ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. července 2013
týkající se státní podpory SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] poskytnuté Itálií (posunutí platby za dávky na mléko v Itálii)
(oznámeno pod číslem C(2013) 4046)
(Pouze italské znění je závazné)
(2013/665/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedeným článkem, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co se Komise dozvěděla, že dne 27. února 2011 vstoupil v platnost zákon, kterým se uzákonil vládní dekret (decreto legge) č. 225 ze dne 29. prosince 2010, jenž umožňuje posunutí platby splátky dávek na mléko splatných italskými producenty mléka v souladu se splátkovým kalendářem schváleným rozhodnutím Rady 2003/530/ES ze dne 16. července 2003 o slučitelnosti podpory, kterou má Italská republika v úmyslu poskytnout svým producentům mléka, se společným trhem (1), (2), požádala italské orgány dopisem ze dne 17. března 2011 o doplňující informace ohledně dotčené zprávy.
(2)
Dopisem ze dne 24. června 2011 zaevidovaným dne 29. června 2011 italské orgány předaly Komisi požadované doplňující informace.
(3)
Faxem ze dne 14. října 2011 útvary Komise poté, co přezkoumaly doplňující informace poskytnuté italskými orgány, a s přihlédnutím ke skutečnosti, že výše uvedené posunutí platby bylo provedeno, aniž by bylo předem Komisi oznámeno a Komisí schváleno, oznámily orgánům otevření spisu o neoznámené podpoře, kterému bylo přiřazeno číslo SA.33726 (2011/NN).
(4)
Dopisem ze dne 11. ledna 2012 Komise informovala Itálii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy ve věci výše uvedeného posunutí platby a splátkového kalendáře schváleného rozhodnutím 2003/530/ES, do kterého se doplňuje uvedené posunutí, jež představuje novou podporu [(podpora SA.33726 (11/C)]), a vyzvala italské orgány, aby ve lhůtě jednoho měsíce předložily své připomínky k zahájení řízení.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k dotčené podpoře.
(6)
Komise obdržela připomínky zúčastněných třetích stran, které předala Itálii, a poskytla jí příležitost se k nim vyjádřit.
(7)
E-mailem ze dne 13. února 2012 předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis italských orgánů s žádostí o prodloužení lhůty pro podání připomínek k zahájení řízení o dva měsíce. Faxem ze dne 21. února 2012 bylo uvedené žádosti o prodloužení vyhověno.
(8)
E-maily ze dne 26. dubna 2012 a ze dne 27. dubna 2012 předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi odpověď italských orgánů k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(9)
K připomínkám zúčastněných stran se italské orgány nijak nevyjádřily.
II. POPIS
(10)
V článku 1 rozhodnutí 2003/530/ES se uvádí:
„Podpora plánovaná Italskou republikou ve prospěch producentů mléka, v jejímž rámci Itálie uhradí Společenství dlužnou částku v souvislosti s doplňkovou dávkou na mléko a mléčné produkty za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02 namísto producentů a v jejímž rámci Itálie umožní svým producentům vyrovnat dluhy prostřednictvím bezúročného posunutí platby v průběhu několika let, se výjimečně považuje za slučitelnou se společným trhem, a to pod podmínkou, že:
-
splacení se uskuteční v plné výši v konstantních ročních splátkách,
-
nebude překročena čtrnáctiletá lhůta splatnosti počínající dnem 1. ledna 2004.“
(11)
Zákonem č. 10/2011 byl do článku 1 vládního dekretu č. 225 ze dne 29. prosince 2010 doplněn odstavec 12k, který posouvá platbu splátky dávek na mléko splatné ke dni 31. prosince 2010 na 30. června 2011. Náklady na posunutí splatnosti se zahrnou do celkově přidělené částky ve výši pěti milionů EUR určené pro různé účely.
(12)
Ve svém dopise ze dne 24. června 2011 italské orgány upřesnily, že grantový ekvivalent tohoto opatření bude zahrnut do režimu podpory de minimis stanoveného pro Itálii nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES (4) na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (5).
III. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(13)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy z těchto důvodů:
-
italské orgány projevily svůj záměr zahrnout grantový ekvivalent dotčeného posunutí platby do režimu „de minimis“ stanoveného nařízením (ES) č. 1535/2007. Avšak nejen že použitelnost uvedeného nařízení byla právně sporná, neboť italské orgány neposkytly žádné podrobnosti o dodržování stropů jednotlivých podpor nebo podpory na členský stát jako celek stanovených nařízením, ale toto nařízení navíc zakazuje udělování podpor de minimis, které by při kumulaci s jinými státními podporami znamenaly překročení maximální povolené výše státní podpory. Jelikož podpora schválená Radou představovala maximální podporu, kterou mohla Itálie svým producentům mléka poskytnout, zahrnutí grantového ekvivalentu posunutí platby do režimu de minimis má za následek překročení maximální výše podpory schválené Radou,
-
z toho tedy vyplývá, že Komise nemohla vyloučit existenci prvku podpory v posunutí platby (kdy toto posunutí představuje ekvivalent bezúročného úvěru, dále jen „související podpora“), a italské orgány nepředaly žádné informace, které by umožňovaly odůvodnění podpory na základě použitelných předpisů týkajících se státních podpor v odvětví zemědělství (pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013) (6),
-
posunutí plateb má za následek porušení rozhodnutí 2003/530/ES (neboť již není dodržena jedna z jeho podmínek - konstantnost ročních splátek), a celý splátkový režim tedy mění, ve vztahu k těm, kdo posunutí využili, v novou podporu (neboť nespadá do rámce rozhodnutí 2003/530/ES), která zjevně není podle žádného z ustanovení výše uvedených pokynů přípustná.
IV. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
(14)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 se italské orgány zaměřily především na použití splátkového režimu plateb dávky na mléko schváleného rozhodnutím 2003/530/ES. Podle italských orgánů využívá tento režim 11 271 příjemců. Z nich 9 965 (tj. 88,41 % z celkového počtu) zaplatilo splátku dávek splatnou ke dni 31. prosince 2010 včas, 1 291 využilo posunutí platby a 15 příjemců neprovedlo žádnou platbu, což mělo za následek jejich vyloučení ze splátkového programu.
(15)
Italské orgány dále upřesnily, že pro výpočet grantového ekvivalentu podpor obdržených příjemci v rámci posunutí platby byly zohledněny úroky za období od 1. ledna 2011 do data skutečného uhrazení splátky, na kterou se posunutí vztahuje, při použití tříměsíční sazby Euribor ke dni 1. října 2010 zvýšené o 100 bazických bodů (1,942 %). Dosažené výsledky ukazují, že grantový ekvivalent posunutí platby se pohybuje v rozmezí od 0,08 EUR do 694,19 EUR a že z 1 291 příjemců, kteří využili posunutí platby, jich 1 187 obdrželo podporu ve výši méně než 100,00 EUR. Podle italských orgánů tyto číselné údaje ukazují, že posunutí platby podle zákona č. 10/2011 neohrozilo řádný průběh splátkového programu, který je i nadále v souladu s obsahem rozhodnutí 2003/530/ES, jak prokazuje skutečnost, že posunutí platby využilo pouze 11,45 % producentů účastnících se dotčeného programu.
(16)
Z výše uvedených důvodů italské orgány potvrzují, že jak bylo uvedeno v dopise ze dne 24. června 2011 (viz bod 13), přiznané posunutí platby splátky dávek představuje podporu de minimis. Italské orgány také dodávají, že ověřily dodržování (v absolutních údajích) stropu jednotlivé podpory podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2007 a rovněž stropu ve výši 320 505 000 EUR za tříleté rozpočtové období stanoveného pro Itálii týmž nařízením a že grantový ekvivalent posunutí platby ve skutečnosti činí celkem 50 877,41 EUR. V současné době italské orgány ověřují, zda byly tyto stropy dodrženy s přihlédnutím k dalším podporám de minimis poskytnutým v rozpočtových letech 2009, 2010 a 2011.
(17)
Pokud jde o postoj Komise, podle něhož podpora schválená rozhodnutím 2003/530/ES musí být pro svou povahu a pro svůj mimořádný charakter považována za jedinou maximální podporu, kterou nelze kumulovat s žádným jiným druhem zásahu, italské orgány především zdůrazňují, že dotčené rozhodnutí uznalo existenci mimořádných okolností, které vedly Radu k tomu, aby dotčenou podporu považovala za slučitelnou s článkem 107 Smlouvy, pokud budou dodrženy určité podmínky. Italské orgány dále zdůrazňují, že z provedených kontrol vyplývá, že splátkový program je v souladu s ustanoveními rozhodnutí 2003/530/ES, neboť s výjimkou patnácti producentů, kteří již byli z programu vyloučeni, všichni producenti uhradili sedm splátek. Podle jejich názoru mimořádný charakter okolností, které vedly k přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, sám o sobě nepředstavuje prvek, který vylučuje možnost, aby příjemci podpory schválené Radou využívali veškerých dalších výhod: Smlouva se pouze dovolává zmíněných mimořádných okolností, aniž by stanovila omezení s ohledem na povahu nebo způsob provádění schválených podpor, a výjimku z článku 107 a z nařízení podle článku 109 Smlouvy pouze podmiňuje přijetím jednomyslného rozhodnutí Rady. V daném případě se mimořádný charakter, který měl za následek přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, plně odráží ve způsobech přijetí samotného rozhodnutí, tj. existence jednomyslnosti, a je třeba jej hledat v okolnostech, které určují přijetí rozhodnutí, a nikoli v samotné podpoře.
(18)
Podle italských orgánů navíc posunutí platby přestavuje podporu de minimis, a musí být proto posuzováno jako samostatné opatření s ohledem na malou účast producentů, nízké dotčené částky a zachování splátkového programu, jehož struktura zůstává nedotčena jak z hlediska celkového počtu splátek, tak z hlediska splatnosti.
(19)
Italské orgány konečně připomínají, že ministerský dekret ze dne 30. července 2003, kterým se provádí rozhodnutí Rady, stanoví, že subjekty zapojené do splátkového programu se závazně zříkají jakéhokoli sporu v souvislosti s platbou splatných dávek a že dlužníci, kteří platby neprovedou, budou z programu vyloučeni. Podle italských orgánů má tato podmínka za následek zahájení postupů vymáhání, které producenty přimějí k tomu, aby se obrátili na soud. Bylo by tedy rozumné vyhnout se sporům kvůli navracení směšně malých částek v rámci operací, jejichž náklady by byly vyšší než částky, které mají být navráceny. V této souvislosti odkazují italské orgány na čl. 32 odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (7), podle kterého mohou v náležitě odůvodněných případech členské státy rozhodnout, že nebudou ve zpětném získávání pokračovat, pokud jsou vynaložené a odhadované náklady na zpětné získávání vyšší než částka, která má být získána zpět. Podle nich by toto ustanovení mělo být analogicky použito i v daném případě. Každopádně obdobné ustanovení je obsaženo také v čl. 25 odst. 4 zákona č. 289/2002 (finanční zákon z roku 2003), podle něhož je 12 EUR považováno za částku malé výše, která nepodléhá vymáhání. Z příjemců, kteří posunutí platby využili, jich 559 obdrželo podporu nižší, než je uvedená částka.
(20)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány poskytly seznam příjemců, kteří využili posunutí platby, a částky podpory, kterou každý z těchto příjemců obdržel.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(21)
Dne 7. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od jedné ze zúčastněných třetích stran.
(22)
V těchto připomínkách chce zúčastněná strana v zásadě vědět, proč Komise omezila zahájení řízení na posunutí platby podle zákona č. 10/2011 a nevztáhla jej na ustanovení článku 40a zákona č. 122/2010, který stanoví posunutí platby jedné ze splátek, které mají být uhrazeny v rámci doplňkového splátkového programu zavedeného zákonem č. 33/2009, a vyzývá Komisi, aby postupovala v tomto smyslu. V této souvislosti uvedená zúčastněná strana připomíná, že podnět týkající se ustanovení článku 40a zákona č. 122/2010 byl již Komisi předložen a Komisí odložen.
(23)
Dne 10. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od další zúčastněné třetí strany.
(24)
V těchto připomínkách zúčastněná strana Komisi upozorňuje na ustanovení čl. 1 odst. 4 vládního dekretu č. 16/2012, který v případě podniků v ekonomických obtížích dlužníkovi umožňuje rozdělit platbu splatných částek do konstantních splátek. Tato zúčastněná strana Komisi žádá, aby zasáhla a konstatovala neslučitelnost uvedených ustanovení s vnitřním trhem.
(25)
Dne 14. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od další zúčastněné třetí strany.
(26)
Rovněž tato zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách odkazuje na vládní dekret č. 16/2012 a zdůrazňuje nerovnost zacházení, která podle ní existuje mezi chovateli, a také přesnost údajů použitých agenturou AGEA (Agentura pro poskytování podpor v oblasti zemědělství - italská platební agentura) pro výpočet doplňkové dávky.
VI. POSOUZENÍ
VI.1. Existence podpory
(27)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(28)
Dotčené opatření, tj. podpora související s posunutím platby (poskytnutí ekvivalentu bezúročného úvěru - viz bod 13 druhá odrážka), ale také nová podpora vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES (nezaplacené úroky z již uhrazených ročních splátek a jistina a dosud nezaplacené úroky ze zbývajících ročních splátek až do ukončení splátkového kalendáře, tedy do 31. prosince 2017) (nová podpora - viz bod 13 třetí odrážka) odpovídá této definici:
(29)
Podpora je přičitatelná státu, protože vychází z vnitrostátního zákona; je financována z veřejných prostředků v tom smyslu, že italský stát se tím, že schválil posunutí platby roční splátky stanovené rozhodnutím 2003/530/ES a tímto posunutím vytvořil novou podporu, v určitém časovém období připravil o částku, kterou mohl využít pro jiné účely.
(30)
Podpora zvýhodňuje určité podniky, zejména zemědělské podniky produkující mléko.
(31)
S ohledem na italskou pozici na trhu může podpora ovlivnit obchod (8).
(32)
Podpora by mohla narušit hospodářskou soutěž, neboť podniky, které ji přijaly, získaly ve skutečnosti výhodu (posunutí není úročeno, a odpovídá tedy úvěru s nulovou úrokovou sazbou), kterou by za běžných tržních podmínek nezískaly a díky níž se v porovnání s podniky, které tuto výhodu neměly, dostaly z hlediska hospodářské soutěže do zajímavější pozice (9).
(33)
Nicméně s ohledem na doplňující informace poskytnuté italskými orgány v reakci na zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy je zapotřebí ověřit, zda dotčené opatření může spadat do režimu de minimis v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007, a zda tedy nemusí být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(34)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány prokázaly, že úroky spojené s posunutím platby se pohybují v rozmezí od 0,08 EUR do 694,19 EUR. Italské orgány dále upřesnily, že ověření neprokázalo překročení stropu stanoveného pro Itálii za tříleté rozpočtové období, ale že musí ještě ověřit, zda existuje riziko překročení stropu jednotlivé podpory v případě kumulace podpor de minimis za rozpočtová období 2009, 2010 a 2011.
(35)
Komise může s jistotou konstatovat, že výše úroků souvisejících s posunutím plateb, pokud jsou uvažovány samostatně, nepřekračuje částku 7 500 EUR stanovenou v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2007, a bere na vědomí skutečnost, že celková výše podpor poskytnutých formou posunutí platby, tj. 50 877,41 EUR, neměla za následek překročení stropu 320 505 000 EUR stanoveného pro Itálii v příloze uvedeného nařízení. Komise však nemá k dispozici žádný nový důkaz o tom, že strop jednotlivé podpory ve výši 7 500 EUR nebyl v žádném případě překročen, pokud se započítají také všechny podpory de minimis obdržené stejným příjemcem v kterémkoli tříletém rozpočtovém období, neboť od 26. dubna 2012 Komise od italských orgánů, které v tomto smyslu prováděly ověření, již neobdržela žádné informace. Komise proto nemůže dospět k závěru, že výše uvedený strop jednotlivé podpory byl ve všech případech dodržen, tím spíše, že Komise musí také přihlížet k nové podpoře vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES. Komise skutečně musí dotčené opatření (podporu související s posunutím platby - poskytnutí ekvivalentu bezúročného úvěru - a novou podporu vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES) komplexně přezkoumat: posunutí platby využil značný počet příjemců (více než 1 250) a částka podpory zahrnuje také část jistiny (odpovídající ročním splátkám, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017) s úroky, čímž významně přesahuje úroky související s posunutím platby použité italskými orgány na podporu své argumentace.
(36)
Navíc čl. 3 odst. 7 nařízení Komise (ES) č. 1535/2007 stanoví, že „podporu de minimis nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé výdaje, pokud v důsledku této kumulace míra podpory přesahuje úroveň stanovenou právními předpisy Společenství za zvláštních okolností každého případu“.
(37)
V tomto ohledu již Komise při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy uvedla, že posunutí platby je nutné přičlenit k podpoře schválené Radou, kterou je třeba v této souvislosti považovat za přípustný strop.
(38)
Italské orgány se také domnívají, že posunutí platby musí být posuzováno jako samostatné opatření s ohledem na malou účast producentů, nízké částky a zachování splátkového programu, jehož struktura zůstává nedotčena jak z hlediska celkového počtu splátek, tak z hlediska splatnosti.
(39)
Komise tento postoj nesdílí. Je totiž jasné, že posunutí platby je přímo spojené se splácením, jehož splátkový kalendář byl podrobně stanoven rozhodnutím 2003/530/ES, kde se v čl. 1 odst. 1 první odrážce jasně uvádí, že splacení se musí uskutečnit v plné výši v konstantních ročních splátkách. Nelze se tedy domnívat, že posunutí nemá žádnou souvislost se splátkovým kalendářem zavedeným rozhodnutím 2003/530/ES.
(40)
Italské orgány dále popírají skutečnost, že podpora schválená Radou je maximální částkou, která může být producentům mléka poskytnuta. Podle nich dotčené rozhodnutí uznalo existenci mimořádných okolností, které vedly ke schválení splátkového kalendáře plateb, ale mimořádný charakter těchto okolností sám o sobě nepředstavuje faktor vylučující jakoukoli možnost, aby příjemci obdrželi jakoukoli další podporu, neboť Smlouva pouze zmiňuje mimořádné okolnosti, aniž by kladla omezení týkající se povahy a způsobů použití schválených podpor. V daném případě se mimořádný charakter, který měl za následek přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, plně odráží ve způsobech přijetí samotného rozhodnutí, tj. existence jednomyslnosti, a je třeba jej hledat v okolnostech, které určují přijetí rozhodnutí, a nikoli v samotné podpoře.
(41)
Komise nemůže sdílet názor vyjádřený italskými orgány. Je sice pravdou, že Smlouva v čl. 108 odst. 2 třetím pododstavci stanoví, že „Rada může […] jednomyslně rozhodnout, že podpora […] má být […] považována za slučitelnou s vnitřním trhem, odůvodňují-li takové rozhodnutí mimořádné okolnosti“ a bod 8 odůvodnění rozhodnutí 2003/530/ES uvádí, že „[…] se uznává existence mimořádných okolností, které […] opravňují považovat podporu […] za slučitelnou se společnou organizací trhů“, nic to však nemění na tom, že Rada ve výroku rozhodnutí stanovila, že podporu lze pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem „mimořádně“ a bez „přihlédnutí k mimořádným okolnostem“. Výraz „mimořádně“ jasně naznačuje, že Rada chtěla oznámit poskytnutí podpory a přiznat jí jedinečný charakter navzdory existenci mimořádných okolností podle bodu 8 odůvodnění a že odkaz na jednomyslnost italských orgánů, pokud může skutečně prokázat mimořádný postup, nemůže zpochybnit jedinečný charakter podpory vymezený v rozhodnutí.
(42)
Vzhledem k tomu, že v daných souvislostech představovala podpora schválená Radou pro svůj jedinečný charakter přípustný strop, tj. ekvivalent 100 % podpory, doplnění posunutí platby má za následek automatické uplatnění ustanovení čl. 3 odst. 7 nařízení (ES) č. 1535/2007. Grantový ekvivalent posunutí platby tudíž nemůže spadat do působnosti výše uvedeného nařízení, a představuje proto prvek státní podpory, jehož slučitelnost s vnitřním trhem je nezbytné analyzovat na základě pravidel hospodářské soutěže platných v okamžiku přiznání posunutí platby, stejně jako novou podporu vyplývající z porušení rozhodnutí Rady 2003/530/ES.
VI.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(43)
Pravidla hospodářské soutěže použitelná v okamžiku přiznání posunutí platby jsou obsažena v pokynech Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(44)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány vycházely z argumentu, podle něhož mělo být posunutí platby považováno za součást rámce režimu de minimis, a proto podle pravidel obsažených ve výše uvedených pokynech neposkytly žádné odůvodnění slučitelnosti posunutí platby s vnitřním trhem ani nové podpory poskytované nad rámec rozhodnutí 2003/530/ES.
(45)
Komise tedy nemá k dispozici žádný nový důkaz, který by umožnil vyvrátit pochybnosti vyjádřené v okamžiku zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy. Podpora související s posunutím plateb a následně nová podpora poskytnutá nedodržením rámce rozhodnutí 2003/530/ES proto představují jednostranné podpory zaměřené jednoduše na vylepšení finanční situace výrobců, ale nijak nepřispívající k rozvoji odvětví, tj. provozní podpory neslučitelné s vnitřním trhem ve smyslu bodu 15 výše uvedených pokynů.
VI.3 Navrácení
(46)
V případě zjištění neslučitelnosti podpory s vnitřním trhem má Komise v souladu s ustanoveními Smlouvy a ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropské unie pravomoc rozhodnout, zda má příslušný členský stát podporu zrušit nebo změnit (10). Cílem povinnosti uložené danému státu, aby zrušil podporu, kterou Komise považuje za neslučitelnou s vnitřním trhem, je podle ustálené judikatury Soudního dvora obnova stavu. V tomto smyslu Soudní dvůr prohlásil, že tento cíl je splněn, jakmile příjemce vrátí částky poskytnuté z titulu protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou vůči svým konkurentům na trhu měl, a dojde k obnově stavu, jenž existoval před poskytnutím podpory (11).
(47)
V souladu s touto judikaturou článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12), stanoví, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto případě všichni příjemci, kteří využili posunutí platby).
(48)
Itálie je tedy povinna přijmout veškerá nezbytná opatření, aby příjemci navrátili neslučitelnou podporu, která jim byla poskytnuta. Podle bodu 42 oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (13), má Itálie na to, aby toto rozhodnutí provedla, čtyři měsíce od data jeho oznámení. Částky, které mají být navráceny, se úročí podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (14).
(49)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, zejména pokud jde o navrácení všech jednotlivých neslučitelných podpor, které byly poskytnuty.
(50)
S ohledem na velmi zvláštní souvislosti, v nichž byla podpora poskytnuta (podpora byla doplněna do programu, který tvoří balíček schválený Radou), a na její důsledky (porušení podmínek rozhodnutí 2003/530/ES pro ty, kdo využili posunutí platby, zatímco podpora již byla rozhodnutím mimořádně schválena) by se navrácení, k němuž by mělo dojít u subjektů, které využily posunutí platby, mělo týkat těchto prvků:
a)
úroky spojené s posunutím platby splátky dávky, která byla splatná ke dni 31. prosince 2010, zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
b)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (jistina těchto ročních splátek byla uhrazena předtím, než posunutí platby vedlo k porušení rozhodnutí 2003/530/ES), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
c)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2011 a 2012 (žádná informace neprokazuje, že jistina nebyla ve lhůtě splatnosti uhrazena), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
d)
jistina a úroky spojené s ročními splátkami, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, což je poslední datum splátkového kalendáře zavedeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(51)
Důležitost, kterou italské orgány přisuzují nízké výši částek k navrácení, a riziko, že se producenti obrátí na vnitrostátní soudy, nic nemění na skutečnosti, že státní podporu, která nesplňuje podmínky požadované pro uplatnění některé z výjimek podle článku 107 Smlouvy, a je tedy neslučitelná s vnitřním trhem, musí příjemci navrátit tak, aby se obnovilo konkurenční prostředí existující před poskytnutím podpory. Skutečně podle ustálené judikatury Soudního dvora je zrušení protiprávní podpory prohlášené za neslučitelnou se společným trhem logickým důsledkem protiprávnosti, neboť cílem navrácení je pouze obnovení předchozího stavu (15); cíle obnovení předchozího stavu bylo dosaženo v okamžiku, kdy byly protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem příjemcem navráceny, čímž příjemce ztratil výhodu, kterou na trhu vůči svým konkurentům měl, a obnovil se stav předcházející poskytnutí podpory (16).
(52)
Navíc, pokud jde o nízkou výši částek k navrácení, italské orgány zjevně omezují rozsah navracení pouze na úroky, které je třeba připočítat k ročním splátkám, na něž se vztahuje posunutí platby. Navracení, které se týká pouze těch, kdo skutečně využili posunutí platby, musí proto zahrnovat celou podporu prohlášenou za neslučitelnou, zvýšenou o splatné úroky (v této souvislosti však viz bod 50).
(53)
Konečně názor, že producenti by se mohli obrátit na vnitrostátní soudy, nelze považovat za relevantní, neboť podle judikatury Soudního dvora pouhá obava z interních potíží, byť nepřekonatelných, nemůže odůvodnit to, že členský stát neplní své povinnosti vyplývající z unijního práva (17).
(54)
Za těchto podmínek bude moci Itálie uplatnit pravidla de minimis použitelná v odvětví zemědělství na navracení jednotlivých podpor od příjemců, kteří v okamžiku poskytnutí protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem splňují všechny podmínky použitelného nařízení de minimis (nařízení (ES) č. 1535/2007). V souladu s ustanoveními bodu 49 oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (18), se v případě protiprávních režimů podpor neslučitelných s vnitřním trhem od členského státu požaduje, aby vypracoval podrobnou analýzu každé jednotlivé podpory poskytnuté na základě uvedeného režimu. Aby mohla být určena přesná částka podpory, která má být navrácena každým jednotlivým příjemcem podle tohoto režimu, musí Itálie vymezit rozsah, v jakém byla podpora poskytnuta na konkrétní projekt, který v době poskytnutí podpory splňoval všechny podmínky nařízení o blokových výjimkách nebo režimu podpor schváleného Komisí. V takovém případě může členský stát uplatnit důležitou zásadu de minimis použitelnou v okamžiku poskytnutí protiprávní a neslučitelné podpory, která je předmětem rozhodnutí o navrácení ve smyslu článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (19). Podle uvedené zásady jednotlivá podpora poskytnutá v rámci dotčeného opatření nepředstavuje podporu pro příjemce, kteří v okamžiku poskytnutí splňují podmínky stanovené platným nařízením de minimis (nařízení (ES) č. 1535/2007).
VI.4 Posouzení připomínek zúčastněných stran k dalším řízením
(55)
Pokud jde o připomínky formulované první zúčastněnou stranou (viz bod 22), Komise zdůrazňuje, že při odkladu platby podle článku 40a zákona č. 122/2010 týkající se splátky, která má být uhrazena v rámci doplňkového splátkového programu zavedeného zákonem č. 33/2009, se nepoužije řízení, které je předmětem tohoto rozhodnutí, neboť toto řízení se netýká doplňkového splátkového programu zavedeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(56)
Pokud jde o připomínky předložené dalšími dvěma zúčastněnými stranami týkající se vládního dekretu č. 16/2012 (body 24 a 26), Komise zkoumá jejich obsah, ale považuje za nezbytné k nim přistupovat samostatně z důvodů administrativní efektivity souvisejících, mimo jiné, se skutečností, že spojení obou řízení prostřednictvím rozšíření řízení a uplatnění všech souvisejících administrativních formálních náležitostí by značně zpozdilo uzavření řízení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚR
(57)
Komise konstatuje, že Itálie provedla dotčené posunutí platby protiprávně, čímž se protiprávními staly i s tím související podpora (viz bod 13 druhá odrážka) a nový režim podpory daný porušením rozhodnutí 2003/530/ES (viz bod 13 třetí odrážka). Výše uvedená analýza prokazuje, že žádnou z těchto podpor nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, neboť italské orgány neposkytly důkazy slučitelnosti podle pravidel hospodářské soutěže použitelných v odvětví zemědělství (viz body 43 až 45) (italské orgány pouze tvrdily, že posunutí platby musí být uvažováno samostatně, tj. bez přihlédnutí k jeho dopadu na rozhodnutí 2003/530/ES, a lze jej považovat za režim de minimis). Komise tedy nemůže vyvrátit pochybnosti vyjádřené již při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(58)
Neslučitelné podpory se souvisejícími úroky musí být navráceny příslušnými příjemci, tj. těmi, kdo skutečně využili posunutí dotčené platby,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Posunutí platby splátky dávek na mléko splatné ke dni 31. prosince 2010 doplněné jako odstavec 12k do článku 1 vládního dekretu č. 225 ze dne 29. prosince 2010 zákonem č. 10/2011 a protiprávně uplatněné Itálií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
2. Podpora vyplývající z nedodržení podmínek stanovených v rozhodnutí 2003/530/ES daná posunutím platby podle článku 1, kterou Itálie uplatnila protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Itálie je povinna zajistit navrácení neslučitelných podpor podle čl. 1 odst. 1 a 2 od příslušných příjemců, kteří využili posunutí platby podle čl. 1 odst. 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny za období od data, kdy byly dány příjemcům k dispozici, do data jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Navrácení, které se týká pouze těch, kdo skutečně využili posunutí platby podle článku 1, a jimž se tedy dostalo podpory podle článku 2, musí zahrnovat tyto prvky:
a)
úroky spojené s posunutím platby splátky dávky, která byla splatná ke dni 31. prosince 2010, zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
b)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (jistina těchto ročních splátek byla uhrazena předtím, než posunutí platby vedlo k porušení rozhodnutí Rady), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
c)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2011 a 2012 (žádná informace neprokazuje, že jistina nebyla ve lhůtě splatnosti uhrazena), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
d)
jistina a úroky spojené s ročními splátkami, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, což je poslední datum splátkového kalendáře zavedeného rozhodnutím Rady.
5. Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu podle článku 1 nepředstavují státní podpory, pokud v okamžiku jejich poskytnutí splňují podmínky stanovené nařízením přijatým podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 platného v okamžiku poskytnutí podpor.
Článek 3
1. Navrácení podpor uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Itálie Komisi tyto informace:
a)
seznam příjemců, kteří obdrželi podpory v rámci režimů podpor podle článku 1, a celkovou částku podpor obdržených každým z nich v rámci daného režimu;
b)
celkovou částku (jistina a úroky), kterou musí navrátit každý z příjemců, jenž obdržel podpory, na které se nevztahuje pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
d)
doklady prokazující, že příjemcům již bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpor poskytnutých v rámci režimů uvedených v článku 1. Na žádost Komise Itálie neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro splnění tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 17. července 2013.
ODLUKA KOMISIJE
оd 17. srpanj 2013.
o državnoj potpori SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - koju je dodijelila Italija (odgoda plaćanja pristojbe na mlijeko u Italiji)
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2013) 4046)
(Vjerodostojan je samo tekst na talijanskom jeziku)
(2013/665/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a posebno njegov članak 108. stavak 2. prvi podstavak,
nakon poziva zainteresiranim stranama na podnošenje svojih primjedbi u skladu s tim člankom i uzimajući u obzir te primjedbe,
budući da:
I. POSTUPAK
(1)
Nakon saznanja o stupanju na snagu, 27. veljače 2011., zakona o pretvorbi Zakonodavnog dekreta br. 225 od 29. prosinca 2010. u zakon, kojim je odobrena odgoda plaćanja obroka pristojbe na mlijeko koju plaćaju talijanski proizvođači mlijeka na temelju programa obročnog plaćanja koji je odobren Odlukom Vijeća 2003/530/EZ od 16. srpnja 2003. o spojivosti potpore koju Talijanska Republika namjerava dodijeliti svojim proizvođačima mlijeka s načelima zajedničkog tržišta (1), (2), Komisija je dopisom od 17. ožujka 2011. zatražila od talijanskih tijela dodatne informacije o tom predmetu.
(2)
Talijanska su tijela poslala dodatne informacije Komisiji dopisom od 24. lipnja 2011., evidentiranim 29. lipnja 2011.
(3)
Nakon pregleda informacija koje su dostavila talijanska tijela i uzimajući u obzir činjenicu da je predmetna odgoda plaćanja nastupila bez prethodne prijave Komisiji ili bez njezina odobrenja, Komisija je telefaksom od 14. listopada 2011. obavijestila talijanska tijela o otvaranju spisa za neprijavljenu potporu pod poslovnim brojem SA.33726 (2011/NN).
(4)
Komisija je dopisom od 11. siječnja 2012. obavijestila Italiju o svojoj odluci o pokretanju postupka predviđenog člankom 108. stavkom 2. Ugovora u vezi s prethodno navedenom odgodom i programom obročnog plaćanja koji je odobren Odlukom 2003/530/EZ kako je izmijenjena dodavanjem odgode, što čini novu potporu (SA.33726 (11/C)]), te zatražila od talijanskih tijela da se u roku od mjesec dana očituju o pokretanju postupka.
(5)
Odluka Komisije o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu Europske unije (3). Komisija je pozvala zainteresirane strane da iznesu svoje primjedbe o predmetnoj potpori.
(6)
Komisija je primila primjedbe zainteresiranih strana koje je proslijedila Italiji, davši joj priliku da na njih odgovori.
(7)
Stalno predstavništvo Italije pri Europskoj uniji elektroničkom je poštom 13. veljače 2012. dostavilo Komisiji dopis talijanskih tijela u kojem se traži produljenje roka za dostavljanje primjedbi o pokretanju postupka za dva mjeseca. To je produljenje roka odobreno porukom poslanom telefaksom od 21. veljače 2012.
(8)
Elektroničkom poštom od 26. travnja 2012. i 27. travnja 2012. Stalno predstavništvo Italije pri Europskoj uniji dostavilo je Komisiji odgovor talijanskih tijela na pokretanje postupka iz članka 108. stavka 2. Ugovora.
(9)
Talijanska se tijela nisu očitovala na primjedbe zainteresiranih strana.
II. OPIS
(10)
U članku 1. Odluke 2003/530/EZ navodi se da:
„Potpora koju Talijanska Republika namjerava dodijeliti proizvođačima mlijeka tako što će sama izvršiti plaćanje Zajednici iznosa koji oni duguju Zajednici na temelju dodatne pristojbe na mlijeko i mliječne proizvode za razdoblje od 1995./1996. do 2001./2002. i tako što će tim proizvođačima dozvoliti otplatu njihova duga odgođenim plaćanjem u razdoblju od nekoliko godina bez kamata iznimno se smatra spojivom s načelima zajedničkog tržišta pod uvjetom da:
-
proizvođači otplate iznos u cijelosti u jednako velikim godišnjim obrocima,
-
rok otplate nije dulji od 14 godina, počevši od 1. siječnja 2004.”
(11)
Zakonom br. 10/2011 se u članak 1. Zakonodavnog dekreta br. 225 od 29. prosinca 2010. uvodi stavak 12.k kojim se predviđa odgoda do 30. lipnja 2011. plaćanja obroka pristojbe na mlijeko s dospijećem 31. prosinca 2010. Trošak ove odgode stavljen je na teret ukupnog iznosa dodijeljenih sredstava od 5 milijuna EUR kojime se pokriva više potreba.
(12)
Talijanska su tijela u svojem dopisu od 24. lipnja 2011. obrazložila da bi ekvivalent potpore za ovu mjeru bio uvršten u potporu male vrijednosti predviđenu Uredbom (EZ) br. 1535/2007 od 20. prosinca 2007. o primjeni članaka 87. i 88. Ugovora o EZ-u (4) na potpore male vrijednosti u sektoru poljoprivredne proizvodnje (5).
III. RAZLOZI POKRETANJA FORMALNOG POSTUPKA
(13)
Komisija je odlučila pokrenuti postupak predviđen člankom 108. stavkom 2. Ugovora zbog sljedećih razloga:
-
talijanska su tijela izrazila svoju namjeru da ekvivalent dodijeljene potpore za predmetnu odgodu plaćanja uvrste u sustav potpore male vrijednosti predviđen Uredbom (EZ) br. 1635/2007; međutim, ne samo što su postojala pravna pitanja oko primjenjivosti te Uredbe, s obzirom na to da talijanska tijela nisu pružila nijednu informaciju o tome jesu li se poštovali uvjeti o gornjim granicama pojedinačne i nacionalne potpore utvrđenim Uredbom, već je i samom Uredbom zabranjena dodjela pomoći male vrijednosti kojom se državna potpora povisuje iznad dozvoljenog maksimalnog iznosa. Budući da je potpora koju je odobrilo Vijeće predstavljala maksimalni iznos koji je Italija mogla dodijeliti svojim proizvođačima mlijeka, dodavanje ekvivalenta odgode plaćanja koja je uključena u program potpore male vrijednosti znači prekoračenje maksimalnog iznosa potpore koju je odobrilo Vijeće;
-
iz toga slijedi da Komisija nije mogla isključiti mogućnost predmetne odgode koja uključuje sastavni dio potpore (s obzirom na to da je jednaka ekvivalentu beskamatne pozajmice, dalje u tekstu „povezana potpora”), što se ne može opravdati nijednom informacijom koju su dostavila talijanska tijela u svjetlu pravila koja se primjenjuju na državnu potporu u poljoprivrednom sektoru (Smjernice Zajednice o državnoj potpori u sektoru poljoprivrede i šumarstva od 2007. do 2013.) (6);
-
odgoda predstavlja kršenje Odluke 2003/530/EZ (na temelju toga da se više ne poštuje jedno od njezinih pravila, odnosno pravilo o jednako velikim obrocima). To stoga znači da cijeli sustav postupnih plaćanja postaje nov program potpore za one koji su se koristili njegovim pogodnostima (na temelju toga da nije bio obuhvaćen Odlukom 2003/530/EZ), što se ne čini dopuštenim na temelju nijedne odredbe iz prethodno navedenih smjernica.
IV. PRIMJEDBE TALIJANSKIH TIJELA O POKRETANJU FORMALNIH POSTUPAKA
(14)
Talijanska su tijela u svojem dopisu poslanom e-poštom 26. travnja 2012. prvi put izvijestila o primjeni sustava postupnih plaćanja pristojbi na mlijeko odobrenih Odlukom Vijeća 2003/530/EZ, objasnivši da je programom obuhvaćen 11 271 korisnik. Njih 9 965 (odnosno 88,41 % od ukupnog broja) na vrijeme je platilo svoje obroke pristojbi s dospijećem 31. prosinca 2010. Do roka odgode to je učinio 1 291 korisnik, a 15 ih nije izvršilo nikakva plaćanja, zbog čega su isključeni iz programa.
(15)
Talijanska su tijela nadalje objasnila da je za potrebe izračuna ekvivalenta potpore koju su primili korisnici odgode uzeta u obzir kamata za razdoblje od 1. siječnja 2011. do datuma stvarnog plaćanja obroka koji su bili predmet odgode, koristeći tromjesečnu stopu Euribor od 1. listopada 2010. plus 100 osnovnih bodova (1,942 %). Iz rezultata tog izračuna proizašao je ekvivalent potpore u iznosu između 0,08 EUR i 694,19 EUR te se pokazalo da je od 1 291 korisnika odgode njih 1 187 koristilo pogodnosti potpore u iznosu manjem od 100,00 EUR. Prema tijelima, ti iznosi ukazuju na to da se odgodom plaćanja iz Zakona br. 10/2011 nije narušilo uredno funkcioniranje programa obročnog plaćanja koje je i dalje u skladu s odredbama Odluke 2003/530/EZ, što dokazuje činjenica da je samo 11,45 % proizvođača uključenih u program iskoristilo pogodnosti odgode.
(16)
Zbog tih razloga talijanska tijela potvrđuju, kao što je navedeno u dopisu od 24. lipnja 2011. (vidi gornji stavak 13.), da odgoda dodijeljena u vezi s plaćanjem pristojbe predstavlja potporu male vrijednosti. Istaknula su i da su utvrdila da se u cijelosti poštovala pojedinačna gornja granica iz članka 3. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1535/2007, kao i gornja granica od 320 505 000 EUR za razdoblje od tri fiskalne godine za Italiju određena istom Uredbom, i da je ekvivalent odgode plaćanja bio jednak ukupnom iznosu od 50 877,41 EUR. Naposljetku su naveli da su bili u postupku provjere toga jesu li poštovane dotične gornje granice, uzimajući u obzir druge programe potpore male vrijednosti koje su dodijeljene tijekom 2009., 2010. i 2011.
(17)
Što se tiče stajališta Komisije da se trebalo smatrati da potpora odobrena Odlukom 2003/530/EZ, s obzirom na njezinu prirodu i iznimnost, predstavlja pojedinačni maksimalni iznos koji se ne može kumulirati ni s jednom drugom mjerom, talijanska su tijela prvo naglasila da se predmetnom odlukom priznalo postojanje iznimnih okolnosti koje su Vijeće dovele do toga da potporu smatra spojivom s člankom 107. Ugovora, što podliježe ispunjenju određenih uvjeta. Naglasila su i činjenicu da se izvršenim provjerama pokazalo da je program obročnog plaćanja u skladu s odredbama Odluke 2003/530/EZ s obzirom na to da su svi proizvođači izvršili plaćanje sedmog obroka, osim 15 proizvođača koji su već bili isključeni iz programa. Prema njihovom mišljenju, iznimna priroda okolnosti koja je dovela do prihvaćanja Odluke 2003/530/EZ sama po sebi primateljima potpore koju je odobrilo Vijeće ne onemogućuje pristup bilo kojim drugim pogodnostima. U Ugovoru se upućuje samo na prethodno navedene iznimne okolnosti bez ikakvoga ograničavanja prirode odobrene potpore ili detaljnih pravila njezine provedbe; njime je samo utvrđeno da je odstupanje od članka 107. i uredaba iz članka 109. Ugovora podložno prihvaćanju jednoglasnom odlukom Vijeća. U ovom konkretnom slučaju, iznimnost koja je dovela do prihvaćanja Odluke 2003/530/EZ potpuno se ogleda u načinu na koji je predmetna odluka prihvaćena, odnosno jednoglasno, i odnosi se više na okolnosti zbog kojih je potrebno prihvaćanje potpore nego na samu potporu.
(18)
Talijanske su vlasti tvrdile i da odgoda plaćanja predstavlja potporu male vrijednosti i da se stoga treba smatrati izdvojenom mjerom, s obzirom na niski stupanj njezina korištenja među proizvođačima, niske vrijednosti predmetnih iznosa i odsustvo promjena u programu obročnog plaćanja čija je struktura ostala ista, i što se tiče ukupnog broja obroka i što se tiče datuma isteka.
(19)
Naposljetku, talijanska su tijela još jednom navela da su, u skladu s talijanskim Ministarskim dekretom od 30. srpnja 2003. o provedbi Odluke Vijeća, sudionici u programu obročnog plaćanja dužni odreći se svih pravnih radnji u vezi s plaćanjem dospjelih pristojbi, a dužnici koji ne izvrše plaćanje isključeni su iz programa. Talijanska tijela ističu da bi ovo stanje uključivalo pokretanje postupaka prisilnog povrata, što bi dovelo do novih žalbi proizvođača. Stoga bi bilo razumno izbjeći pravne sporove za povrat vrlo niskih iznosa putem postupaka čiji je trošak veći od iznosa sredstava koje je potrebno povući. S tim u vezi, talijanska tijela upućuju na članak 32. stavak 6. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike (7), u kojem je navedeno da u opravdanim slučajevima države članice mogu odlučiti ne provoditi postupke povrata ako već nastali troškovi ili troškovi koji će vjerojatno nastati prekoračuju iznos povrata. Prema njihovu mišljenju, ova bi se odredba trebala analogijom primijeniti na ovaj slučaj. U svakom slučaju, slične su odredbe utvrđene člankom 25. stavkom 4. Zakona br. 289/2002 (financijski zakon iz 2003.), u skladu s kojime se iznos od 12 EUR smatra niskim iznosom koji ne podliježe povratu. Što se tiče korisnika odgode, njih 559 je primilo pomoć u iznosu manjem od 12 EUR.
(20)
Talijanska su tijela u dopisu poslanom elektroničkom poštom 26. travnja 2012. dostavila popis korisnika odgode i iznos potpore koji je primio svaki od njih.
V. PRIMJEDBE ZAINTERESIRANIH STRANA O POKRETANJU FORMALNIH POSTUPAKA
(21)
Komisija je 7. ožujka 2012. primila primjedbe treće strane o pokretanju postupka.
(22)
Zainteresirana je strana u osnovi htjela znati zašto je Komisija ograničila pokretanje postupka na odgodu plaćanja predviđenog Zakonom br. 10/2011 i nije ga proširila na odredbe članka 40.a Zakona br. 122/2010, kojime se predviđa odgoda plaćanja obroka plaćenih u okviru dodatnog programa obročnog plaćanja utvrđenog Zakonom br. 33/2009 te je pozvala Komisiju da proširi područje primjene postupka na odgovarajući način. S tim u vezi, zainteresirana je strana iznijela tvrdnju da je primjedba koja se odnosi na odredbe članka 40.a Zakona br. 122/2010 već bila podnesena Komisiji i da je Komisija zatvorila predmet.
(23)
Komisija je 10. ožujka 2012. primila primjedbe druge zainteresirane strane o pokretanju postupka.
(24)
Dotična zainteresirana strana skrenula je pozornost Komisije na odredbe članka 1. stavka 4. Zakonodavnog dekreta br. 16/2012, kojime se poduzećima s financijskim poteškoćama omogućuje plaćanje dospjelih iznosa u redovnim obrocima. Ona je zatražila intervenciju Komisije ističući da te mjere nisu spojive s načelima jedinstvenog tržišta.
(25)
Komisija je 14. ožujka 2012. primila primjedbe još jedne zainteresirane strane o pokretanju postupka.
(26)
U tim je primjedbama zainteresirana strana uputila i na Zakonodavni dekret br. 16/2012 ističući posljedičnu razliku u postupanju prema pojedinim poljoprivrednicima, kao i točnost podataka koje je koristila AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - talijanska agencija za plaćanja) za potrebe izračuna dodatne pristojbe.
VI. OCJENA
VI.1. Postojanje potpore
(27)
U skladu s člankom 107. stavkom 1. Ugovora, za svaku potporu koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje putem državnih sredstava u bilo kojem obliku kojim se narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povoljniji položaj smatra se da je nespojiva s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama.
(28)
Predmetna mjera, to jest potpora povezana s odgodom plaćanja (dodjela ekvivalenta beskamatne pozajmice, vidi gornji stavak 13. drugu alineju), ali i nova potpora koja proizlazi iz povrede odredaba Odluke 2003/530/EZ (neplaćena kamata na već plaćene godišnje obroke te glavnica i kamate koji još nisu plaćeni u odnosu na preostale godine do isteka obročnog plaćanja, odnosno do 31. prosinca 2017.) (nova potpora, vidi stavak 13. treću alineju) obuhvaćena je sljedećom definicijom:
(29)
Mjera se pripisuje državi jer proizlazi iz nacionalnog zakona; financira se iz javnih sredstava tako da si je talijanska država, dodjelom odgode plaćanja godišnjeg obroka utvrđenog Odlukom 2003/530/EZ i stvaranjem nove potpore putem te odgode, uskratila za određeno razdoblje iznos novca koji je mogao biti korišten u druge svrhe.
(30)
Ovom se situacijom određeni poduzetnici dovode u povoljniji položaj, posebno poljoprivredna gospodarstva koja se bave proizvodnjom mlijeka.
(31)
Ona može utjecati i na trgovinu, s obzirom na položaj Italije na tržištu (8).
(32)
Isto tako, može narušiti tržišno natjecanje, s obzirom na to da su si poduzetnici koji su je iskoristili osigurali prednost (odgoda ne stvara kamate i stoga je istovjetna beskamatnoj pozajmici) koja se nije mogla steći u okviru redovnih tržišnih uvjeta i koja je dotičnom poduzetniku omogućila povoljniji konkurentni položaj u usporedbi s poduzetnicima koji tu potporu nisu primili (9).
(33)
Međutim, u svjetlu dodatnih informacija koje su talijanska tijela dostavila u odgovoru na pokretanje postupka iz članka 108. stavka 2. Ugovora, postoji potreba za utvrđivanjem mogu li se predmetne mjere smatrati potporom male vrijednosti u skladu s Uredbom (EZ) br. 1535/2007, i stoga ne smatrati državnom pomoći u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora.
(34)
Talijanska su tijela u svojem dopisu poslanom elektroničkom poštom 26. travnja 2012. objasnila da je kamata povezana s odgodom plaćanja iznosila između 0,08 EUR i 694,19 EUR. Također su navela da se provedenim provjerama pokazalo da nije prekoračena granična vrijednost utvrđena za Italiju tijekom razdoblja od tri fiskalne godine, ali da bi unatoč tomu trebali provjeriti je li i dalje postojao rizik od prekoračenja pojedinačne granične vrijednosti u slučaju kumulirane potpore male vrijednosti za fiskalne godine 2009., 2010. i 2011.
(35)
Komisija može sa sigurnošću utvrditi da iznos kamate koja se odnosi na odgodu, uzet izdvojeno, ne premašuje 7 500 EUR predviđenih člankom 3. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1636/2007. Također utvrđuje da ukupna potpora dodijeljena odgodom, odnosno 50 877,41 EUR, nije dovela do premašivanja granične vrijednosti od 320 505 000 EUR, koliko je dopušteno Italiji iz Priloga Uredbi. Unatoč tome, Komisija nema nove informacije koje ukazuju na to da granična vrijednosti od 7 500 EUR nije prekoračena ni u jednom slučaju, uzimajući u obzir i svu potporu male vrijednosti koju je isti korisnik primio u razdoblju od tri fiskalne godine, zato što do 26. travnja 2012. nije primila nijednu informaciju od talijanskih tijela koja su uključena u provođenje tih provjera. Stoga ne može zaključiti da se pojedinačna granična vrijednost potpore poštivala u svim slučajevima, posebno zato što Komisija treba također uzeti u obzir novu pomoć koja proizlazi iz povrede odredaba Odluke 2003/530/EZ. Doista, treba proučiti predmetnu mjeru u cijelosti (odnosno potporu koja se odnosi na dodjelu odgode, dodjelu ekvivalenta beskamatne pozajmice i nove potpore koja proizlazi iz povrede odredaba Odluke 2003/530/EZ): znatan broj korisnika (više od 1 250) koristilo je pogodnosti ove odgode, a iznos potpore uključuje i dio glavnice (odnosno ono što odgovara godišnjim obrocima s dospijećem 31. prosinca 2013., 2014., 2015., 2016. i 2017.) plus kamata koja daleko premašuje kamatu koja se odnosi na odgodu plaćanja i koju su talijanska tijela uzela u obzir u potporu svojim tvrdnjama.
(36)
U članku 3. stavku 7. Uredbe (EZ) br. 1535/2007 navodi se i da se „potpore male vrijednosti ne zbrajaju s državnim potporama u vezi istih prihvatljivih troškova ako bi takvo zbrajanje dovelo do iznosa potpore koji premašuje iznos koji je utvrđen pravilima Zajednice u specifičnim okolnostima svakog slučaja.”
(37)
U tom pogledu, Komisija je pokretanjem postupka predviđenog člankom 108. stavkom 2. Ugovora već ukazala na to da je ova odgoda bila dodatak potpori koju je odobrilo Vijeće i koja bi se trebala smatrati maksimalnim iznosom koji se može dodijeliti u ovom kontekstu.
(38)
Talijanske vlasti smatraju i da se odgoda plaćanja mora smatrati samostalnom mjerom, s obzirom na niski stupanj korištenja među proizvođačima, niske vrijednosti predmetnih iznosa i činjenicu da nisu napravljene nikakve promjene u programu obročnog plaćanja čija je struktura ostala ista, i što se tiče ukupnog broja obroka i što se tiče datuma isteka.
(39)
Komisija ne dijeli to mišljenje. Naime, jasno je da je odgoda plaćanja izravno povezana s nadoknadom, čije je obročno plaćanje detaljno predviđeno Odlukom 2003/530/EZ. U članku 1. stavku 1. prvoj alineji te Odluke jasno je navedeno da će otplata „biti […] u jednako velikim godišnjim obrocima”. Stoga se ne može smatrati da je odgoda potpuno nepovezana sa sustavom obroka utvrđenim Odlukom 2003/530/EZ.
(40)
Talijanska tijela osporavaju i činjenicu da je potpora koju je odobrilo Vijeće maksimalan iznos koji se može dodijeliti proizvođačima mlijeka. Oni smatraju da se predmetnom odlukom priznalo postojanje iznimnih okolnosti koje su dovele do odobrenja programa obročne otplate, ali da ta iznimnost sama po sebi ne opravdava to da korisnici nemaju mogućnost nijedne druge podrške, s obzirom na to da se Ugovor samo odnosi na iznimne okolnosti ne ograničavajući prirodu odobrene potpore ili detaljna pravila njezine provedbe. U ovom specifičnom slučaju, iznimnost koja je dovela do prihvaćanja Odluke Vijeća 2003/530/EZ potpuno se ogleda u načinu na koji je dotična odluka prihvaćena, odnosno jednoglasno, i odnosi se više na okolnosti koje zahtijevaju prihvaćanje potpore nego na samu potporu.
(41)
Komisija se ne slaže s talijanskim tijelima. Iako je u članku 108. stavku 2. trećem podstavku Ugovora određeno da „[…] Vijeće može jednoglasno odlučiti da se potpora […] smatra spojivom s unutarnjim tržištem […] ako iznimne okolnosti opravdavaju takvu odluku“ i također je uvodnom izjavom 8. Odluke 2003/530/EZ određeno da „[…] postoje iznimne okolnosti koje opravdavaju smatranje potpore […] spojivom sa zajedničkim tržištem”,ostaje činjenica da je samo Vijeće, u operativnom dijelu Odluke, utvrdilo da se potpora treba „iznimno“ smatrati spojivom s unutarnjim tržištem, a ne „uzimajući u obzir iznimne okolnosti“. Izraz „iznimno“ jasno ukazuje na namjeru Vijeća da privuče pozornost na dodjelu potpore, pridodajući joj jedinstvenu prirodu, unatoč postojanju iznimnih okolnosti kako je navedeno u uvodnoj izjavi 8. Iako upućivanje na jednoglasnu odluku od strane talijanskih tijela može zaista ukazivati na to da je postupak bio izniman, ono ne dovodi u pitanje jedinstvenu prirodu potpore iz Odluke.
(42)
S obzirom na činjenicu da je zbog svoje jedinstvene prirode potpora koju je odobrilo Vijeće bio maksimalno dopustiv iznos u tom danom kontekstu, odnosno ekvivalent potpore na 100 %, dodavanje odgode plaćanja bi za nužnu posljedicu imalo automatsku primjenu odredaba članka 3. stavka 7. Uredbe (EZ) br. 1535/2007, što znači da se ne može smatrati da je ekvivalent odgode obuhvaćen područjem primjene te Uredbe, i stoga predstavlja državnu potporu. Njezina spojivost s unutarnjim tržištem mora se ocijeniti u svjetlu pravila o tržišnom natjecanju na snazi u vrijeme dodjele odgode, isto kao i usklađenost nove pomoći koja proizlazi iz povrede odredaba Odluke 2003/530/EZ.
VI.2 Spojivost potpore s unutarnjim tržištem
(43)
Pravila tržišnog natjecanja koja su se primjenjivala u vrijeme dodjele odgode sadržana su u smjernicama zajednice za državnu potporu u sektoru poljoprivrede i šumarstva od 2007. do 2013.
(44)
Položaj talijanskih tijela u njihovu dopisu poslanom elektroničkom poštom 26. travnja 2012. temeljio se na obrazloženju da se odgoda plaćanja treba smatrati dijelom programa potpora male vrijednosti. Tijela stoga nisu dostavila nijedno objašnjenje o spojivosti odgode plaćanja s unutarnjim tržištem, ili nove potpore koja je izvan okvira Odluke 2003/530/EZ s obzirom na pravila utvrđenih prethodno navedenim smjernicama.
(45)
Komisija stoga nema nove informacije s kojima bi otklonila sumnje koje je imala kada je pokrenula postupak iz članka 108. stavka 2. Ugovora. Potpora povezana s odgodom plaćanja i, stoga, nova pomoć uspostavljena povredom odredaba Odluke 2003/530/EZ predstavlja stoga jednostranu potporu koja je bila namijenjena samo poboljšanju financijske situacije proizvođača bez doprinosa razvoju sektora. Ona je stoga potpora tekućem poslovanju koja je nespojiva s unutarnjim tržištem u smislu točke 15. prethodno navedenih smjernica.
VI.3 Povrat
(46)
U skladu s Ugovorom i sudskom praksom Europskog suda, ako se utvrdi da je potpora nespojiva s unutarnjim tržištem, Komisija je ovlaštena odlučiti mora li dotična država ukinuti ili izmijeniti potporu (10). U sudskoj praksi Europskog suda također se navodi da je dužnost države da ukine potporu koju Komisija smatra nespojivom s unutarnjim tržištem namijenjena ponovnoj uspostavi prethodno postojećeg stanja. U tom kontekstu, Sud je proglasio da je ovaj cilj postignut nakon što je primatelj vratio iznose koji su mu dodijeljeni i tako izgubio prednost koju je ostvario nad konkurencijom i stoga ponovno uspostavio stanje koje je postojalo prije plaćanja potpore (11).
(47)
U skladu sa sudskom praksom, u članku 14. Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 93. Ugovora o EZ-u (12) navodi se da u slučaju kada se u slučajevima nezakonite potpore donesu negativne odluke, Komisija donosi odluku kojom se od dotične države članice zahtijeva da poduzme sve potrebne mjere kako bi od korisnika povukla sredstva potpore (u ovom slučaju, od svih korisnika koji su iskoristili pogodnosti odgode plaćanja).
(48)
Italija je stoga dužna poduzeti sve potrebne mjere za povrat sredstava nespojive potpore od korisnika. U skladu sa stavkom 42. Obavijesti Komisije „Za učinkovito provođenje odluka Komisije kojima se od država članica zahtijeva povrat nezakonite i nespojive državne pomoći” (13), Italija ima četiri mjeseca od stupanja na snagu ove Odluke da provede njezine odredbe. Na iznose koje treba povući plaćaju se kamate, izračunate na temelju Uredbe Komisije (EZ) br. 794/2004 od 21. travnja 2004. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 93. Ugovora o EZ-u (14).
(49)
Ova se odluka odmah provodi, posebno u vezi s povratom cjelokupne dodijeljene nespojive pojedinačne potpore.
(50)
S obzirom na vrlo specifičan kontekst u kojem je dodijeljena potpora (potpora je dodana programu koji čini paket koji je odobrilo Vijeće) i posljedice potpore (kršenje Odluke 2003/530/EZ za korisnike pogodnosti odgode plaćanja dok je potpora već, iznimno, bila odobrena Odlukom), potrebno je u vezi s onim stranama koje su iskoristile pogodnosti odgode plaćanja vratiti sljedeće:
a)
kamatu povezanu s odgodom plaćanja obroka pristojbe s dospijećem 31. prosinca 2010., plus sve obračunate zatezne kamate do datuma povrata;
b)
obračunate kamate na godišnje obroke s dospijećima 31. prosinca 2004., 2005., 2006., 2007., 2008. i 2009. godine (glavnica za te godišnje obroke plaćena je prije odgode plaćanja koje je dovelo do povrede odredaba Odluke 2003/530/EC), plus sve obračunate zatezne kamate do datuma povrata;
c)
obračunate kamate na godišnje obroke s dospijećima 31. prosinca 2011. i 2012. godine (nijedna informacija pokazuje da glavnica nije plaćena do roka plaćanja), plus sve obračunate zatezne kamate do datuma povrata;
d)
glavnica i kamata povezana s godišnjim obrocima s dospijećima 31. prosinca 2013., 2014., 2015., 2016. i 2017., što je posljednji datum u rasporedu povrata utvrđen u skladu s Odlukom 2003/530/EZ.
(51)
Važnost koju su talijanska tijela pridodala niskoj vrijednosti iznosa za povrat i rizik od toga da će se proizvođači žaliti nacionalnim sudovima ne mijenja činjenicu da korisnici trebaju vratiti državnu pomoć koja ne ispunjava uvjete koji se traže za korištenje pogodnosti odstupanja iz članka 107. Ugovora i koja je stoga nespojiva s unutarnjim tržištem, kako bi se ponovno uspostavilo konkurentno stanje koje je postojalo prije dodjele potpore. Naime, sudska praksa Europskog suda ukazuje da je uklanjanje nezakonite potpore koja je proglašena nespojivom s jedinstvenim tržištem logični rezultat takve nezakonitosti, s obzirom na to da je jedina svrha povrata ponovna uspostava prethodno postojećeg stanja (15). Cilj ponovne uspostave prethodno postojećeg stanja postiže se nakon što je korisnik vratio nezakonitu potporu koja je nespojiva s unutarnjim tržištem i nakon što mu je uskraćena prethodno postojeća prednost nad konkurencijom. U takvim slučajevima, situacija koja je postojala prije dodjele potpore je stoga ponovno uspostavljena (16).
(52)
Nadalje, u pogledu niske vrijednosti iznosa za povrat, čini se da talijanska tijela ograničavaju područje primjene povrata samo na kamate koje se pridodaju godišnjem plaćanju za godinu koja podliježe odgodi. Međutim, povrat koji pogađa samo one koji su zaista iskoristili pogodnosti odgode plaćanja mora obuhvaćati svu pomoć proglašenu nespojivom, uza sve dospjele kamate (pogledajte gornji stavak 50.).
(53)
Naposljetku, objašnjenje da bi se proizvođači mogli žaliti nacionalnim sudovima ne može se smatrati bitnim, jer prema sudskoj praksi Europskog suda, samom mogućnošću nastanka unutarnjih poteškoća, čak i onih nepremostivih, ne može se opravdati nepoštivanje obveza države članice iz prava Unije (17).
(54)
Stoga bi Italija mogla primijeniti pravila male vrijednosti koja se primjenjuju na sektor poljoprivrede za povrat pojedinačnih potpora od korisnika koji su ispunili sve uvjete uredbe koja se odnosi na potpore male vrijednosti (Uredba (EZ) br. 1535/2007) i koja je bila primjenjiva u vrijeme dodjele nezakonite potpore koja je nespojiva s unutarnjim tržištem. Člankom 49. Obavijesti Komisije „Za učinkovito provođenje odluka Komisije kojima se od država članica zahtijeva povrat nezakonite i nespojive državne pomoći“ (18) navodi se da će država članica biti dužna provesti detaljnu analizu svake pojedinačne pomoći dodijeljene na temelju predmetnog programa. Kako bi se odredio točan iznos potpore koju je svaki pojedini korisnik iz programa dužan vratiti, Italija će stoga trebati odrediti mjeru u kojoj je pomoć dodijeljena pojedinom projektu koji je u vrijeme dodjele ispunjavao sve uvjete iz uredbe o skupnom izuzeću ili iz programa potpore koju je odobrila Komisija. U takvim slučajevima, države članice također mogu primijeniti materijalne kriterije male vrijednosti koja su bila važeća u vrijeme dodjele nezakonite i nespojive potpore koja je predmet odluke o povratu u skladu s člankom 2. Uredbe (EZ) br. 994/98 od 7. svibnja 1998. o primjeni članaka 92. i 93. Ugovora o osnivanju Europske zajednice na određene kategorije horizontalnih državnih potpora (19). U skladu s tim kriterijem, pojedinačna potpora dodijeljena na temelju te mjere ne predstavlja potporu za korisnike koji su u vrijeme dodjele ispunjavali uvjete određene važećom Uredbom o potporama male vrijednosti (Uredba (EZ) br. 1535/2007).
VI.4 Ocjena primjedbi zainteresiranih strana o drugim postupcima
(55)
Što se tiče primjedbi koje je iznijela prva zainteresirana strana (stavak 22.), Komisija upozorava da odgađanje plaćanja u skladu s člankom 40.a Zakona br. 122/2010 jednog obroka koji se plaća na temelju dodatnog programa za obročno plaćanje iz Zakona br. 33/2009, nije pokriveno postupkom na temelju ove Odluke, s obzirom na to da se ne odnosi na dodatni program obročnog plaćanja utvrđen Odlukom 2003/530/EZ.
(56)
Što se tiče primjedbi koje su iznijele ostale dvije zainteresirane strane o Zakonodavnom dekretu br. 16/2012 (stavci 24. i 26.), Komisija trenutno ispituje predmetne primjedbe. Međutim, mišljenja je da se trebaju ispitati odvojeno radi administrativne učinkovitosti koja se, između ostalog, odnosi na činjenicu da bi se spajanjem dva postupka proširenjem postupka i primjena svih odnosnih administrativnih formalnosti znatno odgodilo zaključivanje postupka na temelju ove Odluke.
VII. ZAKLJUČAK
(57)
Komisija utvrđuje da je Italija nezakonito provela predmetnu odgodu plaćanja, s čime je nezakonita postala i potpora na koju se odnosi (vidi gornji stavak 13. drugu alineju) i nov program potpore koji je određen povredom Odluke 2003/530/EZ (vidi stavak 13. treću alineju). Stoga se nijedna potpora ne može smatrati spojivom s jedinstvenim tržištem jer talijanska tijela nisu dostavila nijednu informaciju koja bi ukazala na spojivost na temelju pravila tržišnog natjecanja koja se primjenjuju na sektor poljoprivrede (vidi stavke od 43. do 45.). (Oni su samo objasnili da se odgoda plaćanja treba razmotriti izdvojeno, odnosno ne uzimajući u obzir učinak na Odluku 2003/530/EZ i da bi se mogla smatrati programom potpore male vrijednosti). Komisija stoga nije mogla ukloniti sumnje koje je izrazila pokretanjem postupka iz članka 108. stavka 2. Ugovora.
(58)
Odgovarajući korisnici trebaju vratiti nespojivu potporu s kamatama, drugim riječima, oni koji su zaista iskoristili predmetnu odgodu plaćanja.
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. Odgoda plaćanja pristojbe na mlijeko s dospijećem 31. prosinca 2010., uvedena stavkom 12.k članka 1. Zakonodavnog dekreta br. 225 od 29. prosinca 2010. Zakonom br. 10/2011 koju je nezakonito provela Italija, protivno članku 108. stavku 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, predstavlja državnu pomoć koja je nespojiva s unutarnjim tržištem.
2. Potpora koja je proizašla iz povrede uvjeta utvrđenih Odlukom 2003/530/EZ, određena odgodom plaćanja iz članka 1. i koju je Italija nezakonito primijenila protivno članku 108. stavku 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, nespojiva je s unutarnjim tržištem.
Članak 2.
1. Italija je dužna vratiti nespojivu potporu iz prethodnog članka 1. stavaka 1. i 2. od korisnika odgode iz članka 2. stavka 1.
2. Iznosi za povrat uključuju kamate od datuma njihovog stavljanja na raspolaganje korisnicima do dana njihovog povrata.
3. Kamatna stopa izračunava se na temelju složenog kamatnog računa u skladu s poglavljem V. Uredbe (EZ) br. 794/2004.
4. Povrat sredstava koji se odnosi samo na one strane koje su zaista iskoristile pogodnosti odgode plaćanja iz članka 1. i koje su stoga iskoristile pogodnosti potpore iz članka 2. primjenjuje se na sljedeće:
a)
kamatu povezanu s odgodom plaćanja obroka pristojbe s dospijećem 31. prosinca 2010., plus sve obračunate zatezne kamate do datuma povrata;
b)
obračunate kamate na godišnje obroke s dospijećima 31. prosinca 2004., 2005., 2006., 2007, 2008. i 2009. (glavnica za te godišnje obroke plaćena je prije odgode plaćanja koje je dovelo do povrede odredaba Odluke Vijeća), plus sve obračunate zatezne kamate do datuma povrata;
b)
obračunate kamate na godišnje obroke s dospijećima 31. prosinca 2011. i 2012. godine (nijedna informacija pokazuje da glavnica nije plaćena do roka plaćanja), plus sve obračunate zatezne kamate do datuma povrata;
d)
glavnica i kamata povezana s godišnjim obrocima s dospijećima 31. prosinca 2013., 2014., 2015., 2016. i 2017., što je posljednji datum u rasporedu povrata utvrđen u skladu s Odlukom Vijeća.
5. Individualna potpora dodijeljena na temelju programa iz članka 1. ne predstavlja potporu ako je u vrijeme njezine dodjele ispunjavala uvjete utvrđene uredbom donesenom u skladu s člankom 2. Uredbe (EZ) br. 994/98, koja je bila primjenjiva u vrijeme dodjele potpore.
Članak 3.
1. Povrat sredstava potpore iz članka 1. neposredan je i učinkovit.
2. Italija osigurava da se Odluka provede u roku od četiri mjeseca od datuma njezine obavijesti.
Članak 4.
1. U roku od 2 mjeseca od obavijesti o ovoj Odluci, Italija dostavlja sljedeće informacije:
a)
popis korisnika koji su primili potporu na temelju programa iz članka 1. i cijeli iznos koji je svaki od njih primio na temelju dotičnog programa;
b)
ukupni iznos potpore (glavnica i kamate) koji treba vratiti od svakog korisnika koji je primio potporu koja se ne može obuhvatiti pravilom male vrijednosti;
c)
detaljni opis već poduzetih i planiranih mjera u svrhu usklađivanja s ovom Odlukom;
d)
dokumenti iz kojih je razvidno da je korisnicima naložen povrat sredstava potpore.
2. Italija redovito obavješćuje Komisiju o napretku nacionalnih mjera poduzetih za provedbu ove Odluke dok se u cijelosti ne vrate sredstva potpore dodijeljene na temelju programa iz članka 1. Ona na zahtjev Komisije odmah dostavlja informacije o već poduzetim i planiranim mjerama u svrhu usklađivanja s ovom Odlukom. Također pruža detaljne informacije koje se odnose na iznose potpore i kamate koji su već vraćeni od korisnika.
Članak 5.
Ova je Odluka upućena Talijanskoj Republici.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. srpanj 2013.