ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/162
ze dne 9. července 2014
o státní podpoře SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN), kterou poskytlo Lotyšsko společnosti Parex
(oznámeno pod číslem C(2014) 4550)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Předchozí opatření ve prospěch společnosti Parex
(1)
Dne 10. listopadu 2008 oznámilo Lotyšsko Komisi soubor opatření státní podpory ve prospěch společnosti AS Parex banka (dále jen „Parex banka“), který měl podpořit stabilitu finančního systému. Komise tato opatření dne 24. listopadu 2008 dočasně schválila (2) (dále jen „první rozhodnutí o podpoře na záchranu“), a to na základě závazku Lotyšska, že do šesti měsíců předloží plán restrukturalizace společnosti Parex banka.
(2)
Na žádost Lotyšska schválila Komise dva soubory změn opatření podpory ve prospěch společnosti Parex banka, a to rozhodnutími ze dne 11. února 2009 (3) (dále jen „druhé rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a 11. května 2009 (4) (dále jen „třetí rozhodnutí o podpoře na záchranu“).
(3)
Dne 11. května 2009 předložilo Lotyšsko plán restrukturalizace společnosti Parex banka. V rozhodnutí ze dne 29. června 2009 (5) dospěla Komise k předběžnému závěru, že oznámená restrukturalizační opatření představují státní podporu pro společnost Parex banka, a vyslovila pochybnosti o tom, zda lze tuto podporu považovat za slučitelnou s vnitřním trhem. Komise se proto rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy a požádala Lotyšsko, aby poskytlo informace, které jsou zapotřebí pro posouzení slučitelnosti podpory.
(4)
V období od 11. května 2009 do 15. září 2010 došlo mezi Lotyšskem a Komisí k řadě výměn informací a diskusí ohledně restrukturalizace společnosti Parex banka. V tomto období Lotyšsko několikrát plán restrukturalizace společnosti Parex banka aktualizovalo.
(5)
Plán restrukturalizace předpokládal rozdělení společnosti Parex banka na nově založenou tzv. „dobrou banku“ s názvem AS Citadele banka (dále jen „Citadele“), která převezme veškerá hlavní aktiva a některá nesouvisející aktiva (6), a tzv. „špatnou banku“ (dále jen „Reverta“ (7)), v níž zůstanou zbývající nesouvisející a nevýkonná aktiva. K tomuto rozdělení došlo dne 1. srpna 2010.
(6)
Rozhodnutím ze dne 15. září 2010 (8) (dále jen „konečné rozhodnutí o společnosti Parex“) schválila Komise plán restrukturalizace společnosti Parex banka, a to na základě závazků přijatých lotyšskými orgány, které byly předloženy dne 3. září 2010.
(7)
Rozhodnutím ze dne 10. srpna 2012 (dále jen „pozměňující rozhodnutí“) (9) schválila Komise na žádost Lotyšska změny tří závazků obsažených v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tyto změny se týkaly: 1. prodloužení lhůty pro odprodej úvěrů v SNS (10) do dne 31. prosince 2014; 2. zvýšení limitu minimálních požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele na úrovni banky a skupiny a 3. povolení převodu maximálních částek poskytnutých úvěrů, které nebyly v předchozích letech využity, při současném dodržení původních omezení týkajících se podílu na trhu.
(8)
Komise bere na vědomí, že dne 5. června 2014 Lotyšsko výjimečně souhlasilo s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
1.2 Formální vyšetřovací řízení
(9)
Dne 1. října 2013 požádalo Lotyšsko o další změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex, a to o odklad lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (11). Při posuzování této žádosti o změnu Komise zjistila, že Lotyšsko poskytlo společnostem Parex a Citadele státní podporu přesahující opatření podpory, která Komise schválila.
(10)
V období od […] (12) do 4. března 2014 se mezi Lotyšskem a Komisí uskutečnila řada výměn informací ohledně těchto dodatečných opatření podpory. Lotyšsko poskytlo další informace a dokumenty dne 30. října 2013, 31. ledna 2014 a 4. března 2014 (včetně revidovaného plánu restrukturalizace společnosti Parex banka).
(11)
Ode dne 11. listopadu 2013 dostává Komise každý měsíc rovněž aktuální informace o pokroku Lotyšska při prodeji společnosti Citadele, který byl zahájen v říjnu 2013.
(12)
Rozhodnutím ze dne 16. dubna 2014 (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“) (13) Komise Lotyšsku sdělila, že se po posouzení informací, které lotyšské orgány předložily, rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). V rozhodnutí o zahájení řízení vyzvala Komise zúčastněné strany, aby se k podpoře vyjádřily, a v reakci na tuto výzvu obdržela dne 23. května 2014 jedno podání.
(13)
Lotyšsko Komisi informovalo, že kvůli naléhavosti výjimečně souhlasí s tím, aby bylo toto rozhodnutí přijato v angličtině.
2. POPIS
2.1 Dotčený podnik
(14)
Společnost Parex banka byla druhou největší bankou v Lotyšsku s celkovými aktivy k 31. prosinci 2008 ve výši 3,4 miliardy LVL (4,9 miliardy EUR). Společnost Parex banka byla založena v roce 1992. V listopadu 2008 získalo Lotyšsko od dvou největších akcionářů 84,83 % základního kapitálu banky za symbolickou celkovou kupní cenu ve výši 2 LVL (přibližně 3 EUR), což představuje opatření státní podpory, které Komise schválila v prvním a druhém rozhodnutí o podpoře na záchranu. Po rekapitalizaci, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, Lotyšsko svůj podíl ve společnosti Parex banka dále navýšilo na přibližně 95 %, a to vložením dodatečné částky ve výši 140,75 milionu LVL v květnu 2009; toto opatření Komise schválila ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(15)
V dubnu 2009 získala Evropská banka pro obnovu a rozvoj (dále jen „EBRD“) 25 % základního kapitálu společnosti Parex banka plus jednu akcii. Po rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku v roce 2010 s následnými změnami vlastnické struktury jsou v současnosti akcionáři společnosti Citadele Lotyšsko (75 %) a EBRD (25 %), zatímco akcionáři společnosti Reverta jsou Lotyšsko (84,15 %), EBRD (12,74 %) a ostatní akcionáři (3,11 %).
(16)
Podrobný popis společnosti Parex banka do doby přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex je uveden v 11. až 15. bodě odůvodnění zmíněného rozhodnutí.
2.2 Opatření podpory, která byla schválena ve prospěch společností Citadele a Reverta
(17)
Ve prospěch společnosti Parex banka schválila Komise v prvním, druhém a třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu (dále jen „rozhodnutí o podpoře na záchranu“) a rovněž v konečném rozhodnutí o společnosti Parex řadu opatření podpory.
(18)
Plán restrukturalizace, který Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, předpokládal, že podpora na záchranu, kterou již Komise povolila, bude prodloužena do konce období restrukturalizace a rozdělena mezi společnosti Citadele a Reverta. V konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla schválena rovněž další podpora na restrukturalizaci společností Reverta a Citadele. V rozhodnutí byl stanoven i mechanismus využití podpory, která byla předběžně schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu, po rozdělení společnosti Parex banka, pokud jde o:
a)
podporu likvidity ve formě státních vkladů ve prospěch společností Citadele a Reverta (14);
b)
státní záruky za závazky společností Citadele a Reverta (15);
c)
státní rekapitalizační opatření ve prospěch společností Reverta a Citadele (16) a
d)
opatření na záchranu aktiv ve prospěch společnosti Citadele (17).
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
3.1. Dodatečná opatření, která Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta
(19)
Podle zprávy, kterou dne 29. srpna 2013 předložil kontrolní správce (18), a dokumentů a informací, jež Lotyšsko poskytlo od října 2013, se zdálo, že Lotyšsko provedlo bez předběžného oznámení Komisi tato opatření:
a)
dne 22. května 2009 poskytlo Lotyšsko společnosti AS Parex banka podřízený úvěr ve výši 50,27 milionu LVL (kvalifikovaný jako kapitál tier 2) se splatností sedm let, tj. do dne 21. května 2016 (dále jen „první opatření“). Splatnost tohoto podřízeného úvěru přesahovala splatnost nejvýše pět let, která byla stanovena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu a potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex;
b)
dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti (dále jen „druhé opatření“) u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo) (19). Lotyšsko prodloužení splatnosti podřízených úvěrů Komisi neoznámilo;
c)
od roku 2011 mimoto Lotyšsko poskytuje společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (dále jen „třetí opatření“), a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře (20).
(20)
Na základě informací, které měla Komise v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení k dispozici s ohledem na první a druhé opatření, měla Komise vážné pochybnosti, zda lze tato opatření považovat za slučitelná s vnitřním trhem, jelikož:
a)
v původním posouzení slučitelnosti podřízených úvěrů poskytnutých Lotyšskem se pětiletá doba splatnosti úvěrů považovala za nezbytné minimum, na jehož základě bylo možno úvěry pokládat za slučitelné, a
b)
nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by odůvodňovaly, proč ve skutečnosti představuje naprosto nezbytné minimum delší doba splatnosti.
(21)
Stejně tak nebyly v době vydání rozhodnutí o zahájení řízení předloženy dostatečné argumenty, které by prokazovaly slučitelnost třetího opatření.
(22)
Z těchto důvodů zahájila Komise s ohledem na protiprávní podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, jak bylo popsáno v 19. bodě odůvodnění, formální vyšetřovací řízení podle čl. 13 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (21).
3.2. Porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku
(23)
Lotyšsko nedodrželo rovněž závazek, který je uveden v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a který se týká odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku do dne 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do dne 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (dále jen „čtvrté opatření“) (22). Závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku v těchto lhůtách byl proto porušen.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení dospěla Komise k závěru, že porušení závazku popsaného v 21. bodě odůvodnění představuje zneužití podpory. Komise se proto rozhodla zahájit s ohledem na zneužití podpory formální vyšetřovací řízení podle článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(25)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise připomínky od jedné fyzické osoby, která neposkytla údaje, jež by prokazovaly, že ji lze považovat za zúčastněnou stranu, tj. stranu, jejíž vlastní zájmy by mohly být ovlivněny opatřením (jako jsou například konkurenti nebo profesní sdružení (23)), nebo že jedná jménem zúčastněné strany.
(26)
Obdržené připomínky se týkaly údajné nezákonnosti s ohledem na společnost Parex banka a netýkaly se prvního, druhého a třetího opatření, jež Lotyšsko provedlo ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, ani čtvrtého opatření. Připomínky se v zásadě týkaly skutečností a informací, které přímo nesouvisely s prosazováním pravidel státní podpory v dotyčném případě. Za účelem posouzení provedeného v tomto rozhodnutí byly proto zaevidovány a pokládány za obecné informace o trhu.
5. PŘIPOMÍNKY LOTYŠSKA K FORMÁLNÍMU VYŠETŘOVACÍMU ŘÍZENÍ
(27)
Po vydání rozhodnutí o zahájení řízení podalo Lotyšsko dne 26. května 2014 připomínky, které měly odstranit pochybnosti, jež Komise uvedla s ohledem na slučitelnost prvního, druhého a třetího opatření a porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku.
(28)
Dne 30. května 2014 předložilo Lotyšsko rovněž aktualizovaný plán restrukturalizace, v němž byly zahrnuty informace a kompenzační opatření uvedená v oddílech 5.1 až 5.5 tohoto rozhodnutí.
(29)
Na základě žádosti Komise o informace poskytlo Lotyšsko dne 23. června 2014 další údaje týkající se druhého opatření.
5.1 Ohledně původní splatnosti podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření)
(30)
Ve svých připomínkách ze dne 26. května 2014 Lotyšsko uvedlo, že přijetí prvního opatření bylo nezbytné, aby mohla společnost Parex banka dodržet platné regulativní požadavky solventnosti a zabránit tak nenapravitelnému zhroucení nestabilního, do značné míry vzájemně propojeného a závislého lotyšského bankovního systému.
(31)
Lotyšsko uvedlo, že v době přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu měly lotyšské orgány k dispozici jen omezené informace o skutečné finanční situaci společnosti Parex banka a o kvalitě jejích aktiv. V původní žádosti o schválení opatření státní podpory Komisí se proto Lotyšsko zavázalo poskytnout podřízené úvěry s pětiletou splatností, jelikož tato splatnost představovala minimální splatnost, která byla nezbytná, aby se podřízené úvěry považovaly podle příslušných ustanovení lotyšských právních předpisů za kapitál tier 2.
(32)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že za účelem lepšího posouzení finanční situace společnosti Parex banka nařídilo společnosti PricewaterhouseCoopers, aby ve společnosti Parex banka provedla hloubkovou prověrku, která byla dokončena dne 26. ledna 2009, po přijetí prvního rozhodnutí o podpoře na záchranu.
(33)
Lotyšsko současně zdůraznilo skutečnost, že v letech 2008-2009 byla situace na trhu velmi dynamická a že se kvalita úvěrů zhoršovala rychleji, než se očekávalo. Tato zhoršující se situace se odrazila i v přijetí tří rozhodnutí o podpoře na záchranu společnosti Parex banka ze strany Komise a předložení několika verzí plánu restrukturalizace společnosti Parex banka Lotyšskem, přičemž poslední verze byla předložena dne 11. května 2009 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2009“).
(34)
V této souvislosti Lotyšsko objasnilo, že předpoklady a výhledy uvedené v rozhodnutích o podpoře na záchranu rychle zastarávaly kvůli rychlým změnám ekonomického prostředí, jež byly způsobeny především světovou finanční krizí a snižující se důvěrou trhu ve společnost Parex banka. Lotyšsko proto dospělo k závěru, že pětiletá splatnost podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, již k stabilizaci zranitelného lotyšského bankovního systému nepostačuje. Skutečně se ukázalo, že společnost Parex banka, která byla v té době systémovou bankou, potřebovala podřízené úvěry s delší splatností než pět let, aby mohla dodržet požadavky solventnosti, a zejména splnit platné požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(35)
Podle regulačního rámce (založeného na normách Basel II (24)), který se na společnost Parex banka vztahoval v době poskytnutí podřízených úvěrů, by se za kapitál tier 2 považovalo pouze 80 % úvěrů s pětiletou splatností ve výši 50,27 milionu LVL (tj. pouze 40,22 milionu LVL). Pro regulační účely bylo nutno uplatnit na částku podřízených úvěrů každý rok kumulativní diskontní (nebo amortizační) faktor s cílem zohlednit klesající hodnotu těchto nástrojů jakožto kladných složek regulatorního kapitálu. Pro účely kapitálové přiměřenosti je proto úvěr s pětiletou splatností na počátku způsobilý pouze s ohledem na 80 % jeho výše; začátkem druhého roku s ohledem na 60 % atd.
(36)
Toto podání Lotyšsko doložilo srovnávacími výpočty, které prokazují, že pokud by Lotyšsko poskytlo podřízené úvěry pouze s pětiletou splatností, nebyly by od počátku plně způsobilé jako kapitál tier 2.
(37)
Stanovení splatnosti podřízených úvěrů, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, na sedm let se ukázalo jako nezbytné, aby se mohla celá částka podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, které stát poskytl, považovat v období 2009-2010 za kapitál tier 2, takže společnost Parex banka mohla splnit cílový ukazatel kapitálové přiměřenosti. V tabulce 1 jsou uvedeny částky způsobilého kapitálu tier 2, které společnost Parex banka držela na konci každého roku, a to podle splatnosti podřízených úvěrů ve výši 50,27 milionu LVL, jež byly poskytnuty v květnu 2009.
Tabulka 1
Splatnost podřízených úvěrů poskytnutých v květnu 2009 a jejich kvalifikace jako kapitálu tier 2 (v milionech LVL)
Splatnost
2009
2010
2011
Úvěr s pětiletou splatností
40,22
30,16
20,11
Úvěr s šestiletou splatností
50,27
40,22
30,16
Úvěr se sedmiletou splatností
50,27
50,27
40,22
Úvěr s osmiletou splatností
50,27
50,27
50,27
(38)
Lotyšsko uvedlo, že dne 9. června 2009 předložila společnost Nomura International (kterou Lotyšsko v březnu 2009 ustanovilo za účelem organizace prodeje společnosti Parex banka) lotyšským orgánům strategii prodeje společnosti Parex banka s velmi ambiciózním harmonogramem, podle něhož se dokončení prodeje plánovalo v roce 2010. Bylo proto nezbytné, aby společnost Parex banka plně dodržovala platné kapitálové požadavky nejméně do konce roku 2010.
(39)
Lotyšsko rovněž uvedlo, že pokud by byla splatnost podřízených úvěrů pouze pět let, musel by plán restrukturalizace z roku 2009 zahrnovat další opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Parex banka jiným způsobem (např. vložení nového vlastního kapitálu, okamžité rozšíření podřízených úvěrů atd.). Pokud by taková opatření nebyla přijata, byli by vkladatelé ponecháni bez ochrany a stabilita lotyšského finančního systému by byla značně ohrožena.
5.2 Ohledně neoznámeného prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(40)
Co se týká druhého opatření, Lotyšsko uvedlo, že další prodloužení splatnosti podřízených úvěrů bylo nezbytné kvůli změnám právní úpravy, k nimž došlo v roce 2013. Dne 1. března 2013 lotyšská Komise pro finanční a kapitálový trh společnosti Citadele sdělila, že ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny musí do konce roku 2013 v absolutním vyjádření dosáhnout minimálně 10 %, zatímco doporučený kapitálový poměr k odstranění stávajících a potenciálních rizik činil […]. Do března 2013 činil minimální požadovaný ukazatel kapitálové přiměřenosti 8,4 %.
(41)
Lotyšsko uvedlo, že druhé opatření bylo přijato v dobré víře, jelikož se lotyšské orgány domnívaly, že opatření je v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství, a jelikož nevedlo k žádným finančním ztrátám pro stát.
(42)
Lotyšsko rovněž prohlásilo, že se v době přijetí druhého opatření spolu se společností Citadele v dobré víře domnívalo, že možnost prodloužení splatnosti dotyčných podřízených úvěrů byla stanovena v příslušných rozhodnutích Komise a v plánu restrukturalizace.
(43)
Lotyšsko tvrdilo, že by se tržní investor v postavení většinového akcionáře společnosti Citadele nejprve vynasnažil zachovat v možném rozsahu hodnotu své investice a že by přijal a provedl opatření, která jsou nezbytná, aby se zamezilo snížení účetní hodnoty jeho podílu v důsledku toho, že banka nesplňuje kapitálové požadavky. Pokud by společnost Citadele nesplňovala přísnější požadavky na kapitálovou přiměřenost, které v té době uložila Komise pro finanční a kapitálový trh, byla by ohrožena stabilita, životaschopnost a prodejnost banky, což by mělo nepříznivý dopad na možnost prodeje banky za dobrých finančních podmínek.
(44)
Lotyšsko předložilo rovněž hypotetický srovnávací scénář, podle něhož nebylo druhé opatření provedeno. Podle tohoto hypotetického srovnávacího scénáře by doporučený kapitálový poměr nebyl dodržen, jelikož by ukazatel kapitálové přiměřenosti k 31. prosinci 2013 klesl pod 9,3 % v porovnání s požadovaným minimem ve výši 10 %.
(45)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že alternativní opatření k posílení kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele (tj. navýšení kapitálu nebo poskytnutí nových podřízených úvěrů) nebyla schůdná. Lotyšsko konkrétně uvedlo, že v roce 2013 nemohla společnost Citadele získat podřízené úvěry od třetích investorů vzhledem k závazku lotyšských orgánů prodat společnost Citadele v krátké době (tj. do 31. prosince 2014). Nejistota ohledně možného nabyvatele a jeho budoucí strategie by poskytovatele podřízených úvěrů přiměla k tomu, že by s ohledem na podřízený úvěr, který poskytli společnosti Citadele, požadovali prodejní opci (doložka o změně kontroly) (25). To by ve skutečnosti znamenalo, že by se splatnost těchto podřízených úvěrů při poskytnutí pokládala za kratší než pět let, a úvěry by tudíž nebyly kvalifikovány jako kapitál tier 2.
(46)
V reakci na žádost Komise o informace, zda se Lotyšsko s ohledem na možné prodloužení splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých společnosti Citadele obrátilo na EBRD, předložily lotyšské orgány dne 23. června 2014 své podání. V něm potvrdily, že se před provedením druhého opatření neobrátily na EBRD, aby jí navrhly prodloužení splatnosti podřízených úvěrů, které drží. V této souvislosti lotyšské orgány zopakovaly, že druhé opatření muselo být přijato, aby se zabránilo porušení nových, přísnějších kapitálových požadavků ze strany společnosti Citadele.
(47)
Lotyšsko uvedlo, že k prodloužení splatnosti podřízeného dluhu, který drželo ve společnosti Citadele, muselo přikročit neprodleně a že nejednalo o srovnatelném prodloužení splatnosti rovněž u podřízeného dluhu v držení EBRD.
(48)
Lotyšsko uvedlo, že jeho rozhodnutí v tomto ohledu bylo ovlivněno těmito třemi skutečnostmi.
a)
Potřeba účinně řešit hrozící porušení nových kapitálových požadavků: společnost Citadele vypočítala své potřeby s ohledem na kapitál tier 2 a dospěla k závěru, že by na rozdíl od přijetí druhého opatření, které zahrnovalo prodloužení splatnosti o osmnáct měsíců, případná změna splatnosti u podřízeného dluhu, na němž by se podílela i EBRD, vyžadovala podstatně delší prodloužení splatnosti. Důvodem je skutečnost, že jistina u tohoto úvěru byla nižší, a její dopad na kapitálovou pozici společnosti Citadele by byl tudíž podstatně nižší. Lotyšsko rovněž uvedlo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD vyžadovalo jednání s EBRD v tomto ohledu. Vzhledem k rozdílům, pokud jde o rozhodné právo a celkovou potřebnou právní strukturu, kterou by bylo nutno zavést, by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru, na němž by se podílela i EBRD, při současném prodloužení splatnosti u části podřízeného dluhu v držení Lotyšska vyžadovalo složitá právní ujednání.
b)
Lotyšsko zdůraznilo, že v době prodloužení splatnosti rovněž usuzovalo, že by prodloužení splatnosti u podřízeného dluhu v držení EBRD ztížilo prodej společnosti Citadele, jelikož by v době prodeje existovalo více vzájemně propojených smluv týkajících se podřízeného dluhu. Lotyšsko se domnívalo, že by tato možnost prodej společnosti Citadele zkomplikovala, jelikož by mohla mít dopady na podmínky prodeje a pravděpodobně by zvýšila příslušné transakční náklady.
c)
Lotyšsko mimoto podotklo, že postavení EBRD vůči společnosti Citadele mohlo znamenat, že by rozhodování EBRD o schválení prodloužení splatnosti bylo složitější. Ve svém podání ze dne 23. června 2014 Lotyšsko uvedlo, že je pevně přesvědčeno o tom, že by EBRD s prodloužením splatnosti u příslušného nástroje v zásadě souhlasila. Lotyšsko však rovněž uznalo, že se postavení EBRD liší od postavení Lotyšska, jelikož Lotyšsko je většinovým akcionářem společnosti Citadele, může tudíž mít na proces prodeje rozhodující vliv a sjednat s uchazeči různé možnosti, pokud jde o splacení podřízených úvěrů. Lotyšsko proto připustilo, že by nedostatečná kontrola EBRD nad procesem prodeje společnosti Citadele mohla EBRD od prodloužení splatnosti příslušného úvěru odradit, nebo by každopádně vedla k zdlouhavým jednáním.
5.3 Ohledně neoznámené podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(49)
Lotyšsko a společnost Reverta uznaly, že od prosince 2010 přesahuje podpora likvidity, kterou Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka (a poté společnosti Reverta) povolenou výši likvidity, která byla stanovena v 55. bodě odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex. V rozhodnutí o zahájení řízení bylo uvedeno, že k 31. prosinci 2013 činila nesplacená podpora likvidity poskytnutá společnosti Reverta 362,52 milionu LVL, což o 55,52 milionu LVL překračovalo maximální výši likvidity, která byla v případě „pesimistického scénáře“ stanovena na 307 milionů LVL.
(50)
Lotyšsko tvrdilo, že Komise v konečném rozhodnutí o společnosti Parex původně schválila přeměnu podpory likvidity poskytnuté společnosti Parex banka ve výši ve výši 218,7 milionu LVL na kapitál. Tato částka, která měla být přeměněna na kapitál, se posléze v pozměňujícím rozhodnutí snížila na 118,7 milionu LVL. Pokud by byla podpora likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna na kapitál, výše této podpory by se snížila a byly by dodrženy povolené limity. Na kapitál však byla z celkové podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL ve skutečnosti přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL. Tuto skutečnost uvedlo Lotyšsko jako hlavní příčinu nadměrné výše likvidity.
(51)
Lotyšsko rovněž tvrdilo, že nadměrná podpora byla zapříčiněna i prodlevami při tvorbě hotovosti v porovnání s úrovněmi, které se předpokládaly v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Kvůli pozdním platbám dlužníků neplnících řádně své povinnosti byla hotovost získána zpět přibližně o dva roky později. Lotyšsko se domnívá, že tento jev je dočasný, a očekává, že v roce 2015-2016 bude poskytování nadměrné podpory likvidity ukončeno.
(52)
Lotyšsko i společnost Reverta však uznávají odchylku od povolených částek podpory v důsledku potíží, jimž po přijetí pozměňujícího rozhodnutí čelily při náležitém rozdělení státní podpory mezi povolenou podporu likvidity a kapitálové příspěvky.
(53)
Lotyšské orgány rovněž objasnily, že v zájmu zachování bankovní licence společnosti Parex banka (nyní Reverta) muselo Lotyšsko vložit do společnosti Parex banka větší kapitál, než se předpokládalo původně (minimální výše kapitálu, jež se vyžadovala podle solventnostních pravidel, byla vyšší než maximální kapitálová podpora ve výši 218,7 milionu LVL, která byla schválena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex). Na základě původního plánu restrukturalizace, který byl Komisi předložen, by ekonomická hodnota získaná prodejem aktiv a přeměna částky ve výši 218,7 milionu LVL nepostačovaly k tomu, aby společnost Parex banka (Reverta) splňovala regulativní požadavky na kapitálovou přiměřenost.
(54)
Pokud měla být licence zachována, potřebovala tudíž společnost Parex banka (Reverta) dodatečný kapitál. Po odebrání bankovní licence by byla výše dodatečné podpory omezena na částku nezbytnou k likvidaci společnosti.
(55)
Podle Lotyšska již nebylo po 31. prosinci 2011 nutné přeměnit na kapitál další podporu likvidity, jelikož společnosti Reverta byla odebrána bankovní licence. O svém plánu nepřeměnit po 31. prosinci 2011 podporu likvidity na kapitál Lotyšsko Komisi vyrozumělo během výměn informací, které předcházely přijetí pozměňujícího rozhodnutí, ačkoli tento svůj záměr nepotvrdilo ani neurčilo technické důsledky nepřeměnění podpory na kapitál a nesdělilo je Komisi. Lotyšsko zejména nezmínilo, že se v důsledku „nepřeměnění“ na kapitál nebudou finanční prostředky, které již byly poskytnuty jako podpora likvidity, snižovat tak rychle, jak se požadovalo v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(56)
Jelikož do 31. prosince 2011 byla na kapitál přeměněna pouze podpora likvidity ve výši 49,5 milionu LVL a podpora likvidity ve výši 69,2 milionu LVL na kapitál přeměněna nebyla, byla podpora likvidity vyšší, než bylo schváleno, o přibližně stejnou částku.
(57)
Podle Lotyšska bylo zachování podpory likvidity a nepřeměnění této podpory na kapitál pro lotyšské orgány nejméně nevýhodným opatřením a ve skutečnosti omezilo státní podporu na nezbytné minimum.
(58)
Lotyšsko a společnost Reverta potvrdily, že společnost Reverta již nepotřebuje „nové finanční prostředky“. Vzhledem k nižší částce podpory likvidity, která byla přeměněna na kapitál, Lotyšsko u společnosti Reverta předpokládá na konci roku 2014 podporu likvidity ve výši [300-350] milionů LVL, na konci roku 2015 ve výši [250-300] milionů LVL a na konci roku 2016 a 2017 (po likvidaci společnosti Reverta) ve výši [200-250] milionů LVL. Podle Lotyšska tato podpora likvidity přesáhne původně schválenou výši, jelikož i) na kapitál byla přeměněna nižší částka podpory likvidity a ii) očekává se, že peněžní prostředky získané při likvidaci společnosti Reverta budou nižší, než se plánovalo původně.
(59)
Podle nových odhadů hotovosti, které zohledňují potíže při zpětném získávání aktiv, Lotyšsko očekává, že společnost Reverta bude mít na konci procesu likvidace (k 31. prosinci 2017) záporný kapitál ve výši [250-300] milionů LVL.
5.4 Ohledně závazku týkajícího se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(60)
Lotyšsko zahájilo v roce 2011 proces prodeje společnosti Citadele, aby dodrželo závazky, které přijalo a které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. První pokus o prodej se uskutečnil s pomocí společnosti Nomura International jakožto poradce, kvůli značným nepokojům v eurozóně, které byly způsobeny hospodářskou a finanční krizí v Řecku a rovněž pádem společností Snoras a Krajbanka v Litvě a Lotyšsku, však tento pokus nebyl úspěšný.
(61)
V únoru 2013 zadalo Lotyšsko nezávislému odborníkovi […] zvláštní studii, která se týkala mimo jiné dopadu odprodeje činnosti v oblasti správy majetku ke dni stanovenému v závazcích. Odborník prokázal, že hodnota dvou jednotlivých subjektů (činnost v oblasti správy majetku a zbývající část společnosti Citadele) je nižší než hodnota celé společnosti Citadele. Pokud by byla proto společnost Citadele připravena o činnost v oblasti správy majetku, snížilo by to účetní hodnotu banky, a tudíž znehodnotilo hodnotu podílů. Pomocí různých odhadů odborník prokázal, že bez činnosti v oblasti správy majetku by se „provozní zisk banky prudce snížil, […]“ a že […] by se dále zhoršilo.
(62)
Podle Lotyšska by na základě studie odborníka odprodej činnosti v oblasti správy majetku odděleně od zbývající části společnosti Citadele v roce 2013 poškodil životaschopnost společnosti Citadele, a tudíž její prodejnost. Tento prodej by významně omezil schopnost banky přilákat soukromé účastníky, aby do společnosti Citadele investovali za přiměřenou cenu. V roce 2013 byl proto zahájen druhý proces prodeje celé společnosti Citadele s pomocí společností Société Générale a Linklaters LLP jakožto externích poradců. V současnosti se zvažují dva způsoby prodeje, a to spojení a akvizice nebo primární veřejná nabídka akcií.
5.5 Kompenzační opatření navrhovaná Lotyšskem
(63)
K zajištění slučitelnosti dodatečné podpory ve prospěch společností Parex banka, Citadele a Reverta, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního, druhého a třetího opatření, a neprovedení odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve stanovené lhůtě (čtvrté opatření) s vnitřním trhem podle pravidel Unie v oblasti státní podpory navrhlo Lotyšsko řadu závazků, které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění.
5.5.1 Lhůta pro prodej společnosti Citadele a odprodej činnosti v oblasti správy majetku
(64)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že se všemožně vynasnaží získat co nejdříve, nejpozději však do […], závazné nabídky na odkup celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele (včetně činnosti v oblasti správy majetku). Prodej musí být dokončen nejpozději do […]. Rozhodnutí o vhodné struktuře a podmínkách prodeje (např. obchodní prodej nebo primární veřejná nabídka akcií) je ponecháno na uvážení Lotyšské republiky (a jejího poradce), pokud Lotyšská republika odprodá celý podíl ve společnosti Citadele nejpozději do […]. V případě primární veřejné nabídky akcií se Lotyšská republika zavazuje, že se s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodne na závazném prospektu do […].
(65)
Lotyšsko a společnost Citadele se rovněž zavazují jmenovat správce převodu, pokud nebudou do […] obdrženy závazné nabídky nebo pokud nebude v případě primární veřejné nabídky akcií za stejným účelem s Komisí pro finanční a kapitálový trh dohodnut prospekt. V tomto případě přijme Lotyšská republika potřebná opatření s cílem zajistit, aby byl správce převodu jmenován a zahájil svou činnost ke dni […]. Má se za to, že správcem převodu může být jmenován i finanční poradce při prodeji společnosti Citadele, a to k […]. Je-li jmenován správce převodu, Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že do […] obdrží závazné nabídky, které jsou pro všechny strany neodvolatelné, a že do […] uzavřou závaznou a nezrušitelnou smlouvu o prodeji celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele, který bude dokončen nejpozději ke dni […].
(66)
Lotyšsko a společnost Citadele se dále zavazují, že ke dni […] společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […], pokud Lotyšská republika neuzavře do […] závaznou a nezrušitelnou smlouvu předpokládající ukončení prodeje celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele do […], nebo pokud primární veřejná nabídka akcií Lotyšské republice neumožní prodat celý její podíl ve společnosti Citadele do […].
(67)
Lotyšsko a společnost Citadele se zavazují, že transakci týkající se prodeje a koupě celého podílu Lotyšské republiky ve společnosti Citadele ukončí do […]. Neuskuteční-li se prodej tohoto podílu do […], zavazují se, že společnost Citadele […] novou oblast činnosti a zbývající činnost společnosti Citadele bude […].
(68)
Je-li v kterémkoli z opatření uvedených v 64. až 67. bodě odůvodnění společnost Citadele […], mohou být části činnosti společnosti Citadele, o něž projeví zájem třetí strany, prodány a převedeny Lotyšskou republikou a/nebo společností Citadele na tuto třetí stranu (aniž jsou dotčeny zásady […] a bez poskytnutí nové státní podpory).
5.5.2 Další snížení výše povolených kapitálových příspěvků
(69)
Co se týká společnosti Reverta, v pozměňujícím rozhodnutí byla povolena přeměna státních vkladů a úroků (podpora likvidity) v celkové výši 118,7 milionu LVL na kapitál. Jelikož doposud byla na kapitál přeměněna pouze likvidní podpora ve výši 49,5 milionu LVL, navrhuje Lotyšsko snížit neprodleně a trvale maximální celkovou výši kapitálu, kterou může Lotyšsko poskytnout společnosti Reverta, na 49,5 milionu LVL, a to z předchozí částky ve výši 118,7 milionu LVL.
5.5.3 Závazky týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, a to zabráněním odlivu hotovosti k podřízeným věřitelům společnosti Reverta pocházejícím z dřívější doby
(70)
Lotyšsko uznává, že k zajištění slučitelnosti prvního, druhého a třetího opatření s vnitřním trhem jsou zapotřebí opatření k většímu sdílení nákladů. Tato opatření mimo jiné zajistí, aby z dodatečné státní podpory poskytnuté společnostem Reverta a Citadele neměly nepatřičný prospěch třetí strany.
(71)
Za tímto účelem se Lotyšsko zavazuje, že zvýší předchozí závazky týkající se sdílení nákladů, a to rekapitalizací z vnitřních zdrojů od bývalých většinových akcionářů společnosti Parex banka, jejich přidružených podniků a ostatních věřitelů (dále jen „podřízení věřitelé z dřívější doby“), kteří poskytli podřízené úvěry (dále jen „podřízené úvěry z dřívější doby“).
(72)
Společnost Reverta překročila částky podpory likvidity, které byly povoleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, částečně kvůli vyplácení úroků u podřízených úvěrů z dřívější doby. Pokud by společnost Reverta tyto úroky nevyplatila nebo pokud by byly podřízené úvěry z dřívější doby odepsány ihned po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex, nemuselo by Lotyšsko přijmout první, druhé a třetí opatření v rozsahu, v jakém byla tato opatření skutečně provedena.
(73)
Na základě výše uvedených skutečností Lotyšsko navrhlo, že objasní a posílí své závazky, pokud jde o jistinu a úroky splatné s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby:
a)
Společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Pokud existuje takováto právní povinnost, Lotyšsko se zavazuje, že ji co nejdříve zruší (každopádně nejpozději do 30. dubna 2015).
b)
Lotyšsko se rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet (do splacení veškeré státní podpory poskytnuté společnostem Reverta/Citadele v plné výši) neuhrazený dluh (jistinu), který bude:
i)
předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrů z dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo
ii)
přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv, nebo
iii)
odepsán,
a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ.
c)
Lotyšsko se zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistilo, že právní předpisy potřebné k splnění výše uvedených závazků budou přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
5.6 Reakce Lotyšska na připomínky třetí strany
(74)
Dne 6. června 2014 poskytlo Lotyšsko svou odpověď na připomínky třetí strany, které Komise obdržela. Lotyšsko uvedlo, že tvrzení uvedená v těchto připomínkách jsou nepodložená a s ohledem na rozhodnutí o zahájení řízení nemají žádný význam. Lotyšsko tvrzení třetí strany odmítlo a požadovalo, aby je Komise nebrala v potaz.
6. POSOUZENÍ
6.1 Existence státní podpory na základě nových opatření
(75)
V čl. 107 odst. 1 SFEU je stanoveno, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem.
(76)
Aby se opatření považovalo za státní podporu, musí být kumulativně splněny tyto podmínky: a) opatření musí být financováno ze státních prostředků; b) musí poskytovat selektivní výhodu, která může zvýhodnit určité podniky nebo určitá odvětví výroby; c) opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž a může ovlivnit obchod mezi členskými státy.
6.1.1 První opatření
(77)
Skutečnost, že poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka ze strany Lotyšska představuje státní podporu, byla zjištěna v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, v němž Komise schválila vydání podřízených dluhových nástrojů s pětiletou splatností jako slučitelné opatření podpory. Komise v té době rozhodla, že by investor v tržním hospodářství podřízený úvěr s pětiletou splatností neposkytl (26).
(78)
Podřízené úvěry, které Lotyšsko společnosti Parex banka skutečně poskytlo, byly totožné jako opatření, které Komise schválila, s výjimkou toho, že měly delší dobu splatnosti, což společnosti Parex banka poskytlo dodatečnou výhodu.
(79)
Podřízený dluh se sedmiletou splatností poskytne dlužníkovi větší výhodu než podřízený dluh s pětiletou splatností, jelikož se u jakékoli investice při prodloužení její splatnosti riziko pro investora zvyšuje. S ohledem na podřízený úvěr se sedmiletou splatností je ještě méně pravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství poskytl podřízený úvěr s takovouto delší splatností, než v případě pětileté doby splatnosti. Z tohoto důvodu představuje delší splatnost podřízeného dluhu pro společnost Parex banka dodatečnou výhodu v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Jelikož v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu již bylo konstatováno, že jsou splněny všechny ostatní požadavky na existenci státní podpory, představuje první opatření dodatečnou státní podporu.
6.1.2 Druhé opatření
(80)
Dne 27. června 2013 povolilo Lotyšsko společnosti Citadele dodatečné osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL (z celkové částky ve výši 45 milionů LVL, kterou Lotyšsko v té době drželo).
(81)
V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise vzhledem k neexistenci dalších argumentů za to, že by toto prodloužení splatnosti investor v tržním hospodářství nepovolil, jelikož v porovnání s předchozí formou podřízených úvěrů představuje dodatečná rizika. Komise se proto domnívala, že delší splatnost podřízeného dluhu představuje dodatečnou výhodu, kterou stát poskytl společnosti Citadele, v porovnání s formou podřízeného dluhu, jež byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, představuje tudíž dodatečnou podporu.
(82)
Lotyšsko uvedlo, že by se tržní investor racionálně rozhodl přijmout zvláštní opatření k zachování kapitálové přiměřenosti banky, aby ochránil hodnotu své investice. Lotyšsko proto v podstatě tvrdí, že druhé opatření společnost Citadele nezvýhodnilo, jelikož poskytnutí dodatečné podpory bylo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(83)
Komise nezpochybňuje skutečnost, že se na transakci, jako je druhé opatření, vztahuje zásada investora v tržním hospodářství. Připomíná však, že soudy Unie zdůraznily, že pokud se členský stát během správního řízení dovolává uvedeného kritéria, má v případě pochybností povinnost jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných skutečností prokázat, že prováděné opatření vydal v postavení akcionáře, a že v tomto ohledu lzezejména vyžadovat důkazy, z nichž je patrné, že toto rozhodnutí vychází z hospodářských hodnocení srovnatelných s těmi, které by za okolností daného případu prováděl pro účely určení budoucí výnosnosti uvedené investice racionální soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení uvedeného státu předtím, než takovou investici uskuteční (27).
(84)
V tomto kontextu se Komise domnívá, že tvrzení Lotyšska, že jednalo v souladu se zásadou subjektu v tržním hospodářství, nebylo doloženo příslušnými argumenty a podrobnou analýzou.
(85)
Komisi nebyly za prvé předloženy žádné důkazy, že současně s rozhodnutím o provedení druhého opatření provedlo Lotyšsko ocenění své investice do společnosti Citadele. Tržní investor v postavení akcionáře by stanovil hodnotu společnosti Citadele, aby určil současnou hodnotu své investice do této banky před provedením druhého opatření (tudíž bez opatření) a po provedení tohoto opatření, a tyto dvě hodnoty by porovnal. Komise se domnívá, že tržní investor, který je motivován ziskem, by nejprve stanovil současnou hodnotu své investice do banky a poté by zjistil, zda je současná hodnota této investice chráněna dodatečným prodloužením splatnosti podřízených úvěrů. Pokud by výsledek tohoto posouzení ukázal, že hodnotu lze ochránit či ji dokonce zvýšit, pak by tržní investor, který je motivován ziskem, ve druhém kroku porovnal alternativní náklady ochrany (či zvýšení) hodnoty a rozdíl v hodnotě.
(86)
Pokud Lotyšsko provedlo tuto analýzu, mělo by dokázat, že povolení delší splatnosti představovalo účinné opatření přinejmenším k ochraně hodnoty investice, a poté by mělo prokázat, že alternativní náklady provedení tohoto opatření byly nižší než nárůst hodnoty. Pouze v případě, jsou-li alternativní náklady povolení delší splatnosti nižší než ochrana hodnoty vyplývající z druhého opatření, může Komise souhlasit s tím, že Lotyšsko jednalo v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství. Lotyšsko však neposkytlo stanovení hodnoty investice ani analýzu, která prokazuje, že alternativní náklady povolení delší splatnosti byly nižší než ochrana hodnoty v důsledku provedení druhého opatření.
(87)
Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že nelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(88)
Stanovené principy použití zásady subjektu v tržním hospodářství za druhé každopádně vyžadují porovnání jednání racionálního soukromého investora v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu (28). Při stanovení hodnoty investice do společnosti Citadele mělo proto Lotyšsko vzít v úvahu závazky uvedené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, které se týkaly prodeje této společnosti. V červnu 2013, v době provedení druhého opatření, zahrnovaly tyto závazky povinnost prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014 a rovněž povinnost prodat společnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku (jelikož činnost v oblasti správy majetku měla být odprodána zvlášť, pokud nebyla prodána do 30. června 2013). Jelikož dne 27. června 2013, kdy bylo prodloužení splatnosti povoleno, se pro činnost v oblasti správy majetku nenašel žádný kupující, závěr soukromého investora by byl ten, že činnost v oblasti správy majetku spolu se společností Citadele nelze prodat ve lhůtě, která byla v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanovena do dne 30. června 2013, a oba subjekty bylo proto nutno prodat samostatně.
(89)
Soukromý akcionář banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu by mimoto neměl důvod předpokládat, že od splnění těchto závazků bude upuštěno nebo že jejich splnění bude odloženo, jelikož veškeré tyto změny musela schválit Komise. Při stanovení hodnoty investice v červnu 2013 nebylo proto možno očekávat, že tyto povinnosti nebudou relevantní, jelikož nebylo možné předjímat, že Komise schválí změnu povinností před skončením období, v němž je mělo Lotyšsko splnit.
(90)
Za účelem rozhodnutí, zda prodloužení splatnosti povolit, či nikoli musely proto parametry pro stanovení hodnoty investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 zahrnovat závazky, které byly uvedeny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že vzalo všechny tyto parametry v úvahu nebo že tehdejší hodnota jeho investice, která by vyplývala z jejich zohlednění, je vyšší než alternativní náklady povolení prodloužení splatnosti. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, ženelze mít za to, že druhé opatření je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(91)
Za třetí, i kdyby Lotyšsko provedlo dostatečně podrobnou analýzu druhého opatření jakožto způsobu ochrany hodnoty jeho investice do společnosti Citadele v červnu 2013 a i kdyby vzalo při této analýze v úvahu omezení vyplývající z nadcházejícího prodeje společnosti Citadele a samostatného odprodeje činnosti v oblasti správy majetku, která by zohlednil subjekt v tržním hospodářství, tvrzení Lotyšska ohledně nákladů na druhé opatření a výše hodnoty investice do společnosti Citadele, která byla tímto opatřením údajně ochráněna, nejsou věrohodná.
(92)
Ačkoli Lotyšsko na straně jedné tvrdí, že druhé opatření neznamenalo pro stát žádné náklady, toto tvrzení není doloženo bližšími údaji či důkazy ohledně posouzení nákladů, které Lotyšsko provedlo v době přijetí druhého opatření. Tato analýza alternativních nákladů a veškerých dalších nákladů souvisejících s druhým opatřením by byla nezbytnou podmínkou pro soukromého investora, který se snaží racionálně rozhodnout, zda má povolit prodloužení splatnosti podřízeného úvěru. Neposouzení nákladů vede Komisi k závěru, že by soukromý investor nebyl schopen posoudit vhodnost druhého opatření z hlediska maximalizace zisku.
(93)
Ačkoli Lotyšsko na druhou stranu tvrdí, že druhé opatření ochránilo hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele, toto tvrzení nedokládají charakteristiky investice členského státu do společnosti Citadele v červnu 2013. Komise podotýká, že u investora orientovaného na zisk závisí současná hodnota investice na vyhlídce na budoucí toky příjmů plynoucí z této investice (například v podobě dividend) ve spojení s kapitálovou hodnotou této investice v daném okamžiku (kterou lze odvodit například z ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v daném okamžiku, nebo z diskontované hodnoty ceny, kterou by za investici akcionáře kupující zaplatil v budoucnu). Všechny ukazatele, které má Komise k dispozici, naznačují, že hodnota investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013 byla nízká, pokud byla vůbec kladná.
(94)
Co se týká možných budoucích toků příjmů z investice Lotyšska do společnosti Citadele, nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že v červnu 2013 mohli akcionáři od společnosti Citadele očekávat v dohledné době výplatu dividend. Posouzení provedené soukromým akcionářem banky v postavení co nejpodobnějším postavení daného členského státu s ohledem na očekávané příjmy z výplaty dividend by bylo spojeno s povinností prodat společnost Citadele do 31. prosince 2014. Ve studii, která je popsána v 61. bodě odůvodnění, je mimoto zjištěno, že by společnost Citadele byla bez činnosti v oblasti správy majetku ztrátová, což je závěr, který vyhlídku na prospěch z případné výplaty dividend dále snižuje, jelikož dne 27. června 2013 by subjekt v tržním hospodářství musel předpokládat, že společnost Citadele a činnost v oblasti správy majetku budou prodány samostatně.
(95)
V době povolení prodloužení splatnosti neexistovaly žádné důkazy, že společnost Citadele bude schopna (vzhledem k očekávanému zisku a kapitálovému poměru) vyplatit dividendy do 31. prosince 2014, jelikož kapitálový poměr ve výši 10,3 %, jehož mělo být dosaženo do 31. prosince 2013, by jen nepatrně přesáhl požadovaný minimální kapitálový poměr ve výši 10 % a byl by podstatně nižší než kapitálový poměr ve výši […] %, který Komise pro finanční a kapitálový trh doporučila k odstranění stávajících a potenciálních rizik pro společnost Citadele. Soukromý investor by proto vzal v úvahu skutečnost, že v červnu 2013 existovala malá pravděpodobnost, že by akcionáři mohli v dohledné době od společnosti Citadele očekávat výplatu dividend.
(96)
Pokud jde o kapitálovou hodnotu investice Lotyšska do společnosti Citadele v červnu 2013, studie předložená lotyšskými orgány, která je popsána v 61. bodě odůvodnění a která byla vypracována v únoru 2013, prokazuje, že by samostatný odprodej činnosti v oblasti správy majetku měl na společnost Citadele nepříznivý dopad. Soukromý investor v postavení co nejpodobnějším postavení Lotyšska v červnu 2013 by vzal v úvahu skutečnost, že přibližně o čtyři měsíce dříve nezávislý odborník zjistil, že prodejní hodnota společnosti Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku je nižší než prodejní hodnota obou subjektů společně. Takovýto soukromý investor by proto potřeboval pádné důvody z hlediska maximalizace návratnosti přizpůsobené riziku, aby převzal dodatečná rizika související s povolením prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů. Lotyšsko však nepředložilo žádné důkazy, pokud jde o takovéto pádné důvody k tomu, aby subjekt v tržním hospodářství v té době převzal tato dodatečná rizika. I když bylo prodloužení splatnosti povoleno, neexistovaly žádné důkazy, že by bylo možnospolečnost Citadele bez činnosti v oblasti správy majetku prodat za […], což vede Komisi k závěru, že v červnu 2013 nemělo Lotyšsko […] s ohledem na ochranu své investice, což bylo […] pro provedení druhého opatření.
(97)
Tyto další důvody vedly Komisi rovněž k tomu, že usuzovala, že druhé opatření nelze pokládat za opatření, které je v souladu s jednáním subjektu v tržním hospodářství, který se nachází ve srovnatelné situaci jako Lotyšsko v červnu 2013.
(98)
Za čtvrté, Komise bere rovněž na vědomí, že EBRD, která byla v červnu 2013 kromě lotyšského státu jediným dalším akcionářem společnosti Citadele, splatnost podřízeného úvěru pro společnost Citadele neprodloužila, a že se Lotyšsko na EBRD neobrátilo, aby s ní projednalo účast na druhém opatření, jak je objasněno v 46. až 48. bodě odůvodnění. Nevynaložení jakékoli snahy o projednání sdílení nákladů na druhé opatření, pokud mělo toto opatření ochránit hodnotu investice do společnosti Citadele, je dalším signálem toho, že druhé opatření nebylo v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(99)
Komise v této souvislosti za prvé připomíná, že podle dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh měla společnost Citadele na splnění nového ukazatele kapitálové přiměřenosti deset měsíců (od 1. března do 31. prosince 2013). Komise se v tomto ohledu domnívá, že by většinový akcionář využil celé desetiměsíční období k tomu, aby s ohledem na splnění nového kapitálového požadavku našel vhodné řešení, které minimalizuje jeho vlastní náklady. Tvrzení Lotyšska ohledně usnadnění prodeje společnosti Citadele nevysvětluje, proč bylo druhé opatření přijato (aniž byl osloven menšinový akcionář společnosti Citadele) do čtyř měsíců od obdržení dopisu Komise pro finanční a kapitálový trh, místo aby bylo využito celé zbývající období.
(100)
I kdyby účast EBRD na prodloužení splatnosti znamenala opatření s odlišnými charakteristikami, než tomu bylo v případě druhého opatření, Lotyšsko nepředložilo žádné důkazy, že by toto odlišné opatření za účasti EBRD bylo méně účinné než druhé opatření nebo že by bylo pro většinového akcionáře v porovnání s náklady druhého opatření nákladnější.
(101)
Co se týká tvrzení Lotyšska, že by prodloužení splatnosti podřízeného úvěru ze strany EBRD znamenalo dodatečnou zátěž v době prodeje společnosti Citadele, lotyšské orgány nepředložily žádné údaje, které by prokazovaly, že by toto prodloužení skutečně vedlo k dodatečným nákladům. Nebyla provedena žádná konkrétní studie týkající se nákladů na prodej společnosti Citadele po provedení druhého opatření v porovnání s náklady na hypotetický prodej společnosti Citadele po prodloužení splatnosti, jehož se zúčastnila i EBRD, s cílem odůvodnit tvrzení Lotyšska, že by to představovalo dodatečnou zátěž. Komise se domnívá, že by soukromý subjekt zvažující možnosti ochrany hodnoty své investice do společnosti Citadele byl přinejmenším schopen odkázat na stanovení alternativních nákladů souvisejících s prodloužením splatnosti podřízených úvěrů poskytnutých bance ze strany menšinového akcionáře společnosti Citadele s ohledem na její následný prodej.
(102)
Jak je uvedeno v písm. c) 48. bodu odůvodnění, Lotyšsko uvedlo, že se domnívalo, že by EBRD byla ochotna prodloužit splatnost úvěrů, které poskytla společnosti Citadele. Komise se domnívá, že i kdyby účast EBRD znamenala větší složitost, soukromý většinový akcionář, který u svého stávajícího podřízeného dluhu zvažuje prodloužení splatnosti ve prospěch společnosti Citadele, by se přinejmenším obrátil na menšinového akcionáře, který byl rovněž držitelem podřízeného dluhu společnosti Citadele, aby zjistil, zda se tento i) bude podílet na nákladech na dodatečnou podporu pro společnost Citadele prodloužením splatnosti vlastních úvěrů, nebo ii) uzavře alternativní ujednání přímo s většinovým akcionářem s cílem uhradit většinovému akcionáři náklady na druhé opatření. S ohledem na použití zásady subjektu v tržním hospodářství nemůže Komise souhlasit s tím, že většinový akcionář společnosti převezme veškeré náklady spojené s ochranou hodnoty všech investic do této společnosti, a tím ochrání i hodnotu investice menšinového akcionáře, aniž by se na něj obrátil, aby jej požádal o příspěvek.
(103)
Vzhledem k těmto faktorům představuje skutečnost, že EBRD nebyla v období od 1. března 2013 do 27. června 2013 oslovena, další signál, že druhé opatření nebylo provedeno v souladu s požadavky zásady subjektu v tržním hospodářství.
(104)
U žádného ze čtyř důvodů uvedených v 85. až 103. bodě odůvodnění nebylo jednoznačně a na základě objektivních a ověřitelných důkazů zjištěno, že druhé opatření lze přičíst členskému státu v postavení soukromého akcionáře. Za této situace nemůže Komise souhlasit s tím, že společnost Citadele mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká jí byla poskytnuta ze státních prostředků v podobě druhého opatření.
(105)
Lotyšsko provedlo druhé opatření ve prospěch společnosti Citadele, která působí a bude působit na trzích otevřených mezinárodní hospodářské soutěži. Jakákoli výhoda poskytnutá ze státních prostředků proto nepříznivě ovlivní hospodářskou soutěž v bankovním sektoru a má dopad na obchod uvnitř Unie. Opatření je rovněž selektivní, jelikož zvýhodňuje pouze společnost Citadele. Opatření je financováno ze státních prostředků. Jak Lotyšsko objasnilo v 45. bodě odůvodnění, v červnu 2013 by žádný třetí subjekt v tržním hospodářství neprovedl za srovnatelných podmínek opatření podobné druhému opatření. Komise proto potvrzuje své dřívější předběžné hodnocení uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení, že druhé opatření představuje dodatečnou státní podporu.
6.1.3 Třetí opatření
(106)
Co se týká podpory likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, ta byla původně povolena v rámci slučitelných opatření státní podpory, která byla schválena v prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů. Komise bere na vědomí, že společnost Parex banka tehdy postrádala likvidní kolaterál a že Lotyšsko vložilo finanční prostředky s přihlédnutím k potřebám banky v oblasti likvidity v době, kdy žádný tržní investor nebyl vzhledem k nestabilní situaci společnosti Parex banka ochoten likviditu poskytnout (29).
(107)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Prvně uvedená společnost již svůj podíl na podpoře likvidity v plné výši splatila. Společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, kterou obdržela, jak bylo uvedeno v písm. c) 19. bodu odůvodnění. Výše podpory likvidity, která byla společnosti Reverta skutečně poskytnuta, však přesahuje i částky, které se předpokládaly podle pesimistického scénáře, jenž byl schválen v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Tato další podpora likvidity poskytuje společnosti Reverta dodatečnou výhodu v porovnání s podporou, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Lotyšsko neuvedlo, že při poskytnutí této likvidity jednalo jako tržní půjčovatel, ani nepředložilo žádné údaje, které by Komisi umožnily dospět k závěru, že společnost Reverta mohla za okolností, které odpovídají obvyklým tržním podmínkám, získat stejnou výhodu, jaká ji byla poskytnuta za státních prostředků ve formě třetího opatření. Žádný z ostatních prvků podpory likvidity kromě její výše se nezměnil a Komise vyvozuje závěr, že opatření představuje státní podporu.
(108)
Na základě 106. a 107. bodu odůvodnění představuje vyšší podpora likvidity v porovnání se schválenými opatřeními podpory jednoznačně dodatečnou výhodu, jedná se tudíž o dodatečnou podporu (jelikož jsou i nadále splněna všechna ostatní kritéria podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy).
6.2 Právní základ slučitelnosti nové dodatečné podpory
(109)
Podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy může Komise prohlásit podpory za slučitelné s vnitřním trhem, pokud mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.
(110)
Vzhledem k systémovému významu společnosti Parex banka (která byla v Lotyšsku přední bankou) a významu jejích úvěrových činností pro lotyšské hospodářství v době schválení opatření podpory Komise uznala, že by neřešení potíží banky mělo pro lotyšské hospodářství vážné důsledky.
(111)
V rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex byla proto opatření podpory, která byla schválena pro společnost Parex banka, posouzena podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy a na základě sdělení (30), která byla přijata během finanční krize a která platila v době poskytnutí podpory.
(112)
Komise se domnívá, že se stejný právní základ vztahuje i na dodatečnou podporu, která byla poskytnuta prostřednictvím prvního a druhého opatření, a to vzhledem k době, kdy byla provedena, a jejich podobným charakteristikám jako v případě schválených opatření podpory.
(113)
Co se týká třetího opatření, Komise musí provést posouzení slučitelnosti na základě aktualizovaných kritérií stanovených ve sdělení o bankovnictví z roku 2013 (31). Podpora, která byla zcela nebo částečně poskytnuta bez schválení Komisí (a tudíž v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy) po zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie, musí být posouzena na základě uvedeného sdělení. Jelikož je třetí opatření uplatňováno nepřetržitě od roku 2011 až do současnosti, lze vyvodit závěr, že podpora byla částečně poskytnuta po 1. srpnu 2013, tj. po datu zveřejnění sdělení o bankovnictví z roku 2013 v Úředním věstníku Evropské unie.
6.3. Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
6.3.1 S ohledem na první opatření
(114)
Podřízený úvěr, který Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, měl ode dne poskytnutí (22. května 2009) splatnost sedm let (tj. do 21. května 2016), která tudíž přesahovala maximální pětiletou splatnost, jež byla stanovena v prvním rozhodnutí o záchraně a posléze potvrzena v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Opatření nebylo Komisi oznámeno.
(115)
Co se týká dodatečného opatření podpory, kterým je splatnost podřízených úvěrů přesahující splatnost stanovenou v rozhodnutích, Komise měla pochybnosti, zda bylo toto opatření omezeno na nezbytné minimum, a nemohla proto vyvodit závěr, že jsou splněna všechna kritéria slučitelnosti.
(116)
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise tudíž připomenula, že se v rozhodnutích o podpoře na záchranu mělo za to, že schválený podřízený úvěr pro společnost Parex banka s pětiletou splatností představuje úvěr, který je omezen na nezbytné minimum, pokud jde o jeho výši i splatnost. Na základě tohoto závěru se proto v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex považoval podřízený úvěr s pětiletou splatností za slučitelný.
(117)
Na základě tvrzení uvedených v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné nové argumenty, vyslovila Komise pochybnosti ohledně slučitelnosti prodloužené splatnosti podřízených úvěrů, které byly poskytnuty se sedmiletou splatností namísto původně schválené splatnosti v délce pěti let.
(118)
Vzhledem k novým argumentům, které Lotyšsko předložilo po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení a které byly uvedeny v oddíle 5.1, Komise znovu posoudí, zda podřízené úvěry se sedmiletou splatností, které Lotyšsko poskytlo společnosti Parex banka, splňují požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum, aby byla tato podpora slučitelná.
(119)
Podle sdělení o bankovnictví z roku 2008 musí být opatření podpory z hlediska výše i formy nezbytné k dosažení sledovaného cíle. To znamená, že kapitálová injekce musí být v minimální výši, která je nezbytná k dosažení cíle. Cílem poskytnutí podřízeného úvěru kvalifikovaného jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka bylo umožnit této společnosti, aby i nadále splňovala ukazatel kapitálové přiměřenosti, a zajistit, aby měla k dispozici dostatečný kapitál, aby mohla lépe čelit potenciálním ztrátám, a to v zájmu zamezení vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(120)
V prvním rozhodnutí o podpoře na záchranu byly minimální požadavky nezbytné k tomu, aby byly podřízené úvěry způsobilé jako kapitál tier 2 společnosti Parex banka, které Komise vzala v úvahu, založeny na použitelných lotyšských právních předpisech, jež Lotyšsko oznámilo (32). Bylo tudíž konstatováno, že minimální splatnost, která je nezbytná k tomu, aby se podřízený úvěr považoval za kapitál tier 2, činí pět let. Toto hodnocení se v následných rozhodnutích nezměnilo.
(121)
Po přezkoumání doplňkových informací, které Lotyšsko poskytlo a které jsou zohledněny v 30. až 39. bodě odůvodnění, Komise uznává, že dodatečná omezení změnila charakteristiku podřízených úvěrů, která je nezbytná k tomu, aby se tyto úvěry považovaly až do roku 2010 plně za kapitál tier 2.
(122)
Komise zejména bere na vědomí, že při stanovení minimální původní splatnosti podřízených úvěrů představoval zásadní prvek dopad kritérií rámce Basel II na výši podřízených úvěrů, které společnost Parex banka obdržela v roce 2009 a které jsou způsobilé jako kapitál tier 2. K dosažení hlavního cíle opatření, a to zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka a zamezit vážné poruše v lotyšském hospodářství, bylo v době poskytnutí prvního podřízeného úvěru nutné náležitě uvážit amortizační faktor rámce Basel II.
(123)
Komise se domnívá, že pokud by předpoklady a odhady, které Lotyšsko předložilo v době vydání rozhodnutí o podpoře na záchranu, náležitě a plně zohledňovaly amortizaci podřízených úvěrů podle pravidel Basel II, jak je uvedeno v 37. bodě odůvodnění, vedlo by to k odlišnému hodnocení splatnosti podřízených úvěrů a k závěru, že nezbytná minimální doba splatnosti činí sedm let, a nikoli pět let.
(124)
Komise rovněž připomíná, že posouzení slučitelnosti podpory ve třetím rozhodnutí o podpoře na záchranu bylo založeno mimo jiné na závazku lotyšských orgánů, že své podíly ve společnosti Parex banka prodají co nejdříve, nejpozději však do tří let ode dne provedení prvních opatření na záchranu společnosti Parex banka (33), tj. nejpozději v roce 2011.
(125)
Na základě těchto okolností se Komise domnívá, že stanovení původní splatnosti v délce sedmi let lze považovat za nezbytné minimum, aby bylo možno podřízené úvěry, které Lotyšsko poskytlo, považovat plně za kapitál tier 2 a aby bylo zajištěno, že společnost Parex banka dosáhne cílového ukazatele kapitálové přiměřenosti, a to z důvodu zachování stability lotyšského bankovního systému a rovněž dodržení závazku týkajícího se prodeje banky.
6.3.2 S ohledem na neoznámené prodloužení splatnosti podřízených úvěrů (druhé opatření)
(126)
V rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila Komise pochybnosti, zda lze dodatečnou podporu ve formě osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti podřízených úvěrů považovat za slučitelnou, jelikož stávající hodnocení bylo takové, že omezení podpory na nezbytné minimum zajišťuje pětiletá splatnost podřízeného dluhu, a k odůvodnění slučitelnosti nebyly předloženy žádné nové argumenty.
(127)
Vzhledem k informacím, které Lotyšsko poskytlo po vydání rozhodnutí o zahájení řízení, bere Komise na vědomí, že v roce 2013 (34) došlo s ohledem na minimální kapitálové požadavky ke změnám právní úpravy.
(128)
V této souvislosti byl Komisi předložen dopis Komise pro finanční a kapitálový trh ze dne 1. března 2013 určený společnosti Citadele. Dopis je reakcí bankovního regulačního orgánu na interní zprávu o hodnocení kapitálové přiměřenosti, kterou společnost Citadele předložila Komisi pro finanční a kapitálový trh s ohledem na svou finanční situaci k 30. červnu 2012.
(129)
Dopis ze dne 1. března 2013 upozorňuje za prvé na skutečnost, že podle politických dokumentů Komise pro finanční a kapitálový trh musí všechny banky udržovat ukazatel kapitálové přiměřenosti vyšší než 10 %. Poté se v něm jednoznačně uvádí, že „pokud ukazatel kapitálové přiměřenosti banky a konsolidační skupiny klesne pod 10 %, má se za to, že banka a konsolidační skupina nemají k dispozici dostatečný kapitál, a Komise pro finanční a kapitálový trh může uložit nápravná opatření, například omezit činnosti banky“. V případě společnosti Citadele a její konsolidační skupiny dopis dodává, že k pokrytí stávajících a potenciálních rizik vyplývajících z činnosti společnosti Citadele musí ukazatel kapitálové přiměřenosti skupiny do konce roku 2013 dosáhnout […] %.
(130)
Na základě tohoto dopisu Komise uznává, že společnost Citadele musela mít na konci roku 2013 ukazatel kapitálové přiměřenosti přinejmenším vyšší než 10 %, aby mohla v plném rozsahu pokračovat v činnosti.
(131)
Komise připomíná, že hlavním cílem poskytnutí státní podpory ve formě podřízených úvěrů, jak bylo stanoveno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, bylo zajistit dostatečnou kapitalizaci společnosti Parex banka (Citadele po roce 2010), aby se zamezilo vážné poruše v lotyšském hospodářství.
(132)
Komise proto souhlasí s tím, že Lotyšsko muselo v červnu 2013 přijmout nápravná opatření, aby zamezilo rizikům vyplývajícím z nedodržení neočekávaného zvýšení požadavků orgánu dohledu ze strany společnosti Citadele. Aby se odstranil možný nedostatek kapitálu s ohledem na nové požadavky, bylo jedinou možností:
a)
vložení dodatečných finančních prostředků - buď jako kapitálu tier 1, nebo kapitálu tier 2 (např. poskytnutí nových podřízených úvěrů) -, nebo
b)
prodloužení splatnosti stávajících podřízených úvěrů s cílem změnit jejich míru amortizace a umožnit, aby ke kapitálu banky přispěl vyšší procentní podíl úvěrů.
(133)
Tabulka 2 odráží srovnávací scénář mezi situací, kdy je za předpokladu, že všechny ostatní parametry zůstanou stejné, splatnost podřízeného dluhu v roce 2013 prodloužena (jak k tomu došlo prostřednictvím druhého opatření), a situací, kdy je splatnost zachována za stejných podmínek, za nichž byly úvěry původně poskytnuty. Na základě výpočtu Komise konstatuje, že by zachování splatnosti podřízených úvěrů vedlo za předpokladu, že všechny ostatní faktory zůstanou stejné, k tomu, že by společnost Citadele nedosáhla na konci roku 2013 ukazatele kapitálové přiměřenosti ve výši 10 %.
Tabulka 2
Srovnání ukazatele kapitálové přiměřenosti při prodloužení splatnosti a bez prodloužení:
Ukazatel kapitálové přiměřenosti v %
31. prosinec 2013
Finanční výhledy před osmnáctiměsíčním prodloužením splatnosti (stanovené v červnu 2013)
9,75
Skutečné údaje k 31. prosinci 2013 včetně prodloužení splatnosti
10,30 (35)
Hypotetická situace bez osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti
9,30
(134)
Vzhledem k tomu, že:
a)
nový kapitálový požadavek musel být splněn do 31. prosince 2013;
b)
činnost v oblasti správy majetku bylo nutno odprodat do 31. prosince 2013 a
c)
kapitálový poměr přímo ovlivňuje amortizace podřízeného dluhu,
souhlasí Komise s tím, že druhé opatření představovalo účelné a účinné řešení k splnění nových požadavků na kapitálovou přiměřenost vztahujících se na společnost Citadele a že povolené prodloužení splatnosti představovalo nezbytné minimum k dosažení tohoto cíle. Toto řešení nevyžadovalo převod nové hotovosti (Lotyšsko se však muselo vzdát finančních prostředků, které by jinak musely být splaceny), přičemž se zabývalo žádostí orgánu dohledu, která vycházela z nutnosti zajistit finanční stabilitu.
(135)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že k 31. prosinci 2013 překračoval ukazatel kapitálové přiměřenosti společnosti Citadele mírně požadovanou minimální 10 % výši (36), což potvrzuje názor, že povolené osmnáctiměsíční prodloužení splatnosti bylo omezeno na nezbytné minimum.
6.3.3 S ohledem na neoznámenou podporu likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta (třetí opatření)
(136)
Od roku 2011 poskytuje Lotyšsko společnosti Reverta podporu likvidity přesahující maximální výši, kterou Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, a to podle základního scénáře i pesimistického scénáře. Tyto maximální částky jsou uvedeny v tabulce 3 (37). Skutečné částky podpory likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch (oznámené Lotyšskem v revidovaném plánu restrukturalizace, který byl předložen v lednu 2014), jak je uvedeno v tabulce 4, trvale překračovaly maximální částky stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex:
Tabulka 3
Omezení likvidity vztahující se na společnost Reverta podle konečného rozhodnutí o společnosti Parex:
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Základní scénář
458
446
419
349
315
Optimistický scénář
458
446
419
356
322
Pesimistický scénář
458
446
419
344
307
Tabulka 4
Skutečné částky likvidity, z nichž měla společnost Reverta prospěch
V milionech LVL
1.8.2010
31.12.2010
31.12.2011
31.12.2012
31.12.2013
Nesplacená podpora likvidity
446
446
428
385
363
(137)
Podpora likvidity, která byla poskytnuta společnosti Reverta, byla původně schválena v rámci slučitelných opatření podpory, na něž se vztahovalo první rozhodnutí o podpoře na záchranu, a to ve formě státních vkladů.
(138)
Po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex (a rozdělení společnosti Parex banka na dobrou a špatnou banku) byla podpora likvidity následně převedena na společnosti Citadele a Reverta. Společnost Citadele již svůj podíl na podpoře likvidity splatila v plné výši, zatímco společnost Reverta musela omezit částky podpory likvidity, které obdržela. Výše podpory likvidity, kterou společnost Reverta skutečně obdržela, však přesahuje úrovně, které byly schváleny v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(139)
Posouzení plánu restrukturalizace v konečném rozhodnutí o společnosti Parex vycházelo z předpokladů, které byly v té době předloženy s ohledem na očekávaný příliv likvidity do společnosti Reverta, což by jí umožnilo začít splácet podporu likvidity ve formě státních vkladů do výše stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (38).
(140)
Částky, které nebudou podle očekávání splaceny, jak bylo popsáno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, byly v rozmezí od [0-100] milionů LVL (základní scénář) do [100-200] milionů LVL (pesimistický scénář). Podle nejnovějších odhadů peněžních toků, které Lotyšsko předložilo, má podpora likvidity přesahovat do roku 2017 výši stanovenou v konečném rozhodnutí o společnosti Parex, jak je uvedeno v tabulce 5:
Tabulka 5
Nadměrné částky likvidity poskytnuté společnosti Reverta v porovnání s plánem restrukturalizace z roku 2010
V milionech LVL
31.12.2014
31.12.2015
31.12.2016
31.12.2017
Pesimistický scénář (původní plán restrukturalizace)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Odhadovaná podpora likvidity (aktualizace z roku 2014)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Rozdíl
(…)
(…)
(…)
(…)
(141)
Komise má za to, že vzhledem k těmto potížím:
a)
nižší kvalita a hodnota aktiv v porovnání s předpoklady uvedenými v plánu restrukturalizace a
b)
pomalejší zpětné získávání kolaterálu a soudní spory s dlužníky,
došlo při získávání hotovosti k dvouleté prodlevě (jak je uvedeno v 45. bodě odůvodnění) v porovnání s tím, co se plánovalo v době přijetí konečného rozhodnutí o společnosti Parex. Tato prodleva si vyžádala vyšší státní podporu.
(142)
Důvodem dodatečné potřeby podpory likvidity bylo proto zhoršení finanční situace společnosti Reverta v porovnání s odhady uvedenými v konečném rozhodnutí o společnosti Parex. Komise podotýká, že se poskytovaná podpora likvidity v minulých letech postupně zvyšovala v souladu s potížemi společnosti Reverta při zpětném získávání aktiv.
(143)
Jak je uvedeno v 56. bodě odůvodnění, Lotyšsko tvrdí, že jelikož na kapitál byla z celkové částky podpory likvidity ve výši 118,7 milionu LVL přeměněna pouze částka ve výši 49,5 milionu LVL, měla zbývající částka podpory likvidity ve výši 69,2 milionu LVL za následek nadměrnou výši této podpory, a to přibližně o stejnou částku.
(144)
Komise však připomíná, že jak je uvedeno v písm. b) 63. bodu odůvodnění konečného rozhodnutí o společnosti Parex, na kapitál lze přeměnit pouze státní vklady. Komise se proto domnívá, že nižší úroveň likvidity, která byla přeměněna na kapitál, nevede automaticky k nadměrné podpoře likvidity.
(145)
Komise bere rovněž na vědomí, že v roce 2011 byla společnosti Reverta odebrána bankovní licence, což zamezilo nutnosti přeměnit na kapitál další likviditu, aby byl splněn regulatorní ukazatel likvidity. Komise proto uznává, že zánik kapitálových požadavků (39) umožnil Lotyšsku poskytnout společnosti Reverta nižší částku podpory na rekapitalizaci, než byla maximální částka této podpory, která byla schválena v rozhodnutích.
(146)
Vzhledem k potížím, kterým společnost Reverta čelila při zpětném získávání aktiv, a omezené výši kapitálu potřebného po odebrání bankovní licence vyvozuje Komise závěr, že podpora likvidity, kterou společnost Reverta obdržela, byla omezena na minimum nezbytné k řádnému řízení procesu likvidace.
(147)
Komise vyvozuje rovněž závěr, že dodatečná podpora likvidity je v souladu s požadavkem na sdílení nákladů, který je stanoven ve sdělení o bankovnictví z roku 2013. Komise zejména bere na vědomí, že v souladu s bodem 77 sdělení o bankovnictví z roku 2013 byl vlastní kapitál bývalých akcionářů společnosti Parex banka v plné výši odepsán a že se Lotyšsko nyní zavázalo zabránit poskytnutí další podpory ve prospěch držitelů podřízeného dluhu.
6.3.4 S ohledem na porušení závazku týkajícího se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku (čtvrté opatření)
(148)
Lotyšské orgány uvedly, že vzhledem k stávajícím problematickým podmínkám na trhu nebylo Lotyšsko s to nalézt ve stanovené lhůtě kupující, kteří by měli zájem o činnost společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a nebude s to tak učinit ani v dohledné době.
(149)
Lotyšské orgány připomenuly, že prodej společnosti Citadele byl spolu s jinými závazky určen jako klíčové opatření k odstranění narušení hospodářské soutěže, které bylo způsobeno opatřeními podpory. Vzhledem k zhoršující se finanční situaci společnosti Citadele v porovnání s předpokládanou situací v době vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex nelze společnost Citadele v dohledné době prodat.
(150)
Lotyšsko dále uvedlo, že by spojení prodeje činnosti v oblasti správy majetku se společností Citadele zvýšilo zájem trhu o společnost Citadele a že prodloužení lhůty pro prodej s větší pravděpodobností umožní opětovnou privatizaci této společnosti.
(151)
Komise uznává, že finanční situace společnosti Citadele je v porovnání se situací, která se předpokládala v původním plánu restrukturalizace, horší. Toto hodnocení potvrdil i kontrolní správce (40) a odráží se rovněž v ukazatelích uvedených v tabulce 6:
Tabulka 6
Srovnání hlavních finančních ukazatelů s plánem restrukturalizace
31. 12. 2013
Plán restrukturalizace
Skutečnost
Provozní výdaje/celkové příjmy
[50-60]
57,0 %
Znehodnocená aktiva/čisté úvěry
[0-5]
2,0 %
Čistý zisk (ztráta) v milionech LVL
[20-30]
10,8
Návratnost vlastního kapitálu v %
[20-30]
8,1 %
Vlastní kapitál/celková aktiva
[5-10]
6,9 %
Ukazatel kapitálové přiměřenosti
[10-20]
11,7 %
Vzhledem k nižší ziskovosti společnosti Citadele v porovnání s původním plánem restrukturalizace chápe Komise potíže při prodeji společnosti Citadele v krátké lhůtě.
(152)
Komise připomíná, že závazek týkající se odprodeje činnosti v oblasti správy majetku spolu se závazkem prodat samotnou společnost Citadele byl v konečném rozhodnutí o společnosti Parex stanoven s cílem omezit narušení hospodářské soutěže, jelikož tyto závazky konkurentům umožňují, aby se ucházeli o tyto podniky (41).
(153)
Komise hodnotí kladně, že po vydání konečného rozhodnutí o společnosti Parex zahájila společnost Citadele proces prodeje s cílem ověřit zájem trhu a rovněž ustanovila nezávislého odborníka, aby navrhl nejlepší prodejní strategii, jak je uvedeno v 61. a 62. bodě odůvodnění, jednala proto v dobré víře s cílem tyto závazky dodržet.
(154)
Komise bere na vědomí, že Lotyšsko požaduje prodloužení lhůty pro dokončení prodeje činnosti v oblasti správy majetku v porovnání s lhůtami, k jejichž dodržení se zavázalo v roce 2009. Lotyšsko požaduje změnu konečného rozhodnutí o společnosti Parex týkající se odkladu původní lhůty pro odprodej činnosti v oblasti správy majetku za účelem jejího prodeje spolu se společností Citadele, a to na základě dodatečných závazků, které jsou stanoveny v 64. až 68. bodě odůvodnění.
6.3.5 Kompenzační opatření k zmírnění narušení hospodářské soutěže a většímu sdílení nákladů
(155)
Aby Komise schválila změny konečných rozhodnutí, musí být tyto změny založeny na nových závazcích, které lze považovat za rovnocenné závazkům, jež byly přijaty původně (42). V tomto případě by opatření podpory byla i nadále slučitelná podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy pouze tehdy, nezmění-li se celková rovnováha původního rozhodnutí. V zájmu zachování původní rovnováhy by pozměněné závazky neměly mít nepříznivý dopad na životaschopnost příjemce podpory a celkový soubor závazků musí být z hlediska sdílení nákladů a kompenzačních opatření přinejmenším rovnocenný s přihlédnutím k požadavkům použitelných sdělení Komise.
(156)
V této souvislosti hodnotí Komise soubor závazků, které Lotyšsko předložilo a které jsou uvedeny v 64. až 73. bodě odůvodnění, kladně, jelikož tyto závazky přispějí k odstranění možného narušení hospodářské soutěže v důsledku prvního, druhého, třetího a čtvrtého opatření a k zajištění náležitého sdílení nákladů ze strany akcionářů společností, které jsou příjemci podpory.
(157)
V oddíle 4 sdělení o restrukturalizaci se vyžaduje uplatňování účinných a přiměřených opatření k omezení narušení hospodářské soutěže.
(158)
Konečné rozhodnutí o společnosti Parex obsahovalo řadu takovýchto opatření, z nichž byl zásadní závazek Lotyšska prodat nebo zařídit prodej společnosti Citadele do 31. prosince 2015 (43). Komise považovala závazky týkající se prodeje společnosti Citadele v této lhůtě za dostačující a přiměřené, aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže v důsledku státní podpory, která byla společnosti Parex banka poskytnuta, a to společně se zmenšením velikosti společnosti Citadele a omezením její přítomnosti na trhu.
(159)
V rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívala, že původní delší splatnost podřízeného dluhu i osmnáctiměsíční prodloužení této splatnosti v roce 2013 poskytly společnosti Parex banka dodatečné výhody v porovnání s formou podřízeného dluhu, která byla schválena v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex.
(160)
Komise v této souvislosti vítá závazek Lotyšska přesunout lhůtu pro dokončení prodeje společnosti Citadele z 31. prosince 2015 na […] jako opatření kompenzující dodatečnou výhodu, která vyplývá z delší splatnosti podřízených úvěrů. Rychlejší prodej společnosti Citadele přispěje k zachování rovných podmínek.
(161)
Komise bere mimoto na vědomí, že Lotyšsko přijalo jednoznačný závazek […], nedojde-li k prodeji v této dřívější lhůtě. Tento závazek poskytuje dodatečnou záruku (jež nebyla v původním plánu restrukturalizace výslovně obsažena), která zajistí náležité zmírnění narušení hospodářské soutěže, jelikož dříve než […] bude společnost Citadele […]
(162)
Komise hodnotí kladně i skutečnost, že se Lotyšsko zavázalo dále snížit objem kapitálu, který mohou lotyšské orgány poskytnout společnosti Reverta, jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění.
(163)
V oddíle 3 sdělení o restrukturalizaci je stanoveno, že by banky a jejich akcionáři měli přispět na restrukturalizační náklady v maximální možné míře, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, aby se odstranilo narušení hospodářské soutěže a omezil morální hazard.
(164)
V této souvislosti bere Komise na vědomí dodatečná kompenzační opatření, která Lotyšsko navrhlo s cílem zajistit, aby třetí strany neměly prospěch z dodatečné podpory, kterou společnost Reverta obdržela, a to závazek týkající se opatření k většímu sdílení nákladů, jak je popsáno v 70. až 73. bodě odůvodnění.
(165)
Lotyšsko se zavazuje, že společnosti Citadele a Reverta (bývalá Parex banka) a jejich přidružené podniky nevyplatí držitelům podřízeného dluhu nebo akcionářům s výjimkou lotyšského státu a EBRD úroky, dividendy ani kupóny ze stávajících kapitálových nástrojů (včetně prioritních akcií, akcií se zvláštním právem hlasování a nástrojů zahrnovaných do vyšší a nižší třídy tier 2) (splatné nebo vzniklé) ani neuplatní případná práva na koupi ve vztahu k těmto nástrojům, a to do doby splacení státní podpory poskytnuté společnosti Reverta a/nebo Citadele v plné výši, neexistuje-li právní povinnost tak učinit. Lotyšsko se v této souvislosti rovněž zavazuje, že takovéto právní povinnosti zruší co nejdříve, nejpozději však do 30. dubna 2015. Držitelé stávajících kapitálových nástrojů proto neobdrží žádnou platbu, jelikož tyto stávající kapitálové nástroje nenesou žádný povinný kupón a při likvidaci společnosti Reverta (k níž dojde do konce roku 2017) budou zařazeni za přednostní dluh. Jelikož má společnost Reverta záporný kapitál, bude pro držitele těchto kapitálových nástrojů prakticky nemožné získat jakoukoli platbu nebo úhradu.
(166)
Kromě závazků uvedených v 165. bodě odůvodnění se Lotyšsko rovněž zavazuje, že u podřízených úvěrů z dřívější doby nebude splácet neuhrazený dluh (jistinu), dokud nebude splacena v plné výši veškerá státní podpora pro společnosti Reverta/Citadele, a to v rozsahu nezbytném k pokrytí záporné čisté hodnoty aktiv společnosti Reverta a pokud existuje náležitý právní základ. Za tímto účelem bude neuhrazený dluh (jistina) u podřízených úvěrů z dřívější doby i) předmětem závazného nařízení, že platby na základě podřízených úvěrůz dřívější doby nejsou splatné a vymahatelné, nebo ii) přeměněn na kapitál tier 1 bez hlasovacích práv nebo iii) odepsán. Vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy v současnosti neposkytují vhodný právní základ, který by umožnil tento závazek dodržet, se Lotyšsko v této souvislosti dále zavazuje, že přijme veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby byly právní předpisy potřebné k dodržení tohoto závazku přijaty nejpozději do 30. dubna 2015.
(167)
Komise vítá závazky Lotyšska uvedené v 165. a 166. bodě odůvodnění, jelikož omezením splácení jistiny a úroků s ohledem na podřízené úvěry z dřívější doby a kapitálové nástroje společností Reverta a Citadele zajišťují dodatečné sdílení nákladů.
(168)
Komise proto konstatuje, že navrhovaná kompenzační opatření, která jsou uvedena v oddíle 5.5, lze považovat za přiměřená a rovnocenná (z hlediska účinnosti) závazkům, které Lotyšsko navrhlo dříve a které Komise schválila v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí. Navrhovaná kompenzační opatření sledují stejný cíl, kterým je omezení narušení hospodářské soutěže. Tato opatření jsou náležitě zacílená, jelikož mají omezit narušení hospodářské soutěže na trzích, na nichž společnost Citadele působí.
(169)
Komise proto vyvozuje závěr, že pozměněné závazky jsou rovnocenné původním závazkům, pokud jde o obnovení životaschopnosti, sdílení nákladů a zmírnění narušení hospodářské soutěže. Nahrazení původních závazků novými závazky nemění slučitelnost podpory s vnitřním trhem, jak bylo uvedeno v konečném rozhodnutí o společnosti Parex ve znění pozměňujícího rozhodnutí.
7. ZÁVĚR
(170)
Komise vyjadřuje politování nad tím, že Lotyšsko provedlo protiprávně první, druhé a třetí opatření v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy a že porušilo závazek týkající se odprodeje činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku ve lhůtě stanovené v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (čtvrté opatření).
(171)
Z výše uvedených důvodů a s ohledem na dodatečné závazky, které Lotyšsko a společnost Citadele přijaly, však
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Níže uvedená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy:
a)
poskytnutí podřízených úvěrů společnosti Parex banka s původní splatností delší, než bylo schváleno v rozhodnutích o podpoře na záchranu a v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (první opatření);
b)
povolení dodatečného osmnáctiměsíčního prodloužení splatnosti u podřízených úvěrů ve výši 37 milionů LVL společnosti Citadele (druhé opatření);
c)
poskytnutí podpory likvidity společnosti Reverta přesahující maximální výši schválenou Komisí v konečném rozhodnutí o společnosti Parex (třetí opatření).
Článek 2
Opatření podpory uvedená v článku 1 jsou na základě závazků přijatých Lotyšskem, které jsou uvedeny v příloze I, slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) Smlouvy.
Článek 3
Lhůty pro odprodej činnosti společnosti Citadele v oblasti správy majetku, a to do 30. června 2013 bez správce převodu, nebo do 31. prosince 2013 s pomocí správce převodu (čtvrté opatření), které byly uvedeny v 73. bodě odůvodnění opraveného rozhodnutí Komise ve věci K(2010) 6202 v konečném znění ze dne 15. září 2009 o státní podpoře C 26/09 (ex N 289/09), kterou zamýšlí poskytnout Lotyšsko na restrukturalizaci podniku AS Parex banka, jsou pozměněny v souladu se závazkem, který Lotyšsko přijalo a který je uveden v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
V Bruselu dne 9. července 2014.
ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/162
od 9. srpnja 2014.
o državnim potporama SA.36612 (2014/C) (ex 2013/NN) koje je provodila Latvija za Parex
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 4550)
(Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2. prvi podstavak,
nakon što je pozvala zainteresirane strane da iznesu svoje primjedbe u skladu s gore navedenim odredbama (1),
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Prethodne mjere u korist Parex banke
(1)
Latvija je 10. studenoga 2008. obavijestila Komisiju o paketu mjera državnih potpora u korist društva AS Parex banka (dalje u tekstu „Parex banka”) čija je svrha bila podržati stabilnost financijskog sustava. Komisija je privremeno odobrila te mjere 24. studenoga 2008. (2) (dalje u tekstu „Prva odluka o spašavanju”) na temelju obveze koju je Latvija preuzela da dostavi plan restrukturiranja Parex banke u roku od šest mjeseci.
(2)
Na temelju zahtjeva Latvije, Komisija je odobrila dva skupa promjena mjera potpore koje se odnose na Parex banku odlukama od 11. veljače 2009. (3) (dalje u tekstu „Druga odluka o spašavanju”) i 11. svibnja 2009. (4) (dalje u tekstu „Treća odluka o spašavanju”).
(3)
Latvija je 11. svibnja 2009. obavijestila o planu restrukturiranja za Parex banku. Odlukom od 29. lipnja 2009. (5) Komisija je donijela preliminarni zaključak da prijavljene mjere restrukturiranja predstavljaju državnu potporu Parex banci i izrazila je sumnju u spojivost te mjere s unutarnjim tržištem. Uslijed toga, Komisija je odlučila pokrenuti postupak iz članka 108. stavka 2. Ugovora i zatražila je od Latvije da dostavi potrebne informacije za ocjenjivanje spojivosti potpore s unutarnjim tržištem.
(4)
Između 11. svibnja 2009. i 15. rujna 2010. Latvija i Komisija u nekoliko su navrata razmijenile informacije i razgovarale o restrukturiranju Parex banke. U tom je razdoblju Latvija nekoliko puta ažurirala plan restrukturiranja Parex banke.
(5)
U planu restrukturiranja predviđeno je razdvajanje Parex banke u novoosnovanu takozvanu „dobru banku” pod nazivom AS Citadele banka (dalje u tekstu „Citadele”), koja će preuzeti sva poslovna sredstva i određena neposlovna sredstva (6), i takozvanu „lošu banku” (dalje u tekstu „Reverta” (7)) koja je zadržala preostala neposlovna sredstva i nekvalitetnu aktivu. Razdvajanje je izvršeno 1. kolovoza 2010.
(6)
Odlukom od 15. rujna 2010. (8) (dalje u tekstu „Konačna odluka o banci Parex”), Komisija je odobrila plan restrukturiranja Parex banke, na temelju obveza koje su preuzela latvijska nadležna tijela koje su dostavljene 3. rujna 2010.
(7)
Odlukom od 10. kolovoza 2012. (dalje u tekstu „Odluka o izmjeni”) (9), Komisija je, na zahtjev Latvije, odobrila izmjene tri obveze iz Konačne odluke o banci Parex. Tim izmjenama ostvareno je sljedeće: 1) produžen je rok za raspolaganje zajmovima u zemljama ZND-a (10) do 31. prosinca 2014.; 2) povećana je gornja granica za minimalne zahtjeve adekvatnosti kapitala dopuštene za banku Citadele na razini banke i grupacije i 3) dopušteno je prenošenje neiskorištenih gornjih granica za posuđivanje iz prethodnih godina, uz poštovanje početnih gornjih granica za tržišni udio.
(8)
Komisija napominje da je 5. lipnja 2014. Latvija iznimno prihvatila donošenje ove odluke na engleskom jeziku.
1.2. Formalni istražni postupak
(9)
Dana 1. listopada 2013. Latvija je dostavila zahtjev za daljnje izmjene Konačne odluke o banci Parex tražeći odgodu roka za prodaju Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u okviru banke Citadele (11). Tijekom ocjene tog zahtjeva za izmjenu, Komisija je utvrdila da je Latvija odobrila državnu potporu bankama Parex i Citadele koja premašuje mjere potpore koje je odobrila Komisija.
(10)
Između […] (12) i 4. ožujka 2014., Komisija i Latvija u nekoliko su navrata razmijenile informacije o tim dodatnim mjerama potpore. Latvija je dostavila informacije i dokumente 30. listopada 2013., 31. siječnja 2014. i 4. ožujka 2014. (uključujući revidirani plan restrukturiranja za Parex banku).
(11)
Komisija je od 11. studenoga 2013. također primala mjesečne obavijesti o napretku Latvije u pogledu prodaje banke Citadele, a taj je postupak započeo u listopadu 2013.
(12)
Odlukom od 16. travnja 2014. (dalje u tekstu „Odluka o pokretanju postupka”) (13) Komisija je obavijestila Latviju da je, nakon pregleda svih informacija koje su dostavila latvijska nadležna tijela, odlučila pokrenuti postupak iz članka 108. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (dalje u tekstu „Ugovor”). U Odluci o pokretanju postupka Komisija je također pozvala zainteresirane strane da dostave svoje primjedbe na potporu i primila je jedan podnesak 23. svibnja 2014.
(13)
Latvija je obavijestila Komisiju da iz razloga hitnosti iznimno prihvaća donošenje ove odluke na engleskom jeziku.
2. OPIS
2.1. Predmetni poduzetnik
(14)
Parex banka bila je druga najveća banka u Latviji koja je na dan 31. prosinca 2008. imala ukupnu imovnu od 3,4 milijarde LVL (4,9 milijardi EUR). Parex banka osnovana je 1992. U studenome 2008. Latvija je stekla 84,83 % temeljnog kapitala banke od dvaju najvećih dioničara po simboličnoj ukupnoj kupovnoj cijeli od 2 LVL (oko 3 EUR), što je bila mjera državne potpore koju je Komisija odobrila u prvoj i drugoj odluci o spašavanju. Nakon dokapitalizacije koja je odobrena odlukama o spašavanju, Latvija je dalje povećala svoj udio u Parex banci na oko 95 % injekcijom dodatnih 140,75 milijuna LVL u svibnju 2009. u okviru mjere koju je odobrila Komisija u Trećoj odluci o spašavanju.
(15)
U travnju 2009. Europska banka za obnovu i razvoj (dalje u tekstu „EBRD”) stekla je 25 % temeljnog kapitala Parex banke plus jednu dionicu. Nakon razdvajanja Parex banke na „dobru banku” i „lošu banku” u 2010., zajedno s naknadnim promjenama dioničarske strukture, dioničari banke Citadele sada su Latvija (75 %) i EBRD (25 %), a dioničari banke Reverta su Latvija (84,15 %), EBRD (12,74 %) i ostali (3,11 %).
(16)
Detaljan opis Parex banke do trenutka Konačne odluke o banci Parex nalazi se u uvodnim izjavama 11. do 15. te Odluke.
2.2. Mjere potpore odobrene za banke Citadele i Reverta
(17)
Parex banci odobren je niz mjera potpore koje je Komisija odobrila u prvoj, drugoj i trećoj odluci o spašavanju (dalje u tekstu „odluke o spašavanju”) te u Konačnoj odluci o banci Parex.
(18)
U planu restrukturiranja koji je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex predviđeno je da će se pomoć za spašavanje koju je Komisija prethodno odobrila produžiti do kraja razdoblja restrukturiranja i podijeliti između banaka Citadele i Reverta. U Konačnoj odluci o banci Parex također je odobrena dodatna potpora za restrukturiranje za banke Reverta i Citadele. U njoj je također predviđen mehanizam za korištenje potpore koji je privremeno odobren odlukama o spašavanju nakon razdvajanja Parex banke u pogledu:
(a)
potpore za likvidnost u obliku državnih pologa za banke Citadele i Reverta (14);
(b)
državnih jamstava za obveze banaka Citadele i Reverta (15);
(c)
državne dokapitalizacije banaka Reverta i Citadele (16); i
(d)
mjera za otkup imovine za banku Citadele (17).
3. OSNOVE ZA POKRETANJE FORMALNOG ISTRAŽNOG POSTUPKA
3.1. Dodatne mjere koje je Latvija provodila za banke Parex banka, Citadele i Reverta
(19)
Na temelju izvješća koje je 29. kolovoza 2013. dostavio Povjerenik za praćenje izvršenja obveza (18) te dokumenata i informacija koje je dostavila Latvija od listopada 2013., činilo se da je Latvija primijenila sljedeće mjere bez dostavljanja prethodne obavijesti Komisiji:
(a)
Latvija je 22. svibnja 2009. Parex banci odobrila podređeni zajam od 50,27 milijuna LVL (koji se može kvalificirati kao kapital 2. kategorije) s dospijećem od 7 godina, odnosno do 21. svibnja 2016. (dalje u tekstu „prva mjera”). Dospijeće tog podređenog zajma premašuje maksimalno dospijeće od pet godina utvrđeno u Prvoj odluci o spašavanju i potvrđeno u Konačnoj odluci o banci Parex;
(b)
Latvija je 27. lipnja 2013. banci Citadele dodijelila dodatno 18-mjesečno produljenje roka dospijeća (dalje u tekstu „druga mjera”) od 37 milijuna LVL podređenih zajmova (od ukupno 45 milijuna LVL koje je Latvija držala u tome trenutku) (19). Latvija nije obavijestila Komisiju o produljenju dospijeća podređenih zajmova.
(c)
Osim toga, od 2011. Latvija je Reverti dala potporu za likvidnost iznad najvećeg dopuštenog iznosa koji je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex (dalje u tekstu „treća mjera”), za osnovni i najgori mogući scenarij (20).
(20)
Na temelju informacija koje su bile dostupne Komisiji u trenutku donošenja Oduke o pokretanju postupka, u pogledu prve i druge mjere, Komisija je sumnjala u njihovu spojivost s unutarnjim tržištem, budući da:
(a)
u izvornoj ocjeni usklađenosti podređenih zajmova koje je odobrila Latvija, petogodišnji rok dospijeća zajmova smatrao se najkraćim nužnim rokom i stoga se mogao smatrati usklađenim na toj osnovi; i
(b)
nisu dostavljeni novi argumenti kojima bi se opravdalo zašto je duže dospijeće zapravo nužan strogi minimum.
(21)
Osim toga, u trenutku donošenja Odluke o pokretanju postupka nisu navedeni dovoljni argumenti kojima se dokazala usklađenost treće mjere.
(22)
Na toj osnovi, Komisija je pokrenula službeni istražni postupak u skladu s člankom 13. stavkom 1. i člankom 4. stavkom 4. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 (21), u pogledu nezakonite potpore dodijeljene u okviru prve, druge i treće mjere opisane u uvodnoj izjavi 19.
3.2. Povreda obveze prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u okviru banke Citadele
(23)
Latvija također nije ispunila svoju obvezu koja je zabilježena u Konačnoj odluci o banci Parex o prodaji Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele do 30. lipnja 2013. bez Povjerenika za praćenje prodaje ili do 31. prosinca 2013. s Povjerenikom za praćenje prodaje (dalje u tekstu „četvrta mjera”) (22). Tim je povrijeđena obveza prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele do tih rokova.
(24)
U Odluci o pokretanju postupka Komisija je zaključila da povreda obveze opisane u uvodnoj izjavi 21. predstavlja zlouporabu potpore. Stoga je Komisija odlučila pokrenuti službeni istražni postupak zbog zlouporabe potpore u skladu s člankom 16. Uredbe (EZ) br. 659/1999.
4. PRIMJEDBE ZAINTERESIRANIH STRANA
(25)
Nakon donošenja Odluke o pokretanju postupka Komisija je zaprimila primjedbe jedne osobe koja nije dostavila dokaze o tome da se može smatrati zainteresiranom stranom, odnosno, stranom na čije bi vlastite interese mjera mogla utjecati (na primjer, konkurenti ili trgovinska udruženja (23)) ili da je djelovala u ime zainteresirane strane.
(26)
Zaprimljene primjedbe odnosile su se na navodne nezakonite postupke Parex banke i nisu se odnosile na prvu, drugu ili treću mjeru koje je Latvija provela u pogledu banaka Parex, Citadele i Reverta, kao ni na četvrtu mjeru. Te se primjedbe u biti odnose na činjenice i informacije koje nisu izravno povezane s provedbom pravila državnih potpora u predmetnom slučaju. Stoga su za potrebe ocjene izvršene u ovoj odluci zabilježene i tretirane kao generički podaci o tržištu.
5. PRIMJEDBE LATVIJE O SLUŽBENOM ISTRAŽNOM POSTUPKU
(27)
Nakon donošenja Odluke o pokretanju postupka, Latvija je 26. svibnja 2014. dostavila primjedbe u vezi sa sumnjama Komisije u pogledu usklađenosti prve, druge i treće mjere te u pogledu povrede obveza prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele.
(28)
Latvija je 30. svibnja 2014. također dostavila ažurirani plan restrukturiranja kojim su bile obuhvaćene informacije i kompenzacijske mjere navedene u odjeljcima 5.1. do 5.5. ove Odluke.
(29)
Nakon zahtjeva za informacijama koji je dostavila Komisija, Latvija je 23. lipnja 2014. dostavila dodatne elemente u vezi s drugom mjerom.
5.1. O prvobitnom dospijeću podređenih zajmova koje premašuje uvjete iz odluka o spašavanju i Konačne odluke o banci Parex (prva mjera)
(30)
U svojim primjedbama od 26. svibnja 2014. Latvija tvrdi da je donošenje prve mjere bilo nužno kako bi se Parex banci omogućilo usklađivanje s primjenjivim regulatornim zahtjevima solventnosti i tako spriječilo nepopravljivo urušavanje nestabilnog, međusobno povezanog i međuovisnog latvijskog bankarskog sustava.
(31)
Latvija tvrdi da su u trenutku donošenja Prve odluke o spašavanju latvijska nadležna tijela posjedovala ograničene informacije o stvarnoj financijskoj situaciji Parex banke i o kvaliteti njezine imovine. Stoga se u svom prvobitnom zahtjevu Komisiji za odobrenje mjera državne potpore Latvija se obvezala odobriti podređene zajmove s dospijećem od pet godina jer je to dospijeće bilo minimalni zahtjev na temelju kojeg se podređeni zajmovi mogu kvalificirati kao kapital 2. kategorije u skladu s mjerodavnim odredbama latvijskog prava.
(32)
Latvija dalje tvrdi da je radi bolje evaluacije financijskog stanja Parex banke, zatražila od poduzeća PricewaterhouseCoopers da pripremi detaljno izvješće o Parex banci koje je završeno 26. siječnja 2009., nakon donošenja Prve odluke o spašavanju.
(33)
Latvija istodobno ističe činjenicu da je situacija na tržištu u 2008. - 2009. bila vrlo dinamična i kvaliteta zajmova pogoršavala se brže od očekivanog. Uslijed tog pogoršanja Komisija je donijela tri odluke o spašavanju za Parex banke, a Latvija je dostavila nekoliko verzija plana restrukturiranja Parex banke, od kojih je posljednja prijavljena 11. svibnja 2009. (dalje u tekstu „Plan restrukturiranja iz 2009.”).
(34)
U tom kontekstu Latvija objašnjava da su pretpostavke i projekcije iz odluka o spašavanju brzo postale zastarjele zbog brzih promjena u gospodarskom okruženju koje su uglavnom uzrokovane globalnom financijskom krizom i smanjenjem povjerenja tržišta u Parex banku. Latvija je stoga zaključila da dospijeće od pet godina za podređene zajmove koje je Latvija odobrila Parex banki više neće biti dovoljno za stabilizaciju krhkog latvijskog bankarskog sustava. Zaista se pokazalo da je Parex banka, koja je u to vrijeme bila sistemski važna banka, trebala dobiti podređene zajmove s dospijećem dužim od pet godina kako bi ispunila svoje zahtjeve solventnosti, a posebice kako bi ispunila primjenjive zahtjeve adekvatnosti kapitala.
(35)
U skladu s regulatornim okvirom (na temelju pravila Basel II (24)) koji se primjenjuje na Parex banku, u trenutku izdavanja podređenih zajmova samo 80 % petogodišnjih zajmova u iznosu od 50,27 milijuna LVL (tj. samo 40,22 milijuna LVL) moglo bi se smatrati kapitalom 2. kategorije. U regulatorne svrhe je bilo potrebno svake godine primjenjivati kumulativni diskontni faktor (ili faktor amortizacija) na iznos podređenih zajmova kako bi se odrazila padajuća vrijednost tih instrumenata kao pozitivnih komponenti regulatornog kapitala. Uslijed toga, petogodišnji zajam je na početku prihvatljiv za potrebe adekvatnosti kapitala samo u iznosu od 80 % cijelog iznosa; na početku druge godine u iznosu od 60 % i tako dalje.
(36)
Taj je podnesak Latvija zatim obrazložila usporednim izračunima kojima je pokazala da, u slučaju da je odobrila podređene zajmove na razdoblje od samo pet godina, oni ne bi bili potpuno prihvatljivi kao kapital 2. kategorije od samog početka.
(37)
Određivanje dospijeća podređenih zajmova koje je Latvija odobrila Parex banci na sedam godina pokazalo se nužnim kako bi se cijeli iznos od 50,27 milijuna LVL podređenih zajmova koje je odobrila država mogao kvalificirati kao kapital 2. kategorije u razdoblju od 2009. - 2010. čime se Parex banci omogućilo da ostvari svoj ciljni omjer adekvatnosti kapitala. U tablici 1. prikazani su iznosi prihvatljivog kapitala 2. kategorije koji je Parex banka imala na kraju svake godine na temelju roka podređenog zajma od 50,27 milijuna LVL koji je odobren u svibnju 2009.
Tablica 1.
Rok podređenog zajma koji je odobren u 2009. i njegova kvalifikacija kao kapitala 2. kategorije (milijuni LVL).
Rok dospijeća
2009.
2010.
2011.
5-godišnji zajam
40,22
30,16
20,11
6-godišnji zajam
50,27
40,22
30,16
7-godišnji zajam
50,27
50,27
40,22
8-godišnji zajam
50,27
50,27
50,27
(38)
Latvija objašnjava da je 9. lipnja 2009. poduzeće Nomura International (koje je Latvija angažirala u svibnju 2009. da organizira prodaju Parex banke) predstavilo latvijskim nadležnim tijelima strategiju prodaje Parex banke s vrlo agresivnim rokovima i planom da postupak prodaje bude dovršen u 2010. Stoga je bilo nužno da Parex banka u cijelosti ispunjava važeće kapitalne zahtjeve najmanje do kraja 2010.
(39)
Naposljetku, Latvija tvrdi da bi, kada bi dospijeće podređenog zajma bilo samo pet godina, Plan restrukturiranja iz 2009. trebao uključivati druge mjere usmjerene na jačanje adekvatnosti kapitala Parex banke (npr. injekcije svježeg kapitala, neposredno produljenje podređenih zajmova itd.). Bez takvih mjera, ulagači bi ostali nezaštićeni i stabilnost latvijskog financijskog sustava bila bi znatno ugrožena.
5.2. O neprijavljenom produljenju roka dospijeća podređenih zajmova (druga mjera)
(40)
U odnosu na drugu mjeru, Latvija tvrdi da je daljnje produljenje dospijeća podređenog zajma bilo nužno zbog regulatornih promjena koje su nastale u 2013. Latvijsko Povjerenstvo za financijsko tržište i tržište kapitala (dalje u tekstu „FCMC”) obavijestilo je 1. ožujka 2013. banku Citadele da stopa adekvatnosti kapitala grupacije do kraja 2013. mora iznositi najmanje 10 % u apsolutnim iznosu, dok je preporučena stopa za uklanjanje postojećih i mogućih rizika iznosila […]. Prije ožujka 2013., najmanja potrebna stopa adekvatnosti kapitala iznosila je 8,4 %.
(41)
Latvija tvrdi da je druga mjera donesena u dobroj vjeri jer su latvijska nadležna tijela smatrala da je ta mjera u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu jer njenom primjenom državi ne nastaju financijski gubici.
(42)
Latvija dalje izjavljuje da je u trenutku donošenja druge mjere u dobroj vjeri smatrala, jednako kao i banka Citadele da je mogućnost za produljenje dospijeća predmetnog podređenog zajma predviđena u mjerodavnim odlukama Komisije i Planu restrukturiranja.
(43)
Latvija tvrdi da bi svaki ulagač na tržištu, koji bi se našao u položaju većinskog dioničara Citadele, uložio najveće napore u održavanje vrijednosti svog ulaganja, u najvećoj mogućoj mjeri, i bio bi sklon donositi i provoditi mjere nužne za sprječavanje smanjenja računovodstvene vrijednosti svojeg udjela uslijed toga što banka nije ispunila svoje kapitalne zahtjeve. Da Citadele nije ispunila strože zahtjeve adekvatnosti kapitala koje je u tom trenutku odredio FCMC, time bi se ugrozila stabilnost, održivost i utrživost što bi na kraju utjecalo na mogućnost prodaje u dobrim financijskim uvjetima.
(44)
Latvija također predstavlja i suprotni scenarij u kojem nije odobrena druga mjera. U tom protučinjeničnom scenariju ne bi bila zadovoljena preporučena stopa kapitala jer bi stopa adekvatnosti kapitala bila ispod 9,3 % na dan 31. prosinca 2013. u usporedbi s potrebnim minimumom od 10 %.
(45)
Latvija također tvrdi da nisu bile izvedive alternativne mjere za jačanje adekvatnosti kapitala banke Citadele (npr. povećanje kapitala ili izdavanje novih podređenih zajmova). Drugim riječima, navodi da Citadele ne bi mogla dobiti podređene zajmove od trećih stranaka u 2013. s obzirom na obvezu latvijskih tijela da prodaju banku Citadele u kratkom roku (tj. do 31. prosinca 2014.). Zbog nesigurnosti u vezi s mogućim kupcem i njegovom budućom strategijom, davatelji podređenih zajmova tražili bi od Citadele da im da prodajnu opciju za svaki odobreni podređeni zajam (klauzula o promjeni kontrole) (25). To bi u praksi značilo da bi se smatralo da je stvarno dospijeće takvih podređenih zajmova u trenutku izdavanja kraće od pet godina i stoga se oni ne bi mogli smatrati kapitalom 2. kategorije.
(46)
Kao odgovor na zahtjev Komisije za informacijama u vezi s time je li se Latvija obratila EBRD-u u pogledu mogućeg produljenja roka dospijeća podređenih zajmova u vezi banke Citadele, latvijska su nadležna tijela dostavila podnesak 23. lipnja 2014. U tom podnesku ona potvrđuju da se prije odobravanja druge mjere nisu obratila EBRD-u kako bi mu predložila produljenje roka dospijeća izdanih podređenih zajmova. U tom kontekstu potvrđuju da je druga mjera morala biti donesena kako bi se spriječilo da Citadele prekrši nove, strože kapitalne zahtjeve.
(47)
Latvija tvrdi da je morala bez odlaganja produljiti rok dospijeća podređenog duga banke Citadele i da nije pregovarala o usporedivom produljenju u vezi s podređenim dugom kod EBRD-a.
(48)
Latvija tvrdi da su na njezinu odluku u tom pitanju utjecale sljedeće tri točke.
(a)
Nužnost učinkovitog suzbijanja neizbježne povrede novih kapitalnih zahtjeva: banka Citadele izračunala je što joj je potrebno kako bi se kvalificirala za kapital 2. kategorije te je zaključila da bi, za razliku od donošenja druge mjere koja bi obuhvaćala produljenje dospijeća od 18 mjeseci, svaka promjena roka dospijeća podređenog duga u kojem je EBRD stranka zahtijevala mnogo veće produljenje. Razlika je u tome što je glavnica tog zajma bila niža i stoga bi njegov utjecaj na kapitalni položaj banke Citadele bio znatno manji. Latvija također tvrdi da bi produljenje podređenog duga kod EBRD-a podrazumijevalo pregovore s EBRD-om o tom pitanju. Nadalje, s obzirom na razlike u pogledu mjerodavnog prava i cjelokupnu potrebnu pravnu strukturu koja bi se morala uspostaviti, produljenje podređenog zajma u kojem je EBRD stranka uz istodobno produljenje dijela podređenog duga u vlasništvu Latvije zahtijevalo bi složena pravna rješenja.
(b)
Latvija naglašava da je u trenutku produljenja također smatrala da bi produljenje roka dospijeća podređenog duga kod EBRD-a otežalo prodaju banke Citadele jer bi u trenutku prodaje postojalo više međusobno povezanih ugovora o podređenom dugu. Smatrala je da bi se time zakomplicirala prodaja banke Citadele jer bi mogla imati posljedice na uvjete za zatvaranje i vjerojatno bi utjecala na povećanje povezanih transakcijskih troškova.
(c)
Nadalje, Latvija napominje da bi zbog položaja EBRD-a prema banci Citadele donošenje odluke o produljenju bilo još složenije za EBRD. U svom podnesku od 23. lipnja 2014. navodi da je bila čvrsto uvjerena da bi EBRD u načelu pristao na produljenje dospijeća mjerodavnog instrumenta. Međutim, također potvrđuje da se položaj EBRD-a razlikuje od Latvijina jer je ona većinski dioničar banke Citadele i s obzirom na to može imati odlučujući utjecaj na postupak prodaje i pregovarati s ponuđačima o raznim mogućnostima u pogledu plaćanja podređenih zajmova. Stoga je Latvija priznala da je manjak kontrole EBRD-a nad prodajom banke Citadele mogao imati odvraćajući utjecaj na produljenje roka dospijeća predmetnog zajma ili bi u svakom slučaju uzrokovao dugotrajne pregovore.
5.3. O neprijavljenoj potpori za likvidnost odobrenoj Reverti (treća mjera)
(49)
Latvija i Reverta priznaju da je od prosinca 2010. potpora za likvidnost koju je Latvija odobrila Parex banci (i zatim Reverti) premašila odobrenu gornju granicu likvidnosti koja je propisana u uvodnoj izjavi 55. Konačne odluke o banci Parex. U Odluci o pokretanju postupka navedeno je da je neotplaćena potpora za likvidnost Reverti na dan 31. prosinca 2013. iznosila 362,52 milijuna LVL, čime se gornja granica likvidnosti od 307 milijuna LVL koja je utvrđena za „najgori” scenarij premašuje za 55,52 milijuna LVL.
(50)
Latvija tvrdi da je Komisija u Konačnoj odluci o banci Parex prvobitno odobrila pretvaranje u kapital iznosa od 218,7 milijuna LVL potpore za likvidnost Parex banci. Iznos za pretvaranje kasnije je smanjen u Izmijenjenoj odluci na 118,7 milijuna LVL. Da je iznos od 118,7 milijuna LVL potpore za likvidnost pretvoren u kapital, potpora za likvidnost smanjila bi se i bila bi u skladu s odobrenim granicama. Međutim, stvarno je pretvoreno u kapital samo 49,5 milijuna LVL od 118,7 milijuna LVL potpore za likvidnost. Taj je čimbenik Latvija navela kao glavni razlog za prekomjernu razinu likvidnosti.
(51)
Osim toga, Latvija tvrdi da je prekomjerni iznos potpore također rezultat kašnjenja u stvaranju likvidnosti u usporedbi sa stvaranjem likvidnosti predviđenim u trenutku donošenja Konačne odluke o banci Parex. Dužnici koji ne otplaćaju na vrijeme svoje obveze odgađali su plaćanje i zato je naplata gotovine odgođen za oko dvije godine. Latvija smatra da je ta pojava privremena i očekuje da će se prekomjerna potpora za likvidnost smanjiti u razdoblju 2015. - 2016.
(52)
Latvija i Reverta svejedno priznaju odstupanje od odobrenih iznosa potpore kao rezultat poteškoća s odgovarajućom dodjelom državnih potpora između odobrene potpore za likvidnost i kapitalnih doprinosa nakon donošenja Odluke o izmjeni.
(53)
Nadalje, latvijska nadležna tijela objašnjavaju da bi, u slučaju da je Parex banka (sadašnja Reverta) zadržala svoju bankarsku licencu, Latvija morala ubrizgati više kapitala u Parex banku nego što je izvorno predviđeno (minimalna razina kapitala potrebna u skladu s pravilima o solventnosti bila je veća od maksimalne kapitalne potpore od 218,7 milijuna LVL koja je odobrena u Konačnoj odluci o banci Parex). Na temelju prvobitnog plana restrukturiranja koji je dostavljen Komisiji, gospodarska vrijednost ostvarena raspolaganjem imovinom i pretvaranjem 218,7 milijuna LVL ne bi bila dovoljna Parex banci (Reverti) da ispuni regulatorne zahtjeve adekvatnosti kapitala.
(54)
Stoga bi, u slučaju da je zadržala licencu, Parex banci (Reverti) bio potreban dodatni kapital. Nakon oduzimanja bankarske licence, razina dodatne pomoći bila je ograničena na iznos koji je nužan za postupak likvidacije.
(55)
Prema navodima Latvije, nakon 31. prosinca 2011. više nije bilo potrebno pretvarati daljnju potporu za likvidnost u kapital jer je Reverti oduzeta bankarska licenca. Za vrijeme razmjene informacija prije donošenja Odluka o izmjenama, Latvija je Komisiji priopćila svoj plan da neće pretvoriti potporu za likvidnost u kapital nakon 31. prosinca 2011. iako nije potvrdila svoju namjeru da to stvarno učini i nije izričito utvrdila i podijelila s Komisijom tehničke posljedice nepretvaranja u kapital. Latvija posebno nije spomenula da se kao rezultat „nepretvaranja” u kapital sredstava koja su već odobrena kao potpora za likvidnost neće smanjiti brzinom koja je propisana u Konačnoj odluci o banci Parex.
(56)
Budući da je samo 49,5 milijuna LVL potpore za likvidnost stvarno pretvoreno u kapital do 31. prosinca 2011., a 69,2 milijuna LVL potpore za likvidnost nije pretvoreno u kapital, razina potpore za likvidnost ostala je viša od odobrene za otprilike isti iznos.
(57)
Prema navodima Latvije, zadržavanje potpore za likvidnost i izbjegavanje njezina pretvaranja u kapital bila je najmanje opterećujuća mjera za latvijska nadležna tijela i njome se zapravo državna potpora smanjuje na nužan minimum.
(58)
Latvija i Reverta potvrđuju da Reverti više nije potreban „svježi novac”. S obzirom na nižu iznos potpore za likvidnost koja je pretvorena u kapital, Latvija očekuje da će Reverta zadržati [300-350] milijuna LVL u obliku potpore za likvidnost na kraju 2014., [250-300] milijuna LVL na kraju 2015. i [200-250] milijuna LVL na kraju 2016. i 2017. (nakon likvidacije Reverte). Prema navodima Latvije, ta potpora za likvidnost stoga će premašivati prvobitno odobrenu gornju granicu jer je: i. manji iznos potpore za likvidnost pretvoren u kapital; i ii. očekuje se da će likvidacija Reverte donijeti manje novčanih primitaka od izvorno planiranog.
(59)
Nakon nove novčane projekcije u kojoj se odražavaju poteškoće s povratom imovine, Latvija očekuje da će Reverta na kraju postupka likvidacije (31. prosinca 2017.) imati negativno stanje kapitala od [250-300] milijuna LVL.
5.4. O obvezi prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom (četvrta mjera)
(60)
Latvija je započela postupak prodaje banke Citadele u 2011. kako bi ispoštovala obveze koje je preuzela i koje su zabilježene u Konačnoj odluci u banci Parex. U prvom pokušaju prodaje savjetnik je bilo društvo Nomura International, ali zbog značajnih previranja u europodručju uzrokovanih gospodarskom i financijskom krizom u Grčkoj, te zbog pada banaka Sonoras i Krajbanka u Litvi i Latviji, taj pokušaj nije bio uspješan.
(61)
Osim toga, u veljači 2013. Latvija je od neovisnog stručnjaka naručila posebnu studiju […] o, između ostalog, učinku prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom na dan naveden u obvezama. Stručnjak je pokazao da je vrijednost dvaju zasebnih subjekata (Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom i preostali dio Citadele) manja od vrijednosti Citadele u cjelini. Zbog toga bi se prodajom Jedinice za upravljanje bogatstvo smanjila računovodstvena vrijednost Citadele i to bi utjecalo na vrijednost dioničara. Različitim projekcijama stručnjak je pokazao da bi se bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom „operativna dobit banke smanjila, […]” i da bi se njezin […] pogoršao.
(62)
Prema navodima Latvije, na temelju studije stručnjaka, prodajom Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom zasebno od ostatka banke Citadele u 2013. ugrozila bi se održivost banke Citadele i, posljedično, njezina utrživost. Time bi se značajno smanjila sposobnost banke za privlačenje privatnih ulagača u Citadele po razumnoj cijeni. Stoga je drugi postupak prodaje cjelokupne banke Citadele započeo u 2013. uz pomoć društava Société Générale i Linklaters LLP kao vanjskih savjetnika. Dvije metode prodaje o kojima se trenutačno razmišlja uključuju spajanje i preuzimanje („M&A”) i početnu javnu ponudu dionica („IPO”).
5.5. Kompenzacijske mjere koje je predložila Latvija
(63)
Kako bi se osigurala spojivost s unutarnjim tržištem dodatnih mjera potpore koje je Latvija odobrila bankama Parex banka, Citadele i Reverta putem prve, druge i treće mjere u skladu s pravilima Unije o državnim potporama te zbog neuspješne prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u okviru banke Citadele do propisanog roka (četvrta mjera), Latvija je predložila niz obveza koje su propisane u uvodnim izjavama 64. do 73.
5.5.1. Rok za prodaju banke Citadele i Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom
(64)
Latvija i banka Citadele obvezuju se uložiti najveće napore kako bi što prije, a u svakom slučaju prije […] prikupile obvezujuće ponude za prodaju cijelog udjela Republike Latvije u banci Citadele (uključujući Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom). Prodaja će biti završena najkasnije do […]. Republika Latvija (i njezin savjetnik) moći će po vlastitom nahođenju odlučiti koja je odgovarajuća struktura i načini prodaje (npr. komercijalna prodaja ili IPO), pod uvjetom da Republika Latvija na kraju proda cijeli svoj udio u banci Citadele najkasnije do […]. U slučaju IPO-a, Republika Latvija obvezuje se dogovoriti obvezujući prospekt s FMCM-om do […].
(65)
Latvija i Citadele također se obvezuju osigurati imenovanje povjerenika za prodaju ako do […] ne zaprime obvezujuće ponude, ili u slučaju IPO-a, i s istim ciljem, nije dogovoren prospekt s FCMC-om. U tom će slučaju Republika Latvija poduzeti nužne korake kako bi osigurala da povjerenik za prodaju bude imenovan i stupi na dužnost od […]. Podrazumijeva se također da se financijski savjetnik za prodaju Citadele također može imenovati povjerenikom za prodaju od […]. U slučaju imenovanja povjerenika za prodaju, Latvija i Citadele obvezuju se da će do […] primiti obvezujuće i za sve stranke neopozive ponude i sklopiti obvezujući i neopozivi ugovor o prodaji cijelog udjela Republike Latvije u banci Citadele do […], koja mora biti zaključena najkasnije […].
(66)
Latvija i Citadele se nadalje obvezuju da će od […] Citadele […] novu poslovnu djelatnost i preostale poslovne djelatnosti Citadele će […], ako Republika Latvija do […] ne sklopi obvezujući i neopozivi sporazum u kojem je predviđena prodaja do […] cijelog udjela Republike Latvije u banci Citadele ili ako Republika Latvija na temelju IPO-a ne bude mogla prodati cijeli svoj udio u banci Citadele do […].
(67)
Latvija i Citadele obvezuju se zaključiti kupoprodajnu transakciju za prodaju cjelokupnog udjela Republike Latvije u banci Citadele do […]. Ako prodaja tog udjela ne bude dovršena do […], obvezuju se da će Citadele […] novu poslovnu djelatnost i preostale poslovne djelatnosti banke Citadele bit će […].
(68)
Ako je Citadele […] u nekoj od situacija iz uvodnih izjava 64. do 67., bilo koji dio poslovanja Citadele za koji postoji interes trećih strana može se prodati i Republika Latvija i/ili Citadele mogu ga prenijeti na tu treću stranu (ne dovodeći u pitanje načela […] i bez novih državnih potpora).
5.5.2. Daljnje smanjenje iznosa odobrenih kapitalnih doprinosa
(69)
U odnosu na Revertu, Odlukom o izmjeni odobreno je pretvaranje državnih depozita i kamata (potpore za likvidnost) u kapital u ukupnom iznosu od 118,7 milijuna LVL. Budući da je do danas u kapital pretvoreno samo 49,5 milijuna LVL potpore za likvidnost, Latvija predlaže da se najveći ukupni iznos kapitala koji Latvija može dodijeliti Reverti s prethodnih 118,7 milijuna LVL odmah i trajno smanji na 49,5 milijuna LVL.
5.5.3. Obveza jačanja mjera podjele obveza sprječavanjem odljeva novca prema vjerovnicima naslijeđenih podređenih zajmova Reverte
(70)
Latvija potvrđuje da su nužne pojačane mjere podjele obveza kako bi se osigurala spojivost prve, druge i treće mjere s unutarnjim tržištem. Takvim bi se mjerama,među ostalim osiguralo da treće stranke nemaju neopravdanu korist od dodatne državne potpore dodijeljene bankama Reverta i Citadele.
(71)
U tu svrhu Latvija se obvezuje pojačati prethodne obveze podjele obveza uključivanjem bivših većinskih dioničara Parex banke, njihovih povezanih poduzeća i ostalih vjerovnika (dalje u tekstu „naslijeđeni vjerovnici podređenih zajmova”) koji su odobrili podređene zajmove (dalje u tekstu „naslijeđeni podređeni zajmovi”).
(72)
Reverta je prekoračila je iznose likvidnosti koji su odobreni u Konačnoj odluci o banci Parex djelomično zbog plaćanja kamata na naslijeđene podređene zajmove. Da Reverta nije platila te kamate ili da su naslijeđeni podređeni zajmovi otpisani odmah nakon Konačne odluke o banci Parex, Latvija možda ne bi morala provoditi prvu, drugu i treću mjeru u mjeri u kojoj su stvarno provedene.
(73)
U svjetlu navedenog, Latvija je ponudila objasniti i povećati svoje obveze u odnosu na glavnicu i kamate u pogledu naslijeđenih podređenih zajmova kako slijedi:
(a)
banke Citadele i Reverta (bivša Parex banka) te njihova povezana poduzeća neće vlasnicima podređenog duga ili dioničarima, koji nisu latvijska država ili EBRD, platiti kamate, dividende ili kupone na postojeće instrumente kapitala (uključujući povlaštene dionice, dionice B razreda i više i niže instrumente 2. kategorije) (nenaplaćene ili nastale) ili ostvarivati prava kupnje u vezi s njima, dok ili osim ako državna potpora bankama Reverta i/ili Citadele ne bude u potpunosti otplaćena i osim ako za to ne postoji pravna obveza. Ako takva pravna obveza postoji, Latvija se obvezuje što je moguće prije ukloniti tu obvezu (a u svakom slučaju najkasnije do 30. travnja 2015.).
(b)
Latvija se također obvezuje da neće otplatiti neplaćene dugove (glavnicu) naslijeđenih podređenih zajmova (osim ako i dok ne budu otplaćene sve državne potpore bankama Reverta/Citadele) koji će biti:
i.
podložni obvezujućoj odredbi da plaćanja na temelju naslijeđenih podređenih zajmova neće biti plativa i dospjela; ili
ii.
pretvoreni u kapital 1. kategorije bez prava glasa; ili
iii.
otpisani;
u mjeri u kojoj je to nužno za pokrivanje negativne neto vrijednosti imovine Reverte i pod uvjetom da postoji pravna osnova.
(c)
Latvija će poduzeti sve nužne mjere kako bi osigurala da sve pravne odredbe koje su potrebne za ispunjenje navedenih obveza budu utvrđene najkasnije do 30. travnja 2015.
5.6. Reakcija Latvije na primjedbe treće stranke
(74)
Latvija je 6. lipnja 2014. dostavila svoj odgovor na primjedbe treće stranke koje je primila Komisija. Latvija tvrdi da su navodi iz primjedbi neosnovani i da nisu važni za Odluku o pokretanju postupka. Latvija također odbacuje navode treće stranke i traži da ih Komisija zanemari.
6. OCJENA
6.1. Postojanje državne potpore nakon novih mjera
(75)
U skladu s člankom 107. stavkom 1. Ugovora, sve potpore koje daju države članice ili koje se daju putem državnih sredstava u bilo kojem obliku, a koje narušavaju ili prijete narušavanjem tržišnog natjecanja stavljanjem u povlašteni položaj određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe nisu spojive sa zajedničkim tržištem ako utječu na trgovinu između država članica.
(76)
Mjera se može smatrati državnom potporom ako su kumulativno ispunjeni sljedeći uvjeti: (a) mjera se mora financirati iz državnih sredstava; (b) njome se mora davati selektivna prednost kojom se pogoduje određenim poduzetnicima ili proizvodnji određene robe; (c) mjerom se mora narušavati ili prijetiti narušavanjem tržišnog natjecanja ili ona mora imati mogućnost utjecaja na trgovinu između država članica.
6.1.1. Prva mjera
(77)
Činjenica da podređeni zajmovi koje je Latvija odobrila Parex banci predstavljaju državnu potporu utvrđena je u Prvoj odluci o spašavanju kada je Komisija odobrila izdavanje podređenog duga s dospijećem od pet godina kao usklađenu mjeru potpore. Komisija je u tom trenutku zaključila da ulagač u tržišnom gospodarstvu ne bi odobrio podređeni dug s dospijećem od pet godina (26).
(78)
Podređeni zajmovi koje je Latvija odobrila Parex banci bili su istovjetni mjeri koju je odobrila Komisija osim činjenice da su imali duže dospijeće, čime je Parex banka dobila dodatnu prednost.
(79)
Podređenim dugom s dospijećem od sedam godina zajmoprimac bi dobio veću prednost nego podređenim dugom s dospijećem od pet godina jer se rizik za ulagača povećava s produljenjem dospijeća ulaganja. Kada je odobren podređeni dug s dospijećem od sedam godina, bilo bi još manje vjerojatno da će ulagač u tržišnom gospodarstvu odobriti podređeni dug pod tim produljenim uvjetima nego za dospijeće od pet godina. Iz tog je razloga duže dospijeće podređenog duga predstavljalo dodatnu prednost za Parex banku u usporedbi s oblikom podređenog duga koji je odobren u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex. Budući da su svi ostali zahtjevi za postojanje državne potpore utvrđeni u Prvoj odluci o spašavanju, prva mjera predstavlja dodatnu državnu potporu.
6.1.2. Druga mjera
(80)
Latvija je 27. lipnja 2013. banci Citadele dodijelila dodatno 18-mjesečno produljenje roka dospijeća podređenih zajmova u visini od 37 milijuna LVL (od ukupno 45 milijuna LVL koje je Latvija držala u tom trenutku).
(81)
Budući da nije bilo drugih argumenata, Komisija je u Odluci o pokretanju postupka ocijenila da ulagač u tržišnom gospodarstvu ne bi odobrio takvo produljenje dospijeća jer ono predstavlja dodatne rizike u usporedbi s prethodno postojećim oblikom podređenih zajmova. Stoga, prema mišljenju Komisije, duže dospijeće podređenog duga predstavlja dodatnu prednost koju je država odobrila banci Citadele u usporedbi s oblikom podređenog duga koji je odobren u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex te stoga predstavlja državnu potporu.
(82)
Latvija je tvrdila da bi ulagač u tržišnom gospodarstvu razumno odlučio poduzeti posebne mjere za održavanje adekvatnosti kapitala banke u cilju očuvanja vrijednosti svog ulaganja. Stoga u biti tvrdi da drugom mjerom nije osigurana prednost banci Citadele jer je pružanje dodatne potpore bilo u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(83)
Komisija ne osporava činjenicu da je načelo ulagača u tržišnom gospodarstvu primjenjivo na transakciju kao što je druga mjera. Međutim, podsjeća da su sudovi Unije naglasili da ako se država članica u upravnom postupku oslanja na taj test, ona mora, u slučaju sumnje, prije ulaganja neosporivo i na temelju objektivnih i provjerljivih dokaza utvrditi da se provedena mjera može pripisati državi koja djeluje kao dioničar i da će, u tome smislu, možda biti nužno dostaviti dokaze da se odluka temelji na ekonomskim ocjenama koje su usporedive onima koje bi izvršio ulagač u tržišnom gospodarstvu u situaciji koja je što sličnija situaciji države članice kako bi utvrdio njezinu buduću profitabilnost (27).
(84)
U tom kontekstu, Komisija smatra da tvrdnja Latvije da je postupila u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu nije potkrijepljena argumentima i detaljnom analizom.
(85)
Prvo, Komisiji nisu dostavljeni dokazi da je Latvija izvršila vrednovanje svojeg ulaganja u Citadele u trenutku kada je donijela odluku o provedbi druge mjere. Ulagač u tržišnom gospodarstvu koji djeluje kao dioničar ocijenio bi vrijednost banke Citadele kako bi utvrdio postojeću vrijednost svog ulaganja u tu banku prije provedbe druge mjere (odnosno bez provedbe mjere) te nakon njene provedbe i usporedio bi te dvije vrijednosti. Komisija smatra da bi ulagač u tržišnom gospodarstvu prvo utvrdio sadašnju vrijednost svog ulaganja u banku i zatim bi provjerio bi li trenutačna vrijednost tog ulaganja bila zaštićena dodatnim produljenjem dospijeća podređenih zajmova. Ako se na temelju rezultata te provjere može zaključiti da je vrijednost mogla biti zaštićena ili čak povećana, ulagač u tržišnom gospodarstvu koji želi ostvariti dobit zatim bi, u drugom koraku, usporedio oportunitetni trošak očuvanja (ili čak povećanja) vrijednosti i razliku u vrijednosti.
(86)
Da je izvršila takvu analizu, Latvija bi morala pokazati da je odobravanje produljenja dospijeća učinkovita mjera kojom će se u najmanju ruku očuvati vrijednost ulaganja i zatim je trebala dokazati da je oportunitetni trošak pružanja takve mjere manji od povećanja vrijednosti. Samo kada bi oportunitetni troškovi omogućavanja produljenja dospijeća bili niži od očuvanja vrijednosti nakon provedbe druge mjere, Komisija bi mogla prihvatiti da je Latvija djelovala u skladu s načelom ulagača u tržišnom gospodarstvu. Međutim, Latvija nije izvršila ni istovremenu ocjenu vrijednosti ulaganja ni analizu iz koje je očito da su oportunitetni troškovi omogućavanja dodatnog dospijeća niži od očuvanja vrijednosti koje je rezultat provedbe druge mjere.
(87)
Iz tog razloga Komisija smatra da se ne može smatrati da je druga mjera u skladu s postupanjem ulagača u tržišnom gospodarstvu koji se nalazi u istom položaju kao i Latvija u lipnju 2013.
(88)
S druge strane i u svakom slučaju, utvrđenim načelima za primjenu načela ulagača u tržišnom gospodarstvu zahtijeva se da se usporedba s ponašanjem razumnog ulagača u tržišnom gospodarstvu izvrši u situaciji koja je što sličnija situaciji u državi članici (28). Uslijed toga, Latvija je prilikom ocjene vrijednosti svog ulaganja u Citadele trebala uzeti u obzir obveze iz Konačne odluke o banci Parex u vezi s prodajom banke Citadele. U lipnju 2013., u trenutku kada je provedena druga mjera, te su obveze uključivale prodaju banke Citadele do 31. prosinca 2014. i prodaju banke Citadele bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom (budući da se Poslovna jedinica za upravljanje bogatstvom morala prodati zasebno ako ne bude prodana do 30. lipnja 2013.). Budući da 27. lipnja 2013. kada je odobreno produljenje dospijeća nije pronađen niti jedan kupac za Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom, ulagač u tržišnom gospodarstvu zaključio bi da Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom nije moguće prodati zajedno s bankom Citadele do roka 30. lipnja 2013. koji je utvrđen u Konačnoj odluci o banci Parex i stoga da je ta dva tijela potrebno prodati odvojeno.
(89)
Osim toga, privatni dioničar banke u situaciji sličnoj situaciji države članice ne bi imao osnove za pretpostavku da će se ispunjenje tih obveza odgoditi ili ukinuti jer su te izmjene podložne odobrenju Komisije. Prema tome, prilikom utvrđivanja vrijednosti ulaganja u lipnju 2013., nije se moglo očekivati da te obveze neće biti važne jer se nije moglo pretpostaviti da će Komisija odobriti izmjenu bilo koje obveze prije razdoblja u kojem ih se Latvija obvezala izvršiti.
(90)
Uslijed toga, u svrhu odlučivanja treba li odobriti produljenje roka dospijeća, parametri za ocjenjivanje vrijednosti ulaganja Latvije u Citadele u lipnju 2013. moraju uključivati obveze navedene u Konačnoj odluci o banci Parex. Latvija nije dostavila dokaze da je uzela u obzir sve te parametre ili da je vrijednost njezina ulaganja u tom trenutku kada ih je uzela u obzir veća od oportunitetnog troška omogućavanja produljenja roka dospijeća. Iz tog razloga Komisija smatra da se ne može smatrati da je druga mjera u skladu s postupanjem ulagača u tržišnom gospodarstvu koji se nalazi u jednakom položaju kao i Latvija u lipnju 2013.
(91)
Treće, čak i da je Latvija izvršila dovoljno detaljnu analizu druge mjere kao sredstva za očuvanje vrijednosti svog ulaganja u banku Citadele od lipnja 2013. i čak i da je to uračunala u analizu ograničenja koje bi ulagač u tržišnom gospodarstvu uzeo u obzir i koja bi nastale nakon prodaje banke Citadele i zasebne prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom, tvrdnje Latvije o troškovima druge mjere i razini vrijednosti ulaganja koja bi se navodno očuvala tom mjerom nisu održive.
(92)
S jedne strane, dok Latvija tvrdi da drugom mjerom nisu uzrokovani nikakvih troškovi za državu, tvrdnja nije potkrijepljena dodatnim pojedinostima ili dokazima o procjeni troškova koju je Latvija izvršila u trenutku odobrenja druge mjere. Takva analiza oportunitetnih troškova ili neke druge vrste troškova povezanih s drugom mjerom bila bi preduvjet za ulagača u tržišnom gospodarstvu koji želi donijeti razumnu odluku o produljenju roka dospijeća podređenog zajma. Budući da ne postoji evaluacija troškova, Komisija zaključuje da ulagač u tržišnom gospodarstvu ne bi mogao ocijeniti poželjnost druge mjere u smislu ostvarivanja najveće moguće dobiti.
(93)
S druge strane, dok Latvija tvrdi da je drugom mjerom očuvana vrijednost njezina ulaganja u banku Citadele, ta tvrdnja nije potvrđena značajkama ulaganja države članice u banku Citadele od lipnja 2013. Komisija napominje da za ulagača koji želi zaraditi dobit trenutačna vrijednost ulaganja ovisi o mogućnosti priljeva budućih prihoda iz tog ulaganja (u obliku, primjerice, dividendi) u kombinaciji s kapitalnom vrijednosti tog ulaganja u tom trenutku u vremenu (koja se može izračunati iz cijene koju bi kupac platio za ulaganje dioničara u tom trenutku ili iz vremenske vrijednosti cijene koju bi kupac platio za ulaganje dioničara u budućnosti). Iz svih dostupnih pokazatelja Komisija može zaključiti da je vrijednost ulaganja Latvije u Citadele u lipnju 2013. bila niska, ako je uopće bila pozitivna.
(94)
U pogledu mogućeg priljeva prihoda od latvijskog ulaganja u banku Citadele, nisu dostavljeni dokazi iz kojih bi se moglo zaključiti da bi u lipnju 2013. dioničari mogli očekivati dividende od banke Citadele u bilo kojem trenutku u skoroj budućnosti. Svaka procjena privatnog dioničara banke očekivanih prihoda od podjele dividendi u situaciji sličnoj situaciji države članice bila bi povezana s obvezom prodaje Citadele do 31. prosinca 2014. Osim toga, u studiji opisanoj u uvodnoj izjavi 61. utvrđeno je da bi Citadele bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom ostvarivala gubitke, a tim je zaključkom dalje smanjena mogućnost koristi od podjele dividendi jer će od 27. lipnja 2013. subjekt u tržišnom gospodarstvu morati pretpostaviti da će se Citadele i Poslovna jedinica za upravljanje bogatstvom zasebno prodavati.
(95)
Stoga u trenutku odobravanja produljenja roka dospijeća nije bilo dokaza da će Citadele (s obzirom na očekivanu dobit i stopu kapitala) moći podijeliti dividende prije 31. prosinca 2014. jer će stopa kapitala od 10,3 % čije se ostvarenje planira do 31. prosinca 2013. jedva premašiti zahtijevani minimum stope kapitala od 10 % i bit će daleko ispod […] % stope kapitala koju je preporučio FCMC za uklanjanje postojećih i mogućih rizika za Citadele. Stoga bi ulagač u tržišnom gospodarstvu uzeo u obzir činjenicu da od lipnja 2013. postoji mala mogućnost da bi dioničari mogli očekivati podjelu dividendi od banke Citadele u skoroj budućnosti.
(96)
U odnosu na kapitalnu vrijednost ulaganja Latvije u Citadele u lipnju 2013., iz studije koja ju su dostavila latvijska nadležna tijela i koja je opisana u uvodnoj izjavi 61. te izrađena u veljači 2013. može se zaključiti da bi na Citadele negativno utjecala zasebna prodaja Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom. Ulagač u tržišnom gospodarstvu u sličnoj situaciji u kojoj se nalazila Latvija u lipnju 2013. uzeo bi u obzir činjenicu da je četiri mjeseca prije neovisni stručnjak utvrdio da bi prodajna vrijednost Citadele bez Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom bila niža od zajedničke vrijednosti dvaju pravnih osoba. Zbog toga bi ulagaču u tržišnom gospodarstvu trebali uvjerljivi razlozi u smislu ostvarivanja najvećeg moguće povrata uz specificirani rizik da poduzme dodatne rizike odobravanjem produljenja roka dospijeća podređenih zajmova. Međutim, Latvija nije dostavila dokaze o takvim uvjerljivim razlozima na temelju kojih bi ulagač u tržišnom gospodarstvu tom trenutku preuzeo te dodatne rizike. Zbog toga, čak i da je odobreno produljenje roka dospijeća, nije bilo dokaza da bi se Citadele bez Poslovne jedince za upravljanje bogatstvom mogla prodati za […] zbog čega Komisija zaključuje da u lipnju 2013. Latvija nije imala […] u svom ulaganju koje treba očuvati što je bio […] za donošenje druge mjere.
(97)
Zbog toga Komisija smatra da se ne može smatrati da je druga mjera u skladu s postupanjem ulagača u tržišnom gospodarstvu koji se nalazi u jednakom položaju kao i Latvija u lipnju 2013.
(98)
Četvrto i posljednje, Komisija također primjećuje da EBRD, koji je u lipnju 2013. bio jedini drugi dioničar banke Citadele osim Latvije, nije produljio rok dospijeća neplaćenog podređenog zajma banci Citadele i da se Latvija nikada nije obratila EBRD-u kako bi s njime razgovarala o sudjelovanju u drugoj mjeri, što je objašnjeno u uvodnim izjavama 46. do 48. Činjenica da nije bilo pokušaja razgovora o podjeli troška druge mjere ako je ta mjera sredstvo očuvanja vrijednosti ulaganja u Citadele dodatni je pokazatelj da druga mjera nije bila u skladu sa zahtjevima načela ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(99)
U tom smislu, Komisija prvo podsjeća da je u skladu s pismom FCMC-a, Citadele imala deset mjeseci (1. ožujka do 31. prosinca 2013.) da se uskladi s novom stopom adekvatnosti kapitala. U tom kontekstu Komisija smatra da bi većinski dioničar iskoristio cijelo razdoblje od deset mjeseci da pronađe odgovarajuće rješenje za ispunjenje novog kapitalnog zahtjeva kojim će se umanjiti njegovi troškovi. Zbog toga Latvija svojim argumentom o olakšavanju prodaje banke Citadele ne objašnjava zašto je druga mjera donesena bez da se u roku od četiri mjeseca od pisma FCMC-a pristupilo manjinskom dioničaru Citadele umjesto da se iskoristila većina tog razdoblja od deset mjeseci.
(100)
Nadalje, čak i da je sudjelovanje EBRD-a u produljenju roka dospijeća uključivalo mjeru čije su značajke drugačije od značajki druge mjere, Latvija nije dostavila dokaze da bi takva drugačija mjera u kojoj bi sudjelovao EBRD bila manje djelotvorna od druge mjere ili da bi bila skuplja za većinskog dioničara u usporedbi s troškovima same druge mjere.
(101)
U odnosu na argument Latvije da bi se u slučaju da EBRD produlji rok dospijeća svog podređenog zajma povećalo opterećenje u trenutku prodaje banke Citadele, latvijska nadležna tijela nisu dostavila element iz kojeg se može zaključiti da bi takvim produljenjem uzrokovani dodatni troškovi. Nije izvršena posebna studija o troškovima prodaje banke Citadele nakon druge mjere u usporedbi s troškovima hipotetičke prodaje banke Citadele nakon produljenja u kojem je sudjelovao EBRD kao opravdanje za tvrdnju Latvije da bi time nastalo dodatno opterećenje. Komisija smatra da bi svaki ulagač u tržišnom gospodarstvu koji traži način očuvanja vrijednosti svog ulaganja u Citadele barem mogao dostaviti istovremenu evaluaciju koliki bi, u slučaju naknadne prodaje, bili alternativni troškovi kada bi manjinski dioničar banke Citadele produljio rok dospijeća svojih podređenih zajmova toj banci.
(102)
Naposljetku, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 48. točki (c), Latvija objašnjava da vjeruje da bi EBRD bio voljan produljiti dospijeće zajmova banci Citadele. Komisija smatra da bi u takvoj situaciji, čak i ako bi sudjelovanjem EBRD-a situacija postala složenija, privatni većinski dioničar koji razmatra produljenje dospijeća vlastitog postojećeg podređenog duga u korist Citadele barem pristupio manjinskom dioničaru koji je također vlasnik podređenog duga Citadele kako bi saznao hoće li potonji: i. dijeliti troškove dodatne potpore banci Citadele produljenjem roka dospijeća vlastitih zajmova; ili ii. sklopiti alternativne sporazume izravno s većinskim dioničarom radi plaćanja troškova druge mjere većinskom dioničaru. Primjenom načela ulagača u tržišnom gospodarstvu Komisija ne može prihvatiti da bi većinski dioničar poduzeća prihvatio sve troškove zaštite vrijednosti svih ulaganja u tom poduzeću i tako zaštitio vrijednost ulaganja manjinskih dioničara bez da im je barem pristupio tražeći doprinos.
(103)
U svjetlu svakog od tih čimbenika, činjenica da nije bilo pristupa EBRD-u u razdoblju između 1. ožujka 2013. i 27. lipnja 2013., pokazatelj je da druga mjera nije provedena u skladu sa zahtjevima načela ulagača u tržišnom gospodarstvu.
(104)
Za svaki od četiri razloga navedenih u uvodnim izjavama 85. do 103. nije nedvojbeno utvrđeno na temelju objektivnih i provjerljivih dokaza da se druga mjera mora pripisati državi članici koja djeluje kao privatni dioničar. U tim okolnostima Komisija ne može prihvatiti da bi Citadele, u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim okolnostima na tržištu, mogla ostvariti jednaku prednost koju je ostvarila kada su joj postali dostupni državni resursi u obliku druge mjere.
(105)
Latvija je provela drugu mjeru za Citadele koje jest i bit će aktivno na tržištima otvorenima međunarodnom tržišnom natjecanju. Stoga bi svaka korist iz državnih sredstava utjecala na tržišno natjecanje u bankarskom sektoru i imala učinak na trgovinu unutar Unije. Nadalje, ta je mjera selektivna jer od nje ima koristi samo Citadele. Financira se iz državnih sredstava. U lipnju 2013., kako je objasnila Latvija u uvodnoj izjavi 45., ulagač u tržišnom gospodarstvu koji je treća stranka u usporedivim uvjetima ne bi odobrio mjeru sličnu drugoj mjeri. Komisija stoga potvrđuje svoju prethodnu privremenu ocjenu iz Odluke o pokretanju postupka da druga mjera predstavlja dodatnu državnu potporu.
6.1.3. Treća mjera
(106)
U odnosu na potporu za likvidnost koja je odobrena Reverti, ona je izvorno odobrena kao dio usklađenih mjera državnih potpora odobrenih u Prvoj odluci o spašavanju, u obliku državnih depozita. Komisija je primijetila da su u tom trenutku Parex banci nedostajala likvidna jamstva i Latvija je položila sredstva, uzimajući u obzir potrebe banke za likvidnošću, kada niti jedan ulagač u tržišnom gospodarstvu nije bio voljan osigurati likvidnost s obzirom na osjetljivu situaciju Parex banke (29).
(107)
Nakon Konačne odluke o banci Parex (i razdvajanja na dobru i lošu banku), pomoć za likvidnost naknadno je prenesena na banke Citadele i Reverta. Prvo je poduzeće već u potpunosti otplatilo svoj udio u potpori za likvidnost. Reverta je morala ograničiti iznose potpore za likvidnost koju je primila, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 19. točki (c). Međutim, iznos potpore za likvidnost koja je stvarno odobrena Reverti premašuje čak i razine predviđene u najgorem slučaju koji je odobren u Konačnoj odluci o banci Parex. Dodatnom potporom za likvidnost osigurava se dodatna prednost Reverte u usporedbi s potporom odobrenom u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex. Latvija nije tvrdila da je pružajući takvu potporu za likvidnost postupila kao ulagač u tržišnom gospodarstvu niti je dostavila elemente na temelju kojih bi Komisija mogla zaključiti da bi Reverta, u okolnostima koje odgovaraju uobičajenim tržišnim uvjetima, ostvarila jednaku prednost koja joj je stavljena na raspolaganje putem državnih sredstava u obliku treće mjere. Nije izmijenjena niti jedna od drugih značajki potpore za likvidnost osim njezinog iznosa i stoga Komisija zaključuje da mjera predstavlja državnu potporu.
(108)
Na temelju uvodnih izjava 106. i 107., budući da povećana potpora za likvidnost jasno predstavlja dodatnu korist u usporedbi s odobrenim mjerama pomoći, stoga predstavlja dodatnu potporu (jer su još uvijek na snazi svi ostali kriteriji iz članka 107. stavka 1. Ugovora).
6.2. Pravna osnova za usklađenost nove dodatne potpore
(109)
Člankom 107. stavkom 3. točkom (b) Ugovora Komisiji se daje ovlast da odluči da su potpore spojive s unutarnjim tržištem ako im je svrha „otklanjanje ozbiljnih poremećaja u gospodarstvu neke države članice.”
(110)
S obzirom na sustavnu važnost Parex banke (to je bila vodeća banka u Latviji) i važnost njezinih zajmova za latvijsko gospodarstvo u trenutku kada su odobrene mjere potpore, Komisija je prihvatila objašnjenje da bi neuklanjanje poteškoća banke imalo ozbiljne posljedice na latvijsko gospodarstvo.
(111)
U odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex, mjere potpore odobrene za Parex banku stoga su ocijenjene u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) Ugovora, te na temelju Komunikacija (30) koje su donesene u kontekstu financijske krize koje su bile na snazi u trenutku kada je odobrena mjera.
(112)
Komisija smatra da se ista pravna osnova primjenjuje na dodatnu potporu odobrenu prvom i drugom mjerom s obzirom na rokove provedbe i slične značajke odobrenih mjera potpore.
(113)
U odnosu na treću mjeru, Komisija mora izvršiti ocjenu usklađenosti na temelju ažuriranih kriterija iz Komunikacije o bankarstvu iz 2013. (31). Svaka potpora koja je u potpunosti ili djelomično odobrena bez odobrenja Komisije (i stoga predstavlja povredu članka 108. stavka 3. Ugovora) nakon objave Komunikacije o bankarstvu iz 2013. u Službenom listu Europske unije, mora se preispitati na temelju te Komunikacije. Budući da se treća mjera kontinuirano primjenjivala od 2011. do danas, može se zaključiti da je potpora djelomično odobrena nakon 1. kolovoza 2013., odnosno, nakon datuma objave Komunikacije o bankarstvu iz 2013. u Službenom listu Europske unije.
6.3. Usklađenost potpore s unutarnjim tržištem
6.3.1. O prvoj mjeri
(114)
Podređeni zajam koji je Latvija odobrila Parex banci imao je od datuma odobrenja (22. svibnja 2009.) rok dospijeća od sedam godina (tj. do 21. svibnja 2016.) i tako je premašivao petogodišnji rok dospijeća koji je utvrđen u Prvoj odluci o spašavanju i kasnije potvrđen u Konačnoj odluci o banci Parex. Mjera nije prijavljena Komisiji.
(115)
U odnosu na tu dodatnu mjeru potpore, koju predstavlja dospijeće podređenih zajmova koje premašuje rokove iz Odluke, Komisija je sumnjala da je zadržana na potrebnom minimumu i stoga nije mogla zaključiti da su ispunjeni svi uvjeti usklađenosti.
(116)
Komisija je stoga u Odluci o pokretanju postupka podsjetila da je podređeni zajam koji je odobren Parex banci s rokom dospijeća od pet godina ocijenjen u odlukama o spašavanju kao da je ograničen na nužan minimum u pogledu iznosa i dospijeća. Na temelju tog zaključka, petogodišnji podređeni zajam stoga se u odlukama o spašavanju i o Konačnoj odluci o banci Parex smatrao usklađenim.
(117)
Na temelju argumenata navedenih u odlukama o spašavanju i u Konačnoj odluci o banci Parex, te budući da nije bilo novih argumenata, Komisija je izrazila sumnju u sukladnost produljenja dospijeća podređenih zajmova s dospijećem od sedam godina umjesto izvorno odobrenih pet godina.
(118)
U svjetlu novih argumenata koje je iznijela Latvija nakon Odluke o pokretanju postupka i o kojima je bilo riječ u odjeljku 5.1., Komisija može ponovno ocijeniti ispunjuju li podređeni zajmovi s dospijećem od sedam godina koje je Latvija odobrila Parex banci uz uvjet usklađenosti državnih potpora jer su ograničene na nužni minimum.
(119)
U skladu s Komunikacijom o bankama iz 2008., mjera potpore mora, u pogledu iznosa i oblika, biti nužna za ostvarivanje željenog cilja. To znači da injekcija kapitala mora biti svedena na nužan minimum za ostvarenje cilja. Podređeni zajam kvalificiran kao 2. kategorija kapitala odobren je Parex banci kako bi joj se omogućilo da i dalje zadovoljava stopu adekvatnosti kapitala i osiguralo da ima dovoljno kapitala za preživljavanje mogućih gubitaka kako bi se izbjegli ozbiljni poremećaji u latvijskom gospodarstvu.
(120)
U Prvoj odluci o spašavanju, minimalni zahtjevi da podređeni zajmovi moraju biti prihvatljivi kao 2. kategorija kapitala Parex banke koje je Komisija uzela u obzir temeljili su se na primjenjivom latvijskom zakonodavstvu kako je priopćila Latvija (32). Stoga je utvrđeno da minimalno dospijeće podređenog zajma da bi se mogao kvalificirati kao 2. kategorija kapitala mora iznositi pet godina. Ta procjena nije izmijenjena naknadnim odlukama.
(121)
Nakon što je preispitala dodatne podatke koje je dostavila Latvija i o kojima je riječ u uvodnim izjavama 30. do 39., Komisija je priznala se dodatnim ograničenjima mijenjaju značajke podređenih zajmova koje su potrebne kako bi oni mogli biti potpuno prihvatljivi kao 2. kategorija do 2010.
(122)
Komisija posebno napominje da učinak kriterija okvira Basel II na iznos podređenih zajmova prihvatljivih kao kapital 2. kategorije koje je Parex banka dobila u 2009. predstavlja temeljni element za definiciju minimalnog početnog dospijeća podređenih zajmova. Za ostvarivanje krajnjeg cilja mjere potpore bilo je od ključne važnosti razmotriti amortizacijski faktor Basela II kako bi se osigurala dovoljna kapitalizacija Parex banke i izbjegli ozbiljni poremećaji u latvijskom gospodarstvu u trenutku kada je odobren prvi podređeni zajam.
(123)
Komisija smatra da bi se na temelju pretpostavki i projekcija koje je predstavila Latvija u trenutku donošenja odluka o spašavanju dobila drugačija procjena roka dospijeća podređenih zajmova da se u njima primjereno i potpuno odražavala amortizacija podređenog duga u skladu s pravilima Basel II kako je navedeno u uvodnoj izjavi 37., te bi bio donesen zaključak da je nužan minimum sedam, a ne pet godina.
(124)
Komisija također podsjeća da se ocjena usklađenosti potpore u Trećoj odluci o spašavanju temeljila, između ostalog, na obvezi latvijskih nadležnih tijela da prodaju svoje dionice u Parex banci čim prije moguće, ali najkasnije u roku od tri godine od kada su Parex banci pružene prve mjere spašavanja (33), odnosno, najkasnije u 2011.
(125)
U svjetlu tih okolnosti, Komisija smatra da se utvrđivanje početnog dospijeća od sedam godina može smatrati potrebnim minimumom kako bi podređeni zajmovi koje je odobrila Latvija mogli u potpunosti biti prihvatljivi kao kapital 2. razine i kako bi se moglo osigurati da Parex banka ostvari ciljnu stopu adekvatnosti kapitala u cilju očuvanja stabilnosti latvijskog bankarskog sustava te ispunjenja obveze prodaje banke.
6.3.2. O neprijavljenom produljenju roka dospijeća podređenih zajmova (druga mjera)
(126)
Komisija je u o Odluci o pokretanju postupka izrazila sumnje da bi se dodatna potpora koju čini 18-mjesečno produljenje roka dospijeća mogla smatrati spojivom jer se u skladu s postojećom procjenom dospijećem podređenog duga od pet godina osigurava ograničenje na nužan minimum i nisu dostavljeni novi argumenti za opravdanje usklađenosti.
(127)
U svjetlu informacija koje je Latvija dostavila nakon donošenja Odluke o pokretanju postupka, Komisija napominje da su u 2013. (34) nastale regulatorne promjene u pogledu minimalnih kapitalnih zahtjeva.
(128)
U tu je svrhu Komisiji dostavljeno pismo od FCMC-a upućeno banci Citadele od 1. ožujka 2013. Pismo predstavlja reakciju regulatora bankarskog sektora na unutarnje izvješće o procjeni adekvatnosti kapitala koje je Citadele dostavila FCMC-u u pogledu svoje financijske situacije na dan 30. lipnja 2012.
(129)
U pismu od 1. ožujka 2013. prvo se upućuje na činjenicu da, prema dokumentima politike FCMC-a, sve banke moraju održavati svoju stopu adekvatnosti kapitala na razini iznad 10 %. Zatim se jasno navodi da „ako stopa adekvatnosti kapitala banke i konsolidacijske skupine padne ispod 10 %, smatra se da banka i konsolidacijska skupina nisu dovoljno kapitalizirane i FCMC može odrediti korektivne mjere, tj. ograničiti poslovanje banke”. U slučaju Citadele i njezine konsolidacijske skupine, u pismu se dodaje da stopa adekvatnosti kapitala mora do kraja 2013. iznositi […] % kako bi se mogli pokriti postojeći i mogući rizici koji proizlaze iz poslovanja bake Citadele.
(130)
Na temelju tog pisma, Komisija prihvaća da je Citadele morala na kraju 2013. imati stopu adekvatnosti kapitala najmanje iznad 10 % kako bi se njezino poslovanje moglo nastaviti u potpunosti.
(131)
Komisija podsjeća da je krajnji cilj odobravanja državne potpore u obliku podređenih zajmova, kako je definirano u odlukama o spašavanju i Konačnoj oluci o banci Parex, bio osigurati dovoljnu kapitalizaciju Parex banke (Citadele nakon 2010.) u cilju izbjegavanja ozbiljnih poremećaja u latvijskom gospodarstvu.
(132)
Stoga se Komisija slaže da je Latvija u lipnju 2013. morala poduzeti korektivne mjere u cilju izbjegavanja rizika koji bi nastali kada se Citadele ne bi uskladila s neočekivanim povećanjem nadzornih zahtjeva. Problem mogućeg nedostatka kapitala u usporedbi s novim zahtjevima može se riješiti jedino na sljedeće načine:
(a)
ulaganjem dodatnih sredstava - kao kapitala 1. kategorije ili 2. kategorije (npr. odobriti nove podređene zajmove);
(b)
produljivanjem dospijeća postojećih podređenih zajmova radi izmjene njihove stope amortizacije i kako bi veći postotak zajmova mogao pridonijeti kapitalu banke.
(133)
U tablici 2. prikazan je usporedni scenarij između situacija u kojima se dospijeće podređenih zajmova produljuje u 2013. (kao što je učinjeno drugom mjerom) ili se zadržava pod istim uvjetima pod kojima su zajmovi izvorno odobreni, s tim da svi ostali parametri ostaju isti. Komisija smatra, na temelju izračuna, da u slučaju kada bi se dospijeće podređenih zajmova zadržalo istim, ako svi ostali čimbenici ostanu jednaki, Citadele ne bi mogla na kraju 2013. ostvariti stopu adekvatnosti kapitala od 10 %.
Tablica 2.
Usporedba razine stope adekvatnosti kapitala sa ili bez produljenja roka dospijeća:
Stopa adekvatnosti kapitala u %
31. prosinca 2013.
Financijska predviđanja prije 18-mjesečnog produljenja roka dospijeća (utvrđena u lipnju 2013.)
9,75
Stvarne brojke na dan 31. prosinca 2013., uključujući produljenje roka dospijeća
10,30 (35)
Pro forma stvarne situacije bez 18-mjesečnog produljenja roka dospijeća
9,30
(134)
S obzirom da:
(a)
novi kapitalni zahtjev morao je biti zadovoljen do 31. prosinca 2013.;
(b)
Poslovna jedinica za upravljanje gospodarstvom morala je biti prodana do 31. prosinca 2013.; i
(c)
amortizacija podređenog duga izravno utječe na stopu kapitala,
Komisija se slaže da druga mjera predstavlja učinkovito i djelotvorno rješenje za ispunjenje novih zahtjeva adekvatnosti kapitala za Citadele i da je odobreno produljenje bilo potreban minimum za ostvarenje tog cilja. To rješenje nije zahtijevalo prijenos nove gotovine (iako se Latvija mora suzdržati od povrata sredstava koja bi inače morala otplatiti), a njime se rješavao zahtjev za nadzorom na temelju potrebe za očuvanjem financijske stabilnosti.
(135)
Komisija također pozitivno primjećuje da je 31. prosinca 2013. stopa adekvatnosti kapitala Citadele bila nešto iznad nužnog minimuma od 10 % (36), što potvrđuje njezino stajalište da je odobreno 18-mjesečno produljenje ograničeno na potreban minimum.
6.3.3. O neprijavljenoj potpori za likvidnost odobrenoj Reverti (treća mjera)
(136)
Od 2011. Latvija je pružila Reverti potporu za likvidnost iznad najvećeg dopuštenog iznosa koji je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex za osnovni slučaj i za najgori scenarij. Ta su ograničenja navedena u tablici 3. (37). Stvarni iznosi potpore za likvidnost isplaćeni Reverti (koje je Latvija navela u revidiranom planu restrukturiranja koje je dostavljen u siječnju 2014.), kako je navedeno u tablici 4., stalno su premašivali iznose iz Konačne odluke o banci Parex:
Tablica 3.
Gornje granice likvidnosti za Revertu navedene u Konačnoj odluci o banci Parex:
milijuna LVL
1.8.2010.
31.12.2010.
31.12.2011.
31.12.2012.
31.12.2013.
Osnovni slučaj
458
446
419
349
315
Najbolji slučaj
458
446
419
356
322
Najgori slučaj
458
446
419
344
307
Tablica 4.
Stvarni iznosi likvidnosti od kojih je Reverta imala koristi
milijuna LVL
1.8.2010.
31.12.2010.
31.12.2011.
31.12.2012.
31.12.2013.
Preostala potpora za likvidnost
446
446
428
385
363
(137)
Potpora za likvidnost koja je odobrena Reverti izvorno je odobrena kao dio usklađenih mjera državnih potpora obuhvaćenih Prvom odlukom o spašavanju, u obliku državnih depozita.
(138)
Nakon Konačne odluke o banci Parex (i razdvajanja Parex banke na dobru i lošu banku), pomoć za likvidnost naknadno je prenesena na banke Citadele i Reverta. Citadele je već u potpunosti otplatila svoj udio potpore za likvidnost, a Reverta je morala ograničiti iznose primljene potpore za likvidnost. Međutim, iznos potpore za likvidnost koja je stvarno odobrena Reverti premašuje sve razine odobrene u Konačnoj odluci o banci Parex.
(139)
Ocjena plana restrukturiranja u Konačnoj odluci o banci Parex temeljila se na tadašnjim pretpostavkama o očekivanom priljevu likvidnosti u Revertu, što bi joj omogućilo da počne otplaćivati potporu za likvidnost odobreno u obliku državnih depozita do razina unaprijed definiranih u Konačnoj odluci o banci Parex (38).
(140)
Iznosi za koje se očekivalo da će ostali neplaćeni, kako je opisano u Konačnoj odluci o banci Parex, kretali su se od [0-100] milijuna LVL (scenarij osnovnog slučaja) do [100-200] milijuna LVL (scenarij najgoreg slučaja). Međutim, nakon najnovijih projekcija tijeka gotovine koje je predstavila Latvija, planira se da će potpora za likvidnost premašiti granicu utvrđenu u Konačnoj odluci o banci Parex do 2017., kako je navedeno u tablici 5.
Tablica 5.
Višak iznosa likvidnosti za Revertu u odnosu na Plan restrukturiranja za 2010.
milijuna LVL
31.12.2014.
31.12.2015.
31.12.2016.
31.12.2017.
Najgori slučaj (početni plan restrukturiranja)
[250-300]
[250-300]
[200-250]
[150-200]
Procijenjena potpora za likvidnost (ažurirana u 2014.)
[300-350]
[250-300]
[250-300]
[250-300]
Razlika
[…]
[…]
[…]
[…]
(141)
Komisija shvaća da je, s obzirom na sljedeće poteškoće:
(a)
kvaliteta i vrijednost imovine niže su u usporedbi s planiranim u planu restrukturiranja; i
(b)
sporiji povrat jamstva i sporovi s dužnicima,
nastalo kašnjenje od dvije godine u povratu gotovine (kako je navedeno u uvodnoj izjavi 45.) u usporedbi s planiranim u trenutku donošenja Konačne odluke o banci Parex. Zbog kašnjenja bilo je potrebno povećati državnu potporu.
(142)
Stoga je zbog pogoršanja financijskog stanja Reverte bila potrebna dodatna potpora za likvidnost u usporedbi s predviđenim u Konačnoj odluci o banci Parex. Komisija primjećuje da se pružena potpora za likvidnost progresivno povećavala posljednjih godina u skladu s poteškoćama Reverte u pogledu povrata imovine.
(143)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 56., Latvija tvrdi da je, budući da je samo 49,5 milijuna LVL od 118,7 milijuna LVL potpore za likvidnost pretvoreno u kapital, preostalih 69,2 milijuna LVL potpore za likvidnost uzrokovalo pretjeranu razinu potpore za likvidnost za približno isti iznos.
(144)
Međutim, Komisija podsjeća da su se, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 63. točki (b) Konačne odluke o banci Parex, samo državni depoziti mogli pretvoriti u kapital. Stoga Komisija smatra da niža razina likvidnosti pretvorena u kapital ne dovodi automatski to viška potpore za likvidnost.
(145)
Komisija dalje primjećuje da je bankarska licenca oduzeta Reverti u 2011. čime se izbjegla potreba pretvaranja daljnje likvidnosti u kapital u cilju zadovoljenja stope regulatorne solventnosti. Komisija stoga potvrđuje da je zbog prestanka kapitalnih zahtjeva (39) Latvija mogla odobriti niži iznos potpore za dokapitalizaciju Reverte od najvećeg iznosa dokapitalizacije koji je odobren u odlukama.
(146)
S obzirom na poteškoće na koje je Reverta naišla u pogledu povrata imovine i ograničenog iznosa potrebne kapitalizacije nakon povlačenja bankarske licence, Komisija zaključuje da je potpora za likvidnost koju je dobila Reverta ograničena na minimum potreban za pravilno upravljanje postupkom likvidacije.
(147)
Komisija također zaključuje da je dodatna potpora za likvidnost u skladu sa zahtjevom za podjelu obveza iz Komunikacije o bankarstvu iz 2013. Komisija posebno primjećuje da je u skladu s točkom 77. Komunikacije o bankarstvu iz 2013. vlasnički kapital bivših dioničara Parex banke zapisan u potpunosti i Latvija se sada obvezala spriječiti pružanje dodatne potpore u korist vlasnika podređenih zajmova.
6.3.4. O povredi obveze prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele (četvrta mjera)
(148)
Latvijska nadležna tijela navode da, s obzirom na teške uvjete na tržištu, Latvija nije mogla pronaći zainteresirane kupce za Poslovnu jedinicu za upravljanje bogatstvom banke Citadele u propisanom roku i neće to moći učiniti u skoroj budućnosti.
(149)
Latvijska nadležna tijela podsjećaju da je prodaja Citadele utvrđena, između ostalih obveza, kao ključna mjera za rješavanje problema narušenog tržišnog natjecanja uzrokovanog mjerama potpore. Međutim, s obzirom na pogoršanje financijskog stanja Citadele u usporedbi onim što je predviđeno u trenutku donošenja Konačne odluke o banci Parex, prodaja Citadele nije se mogla ostvariti u predviđenom vremenskom roku.
(150)
Latvija dalje tvrdi da će se kombinacijom prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom i banke Citadele povećati zanimanje tržišta za Citadele te da će se produljenjem roka prodaje vjerojatno omogućiti ponovna privatizacija Citadele.
(151)
Komisija prihvaća da je financijsko stanje banke Citadele lošije nego što se moglo očekivati u početnom planu restrukturiranja. Tu je ocjenu također potvrdio povjerenik za praćenje izvršenja obveza (40) i prikazana je u pokazateljima iz tablice 6.
Tablica 6.
Usporedba glavnih financijskih pokazatelja s Planom restrukturiranja
31.12.2013.
Plan restrukturiranja
Stvarni
Operativni troškovi/ukupni prihod
[50-60]
57,0 %
Imovina umanjene vrijednosti/neto zajmovi
[0-5]
2,0 %
Neto prihod (gubitak), u milijunima LVL
[20-30]
10,8
ROE %
[20-30]
8,1 %
Vlasnički kapital/ukupna imovina
[5-10]
6,9 %
Stopa adekvatnosti kapitala
[10-20]
11,7 %
S obzirom na nisku razinu profitabilnosti banke Citadele u usporedbi s početnim Planom restrukturiranja, Komisija razumije da je teško prodati Citadele u kratkom vremenskom roku.
(152)
Komisija podsjeća da je obveza u vezi s prodajom Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom, zajedno s obvezom prodaje same Citadele, uključena u Konačnu odluku banci Parex kako bi se ograničilo narušavanje tržišnog natjecanja jer se konkurentima omogućilo davanje ponuda za ta poduzeća (41).
(153)
Komisija pozitivno primjećuje da je, nakon Konačne odluke o banci Parex, Citadele započela postupak prodaje kako bi provjerilo zanimanje tržišta te je čak angažirala neovisnog stručnjaka da izradi najbolju strategiju prodaje, kako je navedeno u uvodnim izjavama 61. i 62., te je stoga u najboljoj vjeri pokušalo ispuniti te obveze.
(154)
Komisija primjećuje da Latvija sada traži produljenje roka za dovršenje prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom u usporedbi s rokovima koje se obvezala ispoštovati u 2009. Latvija traži izmjenu Konačne odluke o banci Parex u cilju odgode izvornog roka prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom kako bi ju prodala zajedno s bankom Citadele, na temelju dodatnih obveza navedenih u uvodnim izjavama 64. do 68.
6.3.5. Kompenzacijske mjere za ublažavanje narušavanja tržišnog natjecanja i jačanje podjele obveza
(155)
Kako bi Komisija mogla odobriti izmjene svoje konačne odluke, promjene se moraju temeljiti na novim obvezama koje se mogu smatrati istovjetnima izvorno propisanim obvezama (42). U tom slučaju, mjere potpore bile bi u skladu s osnovom članka 107. stavka 3. točke (b) Ugovora samo ako bi opća ravnoteža izvorne odluke ostala netaknuta. U cilju očuvanja izvorne ravnoteže, izmijenjene obveze ne bi trebale negativno utjecati na održivost korisnika potpore, a opći skup obveza trebao bi ostati istovjetan barem u pogledu podjele obveza i kompenzacijskih mjera kojima se uzimaju u obzir zahtjevi primjenjivih Komunikacija komisije.
(156)
U tom pogledu Komisija pozitivno ocjenjuje skup obveza koje je predložila Latvija i koje su navedene u uvodnim izjavama 64. do 73. jer se njima pridonosi uklanjanju mogućih narušenja tržišnog natjecanja koje proizlaze iz prve, druge, treće i četvrte mjere i osigurava se primjerena podjela obveza dioničara korisnika.
(157)
U odjeljku 4. Komunikacije o restrukturiranju poziva se na primjenu učinkovitih razmjernih mjera kojima se ograničava narušavanje tržišnog natjecanja.
(158)
U Konačnoj odluci o banci Parex uključeno je nekoliko takvih mjera, od kojih je najvažnija bila obveza Latvije da proda Citadele ili da osigura prodaju banke Citadele do 31. prosinca 2015. (43). Komisija je smatrala obvezu prodaje Citadele u tom roku, u kombinaciji sa ublažavanjem i smanjenjem nazočnosti Citadele na tržištu, dovoljnom i primjerenom za izbjegavanje narušavanja tržišnog natjecanja kao rezultat državne potpore odobrene Parex banci.
(159)
U Odluci o pokretanju postupka Komisija je smatrala da izvorno duži rok dospijeća podređenog duga i 18-mjesečno produljenje u 2013. predstavljaju dodatne prednosti za Parex banku u usporedbi s oblikom podređenog duga koji je odobren u odlukama o spašavanju i u Konačnoj odluci o banci Parex.
(160)
U tom kontekstu Komisija pozdravlja obvezu koju je ponudila Latvija da se rok za prodaju Citadele približi sa 31. prosinca 2015. na […], kao način za nadoknadu dodatne prednosti koja proizlazi iz dužeg roka dospijeća podređenih zajmova. Ubrzavanjem prodaje banke Citadele održat će se ravnopravnost.
(161)
Osim toga, Komisija primjećuje da je Latvija preuzela jasnu obvezu za […] ako se prodaja ne ostvari do tog ranijeg roka. Tom se obvezom pruža dodatno jamstvo (koje nije izričito uključeno u početnom planu restrukturiranja) kojim se e osigurava primjereno ublažavanje narušavanja tržišnog natjecanja, jer će za manje od […]Citadele […]
(162)
Komisija je također pozitivno primijetila da se Latvija obvezala dalje smanjiti iznos kapitala koji latvijska nadležna tijela mogu pružiti Reverti, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 69.
(163)
U odjeljku 3. Komunikacije o restrukturiranju predviđeno je da bi banke i njihovi dioničari trebali pridonijeti troškovima restrukturiranja u što većoj mogućoj mjeri kako bi se potpora ograničila na minimum, kako bi se izbjeglo narušavanje tržišnog natjecanja i riješila pitanja moralnog hazarda.
(164)
U tom pogledu Komisija primjećuje dodatne kompenzacijske mjere koje je Latvija predložila kako bi se osiguralo da treće stranke neće imati koristi od dodatnog iznosa potpore koji prima Reverta, odnosno, obvezu pojačanih rješenja za podjelu obveza opisanih u uvodnim izjavama 70. do 73.
(165)
Latvija se obvezuje da banke Citadele i Reverta (bivša Parex banka) te njihova povezana poduzeća neće vlasnicima podređenog duga ili dioničarima, koji nisu latvijska država ili EBRD, platiti kamate, dividende ili doznake na postojeće instrumente kapitala (uključujući povlaštene dionice, B dionice i više i niže instrumente 2. kategorije) (nenaplaćene ili nastale) ili ostvarivati prava kupnje u vezi s njima, dok ili osim ako državna potpora banci Reverta i/ili Citadele ne bude u potpunosti otplaćena i osim ako za to ne postoji pravna obveza. U tom se pogledu Latvija također obvezuje ukloniti takve pravne obveze čim prije moguće i to najkasnije do 30. travnja 2015. Zbog toga vlasnici postojećih kapitalnih instrumenata neće primiti nikakva plaćanja jer ti postojeći instrumenti kapitala ne nose obvezne doznake i u postupku likvidacije Reverte (koja će se izvršiti do kraja 2017.) nalaze se nakon nadređenog duga. Budući da Reverta ima negativni kapital, praksi će biti nemoguće da vlasnici tih instrumenata kapitala ostvare plaćanja ili povratke.
(166)
Osim toga, uz obveze iz uvodne izjave 165., Latvija se također obvezuje da neće otplatiti neplaćeni dug (glavnicu) naslijeđenih podređenih zajmova osim ako, i do kada sve državne potpore bankama Reverta/Citadele ne budu potpuno otplaćene, u mjeri u kojoj je to nužno za pokrivanje negativne neto vrijednosti imovine Reverte i pod uvjetom da je dostupna pravna osnova. U tu svrhu neplaćeni dug (glavnica) naslijeđenih podređenih zajmova bit će: i. podložan obvezujućem nalogu da niti jedno plaćanje u skladu s naslijeđenim podređenim zajmovima neće biti dospjelo i plativo; ili ii. pretvoren u kapital 1. kategorije bez prava glasa; ili iii. upisan. U tom pogledu, budući da nacionalnim zakonodavstvom trenutačno nije osigurana odgovarajuća pravna osnova za ispunjenje te obveze, Latvija se dalje obvezuje poduzeti sve nužne mjere kako bi osigurala donošenje svih pravnih obveza koje su potrebne za ispunjenje te obveze najkasnije do 30. travnja 2015.
(167)
Komisija pozdravlja obveze Latvije iz uvodnih izjava 165. i 166. jer se njima, budući da su usmjerene na ograničavanje plaćanja glavnice i kamata na naslijeđene podređene zajmove i instrumente kapitala banaka Reverta i Citadele, osigurava dodatna podjela obveza.
(168)
Zbog toga Komisija smatra da se predložene kompenzacijske mjere iz odjeljka 5.5. mogu smatrati primjerenima i istovjetnima (u smislu učinkovitosti) onima koje je Latvija prethodno predložila i koje je Komisija odobrila Konačnom odlukom o banci Parex koja je izmijenjena Odlukom o izmjeni. Predloženim se kompenzacijskim mjerama zaista nastoji ostvariti jednaki cilj ograničavanja narušavanja tržišnog natjecanja. One su dobro usmjerene jer im je cilj ograničenje narušavanja tržišnog natjecanja na tržištima na kojima posluje banka Citadele.
(169)
Komisija u skladu s tim zaključuje da su izmijenjene obveze istovjetne izvornima u smislu obnove održivosti, podjele obveza i ublažavanja narušavanja tržišnog natjecanja. Zamjenom izvornih obveza novim obvezama ne mijenja se usklađenost potpore s unutarnjim tržištem kako je utvrđeno u Konačnoj odluci o banci Parex koja je izmijenjena Odlukom o izmjeni.
7. ZAKLJUČAK
(170)
Komisija izražava svoje žaljenje što je Latvija provedbom prve, druge i treće mjere prekršila članak 108. stavak 3. UFEU-a i obvezu prodaje Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom banke Citadele u roku predviđenom u Konačnoj odluci o banci Parex (četvrta mjera).
(171)
Međutim, iz prethodno navedenih razloga i s obzirom na dodatne obveze koje su preuzele Latvija i banka Citadele,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Sljedeće mjere predstavljaju državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora:
(a)
odobravanje podređenih zajmova Parex banci s početnim rokom dospijeća koji premašuje uvjete mjere odobrene u odlukama o spašavanju i Konačnoj odluci o banci Parex (prva mjera);
(b)
odobravanje banci Citadele dodatnog 18-mjesečnog produljenja roka dospijeća podređenih zajmova u iznosu od 37 milijuna LVL (druga mjera);
c)
odobravanje Reverti potpore za likvidnost koja premašuje najveće granice koje je Komisija odobrila u Konačnoj odluci o banci Parex (treća mjera).
Članak 2.
Mjere potpore iz članka 1. spojive su s unutarnjim tržištem u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) Ugovora u svjetlu obveza koje je Latvija preuzela kako je navedeno u Prilogu I.
Članak 3.
Rokovi za prodaju Poslovne jedinice za upravljanje bogatstvom (WMB) banke Citadele do 30. lipnja 2013. bez povjerenika za prodaju ili do 31. prosinca 2013. s povjerenikom za prodaju (četvrta mjera), navedeni u uvodnoj izjavi 73. Odluke Komisije C(2010) 6202 završni ispravak od 15. rujna 2009. o državnim potporama C 26/09 (ex N 289/09) koje Latvija planira provoditi za restrukturiranje društva AS Parex banka izmijenjeni su u skladu s obvezom koju je pružila Latvija i koja je navedena u Prilogu II.
Članak 4.
Ova je Odluka upućena Republici Latviji.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. srpnja 2014.