PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/262
ze dne 17. února 2015,
kterým se stanoví pravidla podle směrnic Rady 90/427/EHS a 2009/156/ES, pokud jde o metody identifikace koňovitých (nařízení o průkazu koňovitých)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (1), a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. c) a d), čl. 6 odst. 2 druhou odrážku a čl. 8 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (2), a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 90/427/EHS stanoví zootechnické podmínky pro obchod s koňovitými uvnitř Unie. V souladu s touto směrnicí mají členské státy zajistit, aby evidované koňovité při jejich přesunu doprovázel identifikační doklad vydaný schválenými plemenářskými organizacemi či sdruženími chovatelů uvedenými ve směrnici.
(2)
Směrnice 2009/156/ES stanoví veterinární pravidla pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí. Stanoví, že evidovaní koňovití musí být identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného v souladu se směrnicí 90/427/EHS nebo mezinárodním sdružením či organizací, která je odpovědná za dostihové a závodní koně. Koňovití pro chov a produkci se mají identifikovat pomocí metody stanovené Komisí.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 504/2008 (3), které je použitelné ode dne 1. července 2009, stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých narozených v Unii nebo dovezených do Unie a zavádí identifikační doklad pro koňovité (průkaz koně), jenž představuje víceúčelový doklad v oblasti zdraví zvířat, veřejného zdraví, zootechniky i jezdeckého sportu. Toto nařízení, které považuje identifikační doklad za zásadní prvek systému pro identifikaci koňovitých, počítá pouze s možností začlenit informace obsažené v databázích různých vydávajících orgánů do centrální databáze nebo tyto databáze propojit s centrální databází.
(4)
Členské státy se potýkají s určitými obtížemi při provádění opatření stanovených v nařízení (ES) č. 504/2008. Tyto obtíže se převážně týkají metody identifikace koňovitých prostřednictvím identifikačního dokladu.
(5)
Ze šetření provedených členskými státy vyplynulo, že identifikační doklad bývá předmětem závažných podvodů. Hlavní riziko zde představuje nezákonné znovuuvádění koňovitých, kteří byli dříve vyloučeni z porážky k lidské spotřebě a léčeni přípravky nepovolenými pro zvířata určená k produkci potravin, do potravinového řetězce. V důsledku přijetí rozhodnutí Komise 2000/68/ES (4) byly tisíce koňovitých definitivně vyloučeny z porážky k lidské spotřebě. Nedostatek alternativ k celoživotní péči o nadbytečné a nechtěné koňovité, kteří byli vyloučeni z porážky k lidské spotřebě, vedl k jejich zanedbávání či opuštění, což má závažné dopady na zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Situace se ještě zhoršila v důsledku stávajících ekonomických poměrů, kdy si chovatelé často nemohou dovolit držet koňovité na konci jejich produktivního života. V některých členských státech tyto problémy nabyly takového významu, že příslušné orgány zahájily programy pro porážku nadbytečných koňovitých mimo potravinový řetězec.
(6)
V posledních letech se vyskytl nový jev, nezákonná pastva, postihující majitele pastvin, neboť ti se z právního hlediska stali držiteli koňovitých, a tak neúmyslně nabyli odpovědností podle nařízení (ES) č. 504/2008. Nejasný status těchto koňovitých může též hrát roli při správném uplatňování pravidel Unie v jiných oblastech.
(7)
Ukázalo se, že informace zaznamenané v databázi vydávajícího orgánu v okamžiku vydání identifikačního dokladu rychle ztrácejí na aktuálnosti. Je tedy nesmírně obtížné, ne-li zcela neproveditelné, aby příslušné orgány v rámci osvědčení nebo kontroly totožnosti ověřily, zda je daný identifikační doklad pravý či nikoli a zda jsou informace v něm obsažené aktuální a věrohodné a nedošlo k jejich podvodným změnám, zejména pokud jde o status zvířat jako určených na porážku, ale také z hlediska uplatňování příznivějších podmínek týkajících se zdraví a dobrých životních podmínek zvířat při přesunech evidovaných koňovitých.
(8)
Ve většině členských států nejsou databáze jednotlivých orgánů vydávajících průkazy navzájem propojeny, přičemž z právních a administrativních důvodů nebude v blízké době možné ustanovit jediný vydávající orgán. Proto se zavedení centralizované databáze jeví jako nejúčinnější řešení pro výměnu a synchronizaci údajů mezi jednotlivými subjekty podle směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES, jakož i nezbytné pro správu identifikačních dokladů koňovitých s cílem nejen poskytovat požadované záruky v oblasti zdraví zvířat, ale též umožnit provádění těch ustanovení právních předpisů Unie o dobrých životních podmínkách zvířat a veřejném zdraví, u nichž je nezbytnou podmínkou správná a spolehlivá identifikace koňovitých.
(9)
Šetření provedené Komisí v souvislosti s událostmi týkajícími se koňského masa v roce 2013 ukázalo, že dvacet tři členských států zřídilo centrální databázi a dva členské státy mají jednu databázi pro evidované koňovité a druhou pro koňovité pro chov a produkci. Tři členské státy, jež představují kolem 20 % z celkového počtu 6,7 milionu koňovitých v Unii, nemají žádnou centralizovanou databázi.
(10)
Je tudíž nezbytné revidovat systém Unie pro identifikaci koňovitých v zájmu zajištění jeho bezpečnosti, jakož i uživatelské vstřícnosti.
(11)
Na dovoz koňovitých na území uvedená v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (5) se vztahují podmínky stanovené podle směrnice 2009/156/ES a je povolen ze třetích zemí uvedených v příloze rozhodnutí Komise 2004/211/ES (6). Obvykle jsou do Unie každoročně dovezeny přibližně 4 000 evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 93/197/EHS (7).
(12)
Použijí-li se celní postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (8), je třeba navíc odkázat na nařízení Rady (EHS) č. 706/73 (9). Nařízení (EHS) č. 706/73 stanoví, že od 1. září 1973 se na britské Normanské ostrovy a Ostrov Man vztahují pravidla Unie v oblasti veterinárních právních předpisů.
(13)
Rozhodnutí Komise 96/78/ES (10) stanoví kritéria pro zápis a evidování koňovitých do plemenných knih pro chovné účely. Uvedené rozhodnutí mimo jiné vyžaduje, že aby mohl být koňovitý zapsán do hlavního oddílu plemenné knihy svého plemene, musí být označen podle pravidel stanovených v plemenné knize jako hříbě pod matkou, což musí být přinejmenším doloženo potvrzením o pokrytí. V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie a usnadnění jejich používání by neměla pravidla týkající se identifikačního dokladu bránit uplatňování pravidel týkajících se identifikace koňovitých pro účely jejich zápisu do plemenných knih.
(14)
Metody pro identifikaci koňovitých stanovené v tomto nařízení by rovněž měly být v souladu se zásadami, které zavedly chovatelské organizace schválené podle rozhodnutí Komise 92/353/EHS (11). V souladu s uvedeným rozhodnutím je na dané organizaci nebo spolku, které vedou plemennou knihu o původu daného plemene, aby stanovily zásady ohledně identifikace koňovitých a zásady pro rozčlenění plemenné knihy do tříd a linií zapisovaných do plemenné knihy.
(15)
V zájmu zajištění vysoké kvality identifikačních dokladů a záznamů o všech koňovitých v Unii by měly členské státy zajistit, aby systémy pro identifikaci evidovaných koňovitých, kteří byli zapsáni nebo evidováni do plemenných knih založených schválenými nebo uznanými chovatelskými organizacemi nebo sdruženími chovatelů, splňovaly, pokud jde o vydávání identifikačních dokladů, stanovené podmínky, kterými se musí řídit příslušné orgány při určování orgánů vydávajících identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci.
(16)
Definice „koňovitých“, přesně odpovídající oblasti působnosti čl. 2 písm. b) směrnice 2009/156/ES, by měla být v souladu s taxonomií používanou v právních předpisech Unie, např. v přílohách nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 (12) a nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (13).
(17)
Jelikož definice hospodářství stanovená ve směrnici Rady 92/35/EHS (14) zahrnuje přírodní rezervace, v nichž koňovití žijí volně, a je tudíž širší než definice stanovená ve směrnici 2009/156/ES, bylo by vhodné, aby definice hospodářství podle tohoto nařízení rovněž zahrnovala přírodní rezervace, ve kterých žijí koňovití volně.
(18)
Veterinární dozor nezbytný pro zajištění záruk v oblasti zdraví zvířat požadovaných v souladu se směrnicí 2009/156/ES lze zabezpečit pouze tehdy, je-li hospodářství, jak je definováno v uvedené směrnici, známo příslušnému orgánu. Obdobné požadavky vyplývají z použití části A kapitoly II oddílu I přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (15), pokud jde o koňovité určené k produkci potravin. Ovšem vzhledem k tomu, jak často k přesunům koňovitých dochází, není na místě zavádět systém, díky němuž by koňovití mohli být sledováni v reálném čase. Namísto toho by měly být identifikační údaje dostupné příslušnému orgánu, a proto je nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, která by spravovala informace o koňovitých držených v daném státě.
(19)
Právní předpisy Unie rozlišují mezi vlastníky a držiteli zvířat. Pojem „držitel“ zvířat je definován a používán v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (16). Oproti tomu směrnice 2009/156/ES odkazuje na majitele nebo chovatele zvířat. Kombinovaná definice majitele a držitele je stanovena ve směrnici 92/35/EHS. Vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Unie i jednotlivých členských států nemusí být majitel koňovitého nutně osobou odpovědnou za dané zvíře, je vhodné objasnit, že za identifikaci koňovitých v souladu s tímto nařízením odpovídá v první řadě držitel daného zvířete, který může, ale nemusí být jeho majitelem.
(20)
V souladu s právními přepisy členských států nebo na základě požadavku některých vydávajících orgánů se mají do identifikačního dokladu, a tudíž i do databáze vedené vydávajícím orgánem zapisovat informace o majiteli zvířete. Tyto údaje o vlastnictví, jakož i o změně vlastnictví, lze poskytnout prostřednictvím různých forem dokladů o vlastnictví nebo registračních karet, včetně tzv. „imatrikulační karty“ úspěšně používané v jednom z členských států.
(21)
Směrnice Rady 2008/73/ES (17) stanoví, že členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznamy schválených zařízení ve veterinární a zootechnické oblasti a zpřístupňují je ostatním členským státům a veřejnosti. S cílem usnadnit přístup ostatních členských států a veřejnosti k seznamům schválených zařízení by měly členské státy dát tyto seznamy k dispozici elektronicky prostřednictvím informačních stránek na internetu. Komise by měla být členským státům nápomocna při zpřístupňování těchto seznamů ostatním členským státům a veřejnosti tím, že poskytne internetovou adresu stránky, na které budou uvedeny odkazy na informační internetové stránky jednotlivých členských států.
(22)
Pro usnadnění výměny informací mezi členskými státy elektronickou cestou a pro zajištění transparentnosti a srozumitelnosti je důležité, aby byly seznamy v celé Unii vytvářeny podle jednotného vzoru. Rozhodnutí Komise 2009/712/ES (18) proto stanoví vzory výše uvedených seznamů na internetových informačních stránkách zřízených členskými státy.
(23)
Nařízení (ES) č. 504/2008 stanoví, že koňovití nemohou být drženi, pokud nejsou identifikováni v souladu s uvedeným nařízením. Komise musela reagovat na četné stížnosti týkající se populací koně domácího žijících mimo hospodářství za podmínek, které neodpovídají podmínkám popsaným v uvedeném nařízení jako polodivoké podmínky. Je proto nezbytné upřesnit, že koňovití žijící v Unii musí být identifikováni, a dále stanovit výjimku pro případy, kdy tuto podmínku nelze splnit.
(24)
Koňovití žijící v Unii by měli být identifikováni prostřednictvím celoživotního identifikačního dokladu, v němž je uveden slovní a grafický popis koňovitého a záznamy o individuálních odznacích daného zvířete pro účely ověření totožnosti. Tyto odznaky mohou být vrozené, např. více než tři chlupové víry, kaštánky, barevné odznaky, neobvyklé poruchy oční pigmentace, specifické svalové prohlubně, ale též vysoce detailní struktury duhovky nebo sítnice či specifické genetické markery (DNA profil), nebo mohou být získané, např. depigmentace po otlaku sedlem, jizvy, včetně jizev po kastraci hřebců, nebo výžeh.
(25)
Identifikační doklady by měly být vydány pouze tehdy, jsou-li v nich vyplněny požadované identifikační údaje, které je třeba zaznamenat do databáze vydávajícího orgánu v souladu s tímto nařízením.
(26)
Kromě toho by mělo osvědčení o původu stanovené ve směrnici 90/427/EHS, které má být součástí identifikačního dokladu, uvádět všechny nezbytné informace, aby bylo zajištěno, že koňovití, kteří jsou převáděni mezi různými plemennými knihami, jsou zapsáni do třídy v plemenné knize, jejíž kritéria splňují.
(27)
V souladu s rozhodnutím Komise 96/510/ES (19) musí potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti u evidovaných koňovitých odpovídat identifikačnímu dokladu stanovenému v rozhodnutí Komise 93/623/EHS (20). Jelikož rozhodnutí 93/623/ES a 2000/68/ES byla zrušena nařízením (ES) č. 504/2008, je třeba jasně uvést, že veškeré odkazy na uvedená rozhodnutí by měly být pokládány za odkazy na toto nařízení.
(28)
Orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly být organizace nebo sdružení, které vedou či zakládají plemenné knihy pro evidované koňovité a jsou úředně schváleny nebo uznány příslušným orgánem členského státu v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS, nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž je koňovitý zapsán nebo zaevidován pro chovné účely v souladu s rozhodnutím 96/78/ES. Jako orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly mít možnost působit rovněž národní pobočky mezinárodních organizací nebo sdružení, které jsou odpovědné za dostihové a závodní koně a mají své sídlo v daném členském státě.
(29)
Členské státy by měly mít větší prostor pro vlastní rozhodování, pokud jde o vydávající orgány, které vydávají identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci. Mělo by být umožněno, aby tyto identifikační doklady vydával příslušný orgán, do jehož působnosti spadá hospodářství, kde je koňovitý v době identifikace držen, nebo vydávající orgán určený a kontrolovaný tímto příslušným orgánem.
(30)
Příslušný orgán odpovědný za schválení nebo uznání organizací či sdružení zakládajících plemenné knihy v souladu s přílohou rozhodnutí 92/353/EHS by měl spolupracovat s příslušným orgánem uvedeným v nařízení (ES) č. 882/2004 s cílem zajistit, případně i prostřednictvím přeshraniční spolupráce, aby byly identifikační doklady pro koňovité vydávány a používány v souladu s tímto nařízením.
(31)
Jelikož by všichni koňovití narození v Unii nebo do Unie dovezení měli být identifikováni v souladu s tímto nařízením prostřednictvím jedinečného identifikačního dokladu vydaného na celý jejich život, je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy je status těchto zvířat jako „koňovitých pro chov a produkci“ změněn na status „evidovaných koňovitých“ ve smyslu směrnice 2009/156/ES. Vzhledem k dalekosáhlým dopadům takovéto změny na přesun koňovitých, obchod s nimi a jejich dovoz do Unie ze třetích zemí z hlediska použitelných veterinárních pravidel stanovených ve směrnici 2009/156/ES, ale též z hlediska pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která takové přesuny upravují v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1/2005 (21), je nezbytné, aby měl příslušný orgán jednotné místo pro přístup, tzn. centrální databázi, k ověření identifikačních údajů koňovitých požadovaných pro účely osvědčení nebo úředních kontrol.
(32)
Pro zajištění souladu s definicí hospodářství stanovenou ve směrnici 92/35/EHS by měly být členské státy schopny zavést zvláštní režimy pro identifikaci koňovitých pohybujících se volně nebo v polodivokých podmínkách ve vymezených oblastech nebo územích, včetně přírodních rezervací. Takové odchylky od obecné povinnosti identifikovat koňovité by nicméně měly být poskytovány pouze v případech, kdy jsou tyto vymezené populace koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách skutečně odděleny od koňovitých, kteří jsou jakýmkoli způsobem domestikováni, a nejenže nepodléhají lidské kontrole z hlediska jejich přežití a reprodukce, ale zůstávají též mimo oblast působnosti směrnice Rady 98/58/ES (22), která se nevztahuje na volně žijící zvířata.
(33)
Pro účely ověření totožnosti určitého koňovitého by měl identifikační doklad obsahovat především vysoce kvalitní popis zvířete sestávající ze slovního popisu koňovitého a jeho odznaků a z podrobného schématu s vyobrazením individuálních a rozlišujících odznaků daného koňovitého.
(34)
S cílem zajistit, aby byli koňovití v identifikačních dokladech, které je doprovázejí, správně popsáni, by se měly vydávající orgány řídit osvědčenými postupy a zajistit proškolení zaměstnanců pověřených popisem zvířat, například s pomocí pokynů Mezinárodní jezdecké federace (23) nebo společnosti Weatherbys (24).
(35)
Odznaky koňovitého a použité prostředky identifikace, které se společně využívají k ověření jeho totožnosti, by měly nejen vytvořit jednoznačnou spojitost mezi určitým koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale rovněž prokázat, že tento koňovitý podstoupil proces identifikace v souladu s tímto nařízením, takže pro jedno zvíře není vydán více než jeden identifikační doklad. Na mezinárodní úrovni se již u koňovitých v praxi široce využívají elektronické identifikátory (dále jen „elektronické odpovídače“). Tato technologie by měla být používána k zajištění úzké spojitosti mezi daným koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale měly by být umožněny i jiné metody ověřování totožnosti daného zvířete za předpokladu, že tyto alternativní metody poskytují rovnocenné záruky pro zabránění vícečetnému vydávání identifikačních dokladů.
(36)
Elektronické odpovídače používané k označování koňovitých a čtecí zařízení pro zobrazení kódu zabudovaného v odpovídači by měly splňovat mezinárodně dohodnuté normy. Tyto normy stanoví dva odlišné systémy pro zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače. Většina členských států provedla nařízení (ES) č. 504/2008 tak, že používá trojmístný alfanumerický kód země a řídí distribuci elektronických odpovídačů prostřednictvím svých příslušných orgánů.
(37)
Tento systém zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače by měl být začleněn do databází vedených vydávajícími orgány a do centrální databáze a uplatňován tak, aby nebyl narušen obchod a dovoz do Unie v případě koňovitých, kteří jsou označeni pomocí elektronického odpovídače zobrazujícího alfanumerický kód v jiné formě.
(38)
Směrnice Rady 90/425/EHS (25) stanoví veterinární kontroly, které se mají provádět u některých zvířat a produktů v místě určení. Stanoví zejména, že odesílatelé uvedení na osvědčení nebo dokladu stanoveném v uvedené směrnici musí na žádost příslušného orgánu členského státu určení a v míře nezbytné k provedení těchto kontrol ohlásit předem příjezd zvířat a produktů z jiného členského státu, a zejména pak povahu zásilky a předpokládané datum příjezdu. Toto oznámení se nevyžaduje u evidovaných koní vybavených identifikačními doklady podle směrnice 90/427/EHS.
(39)
Koňovití musí být sice vždy doprovázeni svým identifikačním dokladem v souladu s platnými právními předpisy Unie, ale měly by být umožněny výjimky z tohoto požadavku v případě, že je to nemožné nebo dokonce neproveditelné s ohledem na uchování identifikačního dokladu po celý život daného zvířete, nebo když tento doklad nebyl vydán s ohledem na to, že zvíře bude poraženo dříve, než dosáhne požadované věkové hranice pro identifikaci.
(40)
Členským státům by mělo být také umožněno povolovat zjednodušený identifikační doklad pro koňovité, kteří jsou přesouváni v rámci jejich území. V různých oblastech byly jako zařízení pro ukládání informací zavedeny plastikové karty se zabudovaným počítačovým čipem (dále jen „čipové karty“). Mělo by být umožněno vydávat tyto čipové karty jako další možnost kromě identifikačního dokladu a používat je za určitých podmínek místo identifikačního dokladu doprovázejícího evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci při jejich přesunu v rámci členského státu.
(41)
Dále je třeba vzít v úvahu případy, kdy se původní identifikační doklad vydaný v souladu s tímto nařízením na celý život koňovitého ztratí, není již čitelný nebo obsahuje nesprávné informace nevyplývající z nezákonných praktik. Tato ustanovení by měla co nejlépe vylučovat nezákonné držení více než jednoho identifikačního dokladu, aby byl správně popsán status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě. Tam, kde jsou k dispozici dostatečné a ověřitelné informace, by měl být vydán duplikát identifikačního dokladu, který se takto označí a který obvykle vylučuje daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě. V ostatních případech by měl být vydán náhradní identifikační doklad, rovněž takto označený a vylučující daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, který by měl nadto dané zvíře klasifikovat jako koňovitého pro chov a produkci.
(42)
Uvedené postupy by se měly použít také u koňovitých, u nichž se přistoupí k identifikaci po lhůtě stanovené pro první identifikaci, neboť zde nemohou být vyloučeny podvodné praktiky a úmysl získat další identifikační doklad.
(43)
V některých případech, kdy jsou koňovití zapsáni nebo evidováni pro zápis do plemenných knih vedených chovatelskými organizacemi ve třetích zemích, jsou nezbytná zvláštní ustanovení umožňující, aby koňovitý zůstal evidován v takové plemenné knize, a současně zajišťující jeho vyloučení z potravinového řetězce příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(44)
V souladu se směrnicí 2009/156/ES je identifikační doklad nástrojem pro omezení přesunu koňovitých v případě výskytu ohniska nákazy v hospodářství, kde jsou drženi nebo chováni. Proto je třeba v případě ohniska určitých nákaz zajistit pozastavení platnosti tohoto identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(45)
Směrnice 2009/156/ES kromě toho vyžaduje, aby byli evidovaní koňovití při opuštění hospodářství identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu, který musí zejména osvědčovat, že tito koňovití nepocházejí z hospodářství podléhajícího určitým zákazům. Je proto žádoucí stanovit, aby bylo vyplnění příslušného oddílu ve vzorovém identifikačním dokladu povinné u všech koňovitých, a odpovídajícím způsobem upravit jeho znění.
(46)
V případě, že koňovitý uhyne jinak než porážkou na jatkách, by měl orgán dohlížející na zpracování mrtvého zvířete v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 (26) nebo na spálení v nízkokapacitních spalovacích zařízeních uvedených v kapitole III přílohy III nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (27) vrátit vydávajícímu orgánu identifikační doklad, pokud podle vnitrostátních právních předpisů doprovází tělo zvířete, a mělo by být zajištěno, aby elektronický odpovídač nebo jiné alternativní prostředky použité k ověření totožnosti koňovitých nemohly být recyklovány.
(47)
Maso koňovitých, u nichž nebylo možno v době porážky vyjmout elektronický odpovídač, by mělo být prohlášeno za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s kapitolou V oddílu II přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004, aby se tyto elektronické odpovídače nedostaly do potravinového řetězce. Aby se implantované elektronické odpovídače daly snadno lokalizovat, mělo by být stanoveno standardní místo implantace, které se zaznamená v identifikačních dokladech.
(48)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (28) jsou živá zvířata připravená pro uvedení na trh k lidské spotřebě definována jako potravina. Uvedené nařízení stanoví dalekosáhlé odpovědnosti provozovatelů potravinářských podniků ve všech stadiích produkce potravin, včetně sledovatelnosti zvířat určených k produkci potravin.
(49)
Koňovití pro chov a produkci, jakož i evidovaní koňovití se mohou stát v určitém stadiu života jatečnými koňovitými podle definice ve směrnici 2009/156/ES. Maso lichokopytníků, tj. koňovitých, je definováno v bodě 1 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (29), kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu.
(50)
Poté, co byla v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2076/2005 (30) ukončena přechodná opatření pro provádění nařízení (ES) č. 853/2004, (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, začaly od 1. ledna 2010 platit požadavky na informace o potravinovém řetězci u koňovitých.
(51)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé jatek mají obdržet a zkontrolovat informace o potravinovém řetězci s podrobnými údaji o původu, anamnéze a léčbě zvířat určených k produkci potravin a podle nich jednat. Příslušný orgán může povolit zaslání informací o potravinovém řetězci týkajících se domácích lichokopytníků najatka zároveň se zvířaty, a nikoli předem. Identifikační doklad doprovázející jatečné koňovité by měl proto být součástí informací o potravinovém řetězci.
(52)
Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví, že úřední veterinární lékař musí ověřit, zda daný provozovatel potravinářského podniku splnil svou povinnost zajistit, aby byla zvířata přijatá na porážku k lidské spotřebě řádně identifikována.
(53)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zkontrolovat průkazy domácích lichokopytníků a ujistit se, že je dané zvíře určeno na porážku k lidské spotřebě, a pokud přijmou určité zvíře na porážku, musí odevzdat průkaz úřednímu veterinárnímu lékaři.
(54)
Vzhledem ke specifické situaci koňovitých, kteří se narodili jako zvířata druhů určených k produkci potravin, avšak nejsou vždy chováni za tímto účelem a ve většině případů nejsou po celou dobu svého života drženi provozovateli potravinářských podniků definovanými v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, je zapotřebí stanovit postup, kterým se zajistí plynulá návaznost od kontrol identifikačního dokladu z důvodů veřejného zdraví až po správu tohoto dokladu v souladu se směrnicí 2009/156/ES. Je tedy nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, aby bylo možné ověřit určité informace o identifikačním dokladu a v tomto dokladu předtím, než se přijme rozhodnutí o přijetí dotyčného zvířete na porážku k lidské spotřebě. V případě, kdy se informace o vyloučení z porážky k lidské spotřebě v oddílu II identifikačního dokladu neshodují s informacemi zaznamenanými v centrální databázi, měla by být rozhodující informace vedoucí k vyloučení daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, bez ohledu na to, kde je uvedena.
(55)
Směrnice Rady 96/22/ES (31) se vztahuje na hospodářská zvířata, včetně domácích lichokopytníků, jakož i na volně žijící zvířata těchto druhů, která byla odchována v hospodářství. Podle článku 7 uvedené směrnice je povoleno obchodovat před uplynutím ochranné lhůty s evidovanými koňovitými, kterým byla ze zootechnických důvodů podána veterinární léčiva obsahující allyltrenbolon nebo betasympatomimetika, pokud jsou splněny podmínky pro podání a druh i datum ošetření jsou uvedeny v osvědčení nebo v průvodních listinách doprovázejících tato zvířata.
(56)
V čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 (32) jsou zvířata určená k produkci potravin definována jako „zvířata chovaná, odchovaná, držená, poražená nebo odchycená za účelem produkce potravin“. Článek 16 uvedeného nařízení stanoví, že zvířatům určeným k produkci potravin je v Unii možné podávat pouze farmakologicky účinné látky, které jsou klasifikovány podle čl. 14 odst. 2 písm. a), b) nebo c) uvedeného nařízení, za předpokladu, že je toto podávání v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES (33).
(57)
Článek 6 směrnice 2001/82/ES stanoví, že veterinární léčivý přípravek smí být zaregistrován pro účely podání jednomu nebo více druhům zvířat určených k produkci potravin pouze v případě, že farmakologicky účinné látky, které obsahuje, jsou uvedeny v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90. Pravidla obsažená v uvedených přílohách jsou nyní stanovena v nařízení Komise (EU) č. 37/2010 (34). Odchylně od těchto pravidel však může být veterinární léčivý přípravek obsahující farmakologicky účinné látky neuvedené v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90 zaregistrován pro určitá zvířata z čeledi koňovitých, která byla v souladu s právními předpisy Unie v oblasti zdraví zvířat prohlášena za zvířata neurčená na porážku k lidské spotřebě. Takové veterinární léčivé přípravky nesmějí obsahovat účinné látky uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 2377/90, ani nesmějí být určeny k použití při léčbě stavů, které jsou uvedeny ve schváleném souhrnu údajů o přípravku a pro které je již registrován veterinární léčivý přípravek pro zvířata z čeledi koňovitých. Mělo by proto být stanoveno, že koňovitý může být vyloučen z porážky k lidské spotřebě podle vlastního uvážení majitele zvířete.
(58)
V čl. 10 odst. 2 a 3 směrnice 2001/82/ES jsou stanoveny zvláštní odchylky od článku 11 uvedené směrnice pro koňovité, týkající se léčby zvířat určených k produkci potravin léčivými přípravky, které mají stanovený maximální limit reziduí pro použití u jiného druhu zvířat, než je cílový druh, nebo registrovanými pro jiné onemocnění za předpokladu, že jsou tito koňovití identifikováni v souladu s právními předpisy Unie a v jejich identifikačním dokladu je zvláště uvedeno, že nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě nebo že jsou určeni na porážku k lidské spotřebě po ochranné lhůtě v délce nejméně šesti měsíců po léčbě látkami uvedenými v nařízení Komise (ES) č. 1950/2006 (35).
(59)
V souladu se směrnicí 2001/82/ES musí členské státy zajistit, aby majitelé nebo chovatelé zvířat, která jsou určena k produkci potravin, byli schopni předložit doklad o nákupu, držení a podání veterinárních léčivých přípravků těmto zvířatům po dobu pěti let od jejich podání, včetně případů, kdy bylo zvíře v průběhu tohoto pětiletého období poraženo. V zájmu uplatňování těchto předpisů je tudíž nezbytné, aby byla informace o porážce určitého koňovitého neprodleně zanesena do centrální databáze členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde bylo dané zvíře drženo.
(60)
Pro účely zajištění kontroly nad vydáváním identifikačních dokladů by měl být v databázi vedené vydávajícím orgánem zaznamenán minimální soubor příslušných údajů týkajících se vydávání těchto dokladů.
(61)
Hlavní světové organizace pro chov koní a soutěže se dohodly na zavedení systému univerzálního životního čísla koňovitých (UELN). Tento systém byl vyvinut z podnětu Světové federace chovu sportovních koní (WBFSH), Mezinárodního výboru pro plemenné knihy (ISBC), Světové organizace pro chov arabských plnokrevníků (WAHO), Evropské konference organizací pro chov arabských plnokrevníků (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Mezinárodní jezdecké federace (FEI) a Union Européenne du Trot (UET) a informace o tomto systému lze najít na internetových stránkách UELN (36).
(62)
Systém UELN je vhodný pro registraci evidovaných koňovitých i koňovitých pro chov a produkci a umožňuje postupné zavádění počítačových sítí zajišťujících, aby mohla být totožnost zvířat v případě evidovaných koňovitých nadále ověřována v souladu s článkem 6 směrnice 90/427/EHS.
(63)
Při přidělování kódů k databázím nesmějí být tyto kódy a formát zaznamenaných identifikačních čísel jednotlivých zvířat v žádném případě v rozporu se zavedeným systémem UELN. Proto by měl být před přidělením jakéhokoli kódu určité databázi tento kód zkontrolován podle seznamu přidělených kódů UELN.
(64)
Směrnice 2009/156/ES požaduje, aby úřední veterinární lékař zaznamenal v evidenci identifikační číslo nebo číslo identifikačního dokladu poraženého koňovitého a zaslal příslušnému orgánu místa odeslání na jeho žádost potvrzení o tom, že zvíře bylo poraženo. Mělo by být tudíž upřesněno, že v takových případech musí být identifikační doklady zničeny v místě porážky s cílem zamezit podvodnému použití identifikačních dokladů poražených koňovitých.
(65)
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že po porážce evidovaných koní, včetně utracení pro účely tlumení nákaz, musí být jejich identifikační doklady vráceny orgánu, který je vydal. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na identifikační doklady vydané pro evidované koňovité jiné než evidované koně a koňovité pro chov a produkci.
(66)
S cílem zajistit, aby databáze vydávajících orgánů obsahovaly aktuální informace, je třeba stanovit oběh informací o smrti nebo ztrátě zvířete v databázi orgánu, který vydal doklad, a v centrální databázi členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde byl daný koňovitý držen.
(67)
Ke splnění těchto požadavků by mělo přispět zaznamenání životního čísla slučitelného se systémem UELN a jeho použití pro identifikaci orgánů nebo úřadů, které daný identifikační doklad vydaly. Členské státy by měly pokud možno využívat styčná místa, která určily v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
(68)
Díky povinnému záznamu o osobě žádající o vydání identifikačního dokladu, jíž je v rámci lhůty nepřesahující 12 měsíců po narození zvířete chovatel a obvykle i majitel zvířete, pro které se identifikační doklad vydává, spolu s povinností oznámit vydávajícímu orgánu jakýkoli přesun obvyklého místa pobytu koňovitého do jiného členského státu může být vytvořen řetězec informací sloužící k vysledování zvířete v případě potřeby.
(69)
V souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 má identifikační údaje v identifikačním dokladu aktualizovat vydávající orgán, který tento doklad vydal. Členské státy poukazovaly na neochotu majitelů koňovitých zasílat identifikační doklad vydávajícím orgánům k aktualizaci identifikačních údajů poštou, zvláště pak v případech, kdy se tento vydávající orgán nachází v zahraničí. Tato neochota je způsobena obavami ze ztráty identifikačního dokladu, neboť pak by bylo nutné identifikovat koňovitého prostřednictvím duplikátu nebo náhradního identifikačního dokladu, kterými se dané zvíře vylučuje z porážky k lidské spotřebě, což vede k podstatnému snížení hodnoty zvířete.
(70)
K usnadnění správy identifikačního dokladu po celou dobu života zvířete je zapotřebí zavést postupy pro registraci identifikačního dokladu v členském státě obvyklého místa pobytu zvířete, zvláště v případech, kdy byl identifikační doklad vydán v jiném členském státě. Jako nejvhodnější způsob komunikace s vydávajícím orgánem, který provedl první identifikaci, se jeví výměna informací mezi centrálními databázemi dotčených členských států.
(71)
Kromě toho mohou vydávající orgány své schválení nebo určení pozbýt, zatímco vydané identifikační doklady zůstávají platnými dokumenty pro účely zdraví zvířat a veřejného zdraví. Je tudíž nezbytné zálohovat informace obsažené v identifikačním dokladu prostřednictvím databáze, k níž mají přístup příslušné orgány v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat a veřejného zdraví.
(72)
Jelikož v každém členském státě obvykle působí více než jeden vydávající orgán, koňovití se často přesunují mezi hospodářstvími i mezi členskými státy, mění se jejich status z „koňovitých pro chov a produkci“ na „evidované koňovité“ nebo ze zvířat určených k produkci potravin na zvířata vyloučená z porážky k lidské spotřebě a evidované koňovité může identifikovat organizace vedoucí plemennou knihu, která má své sídlo v jiném členském státě, je v zájmu účinného provádění směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES nevyhnutelné, nezbytné a žádoucí zřídit v každém členském státě centrální databázi, kde budou zaznamenány identifikační údaje o všech koňovitých chovaných v hospodářstvích, která se v daném členském státě nacházejí.
(73)
Mělo by se však umožnit, aby členské státy, ve kterých již existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jiná databáze pro koňovité pro chov a produkci, i nadále zachovaly tento systém, za předpokladu, že tyto databáze budou propojeny a veterinární orgány budou mít do obou plný přístup.
(74)
Za tímto účelem by centrální databáze v jednotlivých členských státech měly spolupracovat v souladu se směrnicí Rady 89/608/EHS (37), aby se usnadnila výměna údajů týkajících se určitého zvířete a identifikačního dokladu, který byl pro ně vydán.
(75)
S ohledem na jednotné použití právních předpisů Unie týkajících se identifikace koňovitých v členských státech a zajištění jejich jednoznačnosti a transparentnosti by mělo být nařízení (ES) č. 504/2008 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(76)
V souladu s bodem 24 přílohy nařízení Komise (EU) č. 519/2013 (38) jsou koňovití narození v Chorvatsku nejpozději do 30. června 2013, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008, identifikováni v souladu s posledně uvedeným nařízením nejpozději do 31. prosince 2014.
(77)
Toto nařízení by se mělo použít ode dne 1. ledna 2016, aby se členským státům a provozovatelům poskytla dostatečná doba na přizpůsobení se novým pravidlům. Požadavky na vytvoření a zprovoznění centrální databáze by se nicméně měly v Řecku, ve Švédsku a ve Spojeném království použít ode dne 1. července 2016.
(78)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva a Stálého výboru pro zootechniku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých:
a)
narozených v Unii nebo
b)
uvolněných do volného oběhu v Unii v souladu s celním postupem vymezeným v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013.
2. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno rozhodnutí 96/78/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„koňovitými“ volně žijící nebo domestikovaní lichokopytníci všech druhů rodu Equus čeledi koňovitých a jejich kříženci;
b)
„hospodářstvím“ zemědělské nebo výcvikové zařízení, stáj nebo jakékoli prostory nebo zařízení, ve kterých se koňovití obvykle drží nebo chovají pro jakékoli účely, a přírodní rezervace, ve kterých koňovití žijí volně;
c)
„držitelem“ každá fyzická nebo právnická osoba, která vlastní koňovité nebo je jejich držením pověřena, bez ohledu na to, zda za finanční odměnu či nikoliv a zda dočasně nebo nastálo, a to i v průběhu přepravy, na trzích nebo během soutěží, dostihů nebo kulturních akcí;
d)
„majitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která vlastní daného koňovitého;
e)
„evidovanými koňovitými“ všichni koňovití, kteří:
i)
jsou zapsáni nebo zaevidováni a způsobilí k zápisu do plemenné knihy v souladu s pravidly stanovenými podle čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/427/EHS a identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu stanoveného v čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice, nebo
ii)
koně, včetně poníků, evidovaní u mezinárodního sdružení nebo organizace, která je odpovědná za dostihové a závodní koně, a identifikovaní prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného národní pobočkou takové organizace nebo sdružení;
f)
„plemennou knihou“ každá kniha, registr, soubor nebo počítačový nosič dat:
i)
která je vedena buď organizací nebo sdružením úředně schváleným nebo uznaným členským státem, nebo je vedena správním úřadem daného členského státu, a dále
ii)
ve které jsou koňovití zapsáni, nebo jsou evidováni a způsobilí k zápisu, s uvedením všech jejich známých předků;
g)
„koňovitými pro chov a produkci“ koňovití jiní než uvedení v písmenech e) a h);
h)
„jatečnými koňovitými“ koňovití určení k porážce na jatkách, a to buď přímo po přepravě, nebo po tranzitu přes schválené sběrné středisko uvedené v článku 7 směrnice 2009/156/ES;
i)
„příslušným orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k organizaci úředních kontrol, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně příslušného orgánu uvedeného v čl. 2 písm. h) směrnice 2009/156/ES;
j)
„zootechnickým orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k provádění směrnice 90/427/EHS, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně orgánů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS;
k)
„dočasným vstupem“ status evidovaného koně přicházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu kratší než 90 dnů na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES;
l)
„trvalým přijetím“ status koňovitého pocházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu 90 dnů nebo delší;
m)
„odznakem“ jakákoli viditelná či zřetelná rozlišující charakteristika jednotlivého koňovitého, která je buď vrozená, nebo získaná a zaznamenaná pro účely identifikace;
n)
„elektronickým odpovídačem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení určené pouze ke čtení:
i)
vyhovující normě ISO 11784 a využívající technologii Full Duplex (FDX či FDX-B) nebo Half Duplex (HDX), a dále
ii)
které může být čteno čtecím zařízením kompatibilním s normou ISO 11785, v minimální vzdálenosti 12 cm;
o)
„jedinečným životním číslem“ jedinečný 15místný alfanumerický kód shrnující informace o konkrétním koňovitém a databázi a zemi, ve které byly tyto informace poprvé zaznamenány v souladu se systémem kódování univerzálního životního čísla koňovitých (UELN), a který tvoří:
i)
šestimístný identifikační kód kompatibilní se systémem UELN pro databázi uvedenou v článku 39, po němž následuje
ii)
devítimístné individuální identifikační číslo přidělené danému koňovitému;
p)
„členským státem prostým moru koní“:
i)
členský stát, kde nebyl zjištěn žádný klinický, sérologický (u neočkovaných koňovitých) ani epizootologický důkaz moru koní na dotyčném území v posledních dvou letech, a
ii)
kde nebylo provedeno očkování proti této nákaze během posledních dvanácti měsíců;
q)
„nákazami povinnými hlášením“ nákazy uvedené v příloze I směrnice 2009/156/ES;
r)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař určený příslušným orgánem členského státu nebo třetí země;
s)
„čipovou kartou“ plastikové zařízení se zabudovaným počítačovým čipem, na které lze ukládat informace a přenášet je elektronicky do kompatibilních počítačových systémů;
t)
„odpovědným veterinárním lékařem“ veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES.
Článek 3
Obecné zásady a povinnost identifikace koňovitých
1. Koňovití žijící na některém z území uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 882/2004 musí být identifikováni v souladu s tímto nařízením.
2. V případech, kdy držitel není majitelem nebo jedním z majitelů koňovitého, jedná v souladu s tímto nařízením jménem majitele a ve shodě s ním.
3. Členské státy a vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby žádost o vydání identifikačního dokladu podle článku 11 nebo o změnu identifikačních údajů ve stávajícím identifikačním dokladu podle článku 27 předkládal vydávajícímu orgánu majitel.
4. Členské státy zajistí, v odpovídajících případech prostřednictvím úředních kontrol v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004, aby držitelé koňovitých a vydávající orgány plnili své povinnosti stanovené v tomto nařízení.
Článek 4
Systém Unie pro identifikaci koňovitých
1. Pro účely tohoto nařízení se systém Unie pro identifikaci koňovitých skládá z těchto prvků:
a)
jedinečný celoživotní identifikační doklad, který (nestanoví-li vydávající orgán jinak nebo není-li jinak stanoveno v tomto nařízení) zůstává majetkem vydávajícího orgánu, jenž jej vydal, a který obsahuje:
i)
slovní popis koňovitého a záznamy o jeho odznacích,
ii)
vyplněné schéma s grafickým znázorněním odznaků uvedených ve slovním popisu,
iii)
prostor pro schválené zápisy o změnách identifikačních údajů;
b)
metoda ověřování totožnosti, která:
i)
zajistí jednoznačnou spojitost mezi identifikačním dokladem a koňovitým, pro kterého byl tento doklad vydán,
ii)
prokáže, že koňovitý již podstoupil proces identifikace;
c)
databáze, v níž jsou v souladu s článkem 38 zaznamenány identifikační údaje o koňovitém, pro kterého byl identifikační doklad vydán, a o držiteli, který předložil žádost o vydání identifikačního dokladu, a v níž se současně zvířeti přiděluje jedinečné životní číslo;
d)
centrální databáze zřízená v souladu s článkem 39.
2. Koňovitý je považován za identifikovaného v souladu s tímto nařízením, pouze pokud:
a)
jej doprovází identifikační doklad vydaný v souladu s jedním z následujících ustanovení:
i)
článek 9 pro koňovité narozené v Unii nebo
ii)
článek 14 pro koňovité dovezené do Unie nebo
iii)
článek 29 nebo 30, pokud koňovitého doprovází duplikát identifikačního dokladu, nebo
iv)
článek 32, pokud koňovitého doprovází náhradní identifikační doklad; nebo
b)
je identifikován v souladu s:
i)
článkem 24 v případě výjimek týkajících se přesunů nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad, nebo
ii)
čl. 26 odst. 2 v případě výjimek týkajících se některých přesunů a přepravy koňovitých určených na porážku.
KAPITOLA II
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH NAROZENÝCH V UNII
Článek 5
Vydávající orgány pro koňovité narozené v Unii
1. Identifikační doklad stanovený v článku 7 vydává některý z následujících vydávajících orgánů:
a)
v případě evidovaných koňovitých uvedených v čl. 2 písm. e) bodě i) tohoto nařízení organizace nebo sdružení úředně schválené nebo uznané v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž byl koňovitý zapsán nebo byl evidován a je způsobilý pro zápis v souladu s rozhodnutím 96/78/ES;
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) národní pobočka mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a která je pod dohledem příslušného orgánu členského státu, v němž má sídlo;
c)
v případě koňovitých pro chov a produkci uvedených v čl. 2 písm. g):
i)
příslušný orgán pro hospodářství, ve kterém je koňovitý v době identifikace držen, nebo
ii)
vydávající orgán určený a kontrolovaný příslušným orgánem uvedeným v bodě i), jemuž byl tento úkol svěřen.
2. Příslušný orgán určí pouze vydávající orgány uvedené v odst. 1 písm. c) bodě ii), které splňují tyto podmínky:
a)
musí být vyhotoven přesný popis úkolů a odpovědností, jejichž výkonem je vydávající orgán pověřen, a podmínek, za nichž je smí vykonávat;
b)
musí existovat důkaz o tom, že vydávající orgán:
i)
má odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebné k výkonu úkolů, jež mu byly svěřeny,
ii)
má dostatečný počet náležitě kvalifikovaných a zkušených pracovníků,
iii)
je nestranný a bez jakéhokoli střetu zájmů, co se týče provádění úkolů jemu svěřených,
iv)
má k dispozici vzorový identifikační doklad splňující požadavky stanovené v tomto nařízení;
c)
vydávající orgán musí úzce spolupracovat s příslušným orgánem ve snaze předejít jakýmkoli případům nedodržování požadavků tohoto nařízení, a popřípadě je napravit;
d)
existuje účinná koordinace mezi příslušným orgánem a určeným vydávajícím orgánem.
3. Pokud má příslušný orgán oprávněný důvod se domnívat, že vydávající orgán jedná způsobem, jenž není v souladu s požadavky tohoto nařízení, takové domnělé případy nedodržení prošetří. Vydávající orgán nesmí vydávat identifikační doklady, dokud nebude šetření uzavřeno a nedojde k vyloučení nebo nápravě veškerých případů nedodržení.
4. Pokud bez ohledu na opatření provedená v souladu s odstavcem 3 vydávající orgán uvedený v odstavci 1 neplní požadavky stanovené v tomto nařízení, odejme mu příslušný orgán povolení k vydávání identifikačních dokladů pro koňovité.
Po odejmutí povolení k vydávání identifikačních dokladů příslušný orgán zajistí, aby koňovití, za něž je odpovědný, byli nadále identifikováni v souladu s tímto nařízením a aby identifikační doklady, které byly nebo mají být vráceny v souladu s článkem 34, převzal do úschovy daný příslušný orgán nebo vydávající orgán, jemuž byl tento úkol příslušným orgánem svěřen.
Článek 6
Informace o vydávajících orgánech
1. Členské státy sestaví a průběžně aktualizují seznam vydávajících orgánů uvedených v čl. 5 odst. 1 a zpřístupní tento seznam ostatním členským státům, ostatním vydávajícím orgánům a veřejnosti na internetové stránce zřízené příslušným orgánem.
2. Seznam uvedený v odstavci 1:
a)
obsahuje kontaktní údaje nezbytné pro splnění požadavků článku 35, čl. 37 odst. 4, čl. 38 odst. 3 a čl. 40 odst. 1;
b)
odpovídá vzorové šabloně stanovené v písm. f) oddílu I kapitoly 2 přílohy II rozhodnutí 2009/712/ES a splňuje požadavky stanovené v příloze III uvedeného rozhodnutí;
c)
je přímo přístupný prostřednictvím internetového odkazu poskytnutého Komisí v souladu s odstavcem 3 a je dostatečně srozumitelný osobám, které nejsou rodilými mluvčími.
3. S cílem pomoci členským státům při zpřístupňování těchto aktuálních seznamů uvedených v odstavci 1 zřídí Komise internetovou stránku, na níž každý členský stát uvede přímý odkaz na požadované informace na internetových stránkách stanovených v odstavci 1.
Článek 7
Formát a obsah identifikačních dokladů vydaných pro koňovité narozené v Unii
1. Koňovití narození v Unii se identifikují pomocí jedinečného identifikačního dokladu pro koňovité vydaného na celý život daného koňovitého v souladu:
a)
se vzorovým identifikačním dokladem stanoveným v části 1 přílohy I;
b)
s dodatečnými požadavky stanovenými v části 2 přílohy I.
2. Vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklad obsahoval dostatečný počet stran s naformátovanými poli pro uvedení informací požadovaných podle následujících oddílů uvedených ve vzorovém identifikačním dokladu v části 1 přílohy I:
a)
v případě evidovaných koňovitých alespoň oddíly I až IX;
b)
v případě koňovitých pro chov a produkci alespoň oddíly I až IV.
3. Vydávající orgány zajistí, aby pořadí a číslování oddílů v identifikačních dokladech stanovených v části 1 přílohy I zůstalo nezměněno a aby u oddílů, kde se počítá s více zápisy, byl v identifikačním dokladu poskytnut dostatečný počet stran.
4. Vydávající orgány odpovídají za bezpečné uchování čistých i vyplněných identifikačních dokladů ve svých prostorách.
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. a), tam, kde to jednací řád vydávajícího orgánu umožňuje, vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklady uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) a v článku 35 byly účinně znehodnoceny s cílem zamezit jakémukoli podvodnému použití dokladu samotného či informací, jež obsahuje, předtím, než je doklad předán majiteli zvířete na památku.
5. Příslušný orgán spolu se zootechnickým orgánem může přijmout správní postupy k zajištění jednotné podoby identifikačních dokladů vydávaných vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 pod jejich dohledem, za předpokladu, že jsou dodrženy obecné požadavky podle odstavců 1, 2 a 3.
Článek 8
Povinnosti příslušného orgánu v souvislosti s vydáváním identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
Zootechnický orgán a příslušný orgán zajistí, aby na jejich území vydávající orgány, za něž v příslušných případech odpovídají:
a)
vydávaly identifikační doklady vyhovující požadavkům stanoveným v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
zavedly potřebné systémy, aby mohly na žádost příslušného orgánu ověřit, zda identifikační doklad, o němž se tvrdí, že jimi byl vydán:
i)
je jedinečný, původní a pravý,
ii)
obsahuje v případech, kdy se čisté identifikační doklady tisknou do zásoby, sériové číslo vytištěné alespoň na stranách s oddíly I, II a III.
Článek 9
Vydávání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Vydávající orgány vydávají pouze identifikační doklady:
a)
které splňují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
jejichž oddíl I je řádně vyplněn s pomocí informací ověřených vydávajícím orgánem uvedeným v bodě 11 části A oddílu I nebo jeho jménem;
c)
jejichž oddíl IV je vyplněn, pokud tak požadují vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b);
d)
jejichž oddíl V je vyplněn v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
2. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) identifikuje evidované koňovité uvedené v čl. 2 písm. e) bodě i) v souladu s pravidly plemenné knihy uvedené ve zmíněném ustanovení a vyplní oddíl V identifikačního dokladu s pomocí informací v osvědčení o původu zvířete uvedeném v čl. 8 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 90/427/EHS a v příloze uvedené směrnice.
3. V souladu se zásadami organizace nebo sdružení, které zavedly plemennou knihu o původu plemene evidovaného koňovitého, musí oddíl V identifikačního dokladu obsahovat:
a)
úplné informace o rodokmenu;
b)
oddíl plemenné knihy uvedený v článku 2 nebo 3 směrnice 96/78/ES;
c)
třídu v hlavním oddílu plemenné knihy, do níž byl evidovaný koňovitý zapsán, je-li stanovena.
4. Pro účely evidence dostihového nebo závodního koně uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) buď:
a)
vydá v souladu s odst. 1 písm. a) a b) a pravidly daného vydávajícího orgánu identifikační doklad vyhovující ustanovením čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo
b)
uzná a potvrdí identifikační doklad vydaný pro tohoto koně v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo
c)
vydá nový identifikační doklad v souladu s čl. 12 odst. 3 písm. c).
Článek 10
Výjimka týkající se vyplnění některých informací v oddíle I a IV identifikačního dokladu
1. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 9 odst. 1 písm. b) může příslušný orgán povolit vydávajícím orgánům neuvádět pomocí nákresu informace uvedené v bodech 12 až 18 schématu v identifikačním dokladu, stanoveném v části B oddílu I přílohy I, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
v souladu s článkem 18 je implantován elektronický odpovídač nebo je v souladu s článkem 21 použita rovnocenná povolená alternativní metoda k ověření totožnosti;
b)
fotografie či tisk znázorňuje dostatek podrobností pro popis daného koňovitého.
2. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou:
a)
nevyužít výjimky udělené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku;
b)
přizpůsobit identifikační doklady vydané v souladu s odstavcem 1 tohoto článku požadavkům stanoveným v čl. 9 odst. 1.
3. Odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. c) mohou být informace o majiteli poskytnuty formou dokladu o vlastnictví nebo registrační karty, které jsou zaznamenány v databázi zřízené v souladu s článkem 38, jež uvádí:
a)
jedinečné životní číslo koňovitého;
b)
číslo identifikačního dokladu, existuje-li, a kód elektronického odpovídače nebo povolenou alternativní metodu k ověření totožnosti v souladu s článkem 21.
Doklad o vlastnictví či registrační karta uvedené v prvním pododstavci se vydávajícímu orgánu vrátí, pokud zvíře uhynulo nebo bylo prodáno, ztraceno, odcizeno, poraženo či utraceno.
Článek 11
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Držitelé předkládají žádost o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii příslušnému vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen, a poskytnou veškeré informace nezbytné k dosažení souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy stanoví lhůty pro předložení žádosti stanovené v odstavci 1, které jsou nezbytné pro dodržení lhůty pro identifikaci stanovené v článku 12 a čl. 13 odst. 1.
3. Odchylně od odstavce 1 a v souladu s článkem 1 rozhodnutí 96/78/ES může držitel předložit žádost stanovenou v odstavci 1 příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), který má sídlo v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen.
Článek 12
Lhůta pro identifikaci koňovitých narozených v Unii
1. Koňovití narození v Unii musí být identifikováni pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nejpozději do 12 měsíců ode dne narození, a v každém případě před tím, než definitivně opustí hospodářství, v němž se narodili, s výjimkou případů, kdy se takový přesun uskuteční v souladu s čl. 23 odst. 2 písm. c) u hříběte doprovázejícího matku, na níž závisí, nebo v souladu s čl. 26 odst. 2.
2. Odchylně od odstavce 1 se členské státy mohou rozhodnout omezit tuto maximální povolenou lhůtu pro identifikaci koňovitých na šest měsíců nebo na kalendářní rok narození.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být kdykoli vydán nový identifikační doklad v souladu s článkem 9 v těchto případech:
a)
na žádost příslušného orgánu nebo příslušným orgánem, pokud stávající identifikační doklad nevyhovuje požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo pokud některé identifikační údaje stanovené v oddíle I, II nebo V nebyly vydávajícím orgánem řádně zapsány, nebo
b)
pokud je koňovitý pro chov a produkci povýšen do kategorie evidovaného koňovitého v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
c)
pokud je kůň povýšen do kategorie evidovaného koně nebo zaevidován jako evidovaný kůň uvedený v čl. 2 písm. e) bodě ii) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. b) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
d)
pokud je identifikační doklad vydán v souladu s čl. 10 odst. 1 a nelze jej přizpůsobit požadavkům čl. 9 odst. 1 v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b), nebo
e)
v případech uvedených v čl. 18 odst. 4 a 5, kdy stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
f)
pokud je identifikační doklad zabaven příslušným orgánem v rámci šetření.
V případech uvedených v prvním pododstavci se stávající identifikační doklad odevzdá vydávajícímu orgánu ke znehodnocení a toto znehodnocení stávajícího identifikačního dokladu a vydání nového identifikačního dokladu se zaznamená v databázi zavedené podle článku 38.
Článek 13
Výjimky týkající se identifikace určitých koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách
1. Odchylně od článku 12 může příslušný orgán rozhodnout, že koňovití tvořící vymezené populace žijící volně nebo v polodivokých podmínkách v určitých oblastech, jež příslušný orgán vymezí, se identifikují pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nebo čl. 17 odst. 4, pouze tehdy, jsou-li:
a)
z těchto populací přemístěni, s výjimkou přemístění z jedné vymezené populace do jiné pod úředním dohledem, nebo
b)
domestikováni.
2. Členské státy, které hodlají využít výjimky stanovené v odstavci 1, oznámí Komisi s odkazem na tento článek dotčené populace a oblasti, které vymezily v souladu s odstavcem 1 před využitím dané výjimky.
KAPITOLA III
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH DOVEZENÝCH DO UNIE
Článek 14
Identifikace koňovitých dovezených do Unie
Identifikační doklady vydané ve třetích zemích se považují za platné podle tohoto nařízení za předpokladu, že splňují následující podmínky:
a)
byly vydány:
i)
v případě evidovaných koňovitých orgánem ve třetí zemi, který je na seznamu stanoveném v čl. 3 odst. 1 směrnice 94/28/ES a který vydává potvrzení o původu zvířete, nebo
ii)
v případě evidovaného koně národní pobočkou mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a má sídlo ve třetí zemi, kde tato mezinárodní organizace nebo sdružení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) působí, nebo
iii)
ve všech ostatních případech příslušným orgánem třetí země původu daného koňovitého;
b)
vyhovují všem požadavkům čl. 7 odst. 2.
Článek 15
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
1. Držitel koňovitého podá u vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1, který je příslušný pro danou kategorii koňovitého, žádost o vydání podle článku 9 identifikačního dokladu podle článku 7, nebo o registraci stávajícího identifikačního dokladu v databázi zřízené tímto vydávajícím orgánem v souladu s článkem 38 tohoto nařízení do 30 dní od data dokončení celního postupu uvedeného v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013 v případě, že:
a)
jsou koňovití dováženi do Unie nebo
b)
příslušný orgán změnil dočasný vstup evidovaného koně na základě rozhodnutí přijatého Komisí podle čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES na trvalé přijetí podle čl. 19 písm. c) uvedené směrnice.
2. Pokud stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nesplňuje požadavky čl. 7 odst. 2, vydávající orgán na žádost držitele:
a)
doplní identifikační doklad tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2;
b)
zaznamená identifikační údaje o tomto koňovitém a doplňující informace do databáze zřízené v souladu s článkem 38.
3. V případě, kdy stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nelze změnit tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení, nelze jej považovat za platný pro účely identifikace v souladu s tímto nařízením a dotyčný koňovitý musí být identifikován vydáním podle článku 9 nového identifikačního dokladu, který odpovídá požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3, na základě předloženého identifikačního dokladu, který musí poskytovat alespoň informace stanovené v příloze směrnice 90/427/EHS.
KAPITOLA IV
KONTROLY POŽADOVANÉ PŘED VYDÁNÍM IDENTIFIKAČNÍCH DOKLADŮ A METODY OVĚŘOVÁNÍ TOTOŽNOSTI
Článek 16
Ověření jedinečnosti identifikačních dokladů vydaných pro koňovité
1. Před vydáním identifikačního dokladu učiní vydávající orgán nebo osoba jednající jeho jménem všechna příslušná opatření pro:
a)
ověření toho, že žádný takovýto identifikační doklad nebyl ještě pro dotyčného koňovitého vydán;
b)
zabránění podvodnému vydání několika identifikačních dokladů pro jednoho koňovitého.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí zahrnovat:
a)
ověření příslušných dostupných dokladů a elektronických záznamů;
b)
odhad věku koňovitého;
c)
kontrolu daného koňovitého z hlediska jakýchkoli známek či stop svědčících o předchozí identifikaci, jak stanoví článek 17.
Článek 17
Opatření ke zjištění předchozí identifikace koňovitých
1. Opatření ke zjištění možných známek nebo stop svědčících o předchozí identifikaci podle článku 16 musí zahrnovat alespoň opatření ke zjištění:
a)
jakéhokoli dříve implantovaného elektronického odpovídače s využitím čtecího zařízení odpovídajícího normě ISO 11785 a schopného číst alespoň odpovídače HDX a FDX-B přinejmenším tam, kde je čtecí zařízení v přímém kontaktu s povrchem těla v místě, kde je za obvyklých okolností elektronický odpovídač implantován;
b)
jakýchkoli klinických známek svědčících o tom, že dříve implantovaný elektronický odpovídač či dříve provedené označení podle článku 21 byly chirurgicky odstraněny nebo změněny;
c)
jakékoli známky toho, že u koňovitého byla použita alternativní metoda ověření totožnosti podle článku 21.
2. Pokud po předložení žádosti držitelem v souladu s čl. 11 odst. 1 opatření stanovená v odstavci 1 tohoto článku vedou ke zjištění dříve implantovaného elektronického odpovídače nebo uplatnění některé z alternativních metod ověření totožnosti podle článku 21, což svědčí o předchozí identifikaci podle článku 9, vydávající orgán:
a)
vydá duplikát identifikačního dokladu nebo náhradní identifikační doklad v souladu s články 29 nebo 32, v závislosti na dostupných informacích;
b)
doplní tuto informaci, tzn. číslo elektronického odpovídače nebo alternativní metodu ověření totožnosti, odpovídajícím způsobem do formuláře v části A a do schématu v části B oddílu I identifikačního dokladu.
3. Pokud se potvrdí nezdokumentované odstranění elektronického odpovídače nebo alternativní metody ověření totožnosti uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku u koňovitého narozeného v Unii, vydá vydávající orgán náhradní identifikační doklad v souladu s článkem 32.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku může příslušný orgán povolit vydání identifikačního dokladu podle článku 9 pro koňovité žijící volně nebo v polodivokých podmínkách uvedené v článku 13, kteří mají implantovaný elektronický odpovídač, avšak pro které nebyl v souladu s článkem 13 vydán identifikační doklad, za předpokladu, že číslo elektronického odpovídače bylo v době jeho implantace zaznamenáno do databáze vydávajícího orgánu odpovědného za dotčenou populaci koňovitých.
Článek 18
Elektronické metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl při první identifikaci koňovitého v souladu s článkem 12 zvířeti implantován elektronický odpovídač.
2. Elektronický odpovídač se implantuje parenterálně za aseptických podmínek mezi temenem a kohoutkem uprostřed šíje v krajině šíjového vazu.
Příslušný orgán může nicméně povolit implantaci elektronického odpovídače v jiném místě na šíji koňovitého, pokud tento alternativní způsob implantace:
a)
neohrožuje pohodu daného koňovitého;
b)
nezvyšuje riziko posunu elektronického odpovídače v porovnání s metodou uvedenou v prvním pododstavci.
3. Členské státy stanoví minimální odbornou způsobilost pro zákrok uvedený v odstavci 2 nebo určí osobu (dále jen „odborně způsobilá osoba“) nebo profesi oprávněnou provádět tyto operace.
4. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby koňovití identifikovaní pomocí alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače pro účely zápisu nebo evidování koňovitých do plemenných knih nebo pro účely evidování dostihových a závodních koní.
5. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 a příslušný orgán mohou požadovat, aby koňovití považovaní za identifikované v souladu s čl. 4 odst. 2 a čl. 43 odst. 1 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače za účelem ověření totožnosti v následujících případech:
a)
dříve implantované a zaznamenané elektronické odpovídače přestaly fungovat;
b)
vrozený nebo získaný odznak zaznamenaný jako alternativní metoda ověřování totožnosti uvedená v článku 21 již nevyhovuje danému účelu nebo
c)
příslušný orgán to považuje za nezbytné k zajištění ověření totožnosti.
Článek 19
Zajištění jedinečnosti kódu zobrazeného elektronickým odpovídačem
1. Členské státy stanoví pravidla v souladu s normami uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i) k zajištění jedinečnosti kódů zobrazených elektronickými odpovídači, které implantují vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 při vydávání identifikačních dokladů podle článku 9.
2. Pravidla stanovená v souladu s odstavcem 1 se musí uplatňovat tak, aby nedošlo k narušení systému identifikace stanoveného vydávajícím orgánem v jiném členském státě, který provedl identifikaci evidovaného koňovitého v souladu s tímto nařízením.
Článek 20
Zaznamenání kódu elektronického odpovídače do identifikačního dokladu
1. Při implantaci elektronického odpovídače v souladu s článkem 18 zapíše vydávající orgán do identifikačního dokladu tyto informace:
a)
v bodě 5 části A oddílu I alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem a zobrazovaného po implantaci pomocí čtecího zařízení; a případně:
i)
samolepku s čárovým kódem, za předpokladu, že se strana poté zapečetí, nebo
ii)
vytištěný čárový kód uvádějící alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem;
b)
v bodě 12 nebo 13 schématu v části B oddílu I (podle strany, na které byl elektronický odpovídač implantován) místo, kde byl elektronický odpovídač koňovitému implantován a po implantaci přečten;
c)
v bodě 19 schématu v části B oddílu I podpis buď veterinárního lékaře či odborně způsobilé osoby, která provedla identifikaci vyplněním bodu 3 části A a schématu v části B oddílu I a přečetla kód zobrazený elektronickým odpovídačem po implantaci, nebo osoby, která tyto informace přebírá pro účely vydání identifikačního dokladu v souladu s pravidly vydávajícího orgánu.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) tohoto článku se v případě, kdy je koňovitý označen dříve implantovaným elektronickým odpovídačem, který není v souladu s normami ISO uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i), se v bodě 5 části A oddílu I identifikačního dokladu uvede jméno výrobce nebo čtecí zařízení.
Článek 21
Povolení alternativních metod ověřování totožnosti
1. Odchylně od čl. 18 odst. 1 mohou členské státy povolit vhodné alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých narozených v Unii, včetně označení známkami, jež splňují požadavky čl. 4 odst. 1 písm. b) a zajišťují ověřitelnost totožnosti koňovitého zaznamenané v identifikačním dokladu.
2. Členské státy zajistí, aby:
a)
alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých nebyly využívány jako jediný prostředek ověřování totožnosti většiny koňovitých identifikovaných na jejich území v souladu s tímto nařízením;
b)
nemohlo docházet k záměně viditelného označení použitého u koňovitých pro chov a produkci s označením vyhrazeným na jejich území k použití vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 písm. a) pro evidované koňovité;
c)
povolená alternativní metoda ověřování totožnosti nebo kombinace takových metod poskytovaly přinejmenším stejné záruky jako elektronický odpovídač implantovaný podle článku 18;
d)
informace o alternativních metodách ověřování totožnosti použitých u určitého koňovitého mohly být uvedeny ve formátu, jejž lze digitalizovat a uložit vyhledatelným způsobem v databázi zřízené v souladu s článkem 38.
3. Členské státy hodlající využít výjimku uvedenou v odstavci 1 informují o svých povolených alternativních metodách ověřování totožnosti Komisi, ostatní členské státy a veřejnost prostřednictvím internetových stránek uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 22
Povinnosti vydávajících orgánů a držitelů používajících alternativní metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl identifikační doklad pro koňovitého vydán pouze tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a)
bylo zkontrolováno správné použití povolené alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21;
b)
použitá metoda ověřování totožnosti je uvedena v bodě 6 nebo 7 části A oddílu I, nebo popřípadě v oddílu XI identifikačního dokladu a zaznamenána v databázi v souladu s čl. 38 odst. 1 písm. f).
2. Je-li použita alternativní metoda ověřování totožnosti, zajistí držitel prostředky pro zpřístupnění těchto identifikačních údajů, případně ponese náklady na ověření totožnosti daného koňovitého nebo musí strpět související prodlení.
KAPITOLA V
PŘESUN A PŘEPRAVA KOŇOVITÝCH
Článek 23
Přesun a přeprava evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci
1. Identifikační doklady vydané pro evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci v souladu s čl. 9 odst. 1, článkem 14, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32 musí doprovázet koňovité, pro které byly vydány, neustále, a to včetně (vyžadují-li tak vnitrostátní právní předpisy) přepravy těla koňovitého ke zpracování v zařízení schváleném podle čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
2. Odchylně od odstavce 1 se nevyžaduje, aby identifikační doklad doprovázel evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci, pokud jsou:
a)
ustájeni nebo na pastvě a držitel může okamžitě předložit identifikační doklad;
b)
dočasně využíváni k jízdě či tahu nebo jsou vedeni či vezeni buď:
i)
v blízkosti hospodářství v rámci členského státu a identifikační doklad lze okamžitě předložit, nebo
ii)
v průběhu sezónního přesunu koňovitých na registrovanou letní pastvu a z této pastvy a identifikační doklady lze předložit v hospodářství, odkud jsou přesunováni;
c)
jde o neodstavená hříbata doprovázející svou matku nebo kojnou klisnu;
d)
jsou zapojeni do tréninku nebo se účastní zkoušky v rámci jezdecké soutěže nebo akce, což vyžaduje, aby dočasně opustili prostor cvičiště, závodiště nebo akce;
e)
jsou přesunováni nebo přepravováni v nouzové situaci týkající se koňovitých samotných nebo hospodářství, kde jsou drženi.
Článek 24
Výjimky týkající se přesunu nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad
1. Na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu vydá vydávající orgán dočasný doklad uvádějící alespoň informace stanovené v příloze III, který umožňuje přesun nebo přepravu koňovitých v rámci téhož členského státu v období nepřesahujícím 45 dnů, přičemž identifikační doklad je odevzdán vydávajícímu orgánu nebo příslušnému orgánu za účelem aktualizace identifikačních údajů.
2. Koňovití, které doprovází dočasný doklad uvedený v odstavci 1, nesmějí být přesunuti na jatka k porážce pro lidskou spotřebu.
3. Odchylně od odstavce 1 v případě, kdy má být koňovitý přepravován během období 45 dnů uvedeného ve zmíněném odstavci do jiného členského státu nebo přes jiný členský stát do třetí země, je bez ohledu na svůj evidenční status doprovázen kromě dočasného dokladu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku i veterinárním osvědčením v souladu s přílohou III směrnice 2009/156/ES.
Článek 25
Výjimky pro přesuny s čipovou kartou
1. Odchylně od čl. 23 odst. 1 může příslušný orgán povolit v rámci téhož členského státu přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci bez identifikačního dokladu za předpokladu, že jsou doprovázeni čipovou kartou vydanou tímtéž orgánem, který pro ně vydal identifikační doklad, a obsahující informace uvedené v příloze II.
2. Členské státy, které používají odchylku stanovenou v odstavci 1 tohoto článku, si mohou navzájem udělit výjimky pro přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci v rámci svých vlastních území.
O svém záměru udělit takové výjimky informují Komisi.
Článek 26
Přesuny a přeprava jatečných koňovitých
1. Jatečné koňovité doprovází při jejich přesunu nebo přepravě na jatka:
a)
identifikační doklad vydaný podle čl. 9 odst. 1 nebo článku 14 nebo
b)
duplikát identifikačního dokladu vydaný podle článku 29 nebo 30, na který se vztahovala výjimka podle článku 31.
2. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán povolit, aby byli jateční koňovití, pro které nebyl vydán identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1, přepraveni přímo z hospodářství, kde se narodili, na jatka v rámci téhož členského státu za předpokladu, že:
a)
jsou tito jateční koňovití mladší než 12 měsíců a mají viditelné hvězdičky na mléčných laterálních řezácích;
b)
vysledovatelnost z hospodářství, kde se narodili, na jatka je nepřerušená;
c)
při přepravě na jatka jsou jateční koňovití individuálně označeni v souladu s článkem 18 nebo 21;
d)
je zásilka doprovázena údaji o potravinovém řetězci v souladu s oddílem III přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004, které musí zahrnovat odkaz na individuální označení uvedené v písmeni c) tohoto odstavce;
e)
elektronický odpovídač nebo jakýkoli fyzický identifikátor použitý u daného koňovitého v souladu s článkem 21 se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě.
3. V případě přesunu nebo přepravy jatečných koňovitých v souladu s odstavcem 2 tohoto článku se nepoužije ustanovení čl. 34 odst. 1 písm. b) a c).
KAPITOLA VI
NAKLÁDÁNÍ S IDENTIFIKAČNÍMI DOKLADY, DUPLIKÁT IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU, NÁHRADNÍ IDENTIFIKAČNÍ DOKLAD A POZASTAVENÍ PLATNOSTI IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU
Článek 27
Povinnosti držitelů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
1. Držitel koňovitého zajistí, aby následující identifikační údaje v identifikačním dokladu byly vždy aktuální a správné:
a)
status koňovitého, pokud jde o jeho způsobilost k porážce k lidské spotřebě;
b)
čitelný kód elektronického odpovídače nebo označení použitého jako alternativní metoda ověřování totožnosti stanovená v článku 21;
c)
status zvířete buď jako evidovaného koňovitého, nebo jako koňovitého pro chov a produkci;
d)
informace o majiteli, pokud tak vyžadují právní předpisy členského státu, ve kterém je koňovitý držen, nebo vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1.
2. Bez ohledu na vydávající orgán, který vydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1 či články 14, 29 nebo 32, držitel koňovitého zajistí, aby byl identifikační doklad předložen vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 příslušnému pro danou kategorii koňovitého v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, s cílem poskytnout identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1 do třiceti dnů od:
a)
vydání identifikačního dokladu v souladu s čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem mimo členský stát, ve kterém se nachází dané hospodářství;
b)
dovozu koňovitého do členského státu, ve kterém se dané hospodářství nachází, z jiného členského státu, s výjimkou
i)
koňovitých účastnících se soutěží, dostihů, přehlídek, výcviku a potahu po dobu nepřesahující 90 dnů,
ii)
hřebců nacházejících se v členském státě během plemenné sezóny,
iii)
klisen nacházejících se v členském státě pro účely plemenitby po dobu nepřesahující 90 dnů,
iv)
koňovitých umístěných ve veterinárním zařízení ze zdravotních důvodů,
v)
koňovitých určených k porážce do deseti dnů od jejich vstupu.
3. Jestliže je nutné v identifikačním dokladu aktualizovat identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1, předloží držitel identifikační doklad do třiceti dnů od události, jež má dopad na identifikační údaje:
a)
v případě evidovaného koňovitého uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě i) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a), který:
i)
buď vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koňovitého, nebo
ii)
je schválen v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, a založil plemennou knihu, do níž může být daný koňovitý zapsán nebo zaevidován v souladu s rozhodnutím 96/78/ES, nebo
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. b) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu, který vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koně, nebo
c)
příslušnému orgánu nebo některému z vydávajících orgánů určených v souladu s tímto nařízením příslušným orgánem členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 28
Povinnosti vydávajících orgánů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
Vydávající orgán uvedený v čl. 27 odst. 3:
a)
provádí nezbytné aktualizace identifikačních údajů v identifikačním dokladu;
b)
zanese do části C oddílu I identifikačního dokladu požadované informace o vydávajícím orgánu, které musí tvořit alespoň číslo databáze kompatibilní se systémem UELN, pokud původně nevydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1;
c)
vyplní údaje v oddíle IV identifikačního dokladu, pokud vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu vyžadují provést záznam o změně majitele;
d)
zapíše či doplní do databáze, již zřídil v souladu s článkem 38, identifikační údaje uvedené v předloženém identifikačním dokladu;
e)
vkládá informace do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 29
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá duplikát identifikačního dokladu, pokud:
a)
se původní identifikační doklad ztratí a lze určit totožnost zvířete, zejména pomocí kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo pomocí alternativní metody ověřování totožnosti v souladu s článkem 21, nebo
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtě stanovené v článku 12, 14 nebo v čl. 43 odst. 2, za předpokladu, že je k dispozici potvrzení o pokrytí a biologická matka nebo, v případě přenosu embryí, náhradní matka je identifikována v souladu s tímto nařízením, nebo
c)
příslušný orgán má důkaz o tom, že některé identifikační údaje ve stávajícím identifikačním dokladu neodpovídají příslušnému koňovitému, a nelze použít ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a).
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti v případě potřeby elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z povolených alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá duplikát identifikačního dokladu zřetelně takto označený („duplikát identifikačního dokladu“) s uvedením jedinečného životního čísla zaznamenaného v databázi vydávajícího orgánu, který:
i)
provedl první identifikaci zvířete a vydal ztracený původní identifikační doklad nebo
ii)
vydává duplikát identifikačního dokladu pro zvíře uvedené v odst. 1 písm. b);
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v duplikátu identifikačního dokladu vydaného v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
4. Byl-li ztracený identifikační doklad vydán podle čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 1, který již neexistuje, vydá duplikát identifikačního dokladu v souladu s odstavcem 2 tohoto článku vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 toho členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 30
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
Odchylně od čl. 29 odst. 2 může být v případech, kdy byl ztracený původní identifikační doklad vydán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) ve třetí zemi, vydán nový identifikační doklad zmíněným vydávajícím orgánem ve třetí zemi za předpokladu, že je tento nový identifikační doklad:
a)
zaslán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 29 odst. 2, přičemž je označen jako duplikát identifikačního dokladu, dané zvíře je klasifikováno v souladu s čl. 29 odst. 2 písm. c) a příslušné informace jsou zaneseny do databáze v souladu s čl. 29 odst. 3;
b)
zaslán vydávajícím orgánem nebo příslušným orgánem v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, držiteli nebo, vyžadují-li tak právní předpisy členského státu, kde se koňovitý nachází, majiteli zvířete.
Článek 31
Pozastavení statusu koňovitých určených na porážku k lidské spotřebě
1. Odchylně od čl. 29 odst. 2 písm. c) a článku 30 a s výjimkou případu popsaného v čl. 43 odst. 2 může příslušný orgán rozhodnout o pozastavení statusu koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě na dobu šesti měsíců, pokud:
a)
může držitel uspokojivě prokázat do třiceti dnů od ohlášeného data ztráty identifikačního dokladu, že status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě nebyl ohrožen žádnou léčbou;
b)
je žádost o identifikaci podána v souladu s čl. 1 odst. 1 druhou odrážkou rozhodnutí 96/78/ES v průběhu prvního roku života, avšak po uplynutí maximální povolené doby uvedené v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 zapíše příslušný orgán datum začátku šestiměsíční doby pozastavení do prvního sloupce části III oddílu II duplikátu identifikačního dokladu a vyplní třetí sloupec.
Článek 32
Vydávání náhradních identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá náhradní identifikační doklad, pokud:
a)
je původní identifikační doklad ztracen a dále:
i)
nelze prokázat totožnost zvířete,
ii)
neexistuje náznak nebo důkaz, že pro dané zvíře již dříve vydal identifikační doklad vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1;
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtách stanovených v čl. 12 odst. 1 nebo 2, v článku 14 nebo v čl. 43 odst. 2.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. c) odpovědný za oblast, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá náhradní identifikační doklad zřetelně takto označený („náhradní identifikační doklad“) s uvedením nově přiděleného jedinečného životního čísla odpovídajícího příslušnému záznamu v databázi o vydání tohoto náhradního identifikačního dokladu;
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II náhradního identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v náhradním identifikačním dokladu vydaném v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 33
Pozastavení platnosti identifikačního dokladu pro účely přesunu
Úřední veterinární lékař pozastaví platnost identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem v oddíle III tohoto dokladu v případě, že je koňovitý držen v hospodářství nebo pochází z hospodářství, které:
a)
podléhá zákazu uvedenému v čl. 4 odst. 5 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
se nachází v členském státě, který není prostý moru koní, nebo na části území členského státu považované v souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2009/156/ES za infikovanou morem koní.
KAPITOLA VII
SMRT KOŇOVITÝCH, KOŇOVITÍ URČENÍ NA PORÁŽKU K LIDSKÉ SPOTŘEBĚ A ZÁZNAM O LÉČENÍ
Článek 34
Povinnosti úředního veterinárního lékaře a příslušného orgánu v případě porážky nebo utracení koňovitých
1. Po porážce nebo utracení koňovitého se přijmou tato opatření:
a)
elektronický odpovídač se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě;
b)
platnost identifikačního dokladu se zruší přinejmenším umístěním razítka, které nelze zfalšovat, uvádějícího „neplatné“ na všech stranách nebo vyražením otvoru o vhodném průměru, jehož velikost odpovídá alespoň průměru běžné děrovačky, do všech stran;
c)
pokud jde o jedinečné životní číslo koňovitého, buď:
i)
je identifikační doklad zničen pod úředním dohledem na jatkách, kde bylo zvíře poraženo, a vydávajícímu orgánu je zasláno potvrzení, a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, ve kterém je informován o datu porážky zvířete na jatkách a o datu zničení identifikačního dokladu, nebo
ii)
je identifikační doklad, jehož platnost byla zrušena, vrácen vydávajícímu orgánu uvedenému v bodě 11 části A oddílu I identifikačního dokladu nebo v části C oddílu I po aktualizaci v souladu s čl. 28 písm. b), a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, spolu s informací o datu porážky zvířete nebo jeho utracení pro účely tlumení nákazy.
2. Opatření stanovená v odstavci 1 provede přímo nebo nad jejich prováděním dohlíží:
a)
úřední veterinární lékař:
i)
v případě porážky nebo utracení pro účely tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. a) směrnice 2009/156/ES nebo
ii)
po porážce v souladu s čl. 7 odst. 3 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
příslušný orgán stanovený v čl. 3 odst. 10 nařízení (ES) č. 1069/2009 v případě likvidace nebo zpracování těla, které v souladu s vnitrostátními právními předpisy uvedenými v čl. 23 odst. 1 tohoto nařízení doprovázel identifikační doklad:
i)
v zařízení schváleném v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo
ii)
v nízkokapacitním spalovacím zařízení uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
3. V případě, že elektronický odpovídač nelze z těla koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě vyjmout, jak je požadováno v odst. 1 písm. a) tohoto článku, prohlásí úřední veterinární lékař maso nebo jeho část obsahující elektronický odpovídač za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s písm. n) bodu 1 kapitoly V oddílu II přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 35
Povinnosti držitele a vydávajícího orgánu v případě úhynu nebo ztráty koňovitého
1. Ve všech případech úhynu nebo ztráty koňovitého, včetně krádeže, neuvedených v článku 34 vrátí držitel identifikační doklad příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v části A oddílu I nebo aktualizovanému v souladu s čl. 28 písm. b) v části C oddílu I identifikačního dokladu do 30 dnů po úhynu nebo ztrátě daného koňovitého.
2. Vydávající orgán, který obdržel informaci o úhynu nebo ztrátě koňovitého v souladu s článkem 34 nebo odstavcem 1 tohoto článku, jedná v souladu s čl. 28 písm. d) a e).
Článek 36
Povinnosti členských států zajistit oběh informací po smrti koňovitého
1. Členské státy zavedou postupy pro vrácení identifikačních dokladů, jejichž platnost byla zrušena, vydávajícímu orgánu v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c) bodem ii).
2. Členské státy mohou určit kontaktní místo pro dodání potvrzení uvedeného v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě i) nebo identifikačních dokladů uvedených v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) pro jejich další rozeslání příslušným vydávajícím orgánům na svém území.
Toto kontaktní místo může být styčné místo uvedené v článku 35 nařízení (ES) č. 882/2004.
3. V případech, na které se vztahuje odstavec 2, musí být podrobné údaje o kontaktním místě, které mohou být vloženy do centrální databáze stanovené v článku 39, zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 37
Koňovití určení na porážku k lidské spotřebě a záznam o léčení
1. Koňovitý se považuje za určeného na porážku k lidské spotřebě, kromě případů, kdy je v souladu s tímto nařízením v části II oddílu II identifikačního dokladu neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není takto určený, na základě:
a)
podpisu majitele podle jeho vlastního uvážení, s potvrzením vydávajícího orgánu, nebo
b)
podpisů držitele a odpovědného veterinárního lékaře jednajícího v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo
c)
záznamu vydávajícího orgánu učiněného při vydání duplikátu identifikačního dokladu podle článku 29 nebo 30 nebo náhradního identifikačního dokladu podle článku 32.
2. Před jakoukoli léčbou v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo před léčbou za použití léčivého přípravku registrovaného v souladu s čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice potvrdí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES status daného koňovitého jako:
a)
určeného na porážku k lidské spotřebě, což je standardní případ, nebo
b)
neurčeného na porážku k lidské spotřebě, jak je uvedeno v části II oddílu II identifikačního dokladu.
3. V případě, že léčba uvedená v odstavci 2 tohoto článku není u koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě povolena, zajistí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES, aby v souladu s odchylkou stanovenou v čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES byl dotyčný koňovitý před zahájením léčby neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není určený na porážku k lidské spotřebě:
a)
vyplněním a podpisem části II oddílu II identifikačního dokladu a
b)
zrušením platnosti části III oddílu II identifikačního dokladu v souladu s pokyny stanovenými v části III oddílu II.
4. Po provedení opatření stanovených v odstavci 3 držitel koňovitého předloží identifikační doklad vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, nebo tyto informace poskytne online, jestliže takový přístup do databáze existuje, ve lhůtě 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu.
5. Odchylně od odstavce 4 může členský stát přijmout opatření k zajištění toho, že opatření provedená v souladu s odstavcem 3 oznámí do 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu odpovědný veterinární lékař:
a)
buď přímo vydávajícímu orgánu uvedenému v odstavci 4, kterému poskytne nezbytné informace k tomu, aby tento orgán mohl aktualizovat databázi zřízenou v souladu s článkem 39, nebo
b)
přímo do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39, je-li zajištěno uložení těchto informací do databáze zřízené podle článku 38 vydávajícím orgánem uvedeným v odstavci 4.
6. V případě, že má být koňovitý léčen za podmínek uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2001/82/ES, zapíše odpovědný veterinární lékař do části III oddílu II identifikačního dokladu potřebné údaje o léčivém přípravku obsahujícím základní látky nebo látky přinášející vyšší klinický prospěch pro léčbu koňovitých uvedené v nařízení (ES) č. 1950/2006.
Odpovědný veterinární lékař zaznamená datum, kdy byl léčivý přípravek podle předpisu podán naposledy, a informuje v souladu s čl. 11 odst. 4 směrnice 2001/82/ES držitele o datu, kdy uplyne ochranná lhůta stanovená v souladu s čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁZNAMY A SANKCE
Článek 38
Databáze
1. Při vydání identifikačního dokladu nebo registraci dříve vydaných identifikačních dokladů zaznamená vydávající orgán do své databáze přinejmenším tyto údaje týkající se daného koňovitého:
a)
jedinečné životní číslo;
b)
druh;
c)
pohlaví;
d)
barvu;
e)
datum narození (ve formátu dd/mm/rrrr) oznámené držitelem uvedeným v písmeni i);
f)
případně alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo kód přenášený radiofrekvenčním identifikačním zařízením, které není v souladu s normou ISO 11784, společně s informacemi o požadovaném čtecím systému; nebo alternativní metodu ověřování totožnosti použitou v souladu s článkem 21;
g)
zemi narození oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
h)
datum vydání a jakékoli změny identifikačního dokladu;
i)
jméno a adresu držitele, který podal žádost podle čl. 11 odst. 1, čl. 15 odst. 1, čl. 29 odst. 2 nebo čl. 32 odst. 2, nebo který případně předložil identifikační doklad, jak je stanoveno v čl. 27 odst. 3;
j)
status zvířete jakožto evidovaného koňovitého nebo koňovitého pro chov a produkci;
k)
jméno zvířete (jméno, které zvíře dostalo po narození, případně komerční jméno) oznámené držitelem uvedeným v písm. i);
l)
známý status zvířete jako neurčeného na porážku k lidské spotřebě;
m)
sériové číslo, pokud je takové číslo přiděleno identifikačnímu dokladu uvedenému v čl. 9 odst. 1 a 3, a informace týkající se nového identifikačního dokladu, duplikátu identifikačního dokladu či náhradního identifikačního dokladu, které byly vydány v souladu s čl. 12 odst. 3, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32;
n)
zemi, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
o)
oznámené datum úhynu nebo ztráty zvířete nahlášené držitelem uvedeným v písmeni i) nebo datum porážky.
2. Vydávající orgán uchová informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku ve své databázi po dobu nejméně 35 let nebo alespoň dva roky od data oznámení o smrti koňovitého podle článku 34.
3. Nejpozději do 15 dnů od data záznamu informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku zašle vydávající orgán uvedený ve zmíněném odstavci informace uvedené v písmenech a) až j) a l) až o) do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39 v členském státě:
a)
ve kterém je tento vydávající orgán schválen, uznán nebo určen nebo ve kterém má své sídlo v souladu s čl. 5 odst. 1;
b)
ve kterém se daný koňovitý narodil.
Článek 39
Zřízení centrální databáze
1. Členské státy zřídí pro účely tohoto nařízení své centrální databáze.
2. Odchylně od odstavce 1 se zřízení centrální databáze nevyžaduje v těch členských státech, ve kterých existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jedna databáze pro koňovité pro chov a produkci, za předpokladu, že:
a)
obě databáze mohou navzájem účinně komunikovat a mohou spolupracovat s centrálními databázemi v souladu s článkem 40 s cílem aktualizovat identifikační údaje o koňovitých, jejichž status se mění buď na evidované koňovité, nebo na koňovité pro chov a produkci;
b)
příslušný orgán má přímý přístup do obou těchto databází.
3. Členské státy zpřístupní názvy, adresy a kontaktní údaje svých centrálních databází ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách stanovených v čl. 6 odst. 1.
Článek 40
Provoz a spolupráce centrálních databází
1. Každý členský stát zajistí, aby vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 vkládaly informace uvedené v čl. 28 písm. e) a čl. 38 odst. 1 o koňovitých identifikovaných na jeho území do centrální databáze, nebo aby databáze vydávajících orgánů na jeho území byly propojeny s centrální databází.
2. Členské státy spolupracují při provozu svých centrálních databází v souladu se směrnicí 89/608/EHS a zajistí, aby:
a)
v souladu s článkem 28 tohoto nařízení centrální databáze nahlásila s odkazem na jedinečné životní číslo jakoukoli změnu identifikačních údajů uvedených v čl. 38 odst. 1 do centrální databáze členského státu, ve kterém byl identifikační doklad vydán;
b)
příslušné orgány ostatních členských států měly bezplatný přístup k minimálním informacím v centrální databázi, aby mohly zjistit, zda do ní byl zaznamenán kód elektronického odpovídače, jedinečné životní číslo nebo číslo průkazu.
Článek 41
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 1. ledna 2016 a neprodleně ji informují o jakékoli následné změně, která se jich týká.
KAPITOLA IX
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Zrušení
Nařízení (ES) č. 504/2008 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 43
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 se za koňovité identifikované podle tohoto nařízení považují:
a)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009 a identifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, za předpokladu, že identifikační doklady vydané pro tyto koňovité:
i)
byly registrovány v souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009 a
ii)
zahrnují oddíl odpovídající oddílu IX vzorového identifikačního dokladu stanoveného v příloze rozhodnutí 93/623/ES a je vyplněna část III-A identifikačního dokladu, pokud jsou zapsány informace v části III-B;
b)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, pokud byli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009;
c)
koňovití identifikovaní v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015.
2. Koňovití narození v Unii nebo dovezení do Unie ze třetí země po 30. červnu 2009, kteří nebyli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015, se identifikují podle článku 29 nebo 32 tohoto nařízení, v závislosti na dostupných informacích o jejich totožnosti, a jsou v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu klasifikováni jako koňovití, kteří nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě.
3. Odchylně od čl. 13 odst. 2 členské státy, které udělily výjimky podle článku 7 nařízení (ES) č. 504/2008 před 1. lednem 2016 a uvědomily o tom před uvedeným datem Komisi, nemusí tyto výjimky Komisi znovu oznamovat.
4. Členské státy, které nezřídily centrální databázi stanovenou v článku 39, zřídí centrální databázi podle článku 39 a zajistí její zprovoznění v souladu s článkem 40 nejpozději do 30. června 2016.
Článek 44
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2016. Článek 39 se nicméně použije od 1. července 2016 v těch členských státech, které nezřídí fungující centrální databázi do 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2015.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/262
оd 17. veljače 2015.
o utvrđivanju pravila u skladu s direktivama Vijeća 90/427/EEZ i 2009/156/EZ s obzirom na metode za identifikaciju kopitara (Uredba o putovnici za kopitare)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 90/427/EEZ od 26. lipnja 1990. o zootehničkim i genealoškim uvjetima koji uređuju trgovinu kopitarima unutar Zajednice (1), a posebno njezin članak 4. stavak 2. točke (c) i (d), članak 6. stavak 2. drugu alineju i članak 8. stavak 1. prvi podstavak,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2009/156/EZ od 30. studenoga 2009. o uvjetima zdravlja životinja kojima se uređuje premještanje i uvoz kopitara iz trećih zemalja (2), a posebno njezin članak 4. stavak 4.,
budući da:
(1)
Direktivom 90/427/EEZ utvrđuju se zootehnički uvjeti kojima se uređuje trgovina kopitarima unutar Zajednice. Države članice moraju osigurati da registrirani kopitari koji se premještaju imaju identifikacijski dokument koji izdaju odobrene uzgojne organizacije ili udruženja uzgajivača iz te Direktive.
(2)
Direktivom 2009/156/EZ utvrđuju se uvjeti zdravlja životinja kojima se uređuje premještanje i uvoz kopitara iz trećih zemalja. Predviđeno je da se registrirani kopitari identificiraju identifikacijskim dokumentom koji je izdan u skladu s Direktivom 90/427/EEZ ili od strane međunarodnog udruženja ili organizacije koje se bavi konjima za natjecanja ili utrke. Kopitari za uzgoj i proizvodnju identificiraju se metodom koju utvrđuje Komisija.
(3)
Uredbom Komisije (EZ) br. 504/2008 (3), koja se primjenjuje od 1. srpnja 2009., utvrđuju se pravila za identifikaciju kopitara koji su rođeni u Uniji ili su uvezeni u Uniju te se utvrđuje identifikacijski dokument (putovnica za kopitare) za kopitare kao višenamjenski dokument koji služi zdravlju životinja i ljudi te potrebama zootehnike i konjičkog sporta. S naglaskom na identifikacijskom dokumentu kao sastavnom dijelu sustava identifikacije kopitara, Uredbom se propisuje mogućnost da se podaci iz baza podataka brojnih tijela izdavatelja uvrste u središnju bazu podataka ili da se njihove baze podataka umreže sa središnjom bazom podataka.
(4)
Države članice naišle su na poteškoće u provedbi mjera previđenih Uredbom (EZ) br. 504/2008. Te se poteškoće uglavnom odnose na metodu identifikacije kopitara s pomoću identifikacijskog dokumenta.
(5)
Države članice provele su istrage u kojima se otkrilo da je identifikacijski dokument podložan znatnim prijevarama. Glavni rizik predstavlja protuzakonito ponovno uvođenje u prehrambeni lanac kopitara koji su prethodno isključeni iz klanja radi prehrane ljudi i liječeni medicinskim proizvodima koji nisu odobreni za životinje namijenjene proizvodnji hrane. Nakon donošenja Odluke Komisije 2000/68/EZ (4) tisuće kopitara nepovratno je isključeno iz klanja radi prehrane ljudi. Nedostatak alternativa doživotnom držanju suvišnih i neželjenih kopitara koji su isključeni iz klanja radi prehrane ljudi doveo je do zanemarivanja i napuštanja s teškim posljedicama za zdravlje i dobrobit životinja. To se stanje pogoršalo trenutačnom gospodarskom situacijom zbog čega je u mnogim slučajevima držanje kopitara pri kraju njihovog produktivnog života postalo preskupo. U određenim državama članicama problem je poprimio takve razmjere da su nadležna tijela pokrenula programe za klanje suvišnih kopitara izvan prehrambenog lanca.
(6)
Tijekom posljednjih godina pojavila se nedozvoljena ispaša na privatnom zemljištu kao novi fenomen koji utječe na vlasnike pašnjaka s obzirom na to da su pravno time postali vlasnici kopitara i nenamjerno stekli odgovornost u skladu s Uredbom (EZ) br. 504/2008. Nejasan status tih kopitara mogao bi također biti relevantan za ispravnu primjenu pravila Unije u drugim područjima.
(7)
Pokazalo se da podaci evidentirani u bazi podataka tijela izdavatelja u trenutku izdavanja identifikacijskog dokumenta brzo zastarijevaju. Stoga je nadležnim tijelima iznimno teško, ako ne i posve nemoguće, u kontekstu certificiranja ili kontrole identiteta provjeriti je li identifikacijski dokument autentičan ili ne, jesu li podaci u njemu aktualni i prihvatljivi te je li bilo neovlaštenih izmjena, osobito u vezi sa statusom životinja koji se odnosni na namjenu za klanje, ali također i kako bi se iskoristili povoljniji uvjeti povezani sa zdravljem i dobrobiti životinja za premještanje registriranih kopitara.
(8)
U većini država članica baze podataka različitih tijela koja izdaju putovnice nisu međusobno povezane, a iz pravnih i administrativnih razloga jedinstveno tijelo za izdavanje putovnica nije moguće. Stoga se uspostava središnje baze podataka smatra najučinkovitijim rješenjem za razmjenu i usklađivanje podataka među različitim akterima u skladu s direktivama 90/427/EEZ i 2009/156/EZ koliko je potrebno za upravljanje identifikacijskim dokumentima kopitara kako bi se zajamčilo zdravlje životinja koje se zahtijeva, ali i omogućila primjena odredbi o dobrobiti životinja i javnom zdravlju iz zakonodavstva Unije za koje je preduvjet točna i pouzdana identifikacija kopitara.
(9)
Istraga koju je provela Komisija u kontekstu događaja s konjskim mesom 2013. pokazala je da su 23 države članice uspostavile središnju bazu podataka, a dvije države članice imaju jedinstvenu bazu podataka za registrirane kopitare odnosno za kopitare za uzgoj i proizvodnju. Tri države članice koje čine oko 20 % od 6,7 milijuna kopitara u Uniji nemaju centraliziranu bazu podataka.
(10)
Stoga je potrebno preispitati sustav Unije za identifikaciju kopitara kako bi se osiguralo da je siguran, ali i jednostavan za korištenje.
(11)
Uvoz kopitara na područja navedena u Prilogu I. Uredbi (EZ) br. 882/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (5) podliježe uvjetima utvrđenima u skladu s Direktivom 2009/156/EZ te je odobren iz trećih zemalja navedenih u Prilogu Odluci Komisije 2004/211/EZ (6). Obično se svake godine u Uniju uveze oko 4 000 registriranih kopitara i kopitara za uzgoj i proizvodnju pod uvjetima utvrđenima u Odluci Komisije 93/197/EEZ (7).
(12)
Kada se primjenjuju carinski postupci utvrđeni u Uredbi (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (8), potrebno je uz to uputiti na Uredbu Vijeća (EEZ) br. 706/73 (9). Uredbom (EEZ) br. 706/73 propisuje se da se od 1. rujna 1973. pravila Unije po pitanju veterinarskih propisa primjenjuju na Kanalske otoke i otok Man.
(13)
Odlukom Komisije 96/78/EZ (10) utvrđuju se kriteriji za upis i registraciju registriranih uzgojno valjanih kopitara u matične knjige. Tom se Odlukom, među ostalim, zahtijeva da kopitar, kako bi se upisao u glavni odjeljak matične knjige svoje pasmine, mora biti identificiran kao ždrijebe uz majku u skladu s pravilima matične knjige, za što treba zahtijevati barem potvrdu o pripustu. Radi dosljednosti zakonodavstva Unije i lakše primjene, pravila koja se odnose na identifikacijski dokument ne bi smjela dovoditi u pitanje primjenu pravila o identifikaciji kopitara u svrhu njihova upisa u matične knjige.
(14)
Metode identifikacije kopitara utvrđene u ovoj Uredbi trebale bi biti u skladu i s načelima uzgojnih organizacija odobrenih u skladu s Odlukom Komisije 92/353/EEZ (11). U skladu s tom Odlukom, na organizaciji ili udruženju koja održava matičnu knjigu podrijetla pasmine je da uspostavi načela za identifikaciju kopitara i za podjelu matične knjige u razrede, kao i o rodoslovlju koje se unosi u matičnu knjigu.
(15)
Kako bi se osigurala visoka kvaliteta identifikacijskih dokumenata i evidencije svih kopitara u Uniji, države članice trebale bi osigurati da ti sustavi identifikacije registriranih kopitara upisanih ili registriranih u matičnim knjigama koje uspostavljaju odobrene ili priznate uzgojne organizacije ili udruženja uzgajivača, u pogledu izdavanja identifikacijskih dokumenata, ispunjavaju uvjete utvrđene za imenovanje tijela za izdavanje identifikacijskih dokumenata za kopitare za uzgoj i proizvodnju od strane nadležnog tijela.
(16)
Definicija „kopitara” iz članka 2. točke (b) Direktive 2009/156/EZ trebala bi biti u skladu s taksonomijom korištenom u zakonodavstvu Unije, kao primjerice u dodacima Uredbi Vijeća (EEZ) br. 3626/82 (12) i Uredbi Komisije (EU) br. 206/2010 (13).
(17)
Budući da definicija gospodarstva utvrđena u Direktivi Vijeća 92/35/EEZ (14) uključuje prirodne rezervate u kojima kopitari žive slobodno te je stoga šira od one utvrđene u Direktivi 2009/156/EZ, definicija gospodarstva utvrđena u ovoj Uredbi trebala bi također obuhvatiti prirodne rezervate u kojima kopitari žive slobodno.
(18)
Veterinarski nadzor potreban kako bi se osigurala jamstva koja se odnose na zdravlje životinja potrebna u skladu s Direktivom 2009/156/EZ, može se osigurati samo ako je gospodarstvo kako je definirano u toj Direktivi poznato nadležnom tijelu. Slični zahtjevi proizlaze iz primjene dijela A odjeljka I. poglavlja II. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 854/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (15) u vezi s kopitarima kao životinjama za proizvodnju hrane. Međutim uzimajući u obzir učestalost premještanja kopitara, nije primjereno uspostavljati sustav kojim bi kopitari trebali biti sljedivi u realnom vremenu. Štoviše, identifikacijski podaci trebali bi biti dostupni nadležnom tijelu i stoga je korisno da svaka država članica ima središnju bazu podataka u kojoj se upravlja podacima o kopitarima koji se drže u dotičnoj državi članici.
(19)
Zakonodavstvo Unije razlikuje vlasnike i posjednike životinja. Pojam „posjednik” životinja definiran je i koristi se u Uredbi (EZ) br. 1760/2000 Europskog parlamenta i Vijeća (16). Suprotno tome, Direktiva 2009/156/EZ odnosi se na vlasnika ili uzgajivača životinja. Kombinirana definicija vlasnika i posjednika predviđena je u Direktivi 92/35/EEZ. Budući da prema zakonodavstvu Unije i nacionalnom zakonodavstvu vlasnik kopitara nije nužno i osoba koja je odgovorna za kopitara, primjereno je jesno odrediti da bi prvenstveno posjednik kopitara, koji može i ne mora biti vlasnik, trebao biti odgovoran za identifikaciju kopitara u skladu s ovom Uredbom.
(20)
U skladu sa zakonodavstvom država članica ili zahtjevima određenih tijela izdavatelja, podaci o vlasniku životinje unose se identifikacijski dokument te time i u bazu podataka koji vodi tijelo izdavatelj. Ti podaci o vlasništvu i osobito o promjeni vlasništva mogu se dostaviti u različitim oblicima potvrda o vlasništvu ili potvrda o registraciji, uključujući „carte d'immatriculation” koja se uspješno primjenjuje u jednoj državi članici.
(21)
Direktivom Vijeća 2008/73/EZ (17) predviđeno je da države članice sastavljaju i ažuriraju popise odobrenih objekata u području veterine i zootehnike te ih stavljaju na raspolaganje drugim državama članicama i javnosti. Kako bi države članice i javnost imali lakši pristup popisima odobrenih objekata, države članice trebale bi popise dati na raspolaganje u elektroničkom obliku na informativnim internetskim stranicama. Komisija bi državama članicama trebala pomoći da ti popisi budu dostupni drugim državama članicama i javnosti tako da im osigura internetsku adresu na mrežnoj stranici na kojoj će se navesti poveznice na nacionalne informativne internetske stranice država članica.
(22)
Kako bi se olakšala razmjena informacija elektroničkim sredstvima među državama članicama i osigurala transparentnost i razumljivost, važno je da se popisi sastavljaju u obrascu koji će biti jedinstven u cijeloj Uniji. Stoga se Odlukom Komisije 2009/712/EZ (18) utvrđuje izgled obrazaca za prethodno navedene popise na informativnim internetskim stranicama koje uspostavljaju države članice.
(23)
Uredbom (EZ) br. 504/2008 predviđeno je da se kopitari ne drže ako nisu identificirani u skladu s tom Uredbom. Komisija je morala odgovoriti na nekoliko pritužbi u vezi s populacijama domaćih konja koje su živjele izvan gospodarstava u uvjetima koji nisu bili u skladu s onima koji su toj Uredbi opisani kao poludivlji. Stoga je potrebno jasno odrediti da se kopitari koji žive u Uniji moraju identificirati, a kao drugi korak potrebno je predvidjeti izuzeće kada se taj uvjet ne može ispuniti.
(24)
Kopitari koji žive u Uniji trebali bi se identificirati doživotnim identifikacijskim dokumentom koji sadržava tekstualni i dijagramski opis kopitara te podatke o individualnim oznakama životinje u svrhu provjere identiteta. Te oznake mogu biti naslijeđene, kao što su više od tri zvrka, rudimenti, bijele oznake, rijetki pigmentacijski poremećaji na oku, posebne depresije mišića, ali i strukture s mnoštvom detalja kao što su šarenica ili mrežnica, posebne genetske oznake (DNK profil) ili mogu biti stečene poput depigmentacije zbog rana od sedla i ožiljaka, uključujući one od kastracije pastuha, ili žigosanja.
(25)
Identifikacijski dokumenti ne bi se trebali izdavati ako nisu ispunjeni s potrebnim identifikacijskim podacima koji se evidentiraju u bazi podataka tijela izdavatelja u skladu s ovom Uredbom.
(26)
Nadalje, u potvrdi o podrijetlu propisanoj Direktivom 90/427/EEZ koja se treba uvrstiti u identifikacijski dokument, trebalo bi navesti sve potrebne podatke kako bi se osiguralo da kopitari koji se premještaju iz jedne matične knjige u drugu, budu uneseni u razred matične knjige prema kriterijima kojima udovoljavaju.
(27)
U skladu s Odlukom Komisije 96/510/EZ (19), rodovnik i zootehnički certifikati za registrirane kopitare moraju biti u skladu s identifikacijskim dokumentom kako je utvrđeno u Odluci Komisije 93/623/EEZ (20). Budući da su Odluke 93/623/EEZ i 2000/68/EZ stavljene izvan snage Uredbom (EZ) br. 504/2008, potrebno je jasno odrediti da bi se svako upućivanje na te Odluke trebalo tumačiti kao upućivanje na ovu Uredbu.
(28)
Tijela koja izdaju identifikacijske dokumente za registrirane kopitare trebala bi biti organizacije ili udruge koje vode ili uspostavljaju matične knjige za registrirane kopitare i koje je službeno odobrilo ili priznalo nadležno tijelo države članice u skladu s Odlukom 92/353/EEZ, ili službena agencija države članice koja vodi matičnu knjigu u koju je upisan ili registriran uzgojno valjani kopitar u skladu s Odlukom 96/78/EZ. Nadalje, nacionalni ogranci međunarodnih organizacija ili udruženja koja se bave konjima za natjecanja ili utrke i koja imaju svoja sjedišta u državi članici također bi trebali imati mogućnost djelovanja kao tijelo koje izdaje identifikacijske dokumente za registrirane konje.
(29)
Države članice trebale bi imati veću slobodu u vezi s tijelima izdavateljima koja izdaju identifikacijske dokumente za kopitare za uzgoj i proizvodnju. Trebalo bi biti moguće da te identifikacijske dokumente izdaje tijelo nadležno za gospodarstvo na kojem se drži kopitar u trenutku njegove identifikacije ili tijelo izdavatelj koje imenuje i nadzire to nadležno tijelo.
(30)
Nadležno tijelo odgovorno za odobravanje ili priznavanje organizacija ili udruženja koja uspostavljaju matične knjige u skladu s Prilogom Odluci 92/353/EEZ, trebalo bi surađivati s nadležnim tijelom iz Uredbe (EZ) br. 882/2004 kako bi se osiguralo, ako je potrebno i prekograničnom suradnjom, da se identifikacijski dokumenti za kopitare izdaju i koriste u skladu s ovom Uredbom.
(31)
Budući da bi svi kopitari rođeni u Uniji ili uvezeni u Uniju trebali biti identificirani u skladu s ovom Uredbom s pomoću jedinstvenog identifikacijskog dokumenta koji se izdaje za cijeli njihov životni vijek, potrebne su posebne odredbe u slučajevima u kojima se status životinje kao „kopitara za uzgoj i proizvodnju” mijenja u „registrirani kopitar” u smislu Direktive 2009/156/EZ. S obzirom na dalekosežne posljedice takve promjene na premještanje, trgovanje i uvoz kopitara u Uniju iz trećih zemalja u pogledu primjenjivih pravila o zdravlju životinja utvrđenih u Direktivi 2009/156/EZ, ali i u pogledu pravila o dobrobiti životinja kojima se uređuje takvo premještanje u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1/2005 (21), nadležno tijelo trebalo bi imati jedinstveno mjesto pristupa, odnosno središnju bazu podataka kako bi se provjeravali identifikacijski podaci kopitara potrebni za certificiranje ili službene kontrole.
(32)
Države članice trebale bi radi usklađenosti s definicijom gospodarstva utvrđenom u Direktivi 92/35/EEZ imati mogućnost uvođenja posebnih režima za identifikaciju kopitara koji kao divlji ili poludivlji lutaju određenim područjima ili teritorijima, uključujući prirodne rezervate. Međutim, svako takvo izuzeće od opće obveze identifikacije kopitara trebalo bi odobriti samo ako su te definirane populacije kopitara koji žive u divljim ili poludivljim uvjetima stvarno odvojene od kopitara u bilo kojem obliku za domaću uporabu te ne ostaju samo izvan ljudske kontrole u pogledu preživljavanja i razmnožavanja, već i izvan područja primjene Direktive Vijeća 98/58/EZ (22) koja se ne primjenjuje na životinje koje žive u divljini.
(33)
Kako bi se provjerio identitet kopitara, identifikacijski dokument mora u prvom redu sadržavati kvalitetan opis kopitara koji se sastoji od tekstualnog opisa kopitara i njegovih oznaka te od detaljnog dijagramskog opisa na kojem su prikazana individualna i razlikovna obilježja kopitara.
(34)
Kako bi se osiguralo da su kopitari ispravno opisani u svojim pratećim identifikacijskim dokumentima, tijela izdavatelji trebala bi nastojati slijediti najbolje prakse i obučavati djelatnike zadužene za opis životinja, na primjer postupajući po smjernicama koje daju Fédération Équestre Internationale (23) i Weatherbys (24).
(35)
Oznake kopitara koje se zajedno sa sredstvima identifikacije, koja se na njega primjenjuju, koriste za potrebe provjere identiteta, ne bi trebale biti samo nedvojbena veza između kopitara i njegova identifikacijskog dokumenta, već i dokaz da je taj kopitar bio podvrgnut postupku identifikacije u skladu s ovom Uredbom tako da se za svaku životinju izdaje samo jedan identifikacijski dokument. Elektronički identifikatori (transponderi) za kopitare već su u širokoj uporabi na međunarodnoj razini. Ta bi se tehnologija trebala koristiti kako bi se osigurala tijesna veza između kopitara i njegova identifikacijskog dokumenta, iako bi trebalo utvrditi i alternativne metode provjere identiteta kopitara, pod uvjetom da se tim alternativnim metodama osiguravaju jednaka jamstva za sprečavanje višestrukog izdavanja identifikacijskih dokumenata.
(36)
Transponderi koji se upotrebljavaju za označivanje kopitara i uređaji za očitavanje kôda ugrađenog u transponder trebali bi biti u skladu s međunarodno dogovorenim standardima. Tim su standardima predviđena dva različita sustava za osiguravanje jedinstvenosti kôda transpondera. Većina država članica provodi Uredbu (EZ) br. 504/2008 na način da koristi troznamenkasti alfanumerički kôd zemlje i upravlja distribucijom transpondera preko svojih nadležnih tijela.
(37)
Sustav za osiguravanje jedinstvenosti kôda transpondera trebalo bi uključiti u dizajniranje baza podataka koje vodi tijelo izdavatelj i središnju bazu podataka te provoditi tako da se ne ugrožava trgovina i uvoz kopitara u Uniju označenih transponderom koji ima alfanumerički kôd drugačijeg dizajna.
(38)
Direktivom Vijeća 90/425/EEZ (25) predviđeni su veterinarski pregledi koji se provode kod određenih životinja i proizvoda na njihovom odredištu. Posebno je predviđeno da primatelji koji su navedeni u potvrdi ili dokumentu propisanom tom Direktivom, moraju na zahtjev nadležnog tijela odredišne države članice i, koliko je potrebno za provedbu tih pregleda, unaprijed prijaviti dolazak životinja i proizvoda iz druge države članice, a posebno vrstu pošiljke i očekivani datum dolaska. To obavješćivanje nije potrebno za registrirane konje koji imaju identifikacijski dokument predviđen Direktivom 90/427/EEZ.
(39)
Iako u skladu s važećim zakonodavstvom Unije kopitare uvijek moraju pratiti identifikacijski dokumenti, potrebno je predvidjeti odstupanje od toga zahtjeva kada je nemoguće ili čak nepraktično zadržati identifikacijski dokument tijekom cijelog životnog vijeka kopitara ili ako takav dokument nije izdan zbog klanja životinje prije no što dosegne propisanu maksimalnu dob za identifikaciju.
(40)
Državama članicama bi također trebalo dopustiti i da omoguće uporabu pojednostavnjenog identifikacijskog dokumenta za kopitare koji se premještaju unutar njihova državnog područja. Plastične kartice s umetnutim računalnim čipovima (pametne kartice) uvedene su u raznim područjima kao naprave za pohranu podataka. Trebalo bi omogućiti izdavanje takvih pametnih kartica dodatno uz identifikacijski dokument te da se pod određenim uvjetima koriste umjesto identifikacijskog dokumenta koji prati registrirane kopitare ili kopitare za uzgoj i proizvodnju tijekom njihova premještanja unutar države članice.
(41)
Također je potrebno predvidjeti postupke za slučajeve kada se izvorni identifikacijski dokument izdan za kopitara doživotno u skladu s ovom Uredbom izgubi, nije više čitljiv ili sadržava netočne informacije koje nisu uzrokovane nezakonitim postupanjem. Te odredbe trebale bi koliko je god to moguće isključiti nezakonito posjedovanje više od jednog identifikacijskog dokumenta kako bi se ispravno opisao status kopitara kao namijenjenog klanju radi prehrane ljudi. Ako su dostupni dostatni i provjerljivi podaci, potrebno je izdati duplikat identifikacijskog dokumenta koji je i označen kao takav i kojim se općenito isključuje kopitara iz klanja radi prehrane ljudi. U ostalim slučajevima potrebno je izdati zamjenski identifikacijski dokument jednako označen kao takav i kojim se kopitar isključuje iz klanja radi prehrane ljudi te kojim bi se uz to životinja trebala definirati kao kopitar za uzgoj i proizvodnju.
(42)
Ti se postupci primjenjuju i na kopitare za koje se identifikacija traži nakon roka utvrđenog za prvu identifikaciju jer se ne mogu isključiti prijevare i namjera da se ishodi dodatni identifikacijski dokument.
(43)
U određenim slučajevima kada su kopitari upisani ili registrirani za upis u matične knjige koje vode uzgojne organizacije u trećim zemljama, potrebne su posebne odredbe kojima se kopitaru omogućuje da ostane registriran u toj matičnoj knjizi, a da se istodobno odgovarajućim upisima u taj identifikacijski dokument osigura njegovo isključenje iz prehrambenog lanca.
(44)
U skladu s Direktivom 2009/156/EZ, identifikacijski dokument je instrument kojim se ograničava premještanje kopitara u slučaju da na gospodarstvu na kojem su držani ili uzgajani izbije bolest koja se obvezno prijavljuje. Stoga je u slučaju izbijanja određenih bolesti potrebno poništiti valjanost tog identifikacijskog dokumenta u svrhu premještanja tako da se u identifikacijski dokument unese odgovarajući zapis.
(45)
Uz to, Direktivom 2009/156/EZ zahtijeva se da se registrirani kopitari kada napuštaju svoje gospodarstvo identificiraju s pomoću identifikacijskog dokumenta kojim se posebno mora potvrditi da kopitari ne dolaze s gospodarstva za koje su izdane određene zabrane. Stoga je primjereno da predmetni odjeljak u predlošku identifikacijskog dokumenta bude obvezan za sve kopitare te da se u skladu s time preformulira.
(46)
Ako je nastupila smrt kopitara na neki drugi način osim klanjem u klaonici, tijelo koje nadzire postupanje s mrtvom životinjom ili kremiranje u spalionicama niskog kapaciteta iz poglavlja III. Priloga III. Uredbi Komisije (EU) br. 142/2011 (26), trebalo bi identifikacijski dokument, ako prati trup u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, vratiti tijelu izdavatelju u skladu s Uredbom (EZ) br. 1069/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (27) te bi trebalo osigurati da se transponder ili bilo koja alternativna metoda primijenjena za provjeru identiteta kopitara ne mogu ponovno primijeniti.
(47)
Kako bi se spriječilo da transponderi uđu u prehrambeni lanac, meso kopitara iz kojih nije bilo moguće ukloniti transponder u trenutku klanja trebalo bi označiti neprikladnim za prehranu ljudi u skladu s poglavljem V. odjeljka II. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 854/2004. Kako bi se olakšao pronalazak implantiranih transpondera, mjesto implantacije trebalo bi standardizirati i evidentirati u identifikacijskim dokumentima.
(48)
U skladu s Uredbom (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća (28) žive životinje pripremljene za stavljanje na tržište za prehranu ljudi definiraju se kao hrana. Tom Uredbom predviđene su dalekosežne odgovornosti subjekta u poslovanju hranom u svim fazama proizvodnje hrane, uključujući sljedivost životinja koje se koriste za proizvodnju hrane.
(49)
Kopitari za uzgoj i proizvodnju te registrirani kopitari mogu u određenoj fazi svojeg životnog vijeka postati kopitari za klanje kako je definirano u Direktivi 2009/156/EZ. Meso lihoprstih papkara (sinonim za kopitare) definirano je u točki 1. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (29) kojom se utvrđuju određena higijenska pravila za hranu životinjskog podrijetla.
(50)
Nakon što su prijelazni aranžmani za provedbu uredbi (EZ) br. 853/2004, (EZ) br. 854/2004 i (EZ) br. 882/2004 istekli u skladu s Uredbom Komisije (EZ) br. 2076/2005 (30), od 1. siječnja 2010. primjenjuju se zahtjevi u pogledu informacija o prehrambenom lancu za kopitare.
(51)
Uredbom (EZ) br. 853/2004 predviđeno je da voditelj klaonice mora zaprimiti, provjeriti i djelovati na temelju informacija o prehrambenom lancu koje uključuju pojedinosti o podrijetlu i povijesti životinja namijenjenih proizvodnji hrane te postupanju s njima. Nadležno tijelo može dopustiti da se informacije o prehrambenom lancu za domaće lihoprste papkare šalju u klaonicu u isto vrijeme kada i životinje, umjesto da se šalju unaprijed. Stoga bi identifikacijski dokument koji prati kopitare za klanje trebao biti sastavni dio tih informacija o prehrambenom lancu.
(52)
Uredbom (EZ) br. 854/2004 predviđeno je da službeni veterinar mora provjeriti ispunjava li subjekt u poslovanju s hranom svoju obvezu prema kojoj mora osigurati da su životinje koje prihvati na klanje radi prehrane ljudi pravilno označene.
(53)
Uredbom (EZ) br. 853/2004 predviđeno je da subjekti u poslovanju s hranom moraju provjeriti putovnice koje prate domaće lihoprste papkare kako bi se uvjerili da je životinja namijenjena klanju radi prehrane ljudi te ako prihvate životinju za klanje, putovnicu moraju dati službenom veterinaru.
(54)
S obzirom na specifičnu situaciju kopitara koji su rođeni kao životinje za proizvodnju hrane, ali koji se ne uzgajaju uvijek primarno u tu svrhu i u većini slučajeva ih tijekom njihova životna vijeka ne drže subjekti u poslovanju s hranom kako je definirano u članku 3. točki 3. Uredbe (EZ) br. 178/2002, potrebno je propisati postupak kojim se osigurava nesmetano povezivanje provjera identifikacijskog dokumenta radi javnog zdravlja i upravljanja tim dokumentom u skladu s Direktivom 2009/156/EZ. Stoga je korisno da svaka država članica ima središnju bazu podataka za provjeru određenih podataka o identifikacijskom dokumentu i u njemu prije nego što se donese odluka o prihvaćanju životinje na klanje radi prehrane ljudi. U slučaju da se podaci u pogledu isključenja od klanja radi prehrane ljudi u odjeljku II. identifikacijskog dokumenta ne slažu s podacima evidentiranima u središnjoj bazi podataka, prednost bi trebali imati oni podaci koji dovode do isključenja kopitara iz klanja radi prehrane, neovisno o tome nalaze li se u identifikacijskom dokumentu ili središnjoj bazi podataka.
(55)
Direktiva Vijeća 96/22/EZ (31) primjenjuje se na korisne životinje, uključujući domaće lihoprste papkare te na divlje životinje onih vrsta koje su uzgojene na gospodarstvu. Člankom 7. te Direktive omogućuje se trgovina registriranim kopitarima, kojima su za zootehničke potrebe davani veterinarsko-medicinski proizvodi koji sadržavaju alil trenbolon ili beta-agoniste, prije isteka razdoblja karencije pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti za primjenu te da su vrsta i datum liječenja upisani u potvrdu ili putovnicu koja prati te životinje.
(56)
Člankom 2. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 470/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (32) životinje koje se koriste za proizvodnju hrane definirane su kao „životinje koje se rasplođuju, uzgajaju, drže, kolju ili prikupljaju u svrhu proizvodnje hrane”. Člankom 16. te Uredbe predviđeno je da se jedino farmakološki djelatne tvari koje su klasificirane u skladu s člankom 14. stavkom 2. točkama (a), (b) ili (c) te Uredbe mogu primjenjivati unutar Zajednice na životinjama koje se koriste za proizvodnju hrane, pod uvjetom da je ta primjena u skladu s Direktivom 2001/82/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (33).
(57)
Člankom 6. Direktive 2001/82/EZ predviđeno je da se veterinarsko-medicinski proizvod može odobriti za stavljanje u promet u svrhu njegove primjene na životinjama jedne ili više vrsta koje se koriste za proizvodnju hrane, ako su farmakološki djelatne tvari koje sadržava navedene u prilozima I., II. ili III. Uredbi (EEZ) br. 2377/90. Pravila utvrđena u tim prilozima sada su utvrđena u Uredbi Komisije (EU) br. 37/2010 (34). Međutim, iznimno se veterinarsko-medicinski proizvod koji sadržava farmakološki djelatne tvari koje nisu navedene u prilozima I., II. ili III. Uredbi (EEZ) br. 2377/90 smije odobriti za određene životinje iz porodice kopitara koje su u skladu sa zakonodavstvom Unije o zdravlju životinja prijavljene kao životinje koje nisu namijenjene za klanje radi prehrane ljudi. Takvi veterinarsko-medicinski proizvodi ne smiju uključivati niti djelatne tvari navedene u Prilogu IV. Uredbi (EEZ) br. 2377/90 niti biti namijenjeni za uporabu u liječenju oboljenja navedenih u odobrenom sažetku svojstava proizvoda za koja je veterinarsko-medicinski proizvod odobren za životinje iz porodice kopitara. U skladu s time trebalo bi predvidjeti da se kopitar može isključiti iz klanja radi prehrane ljudi po odluci vlasnika životinje.
(58)
Člankom 10. stavcima 2. i 3. Direktive 2001/82/EZ predviđena su posebna odstupanja za kopitare iz članka 11. te Direktive povezana s liječenjem životinja koje se koriste za proizvodnju hrane medicinskim proizvodima za koje je uspostavljena najviša granična vrijednost ostataka za vrste koje nisu ciljana vrsta ili koji su odobreni za drukčije bolesti, pod uvjetom da su ti kopitari identificirani u skladu sa zakonodavstvom Unije i da je u njihovim identifikacijskim dokumentima posebno naznačeno da nisu namijenjeni za klanje radi prehrane ljudi ili da su namijenjeni za klanje radi prehrane ljudi nakon razdoblja karencije od najmanje šest mjeseci nakon što su liječeni tvarima navedenima u Uredbi Komisije (EZ) br. 1950/2006 (35).
(59)
U skladu s Direktivom 2001/82/EZ države članice moraju osigurati da vlasnici ili posjednici životinja koje se koriste za proizvodnju hrane mogu dostaviti dokaz o kupnji, posjedovanju i primjeni veterinarsko-medicinskih proizvoda na takve životinje tijekom pet godina nakon primjene, također i ako je životinja tijekom petogodišnjeg razdoblja zaklana. Stoga je za primjenu tog zakonodavstva potrebno klanje kopitara odmah unijeti u središnju bazu podataka države članice u kojoj je smješteno gospodarstvo ili životinja.
(60)
Radi održavanja kontrole nad izdavanjem identifikacijskih dokumenata, u bazi podataka koju vodi tijelo izdavatelj potrebno je evidentirati minimalni skup ključnih podataka koji se odnose na izdavanje takvih dokumenata.
(61)
Diljem svijeta vodeće organizacije za uzgoj konja i njihova natjecanja dogovorile su sustav jedinstvenog životnog broja kopitara (UELN). On je uveden na inicijativu Svjetske federacije za uzgoj sportskih konja (WBFSH), Međunarodnog povjerenstva za vođenje matičnih knjiga (ISBC), Svjetske organizacije za uzgoj arapskih konja (WAHO), Europske konferencije organizacija za uzgoj arapskih konja (ECAHO), Međunarodne konferencije za uzgoj anglo-arapskih konja (CIAA), Međunarodne konjičke federacije (FEI) te Europske kasačke unije (UET), a informacije o tom sustavu mogu se pronaći na internetskim stranicama o UELN-u (36).
(62)
Sustav UELN prikladan je za registraciju i registriranih kopitara i kopitara za uzgoj i proizvodnju te omogućuje postupno uvođenje računalnih mreža kako bi se osiguralo da se u slučaju registriranih kopitara identitet životinja i dalje može provjeravati u skladu sa člankom 6. Direktive 90/427/EEZ.
(63)
Kada se bazama podataka dodjeljuju kôdovi, ti kôdovi i format evidentiranih identifikacijskih brojeva pojedinačnih životinja ni na koji način ne bi trebali biti u suprotnosti s uspostavljenim sustavom UELN. Stoga se prije dodjeljivanja bilo kakvog novog kôda bazi podataka treba pretražiti popis dodijeljenih UELN kôdova.
(64)
Direktivom 2009/156/EZ zahtijeva se da službeni veterinar evidentira identifikacijski broj ili broj identifikacijskog dokumenta zaklanog kopitara te da nadležnom tijelu u mjestu slanja na njegov zahtjev proslijedi uvjerenje da je životinja zaklana. Stoga je potrebno jasno odrediti da se u takvim slučajevima identifikacijski dokumenti moraju uništiti na mjestu kako bi se spriječilo krivotvorenje identifikacijskih dokumenata zaklanih kopitara.
(65)
Tom se Direktivom također predviđa da se nakon klanja registriranih konja, uključujući i usmrćivanje u svrhu kontrole bolesti, njihovi identifikacijski dokumenti vrate tijelu koje ih je izdalo. Ti bi se zahtjevi trebali primjenjivati i na identifikacijske dokumente koji su izdani za druge registrirane kopitare osim za registrirane konje i kopitare za uzgoj i proizvodnju.
(66)
Kako bi se osiguralo da baze podataka tijela izdavatelja sadržavaju ažurirane podatke, potrebno je uspostaviti protok informacija o uginuću ili gubitku životinja u bazi podataka tijela koje je izdalo dokument te u središnjoj bazi podataka u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo na kojem je boravio kopitar.
(67)
Evidentiranje životnog broja koji je podudaran sa sustavom UELN i njegova primjena radi identifikacije vlasti ili tijela koje su izdale identifikacijski dokument trebalo bi olakšati udovoljavanje tim zahtjevima. Ako je moguće, države članice trebale bi koristiti tijela za suradnju koja su imenovale u skladu s Uredbom (EZ) br. 882/2004.
(68)
Obveznim evidentiranjem podnositelja zahtjeva za identifikacijski dokument koji je u razdoblju kraćem od 12 mjeseci nakon rođenja životinje uzgajivač, a obično i vlasnik životinje za koju se izdaje identifikacijski dokument, zajedno s obvezom obavješćivanja tijela izdavatelja o svakoj promjeni uobičajenog boravišta kopitara preseljenjem u drugu državu članicu može se uspostaviti lanac informacija kojim se slijedi životinje ako je potrebno.
(69)
U skladu s Uredbom (EZ) br. 504/2008 identifikacijske podatke mora u identifikacijskom dokumentu ažurirati tijelo izdavatelj koje je izdalo dokument. Države članice izvijestile su da vlasnici kopitara nisu skloni slanju identifikacijskog dokumenta tijelima izdavateljima radi ažuriranja identifikacijskih podataka poštom, osobito ako je tijelo izdavatelj smješteno u inozemstvu. Razlog tome je strah od gubitka identifikacijskog dokumenta, a time i od identificiranja kopitara duplikatom ili zamjenskim identifikacijskim dokumentom kojim se životinja isključuje iz klanja radi prehrane ljudi i znatno se smanjuje vrijednost životinje.
(70)
Kako bi se olakšalo upravljanje identifikacijskim dokumentom tijekom cijelog životnog vijeka životinje potrebno je uvesti postupke registracije identifikacijskog dokumenta u državi članici uobičajenog boravišta, osobito ako je identifikacijski dokument izdan u drugoj državi članici. Potrebna komunikacija s tijelom izdavateljem koje je provelo početnu identifikaciju najbolje se ostvaruje razmjenom informacija između središnjih baza podataka dotičnih država članica.
(71)
Osim toga, tijela izdavatelji mogu izgubiti odobrenje za rad ili imenovanje, dok izdani identifikacijski dokumenti ostaju važeći dokumenti u svrhu osiguravanja zdravlja životinja i ljudi. Stoga je potrebno podatke iz identifikacijskog dokumenta osigurati bazom podataka kojoj mogu pristupiti nadležna tijela u području zdravlja ljudi i životinja i dobrobiti životinja.
(72)
Budući da u svakoj državi članici obično postoji više od jednog tijela izdavatelja, kopitari se često premještaju između gospodarstava i država članica, mijenjaju status iz „kopitari za uzgoj i proizvodnju” u „registrirani kopitari” ili iz životinja za proizvodnju hrane u životinje koje su isključene iz klanja radi prehrane ljudi i budući da registrirane kopitare može identificirati organizacija koja vodi matičnu knjigu sa sjedištem u drugoj državi članici, za učinkovitu provedbu direktiva 90/427/EEZ i 2009/156/EZ neizbježno je, potrebno i primjereno u svakoj državi članici uspostaviti središnju bazu podataka koja sadržava evidenciju o identifikacijskim podacima svih kopitara koji se drže na gospodarstvima smještenima u dotičnoj državi članici.
(73)
Međutim, onim državama članicama koje su uspostavile jedinstvenu bazu podataka za registrirane kopitare i još jednu za kopitare za uzgoj i proizvodnju bilo bi dopušteno i dalje voditi takav sustav pod uvjetom da baze podataka mogu komunicirati i da veterinarska tijela imaju pristup svakoj od njih u cijelosti.
(74)
U tu svrhu središnje baze podataka u različitim državama članicama trebale bi surađivati u skladu s Direktivom Vijeća 89/608/EEZ (37) kako bi se olakšala razmjena podataka povezanih sa životinjom i s identifikacijskim dokumentom koji je za nju izdan.
(75)
U svrhu jednoobrazne primjene zakonodavstva Unije o identifikaciji kopitara u državama članicama i radi osiguravanja njegove jasnoće i transparentnosti, potrebno je staviti izvan snage Uredbu (EZ) br. 504/2008 te je zamijeniti ovom Uredbom.
(76)
U skladu s točkom 24. Priloga Uredbi Komisije (EU) br. 519/2013 (38) kopitari koji su rođeni u Hrvatskoj do 30. lipnja 2013. i nisu identificirani u skladu s Uredbom (EZ) br. 504/2008, identificiraju se u skladu s potonjom Uredbom najkasnije do 31. prosinca 2014.
(77)
Ova bi se Uredba trebala primjenjivati od 1. siječnja 2016. kako bi države članice i subjekti imali vremena za prilagodbu novim pravilima. Međutim, uvjet uspostave i rada središnje baze podataka trebao bi se u Grčkoj, Švedskoj i Ujedinjenoj Kraljevini primjenjivati od 1. srpnja 2016.
(78)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za bilje, životinje, hranu i hranu za životinje te Stalnog odbora za zootehniku,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE, OPĆA NAČELA
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom Uredbom predviđena su pravila za identifikaciju kopitara:
(a)
rođenih u Uniji; ili
(b)
stavljenih u slobodni promet u Uniji u skladu s carinskim postupkom definiranim u članku 5. stavku 16. točki (a) Uredbe (EU) br. 952/2013.
2. Ova Uredba primjenjuje se ne dovodeći u pitanje Odluku 96/78/EZ.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„kopitari” znači divlji ili udomaćeni sisavci s kopitima koji pripadaju svim vrstama roda Equus porodice Equidae, te njihovim križancima;
(b)
„gospodarstvo” znači poljoprivredni ili sportski objekt, staja ili bilo koji prostor ili objekt u kojem se obično drže ili uzgajaju kopitari, bez obzira na namjenu, te prirodni rezervati u kojima kopitari žive slobodno;
(c)
„posjednik” znači svaka fizička ili pravna osoba koja posjeduje kopitare ili je odgovorna za njihovo držanje, uz financijsku naknadu ili bez nje, bilo na trajnoj ili privremenoj osnovi, uključujući tijekom prijevoza, na sajmovima ili tijekom natjecanja, utrka ili kulturnih događanja;
(d)
„vlasnik” znači fizička ili pravna osoba/osobe koje imaju vlasništvo nad kopitarom;
(e)
„registrirani kopitari” znači svi kopitari koji su:
i.
upisani ili registrirani i prihvatljivi za upis u matičnu knjigu u skladu s pravilima utvrđenima u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (b) Direktive 90/427/EEZ i identificirani s pomoću identifikacijskog dokumenta propisanog u članku 8. stavku 1. te Direktive; ili
ii.
konji, uključujući ponije, registrirani u međunarodnom udruženju ili organizaciji koja se bavi konjima za natjecanja ili utrke i identificirani s pomoću identifikacijskog dokumenta koji je izdao nacionalni ogranak tog udruženja ili organizacije;
(f)
„matična knjiga” znači knjiga, upisnik, datoteka ili medij s podacima:
i.
koju vodi bilo organizacija ili udruženje, službeno odobreni ili priznati od strane države članice ili koje vodi službena agencija predmetne države članice; i
ii.
u koju su kopitari upisani ili registrirani i prihvatljivi su za upis uz navođenje svih njihovih predaka koji su poznati;
(g)
„kopitari za uzgoj i proizvodnju” znači kopitari osim onih navedenih u točkama (e) i (h);
(h)
„kopitari za klanje” znači kopitari namijenjeni za prijevoz u klaonicu na klanje, bilo izravno ili putem nekog odobrenog sabirnog centra u smislu članka 7. Direktive 2009/156/EZ;
(i)
„nadležno tijelo” znači središnje tijelo države članice nadležne za organizaciju službenih kontrola ili bilo koje drugo tijelo kojem je dana nadležnost, uključujući nadležno tijelo iz članka 2. točke (h) Direktive 2009/156/EZ;
(j)
„zootehničko tijelo” znači središnje tijelo države članice nadležne za provedbu Direktive 90/427/EEZ ili bilo koje drugo tijelo kojem je dana nadležnost, uključujući tijela iz članka 2. stavka 1. Odluke 92/353/EEZ;
(k)
„privremeni ulazak” znači status registriranog konja koji potječe iz treće zemlje i kojem je dozvoljen ulaz u Uniju na razdoblje kraće od 90 dana na temelju Odluke donesene u skladu s člankom 19. točkom (b) Direktive 2009/156/EZ;
(l)
„trajni ulazak” znači status kopitara koji potječe iz treće zemlje i uvezen je u Uniju na razdoblje od 90 dana ili više;
(m)
„oznaka” znači svako vidljivo ili potencijalno vidljivo i razlikovno obilježje pojedinog kopitara koje je prirođeno ili stečeno te evidentirano u svrhu identifikacije;
(n)
„transponder” znači samoočitavajuća pasivna naprava s radijskom frekvencijom:
i.
koja je u skladu sa standardom ISO 11784 i primjenom dupleksne (FDX ili FDX-B) ili poludupleksne (HDX) tehnologije; i
ii.
koja se može očitati napravom za očitavanje koja je kompatibilna sa standardom ISO 11785, na minimalnoj odaljenosti od 12 cm;
(o)
„jedinstveni životni broj” znači jedinstvena 15-znamenkasta alfanumerička oznaka koja sadržava podatke o pojedinom kopitaru, bazi podataka i zemlji u kojoj su ti podaci po prvi put evidentirani u skladu sa sustavom kodiranja jedinstvenim životnim brojem kopitara (UELN), a koji se sastoji od:
i.
šesteroznamenkastog identifikacijskog kôda kompatibilnog sa sustavom UELN za bazu podataka iz članka 39.; nakon čega slijedi
ii.
devetoznamenkasti individualni identifikacijski broj dodijeljen kopitaru;
(p)
„država članica slobodna od konjske kuge” znači:
i.
svaka država članica u kojoj nije bilo kliničkih, seroloških (kod necijepljenih kopitara) ili epidemioloških dokaza konjske kuge na predmetnom državnom području u prethodne dvije godine; i
ii.
u kojoj nije bilo cijepljenja protiv te bolesti tijekom prethodnih 12 mjeseci;
(q)
„bolesti kopitara koje se obvezno prijavljuju” znači bolesti navedene u Prilogu I. Direktivi 2009/156/EZ;
(r)
„službeni veterinar” znači veterinar kojeg odredi nadležno tijelo države članice ili treće zemlje;
(s)
„pametna kartica” znači plastična naprava s umetnutim računalnim čipom koji može pohranjivati podatke i elektroničkim ih putem prenositi u kompatibilne računalne sustave;
(t)
„odgovorni veterinar” znači veterinar iz članka 10. stavka 1. Direktive 2001/82/EZ.
Članak 3.
Opća načela i obveza identifikacije kopitara
1. Kopitari koji žive na jednom od područja navedenih u Prilogu I. Uredbi (EZ) br. 882/2004 identificiraju se u skladu s ovom Uredbom.
2. Ako posjednik nije vlasnik ili jedan od vlasnika kopitara postupa u skladu s ovom Uredbom u ime vlasnika i u suglasnosti s njime.
3. Države članice i tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. točke (a) i članka 5. stavka 1. točke (b) mogu zahtijevati da zahtjev tijelu izdavatelju za dobivanje identifikacijskog dokumenta kako je predviđeno u članku 11. ili za izmjenu identifikacijskih podataka u postojećem identifikacijskom dokumentu kako je predviđeno u članku 27. mora podnijeti vlasnik.
4. Države članice osiguravaju, ako je potrebno službenim kontrolama u skladu s Uredbom (EZ) br. 882/2004, da posjednici kopitara i tijela izdavatelji ispunjavaju svoje obveze na temelju ove Uredbe.
Članak 4.
Sustav Unije za identifikaciju kopitara
1. U smislu ove Uredbe sustav Unije za identifikaciju kopitara obuhvaća sljedeće elemente:
(a)
jedinstveni doživotni identifikacijski dokument koji ostaje u vlasništvu tijela izdavatelja koje ga je izdalo, osim ako je tijelo izdavatelj predvidjelo drugačije ili je predviđeno ovom Uredbom, i sadržava:
i.
tekstualni opis kopitara i evidentiranje njegovih oznaka;
ii.
ispunjeni dijagram opis s ucrtanim oznakama koje su evidentirane tekstualno;
iii.
prostor za ovlaštene unose o izmjenama identifikacijskih podataka;
(b)
metodu provjere identiteta kojom se:
i.
osigurava nedvosmislena veza između identifikacijskog dokumenta i kopitara za kojeg je izdan;
ii.
pokazuje da je kopitar već prošao postupak identifikacije;
(c)
središnju bazu podataka u kojoj se u skladu s člankom 38. evidentiraju identifikacijski podaci povezani s kopitarom za koji je izdan identifikacijski dokument i s posjednikom koji je podnio zahtjev za identifikacijski dokument i kojom se istodobno životinji dodjeljuje jedinstveni životni broj;
(d)
središnju bazu podataka uspostavljenu u skladu s člankom 39.
2. Kopitar se smatra identificiranim u skladu s ovom Uredbom samo ako:
(a)
ga prati identifikacijski dokument izdan u skladu s jednom od sljedećih odredbi:
i.
članak 9. za kopitare rođene u Uniji; ili
ii.
članak 14. za kopitare uvezene u Uniju; ili
iii.
članak 29. ili 30. kada ga prati duplikat identifikacijskog dokumenta; ili
iv.
članak 32. kada ga prati zamjenski identifikacijski dokument; ili
(b)
je identificiran u skladu s:
i.
člankom 24. za izuzeća premještanja ili prijevoza kopitara koje prati privremeni dokument; ili
ii.
člankom 26. stavkom 2. za izuzeća određenih premještanja i prijevoza kopitara za klanje.
POGLAVLJE II.
IDENTIFIKACIJA KOPITARA ROĐENIH U UNIJI
Članak 5.
Tijela izdavatelji za kopitare rođene u Uniji
1. Identifikacijski dokument propisan člankom 7. izdaje jedno od sljedećih tijela izdavatelja:
(a)
za registrirane kopitare iz članka 2. točke (e) podtočke i. ove Uredbe organizacija ili udruženje službeno odobreno ili priznato u skladu s člankom 2. stavkom 1. Odluke 92/353/EEZ ili službena agencija države članice koja vodi matičnu knjigu u koju je kopitar upisan ili registriran te je prihvatljiv za upis u skladu s Odlukom 96/78/EZ;
(b)
za registrirane konje iz članka 2. točke (e) podtočke ii. nacionalni ogranak međunarodne organizacije ili udruženja koji se bavi konjima za natjecanja ili utrke, a koji nadzire nadležno tijelo države članice u kojoj ima sjedište:
(c)
za kopitare za uzgoj i proizvodnju iz članka 2. točke (g):
i.
tijelo nadležno za gospodarstvo na kojem se kopitar drži u trenutku njegove identifikacije; ili
ii.
tijelo izdavatelj koje imenuje i nadzire nadležno tijelo iz točke (i) kojem je ta zadaća povjerena.
2. Nadležno tijelo imenuje tijela izdavatelje iz stavka 1. točke (c) podtočke ii. samo ako su u skladu sa sljedećim uvjetima:
(a)
mora postojati točan opis zadaća i dužnosti koje je tijelo izdavatelj dužno obavljati te uvjeta u kojima ih smije obavljati;
(b)
mora postojati dokaz da tijelo izdavatelj:
i.
ima stručna znanja, opremu i infrastrukturu potrebnu za obavljanje zadaća koje su mu povjerene;
ii.
ima dovoljan broj odgovarajuće kvalificiranog i iskusnog osoblja;
iii.
je nepristrano i da nije u sukobu interesa s obzirom na izvršavanje zadaća koje su mu povjerene;
iv.
ima predložak identifikacijskog dokumenta koji je u skladu sa zahtjevima propisanima ovom Uredbom;
(c)
tijelo izdavatelj mora blisko surađivati s nadležnim tijelom kako bi se spriječili, i ako je potrebno, otklonili svi slučajevi neispunjavanja zahtjeva ove Uredbe;
(d)
postoji djelotvorna i učinkovita koordinacija između nadležnog tijela i imenovanog tijela izdavatelja.
3. Ako nadležno tijelo na temelju osnovane sumnje zaključi da je tijelo izdavatelj uključeno u postupke koji nisu u skladu sa zahtjevima utvrđenima u ovoj Uredbi, dužno je istražiti takve sumnjive nesukladnosti. Tijelo izdavatelj ne smije izdavati identifikacijske dokumente do završetka istrage i dok se ne isključe ili otklone svi slučajevi nesukladnosti.
4. Ako se unatoč mjerama provedenima u skladu sa stavkom 3., tijelo izdavatelj iz stavka 1. ne pridržava zahtjeva utvrđenih u ovoj Uredbi, nadležno tijelo oduzima odobrenje za izdavanje identifikacijskih dokumenata za kopitare.
Nakon oduzimanja odobrenja za izdavanje identifikacijskih dokumenata nadležno tijelo osigurava da se kopitari u njegovoj nadležnosti i dalje identificiraju u skladu s ovom Uredbom i da identifikacijske dokumente koje su vraćeni ili se trebaju vratiti u skladu s člankom 34. zadrži to nadležno tijelo ili tijelo izdavatelj kojem je nadležno tijelo povjerilo tu zadaću.
Članak 6.
Informacije o tijelima izdavateljima
1. Države članice sastavljaju i ažuriraju popis tijela izdavatelja iz članka 5. stavka 1. i daju taj popis na raspolaganje drugim državama članicama, drugim tijelima izdavateljima i javnosti na internetskim stranicama nadležnog tijela.
2. Popis iz stavka 1.:
(a)
uključuje podatke za kontakt potrebne za ispunjavanje zahtjeva iz članka 35. i članka 37. stavka 4., članka 38. stavka 3. i članka 40. stavka 1.;
(b)
u skladu je s predloškom utvrđenim u poglavlju 2. odjeljku I. točki (f) Priloga II. Odluci 2009/712/EZ i zahtjevima utvrđenima u Prilogu III. toj Odluci;
(c)
izravno je dostupan putem internetske poveznice dostavljene Komisiji u skladu sa stavkom 3. i dovoljno je razumljiv neizvornim govornicima.
3. Kako bi se državama članicama pomoglo da osiguraju dostupnost ažuriranih popisa iz stavka 1., Komisija uspostavlja internetsku stranicu na koju svaka država članica stavlja izravnu poveznicu na potrebne informacije na internetskim stranicama predviđenima u stavku 1.
Članak 7.
Format i sadržaj identifikacijskih dokumenata izdanih za kopitare rođene u Uniji
1. Kopitari rođeni u Uniji identificiraju se s pomoću jedinstvenog identifikacijskog dokumenta za kopitare izdanog za čitav životni vijek kopitara u skladu s:
(a)
predloškom identifikacijskog dokumenta utvrđenom u dijelu 1. Priloga I.;
(b)
dodatnim zahtjevima utvrđenima u dijelu 2. tog Priloga.
2. Tijela izdavatelji osiguravaju da identifikacijski dokument sadržava dovoljan broj stranica s poljima za unos podataka traženih u sljedećim odjeljcima navedenima u predlošku identifikacijskog dokumenta utvrđenom u dijelu 1. Priloga I.:
(a)
u slučaju registriranih kopitara, barem odjeljci I. do IX.;
(b)
u slučaju kopitara za uzgoj i proizvodnju, barem odjeljci I. do IV.
3. Tijela izdavatelji osiguravaju da redoslijed i numeriranje odjeljaka u identifikacijskim dokumentima kako je utvrđeno u dijelu 1. Priloga I. ostanu neizmijenjeni te da za te odjeljke u kojima se nalazi prostor za višestruke unose u identifikacijskom dokumentu postoji dovoljan broj stranica.
4. Tijela izdavatelji odgovorna su za sigurno postupanje s praznim i popunjenim identifikacijskim dokumentima u svojim prostorijama.
Ako poslovnik tijela izdavatelja to omogućuje, ne dovodeći u pitanje članak 4. stavak 1. točku (a), tijelo izdavatelj osigurava da se identifikacijski dokumenti iz članka 34. stavka 1. točke (c) podtočke ii. i članka 35. djelotvorno ponište kako bi se spriječilo bilo kakva zloupotreba samog dokumenta i podataka koje sadržava prije nego što se dokument preda vlasniku za uspomenu na životinju.
5. Nadležno tijelo zajedno sa zootehničkim tijelom može donijeti administrativne postupke kako bi se osigurala usklađenost izgleda identifikacijskih dokumenata koje su izdala tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. pod njihovim nadzorom, pod uvjetom da se poštuju opći zahtjevi iz stavaka 1., 2. i 3.
Članak 8.
Obveze nadležnog tijela u pogledu izdavanja identifikacijskih dokumenata za kopitare rođene u Uniji
Zootehničko tijelo i nadležno tijelo osiguravaju da na njihovom državnom području tijela izdavatelji pod njihovom nadležnosti:
(a)
izdaju identifikacijske dokumente koji su u skladu sa zahtjevima predviđenima u članku 7. stavcima 1., 2. i 3.;
(b)
imaju potrebne sustave kojima, na zahtjev nadležnog tijela, provjeravaju je li identifikacijski dokument koji izdaju:
i.
jedinstven, vjerodostojan i autentičan;
ii.
te uključuje li, ako na zalihama postoje tiskani prazni identifikacijski dokumenti, serijski broj barem na stranicama koje sadržavaju odjeljke I., II. i III. identifikacijskog dokumenta.
Članak 9.
Izdavanje identifikacijskih dokumenata za kopitare rođene u Uniji
1. Tijela izdavatelji izdaju samo one identifikacijske dokumente koji:
(a)
su u skladu sa zahtjevima članka 7. stavaka 1., 2. i 3.;
(b)
imaju odjeljak I. ispravno popunjen podacima provjerenima od strane tijela izdavatelja ili u njegovo ime kako je navedeno u točki 11. dijela A odjeljka I.;
(c)
imaju popunjen odjeljak IV. ako to zahtijeva nacionalno zakonodavstvo ili pravila i propisi tijela izdavatelja iz članka 5. stavka 1. točaka (a) i (b);
(d)
imaju popunjen odjeljak V. u skladu sa stavkom 2. ovog članka.
2. Tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. točke (a) identificira registrirane kopitare iz članka 2. točke (e) podtočke i. u skladu s pravilima matične knjige iz te odredbe i u odjeljku V. identifikacijskog dokumenta unosi podatke u potvrdu o podrijetlu iz članka 8. stavka 1. drugog podstavka Direktive 90/427/EEZ i njezinog Priloga.
3. U skladu s načelima organizacije ili udruženja koje je uspostavilo matičnu knjigu podrijetla pasmine registriranog kopitara, odjeljak V. identifikacijskog dokumenta sadržava:
(a)
potpune podatke o rodoslovlju;
(b)
odjeljak matične knjige iz članaka 2. ili 3. Odluke 96/78/EZ;
(c)
ako postoji, razred glavnog odjeljka matične knjige u koju je upisan registrirani kopitar.
4. Za registraciju konja za natjecanja ili utrke iz članka 2. točke (e). podtočke ii., tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. točke (b):
(a)
izdaje u skladu sa stavkom 1. točkama (a) i (b) i pravilima tog tijela izdavatelja identifikacijski dokument usklađen s odredbama u članku 7. stavcima 1., 2. i 3.; ili
(b)
priznaje i ovjerava identifikacijski dokument izdan za tog konja u skladu sa stavkom 1. ovog članka; ili
(c)
izdaje novi identifikacijski dokument u skladu s člankom 12. stavkom 3. točkom (c).
Članak 10.
Izuzeće od unosa određenih podataka u odjeljcima I. i IV. identifikacijskog dokumenta
1. Odstupajući od članka 4. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 9. stavka 1. točke (b), nadležno tijelo može odobriti tijelima izdavateljima da ne ucrtavaju podatke iz točaka 12. do 18. dijagramskog opisa identifikacijskog dokumenta utvrđenog u dijelu B odjeljku I. Priloga I., pod uvjetom da su ispunjena sljedeća dva uvjeta:
(a)
transponder je implantiran u skladu s člankom 18. ili se primjenjuje istovjetna odobrena alternativna metoda provjere identiteta u skladu s člankom 21.;
(b)
na fotografiji ili ispisu prikazano je dovoljno detalja za prikaz kopitara.
2. Tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. točke (a) i (b) mogu:
(a)
ne koristiti se izuzećem odobrenim u skladu sa stavkom 1. ovog članka;
(b)
prilagoditi identifikacijske dokumente izdane u skladu sa stavkom 1. ovog članka zahtjevima utvrđenima u članku 9. stavku 1.
3. Odstupajući od članka 9. stavka 1. točke (c), podaci o vlasniku mogu se dostaviti u obliku potvrde o vlasništvu ili potvrde o registraciji evidentirane u bazi podataka uspostavljenoj u skladu s člankom 38. koji se odnosi na:
(a)
jedinstveni životni broj kopitara;
(b)
broj identifikacijskog dokumenta i, ako je primjenjivo, kôd transpondera ili odobrenu alternativnu metodu provjere identiteta u skladu s člankom 21.
Potvrda o vlasništvu ili potvrda o registraciji predviđena u prvom podstavku vraća se tijelu izdavatelju ako je životinja uginula ili je prodana, izgubljena, ukradena, zaklana ili usmrćena.
Članak 11.
Zahtjevi za identifikacijske dokumente za kopitare rođene u Uniji
1. Posjednici podnose zahtjev za identifikacijske dokumente za kopitare rođene u Uniji odgovarajućem tijelu izdavatelju u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara te dostavljaju sve podatke potrebne za poštovanje ove Uredbe.
2. Države članice određuju rokove za podnošenje zahtjeva predviđenog u stavku 1. ovog članka potrebne kako bi se poštovao rok za identifikaciju predviđen u članku 12. i članku 13. stavku 1.
3. Odstupajući od stavka 1. ovog članka u skladu s člankom 1. Odluke 96/78/EZ, posjednik može podnijeti zahtjev predviđen u stavku 1. ovog članka odgovarajućem tijelu izdavatelju, kako je navedeno u članku 5. stavku 1. točkama (a) i (b), koje ima sjedište u državi članici osim u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara.
Članak 12.
Rok za identifikaciju kopitara rođenih u Uniji
1. Kopitari rođeni u Uniji identificiraju se identifikacijskom dokumentom izdanim u skladu s člankom 9. najkasnije 12 mjeseci nakon datuma i u svakom slučaju prije trajnog napuštanja gospodarstva rođenja, osim ako se premještanje provodi u skladu s člankom 23. stavkom 2. točkom (c) kao ždrijebe uz majku o kojoj ždrijebe ovisi ili u skladu s člankom 26. stavkom 2.
2. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu odlučiti ograničiti maksimalno dopušteno razdoblje za identificiranje kopitara na šest mjeseci ili na kalendarsku godinu rođenja.
3. Odstupajući od stavaka 1. i 2., novi identifikacijski dokument može se izdati u skladu s člankom 9. u svakom trenutku:
(a)
na zahtjev nadležnog tijela ili od strane samog nadležnog tijela ako postojeći identifikacijski dokument nije u skladu sa zahtjevima članka 7. stavaka 1., 2. i 3. ili ako tijelo izdavatelj nije ispravno upisalo određene identifikacijske podatke utvrđene u odjeljcima I., II. ili V.; ili
(b)
ako kopitar za uzgoj i proizvodnju postane registrirani kopitar u skladu s pravilima tijela izdavatelja iz članka 5. stavka 1. točke (a) i postojeći identifikacijski dokument ne može se tome prilagoditi; ili
(c)
ako konj postane ili je registriran kako registrirani konj iz točke (e) podtočke ii. članka 2. u skladu s pravilima tijela izdavatelja iz članka 5. stavka 1. točke (b) i postojeći identifikacijski dokument ne može se tome prilagoditi; ili
(d)
ako je identifikacijski dokument izdan u skladu s člankom 10. stavkom 1. i ne može se prilagoditi zahtjevima članka 9. stavka 1. u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (b); ili
(e)
u slučajevima iz članka 18. stavka 4. i 5. ako se postojeći identifikacijski dokument ne može na odgovarajući način prilagoditi; ili
(f)
ako nadležno tijelo oduzme identifikacijski dokument u okviru istrage.
U slučajevima opisanima u prvom podstavku postojeći se identifikacijski dokument predaje tijelu izdavatelju na poništenje, a poništenje postojećeg identifikacijskog dokumenta i izdavanje novog identifikacijskog dokumenta evidentira se u bazi podataka uspostavljenoj u skladu s člankom 38.
Članak 13.
Izuzeća koja se odnose na identifikaciju određenih kopitara koji žive u divljim ili poludivljim uvjetima
1. Odstupajući od članka 12., nadležno tijelo može odlučiti da se kopitari, koji pripadaju određenoj populaciji koja živi u divljim ili poludivljim uvjetima na određenim područjima koje definira nadležno tijelo, identificiraju identifikacijskim dokumentom izdanim u skladu s člankom 9. ili člankom 17. stavkom 4. samo ako su:
(a)
uklonjeni iz takvih populacija, isključujući premještaj pod službenim nadzorom iz jedne određene populacije u drugu; ili
(b)
privedeni domaćoj uporabi.
2. Države članice koje se namjeravaju koristiti izuzećem predviđenim u stavku 1. obavješćuju Komisiju, uz upućivanje na ovaj članak, o populacijama i predmetnim područjima koja su odredile u skladu sa stavkom 1. prije korištenja tim izuzećem.
POGLAVLJE III.
IDENTIFIKACIJA KOPITARA UVEZENIH U UNIJU
Članak 14.
Identifikacija kopitara uvezenih u Uniju
Identifikacijski dokumenti izdani u trećim zemljama smatraju se valjanima u skladu s ovom Uredbom pod uvjetom da ispunjavaju sljedeće uvjete:
(a)
izdani su:
i.
u slučaju registriranog kopitara od strane tijela u trećoj zemlji navedenog na popisu predviđenom u članku 3. stavku 1. Direktive 94/28/EZ koje izdaje rodovnike; ili
ii.
u slučaju registriranog konja od strane nacionalnog ogranka međunarodne organizacije ili udruženja koje se bavi konjima za natjecanja ili utrke sa sjedištem u trećoj zemlji međunarodne organizacije ili udruženja iz članka 5. stavka 1. točke (b); ili
iii.
u svim drugim slučajevima od strane nadležnog tijela u trećoj zemlji podrijetla kopitara;
(b)
u skladu su sa svim zahtjevima iz članka 7. stavka 2.
Članak 15.
Zahtjevi za identifikacijske dokumente za kopitare uvezene u Uniju
1. Posjednik kopitara tijelu izdavatelju iz članka 5. stavka 1. nadležnom za predmetnu kategoriju kopitara podnosi zahtjev za izdavanje u skladu s člankom 9. identifikacijskog dokumenta u skladu s člankom 7. ili za upis postojećeg identifikacijskog dokumenta u bazu podataka koju uspostavlja tijelo izdavatelj u skladu s člankom 38. ove Uredbe, u roku od 30 dana od datuma završetka carinskog postupka definiranog u članku 5. stavku 16. točki (a) Uredbe (EU) br. 952/2013, ako:
(a)
se kopitari uvoze u Uniju; ili
(b)
je nadležno tijelo privremeni ulazak registriranog konja u skladu s Odlukom koju donosi Komisija na temelju članka 19. točke (b) Direktive 2009/156/EZ, promijenilo u trajni ulazak u skladu s točkom (c) člankom 19. te Direktive.
2. Ako postojeći identifikacijski dokument iz stavka 1. nije u skladu sa zahtjevima članka 7. stavka 2., tijelo izdavatelj na zahtjev posjednika:
(a)
popunjava identifikacijski dokument tako da bude u skladu sa zahtjevima članka 7. stavka 2.;
(b)
evidentira identifikacijske podatke o životinji te dopunske podatke u bazi podataka uspostavljenoj u skladu s člankom 38.
3. Ako se postojeći identifikacijski dokument iz stavka 1. ne može izmijeniti tako da bude u skladu sa zahtjevima članka 7. stavka 2. ove Uredbe, ne smatra se valjanim za potrebe identifikacije u skladu s ovom Uredbom te se kopitar identificira izdavanjem novog identifikacijskog dokumenta u skladu s člankom 9. koji ispunjava zahtjeve iz članka 7. stavaka 1., 2. i 3., na temelju podnesenog identifikacijskog dokumenta u kojem moraju biti navedeni barem oni podaci koji su utvrđeni u Prilogu Direktivi 90/427/EEZ.
POGLAVLJE IV.
PROVJERE POTREBNE PRIJE IZDAVANJA IDENTIFIKACIJSKIH DOKUMENATA I METODE PROVJERE IDENTITETA
Članak 16.
Provjera jedinstvenih identifikacijskih dokumenata koji se izdaju kopitarima
1. Prije izdavanja identifikacijskog dokumenta tijelo izdavatelj ili osoba koja djeluje u njegovo ime poduzima sve odgovarajuće mjere kako bi se:
(a)
provjerilo je li za dotičnog kopitara već izdan takav identifikacijski dokument;
(b)
spriječilo nezakonito izdavanje više identifikacijskih dokumenata za pojedinog kopitara.
2. Mjere predviđene u stavku 1. uključuju:
(a)
pregledavanje odgovarajuće dokumentacije i dostupnih elektroničkih evidencija;
(b)
procjenu dobi kopitara;
(c)
provjeru kopitara kako je predviđeno u članku 17. u pogledu znakova ili oznaka koje ukazuju na bilo kakvu prethodnu identifikaciju.
Članak 17.
Mjere za otkrivanje prethodnih identifikacija kopitara
1. Mjere za otkrivanje mogućih znakova ili oznaka koje upućuju na prethodnu identifikaciju, kako je predviđeno u članku 16., uključuju barem mjere za otkrivanje:
(a)
bilo kakvih prethodno implantiranih transpondera, uporabom naprave za očitavanje koja je u skladu s normom ISO 11785 i koja može očitavati HDX i FDX-B transpondere barem kad je naprava u izravnom doticaju s površinom tijela na mjestu gdje se u uobičajenim okolnostima transponder implantira;
(b)
bilo kakvih kliničkih znakova koji upućuju na to da su prethodno implantirani transponder ili prethodno primijenjena oznaka u skladu s člankom 21. kirurški uklonjeni ili izmijenjeni;
(c)
bilo kakvih znakova ili naznaka da je na kopitara primijenjena alternativna metoda provjere identiteta u skladu s člankom 21.
2. Ako se, nakon zahtjeva posjednika u skladu s člankom 11. stavkom 1., mjerama predviđenima u stavku 1. ovog članka otkrije postojanje prethodno implantiranog transpondera ili bilo kakve alternativne metode provjere identiteta primijenjene u skladu s člankom 21. koja upućuje na to da je provedena prethodna identifikacija u skladu s člankom 9., tijelo izdavatelj:
(a)
izdaje duplikat ili zamjenski identifikacijski dokument u skladu s člankom 29. ili 32. ovisno o dostupnim podacima;
(b)
unosi podatke tj. broj transpondera ili alternativnu metodu provjere identiteta na odgovarajući način u polja na obrascu u dijelu A i dijagramski opis u dijelu B odjeljka I. identifikacijskog dokumenta.
3. Ako se za kopitara rođenog u Uniji potvrdi nedokumentirano uklanjanje transpondera ili alternativna metoda provjere identiteta iz stavka 1. točke (b) ovog članka, tijelo izdavatelj izdaje zamjenski identifikacijski dokument u skladu s člankom 32.
4. Odstupajući od stavka 2. ovog članka, nadležno tijelo može odobriti izdavanje identifikacijskog dokumenta u skladu s člankom 9. za kopitare koji žive u divljim ili poludivljim uvjetima iz članka 13. koji nose transponder, ali za koje u skladu s člankom 13. nije izdan identifikacijski dokument, pod uvjetom da je u trenutku implantacije kôd transpondera evidentiran u bazi podataka tijela izdavatelja nadležnog za tu populaciju kopitara.
Članak 18.
Elektroničke metode provjere identiteta
1. Tijelo izdavatelj osigurava da se u trenutku prve identifikacije u skladu s člankom 12. transponder implantira u kopitara.
2. Transponder se implantira parenteralno pod aseptičnim uvjetima između glave i grebena na sredini vrata na području nuhalnog ligamenta.
Međutim, nadležno tijelo može odobriti implantaciju transpondera na drugom mjestu na vratu kopitara pod uvjetom da se takvom alternativnom implantacijom:
(a)
ne ugrožava dobrobit kopitara;
(b)
ne povećava rizik od pomicanja transpondera u usporedbi s metodom iz prvog podstavka.
3. Države članice utvrđuju minimalne kvalifikacije potrebne za zahvat predviđen u stavku 2. ili određuju osobu („kvalificirana osoba”) odnosno zanimanje kojem se takvi zahvati povjeravaju.
4. Tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. točaka (a) i (b) mogu zahtijevati da se kopitari koji su identificirani korištenjem alternativne metode provjere identiteta predviđene u članku 21. moraju označiti implantacijom transpondera u svrhu upisa ili registracije kopitara u matične knjige ili registracije registriranih konja za natjecanja.
5. Tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. i nadležno tijelo mogu zahtijevati da se kopitari, koji se smatraju identificiranima u skladu s člankom 4. stavkom 2. i člankom 43. stavkom 1., moraju označiti implantacijom transpondera u svrhu provjere identiteta u slučajevima kada:
(a)
su prethodno implantirani i evidentirani transponderi prestali raditi;
(b)
prirođena ili stečena oznaka evidentirana kao alternativna metoda provjere identiteta iz članka 21. više nije prikladna u tu svrhu; ili
(c)
nadležno tijelo smatra da je potrebno osigurati provjeru identiteta.
Članak 19.
Upravljanje jedinstvenošću kôda koji prikazuje transponder
1. Države članice utvrđuju pravila u skladu sa standardima iz članka 2. točke (n) podtočke i. kako bi se osigurala jedinstvenost kôdova prikazanih na transponderima koje implementiraju tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. kada izdaju identifikacijske dokumente u skladu s člankom 9.
2. Pravila utvrđena u skladu sa stavkom 1. primjenjuju se bez ugrožavanja sustava identifikacije utvrđenog od strane tijela izdavatelja u drugoj državi članici koje je provelo identifikaciju registriranog kopitara u skladu s ovom Uredbom.
Članak 20.
Evidentiranje kôda transpondera u identifikacijskom dokumentu
1. Kada se transponder implantira u skladu s člankom 18. tijelo izdavatelj u identifikacijski dokument unosi sljedeće podatke:
(a)
u točki 5. dijela A odjeljka I. najmanje 15 znamenaka kôda koji odašilje transponder i prikazuje čitač nakon implantacije; i, ako je primjereno:
i.
samoljepljivu naljepnicu s linijskim kôdom pod uvjetom da se stranica nakon toga zapečati; ili
ii.
ispis tog linijskog kôda koji kodira barem tih posljednjih 15 znamenki kôda koji odašilje transponder;
(b)
u točkama 12. ili 13. dijagramskog opisa u dijelu B odjeljka I., ovisno o strani na kojoj je transponder implantiran, mjesto na kojem je transponder implantiran u kopitara i očitan nakon implantacije;
(c)
u točki 19. dijagramskog opisa u dijelu B odjeljka I., potpis veterinara ili kvalificirane osobe koja je provela identifikaciju popunjavanjem točke 3. u dijelu A i dijagramskog opisa u dijelu B odjeljka I. i očitala kôd prikazan transponderom nakon implantacije, ili osobe koja se koristi ovim podacima u svrhu izdavanja identifikacijskog dokumenta u skladu s pravilima tijela izdavatelja.
2. Odstupajući od stavka 1. točke (a) ovog članka, ako je kopitar označen prethodno implantiranim transponderom koji ne udovoljava normama ISO iz članka 2. točke (n) podtočke i., naziv proizvođača ili sustava za očitavanje unosi se u točku 5. dijela A odjeljka I. identifikacijskog dokumenta.
Članak 21.
Odobrenje alternativnih metoda provjere identiteta
1. Odstupajući od članka 18. stavka 1., države članice mogu odobriti prikladne alternativne metode provjere identiteta kopitara rođenih u Uniji, uključujući oznake, kojima se ispunjavaju zahtjevi članka 4. stavka 1. točke (b) i osigurava da se identitet kopitara evidentiran u identifikacijskom dokumentu može provjeriti.
2. Države članice osiguravaju:
(a)
da se alternativne metode provjere identiteta kopitara ne koriste kao jedini način provjere identiteta većine kopitara koji se identificiraju u skladu s ovom Uredbom na njihovu državnom području;
(b)
da se vidljive oznake koje se stavljaju na kopitare za uzgoj i proizvodnju ne mogu zamijeniti s onima koje na njihovu državnom području upotrebljavaju tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. točke (a) za registrirane kopitare;
(c)
da svaka odobrena alternativna metoda provjere identiteta ili svaka kombinacija tih metoda daje najmanje ista jamstva kao i transponder implantiran u skladu s člankom 18.;
(d)
da se informacije o alternativnoj metodi provjere identiteta koja se primjenjuje na pojedinog kopitara mogu opisati u formatu koji se može digitalizirati i pohraniti na način da se mogu pretraživati u bazi podataka uspostavljenoj u skladu s člankom 38.
3. Države članice koje se namjeravaju koristiti izuzećem predviđenim u stavku 1. daju informacije o odobrenim alternativnim metodama provjere identiteta na raspolaganje Komisiji, ostalim državama članicama i javnosti na internetskim stranicama iz članka 6. stavka 1.
Članak 22.
Obveze tijela izdavatelja i posjednika koji se koriste alternativnim metodama provjere identiteta
1. Tijelo izdavatelj osigurava da se za kopitara ne izdaje nikakav identifikacijski dokument osim:
(a)
ako je provjerena ispravna primjena odobrene alternativne metode provjere identiteta iz članka 21.;
(b)
ako je primijenjena metoda provjere identiteta unesena u točku 6. ili 7. u dijelu A odjeljka I. ili, ako je primjenjivo, u odjeljku XI. identifikacijskog dokumenta i evidentirana u bazi podataka u skladu s člankom 38. stavkom 1. točkom (f).
2. Ako se primjenjuje alternativna metoda provjere identiteta, posjednik osigurava načine pristupanja tim identifikacijskim podacima ili, ako je primjenjivo, snosi troškove ili se suočava s kašnjenjem provjere identiteta kopitara.
POGLAVLJE V.
PREMJEŠTANJE I PRIJEVOZ KOPITARA
Članak 23.
Premještanje i prijevoz registriranih kopitara i kopitara za uzgoj i proizvodnju
1. Identifikacijski dokumenti izdani za registrirane kopitare ili za kopitare za uzgoj i proizvodnju u skladu s člankom 9. stavkom 1., člancima 14., 29., 30. ili 32. u svakom trenutku prate te kopitare za koje su izdani, uključujući, ako je propisano nacionalnim zakonodavstvom, tijekom prijevoza trupla kopitara za preradu u objektu odobrenom u skladu s člankom 24. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1069/2009 ili navedenom u poglavlju III. točki (a) podtočki iii. Priloga III. Uredbi (EU) br. 142/2011.
2. Odstupajući od stavka 1., identifikacijski dokument ne mora pratiti registrirane kopitare ili kopitare za uzgoj i proizvodnju ako:
(a)
su u staji ili na paši, a identifikacijski dokument posjednik može bez odlaganja pokazati;
(b)
se privremeno jašu, voze, tjeraju ili vode:
i.
u blizinu gospodarstva unutar države članice tako da se identifikacijski dokument može pokazati bez odlaganja; ili
ii.
tijekom premještanja kopitara radi ispaše na registrirane ljetne pašnjake i s njih pod uvjetom da se identifikacijski dokumenti mogu pokazati na gospodarstvu s kojega se krenulo na ispašu;
(c)
su neodbijeni od sise i nalaze se uz majku ili kobilu koja ih doji;
(d)
sudjeluju u treningu ili testiranju za konjičko natjecanje ili događaj radi kojega privremeno napuštaju mjesto treninga, održavanja natjecanja ili događaja;
(e)
se premještaju ili prevoze u hitnoj situaciji koja se odnosi na same kopitare ili na gospodarstvo na kojem borave.
Članak 24.
Izuzeće premještanja ili prijevoza kopitara koje prati privremeni dokument
1. Po podnošenju zahtjeva posjednika ili na zahtjev nadležnog tijela tijelo izdavatelj izdaje privremeni dokument u kojem su navedeni barem podaci predviđeni u Prilogu III., čime se omogućuje premještanje ili prijevoz kopitara unutar iste države članice u razdoblju od najviše 45 dana tijekom kojeg se identifikacijski dokument nalazi kod tijela izdavatelja ili nadležnog tijela u svrhu ažuriranja identifikacijskih podataka.
2. Kopitari koje prati privremeni dokument, kako je predviđeno u stavku 1., ne smiju se premještati u klaonicu na klanje radi prehrane ljudi.
3. Odstupajući od stavka 1., ako se tijekom razdoblja od 45 dana navedenog u tom stavku kopitar mora prevesti u drugu državu članicu ili kroz drugu državu članicu u treću zemlju, uz privremeni dokument iz stavka 1. ovog članka, bez obzira na njegov registracijski status, popraćen je zdravstvenim certifikatom u skladu s Prilogom III. Direktivi 2009/156/EZ.
Članak 25.
Izuzeća za premještanja s pametnom karticom
1. Odstupajući od članka 23. stavka 1., nadležno tijelo može odobriti premještanje ili prijevoz registriranih kopitara ili kopitara za uzgoj i proizvodnju unutar iste države članice bez identifikacijskog dokumenta, pod uvjetom da su popraćeni pametnom karticom koju je izdalo isto tijelo izdavatelj koje je izdalo i njihov identifikacijski dokument i koja sadržava podatke utvrđene u Prilogu II.
2. Države članice koje se koriste izuzećem predviđenim u stavku 1. ovog članka mogu u okviru svojih vlastitih državnih područja jedna drugoj dodijeliti izuzeća koja obuhvaćaju premještanje ili prijevoz registriranih kopitara ili kopitara za uzgoj i proizvodnju.
One izvješćuju Komisiju o svojoj nakani da dodijele takva izuzeća.
Članak 26.
Premještanje i prijevoz kopitara za klanje
1. Kopitare za klanje dok se premještaju ili prevoze u klaonicu prati sljedeće:
(a)
identifikacijski dokument izdan u skladu s člankom 9. stavkom 1. ili člankom 14.; ili
(b)
duplikat identifikacijskog dokumenta u skladu s člankom 29. ili 30. koji je podlijegao izuzeću predviđenom u članku 31.
2. Odstupajući od stavka 1. nadležno tijelo može odobriti da se kopitar za klanje za kojeg nije izdan identifikacijski dokument u skladu s člankom 9. stavkom 1., prevozi izravno s gospodarstva rođenja do klaonice unutar iste države članice pod uvjetom:
(a)
da je kopitar za klanje mlađi od 12 mjeseci i da ima vidljive zubne zvijezde na privremenim lateralnim sjekutićima;
(b)
da postoji neprekinuta sljedivost od gospodarstva rođenja do klaonice;
(c)
da je tijekom prijevoza do klaonice kopitar za klanje pojedinačno označen u skladu s člancima 18. ili 21.;
(d)
da je pošiljka popraćena podacima o prehrambenom lancu u skladu s odjeljkom III. Priloga II. Uredbi (EZ) br. 853/2004 koji moraju sadržavati upućivanje na pojedinačno označivanje iz točke (c) ovog stavka;
(e)
da se transponder ili bilo kakav fizički identifikator stavljen na kopitara u skladu s člankom 21. zaštiti od naknadne nezakonite uporabe, posebno od ponovnog stavljanja u uporabu, uništavanja ili odbacivanja in situ.
3. Članak 34. stavak 1. točke (b) i (c) ne primjenjuju se u slučaju premještanja ili prijevoza kopitara za klanje u skladu sa stavkom 2. ovog članka.
POGLAVLJE VI.
UPRAVLJANJE, IZDAVANJE DUPLIKATA, ZAMJENA I PONIŠTENJE VALJANOSTI IDENTIFIKACIJSKIH DOKUMENATA
Članak 27.
Obveze posjednika u pogledu upravljanja identifikacijskim dokumentima kako bi se osigurao kontinuitet identiteta tijekom životnog vijeka kopitara
1. Posjednik kopitara osigurava da su sljedeći identifikacijski podaci u identifikacijskom dokumentu u svakom trenutku ažurirani i točni:
(a)
status kopitara u pogledu njegove prihvatljivosti za klanje radi prehrane ljudi;
(b)
čitljivi kôd transpondera ili oznaka primijenjena kao alternativna metoda provjere identiteta kako je predviđeno u članku 21.;
(c)
status registriranog kopitara ili kopitara za uzgoj i proizvodnju;
(d)
podaci o vlasništvu, ako to zahtijeva zakonodavstvo države članice u kojoj kopitar boravi ili tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1.
2. Neovisno o tijelu izdavatelju koje je izdalo identifikacijski dokument u skladu s člankom 9. stavkom 1., člancima 14., 29. ili 32., posjednik kopitara osigurava da se dokumentacijski dokument preda tijelu izdavatelju iz članka 5. stavka 1., nadležnom za kategoriju kopitara u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara, kako bi dostavilo identifikacijske podatke iz članka 38. stavka 1. u roku od 30 dana od:
(a)
izdavanja identifikacijskog dokumenta u skladu s člankom 9. stavkom 1. od strane tijela izdavatelja izvan države članice u kojoj je smješteno gospodarstvo;
(b)
uvođenja kopitara u državu članicu u kojoj je smješteno gospodarstvo iz druge države članice, osim
i.
kopitara koji sudjeluju u natjecanjima, utrkama, sajmovima, treninzima i vuči u razdoblju od najviše 90 dana;
ii.
pastuha koji se nalaze u državi članici u sezoni rasploda;
iii.
kobila koje se nalaze u državi članici radi rasploda u razdoblju od najviše 90 dana;
iv.
kopitara smještenih u veterinarskom objektu iz medicinskih razloga;
v.
kopitara namijenjenih za klanje u roku od 10 dana od njihova uvođenja.
3. Ako se ukaže potreba za ažuriranjem identifikacijskih podataka iz članka 38. stavka 1. u identifikacijskom dokumentu, posjednik predaje identifikacijski dokument u roku od 30 dana od događaja koji je utjecao na identifikacijske podatke:
(a)
u slučaju registriranih kopitara iz članka 2. točke (e). podtočke i. tijelu izdavatelju iz članka 5. stavka 1. točke (a) koje
i.
je izdalo identifikacijski dokument za dotičnog registriranog kopitara; ili
ii.
je odobreno u skladu s Odlukom 92/353/EEZ u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara i koje je uspostavilo matičnu knjigu u koju se kopitar može upisati i registrirati u skladu s Odlukom 96/78/EZ; ili
(b)
u slučaju registriranih konja iz članka 2. točke (e) podtočke ii. tijelu izdavatelju iz članka 5. stavka 1. točke (b) u skladu s pravilima tog tijela izdavatelja koje je izdalo identifikacijski dokument za dotičnog registriranog konja; ili
(c)
nadležnom tijelu ili bilo kojem tijelu izdavatelju koje je u skladu s ovom Uredbom odredilo nadležno tijelo države članice u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara.
Članak 28.
Obveze tijela izdavatelja u pogledu upravljanja identifikacijskim dokumentima kako bi se osigurao kontinuitet identiteta tijekom životnog vijeka kopitara
Tijelo izdavatelj iz članka 27. stavka 3.:
(a)
provodi potrebno ažuriranje identifikacijskih podataka u identifikacijskom dokumentu;
(b)
unosi u dio C odjeljka I. identifikacijskog dokumenta potrebne podatke o tijelu izdavatelju koji moraju sadržavati barem broj baze podataka kompatibilan s jedinstvenim životnim brojem kopitara (UELN), ako prvotno nije izdalo identifikacijski dokument u skladu s člankom 9. stavkom 1.;
(c)
popunjava polja u odjeljku IV. identifikacijskog dokumenta gdje nacionalno zakonodavstvo ili pravila tijela izdavatelja zahtijevaju promjenu vlasništva;
(d)
unosi ili popunjava u bazi podataka koju je uspostavilo u skladu s člankom 38. identifikacijske podatke navedene u predanom identifikacijskom dokumentu;
(e)
šalje informacije u središnju bazu podataka u skladu s člankom 39.
Članak 29.
Izdavanje duplikata identifikacijskih dokumenata
1. Duplikat identifikacijskog dokumenta izdaje tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. ako:
(a)
je izvorni identifikacijski dokument izgubljen i može se utvrditi identitet životinje, osobito s pomoću kôda kojeg odašilje transponder ili alternativne metode provjere identiteta skladu s člankom 21.; ili
(b)
životinja nije identificirana u roku određenom u članku 12., članku 14. ili članku 43. stavku 2., pod uvjetom da je potvrda o pripustu dostupna i da je biološka majka ili u slučaju prijenosa embrija kobila koja je doji identificirana u skladu s ovom Uredbom; ili
(c)
nadležno tijelo ima dokaz da određeni identifikacijski podaci u postojećem identifikacijskom dokumentu ne odgovaraju pripadajućem kopitaru i ne mogu se primijeniti odredbe članka 12. stavka 3. točke (a).
2. U slučajevima opisanima u stavku 1. tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. na zahtjev posjednika ili na zahtjev nadležnog tijela:
(a)
na životinju, ako je potrebno, primjenjuje transponder u skladu s člankom 18. ili odobrenu metodu provjere identiteta u skladu s člankom 21.;
(b)
izdaje duplikat identifikacijskog dokumenta jasno označen kao takav („duplikat identifikacijskog dokumenta”) s uputom na jedinstveni životni broj evidentiran u bazi podataka tijela izdavatelja koje:
i.
je provelo prvu identifikacijsku životinje i izdalo izgubljeni izvorni identifikacijski dokument; ili
ii.
izdaje duplikat identifikacijskog dokumenta za životinju iz stavka 1. točke (b);
(c)
klasificira kopitara u dio II. odjeljka II. duplikata identifikacijskog dokumenta kako kopitara koji nije namijenjen klanju radi prehrane ljudi.
3. Podaci iz duplikata identifikacijskog dokumenta izdanog u skladu sa stavkom 2. unose se s uputom na jedinstveni životni broj u bazu podataka u skladu s člankom 38. i prosljeđuju se u središnju bazu podataka u skladu s člankom 39.
4. Ako je izgubljeni identifikacijski dokument izdalo u skladu s člankom 9. stavkom 1. tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. koje više ne postoji, duplikat identifikacijskog dokumenta izdaje u skladu sa stavkom 2. ovog članka tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara.
Članak 30.
Izdavanje duplikata identifikacijskih dokumenata za kopitare uvezene u Uniju
Odstupajući od članka 29. stavka 2. ako je izgubljeni identifikacijski dokument izdalo tijelo izdavatelj iz članka 14. točke (a) u trećoj zemlji, novi identifikacijski dokument može izdati to tijelo izdavatelj u trećoj zemlji ako je novi identifikacijski dokument:
(a)
tijelo izdavatelj iz članka 14. točke (a) poslalo tijelu izdavatelju iz članka 29. stavka 2., pri čemu je označen kao duplikat identifikacijskog dokumenta, životinja se klasificira u skladu s člankom 29. stavka 2. točke (c) i podaci se unose u bazu podataka u skladu s člankom 29. stavkom 3.;
(b)
tijelo izdavatelj ili nadležno tijelo u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara proslijedilo posjedniku ili, ako se izričito zahtijeva propisima države članice u kojoj se nalazi kopitar, vlasniku.
Članak 31.
Suspenzija statusa kopitara za klanje radi prehrane ljudi
1. Odstupajući od članka 29. stavka 2. točke (c) i članka 30. i osim u slučaju opisanom u članku 43. stavku 2., nadležno tijelo može odlučiti suspendirati status kopitara kao životinje namijenjene klanju radi prehrane ljudi na razdoblje od šest mjeseci ako:
(a)
posjednik može u roku od 30 dana od navedenog datuma gubitka identifikacijskog dokumenta na zadovoljavajući način dokazati da status kopitara kao životinje namijenjene klanju radi prehrane ljudi nije ugrožen nikakvim liječenjem;
(b)
je zahtjev za identifikaciju podnesen u skladu s člankom 1. stavkom 1. drugom alinejom Odluke 96/78/EZ tijekom prve godine života, ali nakon što je isteklo maksimalno dopušteno razdoblje iz članka 12. stavka 2. ove Uredbe.
2. U slučaju opisanom u stavku 1. nadležno tijelo unosi datum početka šestomjesečnog razdoblja suspenzije u prvi stupac dijela III. odjeljka II. duplikata identifikacijskog dokumenta te popunjava njegov treći stupac.
Članak 32.
Izdavanje zamjenskih identifikacijskih dokumenata
1. Zamjenski identifikacijski dokument izdaje tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. ako:
(a)
je izvorni identifikacijski dokument izgubljen i:
i.
ne može se utvrditi identitet životinje;
ii.
nema naznaka niti dokaza da je za tu životinju identifikacijski dokument prethodno izdalo tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1.;
(b)
životinja nije identificirana u roku utvrđenom u članku 12. stavcima 1. ili 2., članku 14. ili članku 43. stavku 2.
2. U slučajevima opisanima u stavku 1., tijelo izdavatelj iz članka 5. stavka 1. točke (c) nadležno za područje na kojem je smješteno gospodarstvo kopitara na zahtjev posjednika ili na zahtjev nadležnog tijela:
(a)
implantira transponder u životinju u skladu s člankom 18. ili primjenjuje alternativnu metodu provjere identiteta u skladu s člankom 21.;
(b)
izdaje zamjenski identifikacijski dokument jasno označen kao takav („zamjenski identifikacijski dokument”) s uputom na novi jedinstveni životni broj koji odgovara podacima u bazi podataka o izdavanju tog zamjenskog identifikacijskog dokumenta;
(c)
kopitara klasificira u dio II. odjeljka II. zamjenskog identifikacijskog dokumenta kao kopitara koji nije namijenjen klanju radi prehrane ljudi.
3. Podaci iz zamjenskog identifikacijskog dokumenta izdanog u skladu sa stavkom 2. ovog članka unose se s uputom na jedinstveni životni broj u bazu podataka kako je navedeno u članku 38. i prosljeđuju se u središnju bazu podataka u skladu s člankom 39.
Članak 33.
Poništenje valjanosti identifikacijskog dokumenta u svrhu premještanja životinja
Službeni veterinar poništava valjanost identifikacijskog dokumenta radi premještanja životinja odgovarajućim unosom u odjeljak III. tog dokumenta ako se kopitar drži na gospodarstvu ili dolazi s gospodarstva koje:
(a)
podliježe zabrani iz članka 4. stavka 5. Direktive 2009/156/EZ; ili
(b)
se nalazi u državi članici koja nije država članica slobodna od konjske kuge ili na dijelu državnog područja države članice koje se u skladu s člankom 5. stavkom 2. Direktive 2009/156/EZ smatra zaraženim konjskom kugom.
POGLAVLJE VII.
UGINUĆE KOPITARA I KOPITARI NAMIJENJENI KLANJU RADI PREHRANE LJUDI TE EVIDENCIJA DAVANJA LIJEKOVA
Članak 34.
Obveze službenog veterinara i nadležnog tijela u slučaju klanja ili uginuća kopitara
1. Kod klanja ili uginuća kopitara poduzimaju se sljedeće mjere:
(a)
transponder se zaštićuje od naknadne nezakonite uporabe, posebno njegova ponovnog stavljanja u uporabu, uništavanja ili odbacivanja in situ;
(b)
identifikacijski dokument smatra se nevažećim barem tako da se na svim stranicama otisne nekrivotvorivi pečat „nije važeći” ili da se kroz sve stranice probuši rupa odgovarajućeg promjera i da nije manja od rupa standardne bušilice;
(c)
s uputom na jedinstveni životni broj kopitara:
i.
identifikacijski dokument uništava se pod službenim nadzorom u klaonici u kojoj je životinja zaklana i tijelu izdavatelju dostavlja se izravno ili putem kontaktne točke iz članka 36. stavka 2. potvrda kojom se obavješćuje o datumu klanja životinje u klaonici i o datumu uništenja identifikacijskog dokumenta; ili
ii.
poništeni identifikacijski dokument vraća se tijelu izdavatelju navedenom u točki 11. u dijelu A odjeljka I. identifikacijskog dokumenta ili u dijelu C tog odjeljka nakon ažuriranja u skladu s člankom 28. točkom (b), izravno ili putem kontaktne točke iz članka 36. stavka 2. zajedno s informacijama o datumu klanja ili usmrćivanja životinje u svrhu kontrole bolesti.
2. Mjere predviđene stavkom 1. provodi ili nadzire:
(a)
službeni veterinar:
i.
u slučaju klanja ili usmrćivanja u svrhu kontrole bolesti u skladu s člankom 4. stavkom 4. drugim podstavkom točkom (a) Direktive 2009/156/EZ; ili
ii.
nakon klanja u skladu s člankom 7. stavkom 3. Direktive 2009/156/EZ; ili
(b)
nadležno tijelo definirano u članku 3. stavku 10. Uredbe (EZ) br. 1069/2009 u slučaju zbrinjavanja ili obrade trupa koji je bio popraćen identifikacijskim dokumentom u skladu s nacionalnim zakonodavstvom iz članka 23. stavka 1. ove Uredbe, u:
i.
objektu odobrenom u skladu s člankom 24. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EZ) br. 1069/2009; ili
ii.
spalionici niskog kapaciteta iz točke (a) podtočke iii. poglavlja III. Priloga III. Uredbi (EU) br. 142/2011.
3. Ako se, kako se propisuje stavkom 1. točkom (a) ovog članka, transponder ne može izvaditi iz tijela kopitara koji je zaklan radi prehrane ljudi, službeni veterinar proglašava meso ili dio mesa koji sadržava transponder neprikladnim za prehranu ljudi u skladu s poglavljem V. stavkom 1. točkom (n) odjeljka II. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 854/2004.
Članak 35.
Obveze posjednika i tijela izdavatelja u slučaju uginuća ili gubitka kopitara
1. U svim slučajevima uginuća ili gubitka kopitara, uključujući krađu, koji nisu navedeni u članku 34., posjednik u roku od 30 dana od uginuća ili gubitka kopitara vraća identifikacijski dokument odgovarajućem tijelu izdavatelju navedenom u dijelu A odjeljka I. ili ažuriranom u skladu s članku 28. točkom (b) u dijelu C odjeljka I. identifikacijskog dokumenta.
2. Tijelo izdavatelj koje je obaviješteno o uginuću ili gubitku kopitara u skladu s člankom 34. ili stavkom 1. ovog članka postupa u skladu s člankom 28. točkama (d) i (e).
Članak 36.
Obveze država članica da osiguraju protok informacija nakon uginuća kopitara
1. Države članice provode postupke vraćanja nevažećih identifikacijskih dokumenata tijelu izdavatelju kako je predviđeno u članku 34. stavku 1. točki (c) podtočki ii.
2. Države članice mogu uspostaviti kontaktnu točku za zaprimanje potvrde iz članka 34. stavka 1. točke (c) podtočke i. ili identifikacijskih dokumenata iz članka 34. stavka 1. točke (c) podtočke ii. na daljnje prosljeđivanje predmetnim tijelima izdavateljima na njihovu državnom području.
Kontaktna točka može biti tijelo za veze iz članka 35. Uredbe (EZ) br. 882/2004.
3. Ako je primjenjivo u skladu sa stavkom 2., pojedinosti o kontaktnoj točki koje se mogu unijeti u središnju bazu podataka predviđenu člankom 39., stavljaju se na raspolaganje drugim državama članicama i javnosti putem internetskih stranica iz članka 6. stavka 1.
Članak 37.
Kopitari namijenjeni klanju radi prehrane ljudi te evidencija davanja lijekova
1. Kopitar se smatra namijenjenim klanju radi prehrane ljudi osim ako je, u skladu s ovom Uredbom, u dijelu II. odjeljka II. identifikacijskog dokumenta neopozivo utvrđeno da nije za tu namjenu na temelju:
(a)
potpisa vlasnika po njegovu vlastitom nahođenju, potvrđenog od strane tijela izdavatelja; ili
(b)
potpisa posjednika i nadležnog veterinara koji postupa u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2001/82/EZ; ili
(c)
upisa tijela izdavatelja kada izdaje duplikat identifikacijskog dokumenta u skladu s člancima 29. ili 30. ili zamjenski identifikacijski dokument u skladu s člankom 32.
2. Prije bilo kakvog liječenja u skladu s člankom 10. stavkom 2. Direktive 2001/82/EZ ili bilo kakvog liječenja uporabom medicinskog proizvoda koji je odobren u skladu s člankom 6. stavkom 3. te Direktive, nadležni veterinar iz članka 10. stavka 1. Direktive 2001/82/EZ utvrđuje status kopitara kao:
(a)
životinje koja je namijenjena klanju radi prehrane ljudi, što je polazišni slučaj; ili
(b)
životinje koja nije namijenjena klanju radi prehrane ljudi kako je utvrđeno u dijelu II. odjeljka II. identifikacijskog dokumenta.
3. Ako liječenje iz stavka 2. ovog članka za kopitara koji je namijenjen klanju radi prehrane ljudi nije dopušteno, nadležni veterinar iz članka 10. stavka 1. Direktive 2001/82/EZ osigurava da se u skladu s odstupanjem predviđenim člankom 10. stavkom 2. Direktive 2001/82/EZ dotični kopitar prije liječenja neopozivo proglasi životinjom koja nije namijenjena klanju radi prehrane ljudi tako da:
(a)
popuni i potpiše dio II. odjeljak II. identifikacijskog dokumenta; i
(b)
poništi dio III. odjeljka II. identifikacijskog dokumenta u skladu s uputama propisanima u dijelu III. odjeljku II.
4. Nakon što su poduzete mjere previđene u stavku 3., posjednik kopitara predaje identifikacijski dokument tijelu izdavatelju u državi članici u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara ili dostavlja informacije internetom, ako je uspostavljen takav pristup bazi podataka, u roku od najviše 14 dana od datuma potpisa u dijelu II. odjeljka II. identifikacijskog dokumenta.
5. Odstupajući od stavka 4., država članica može donijeti mjere kojima se osigurava da nadležni veterinar mjere provedene u skladu sa stavkom 3. u roku od 14 dana od datuma potpisa u dijelu II. odjeljka II. identifikacijskog dokumenta:
(a)
prijavljuje izravno tijelu izdavatelju iz stavka 4. i dostavlja informacije potrebne tijelu izdavatelju za ažuriranje baze podataka uspostavljene u skladu s člankom 39.; ili
(b)
unosi izravno u središnju bazu podataka uspostavljenu u skladu s člankom 39., ako je tijelo izdavatelj iz stavka 4. osiguralo da su informacije unesene i u bazu podataka uspostavljenu u skladu s člankom 38.
6. Ako se kopitar treba liječiti pod uvjetima iz članka 10. stavka 3. Direktive 2001/82/EZ, nadležni veterinar u dio III. odjeljka II. identifikacijskog dokumenta unosi potrebne pojedinosti o medicinskom proizvodu koji sadržava tvari koje su ključne ili koje donose dodanu kliničku korist za liječenje kopitara navedene u Uredbi (EZ) br. 1950/2006.
Nadležni veterinar upisuje datum posljednje primjene lijeka, kako je propisano, te djelujući u skladu s člankom 11. stavkom 4. Direktive 2001/82/EZ obavješćuje posjednika o datumu isteka razdoblja karencije utvrđenog u skladu s člankom 10. stavkom 3. te Direktive.
POGLAVLJE VIII.
EVIDENCIJE I SANKCIJE
Članak 38.
Baza podataka
1. Kada se izdaje identifikacijski dokument ili registrira prethodno izdani identifikacijski dokument, tijelo izdavatelj u svojoj bazi podataka evidentira barem sljedeće podatke koji se odnose na kopitara:
(a)
jedinstveni životni broj;
(b)
vrsta;
(c)
spol;
(d)
boja;
(e)
datum (dd/mm/gggg) rođenja kako ga je prijavio posjednik iz točke (i);
(f)
ako je primjenjivo, barem posljednjih 15 znamenki kôda koji odašilje transponder ili kôda koji odašilje identifikacijska naprava s radiofrekvencijom koja ne udovoljava standardu ISO 11784 uz podatke o potrebnom sustavu za očitavanje ili o alternativnoj metodi provjere identiteta primijenjenoj u skladu s člankom 21.;
(g)
država rođenja kako ju je prijavio posjednik iz točke (i);
(h)
datum izdavanja i svake izmjene identifikacijskog dokumenta;
(i)
ime i adresa posjednika koji je podnio zahtjev iz članka 11. stavka 1., članka 15. stavka 1., članka 29. stavka 2. ili članka 32. stavka 2. ili, ako je primjenjivo, predao identifikacijski dokument kako je navedeno u članku 27. stavku 3.;
(j)
status registriranog kopitara ili kopitara za uzgoj i proizvodnju;
(k)
ime životinje (odnosno ime po rođenju i, ako je primjenjivo, komercijalno ime) kako ga je prijavio posjednik iz točke (i);
(l)
poznati status životinje kao životinje koja nije namijenjena klanju radi prehrane ljudi;
(m)
serijski broj ako se takav serijski broj primjenjuje na identifikacijski dokument iz članka 9. stavka 1. i stavka 3. te svi podaci o novom, duplikatu ili zamjenskom identifikacijskom dokumentu izdanom u skladu s člankom 12. stavkom 3., člankom 29., člankom 30. ili člankom 32.;
(n)
zemlja u kojoj je smješteno gospodarstvo kopitara kako je prijavio posjednik iz točke (i);
(o)
prijavljeni datum uginuća ili gubitka životinje kako je prijavio posjednik iz točke (i) ili datum klanja.
2. Tijelo izdavatelj pohranjuje podatke iz stavka 1. ovog članka u svojoj bazi podataka najmanje 35 godina ili najmanje dvije godine od datuma obavijesti o uginuću kopitara u skladu s člankom 34.
3. Najkasnije 15 dana od datuma evidentiranja podataka iz stavka 1. ovog članka, tijelo izdavatelj iz tog stavka dostavlja informacije iz točaka (a) do (j) i (l) do (o) tog članka u središnju bazu podataka uspostavljenu u skladu s člankom 39. u državi članici:
(a)
u kojoj je tijelo izdavatelj odobreno, priznato ili imenovano ili ima sjedište u skladu s člankom 5. stavkom 1.;
(b)
u kojoj je kopitar rođen.
Članak 39.
Uspostavljanje središnje baze podataka
1. Države članice uspostavljaju središnju bazu podataka za potrebe ove Uredbe.
2. Odstupajući od stavka 1., središnja baza podataka nije potrebna u onim državama članicama koje imaju jedinstvenu bazu podataka za registrirane kopitare i jedinstvenu bazu podataka za kopitare za uzgoj i proizvodnju, pod uvjetom:
(a)
da obje baze podataka mogu učinkovito međusobno komunicirati i surađivati sa središnjim bazama podataka u skladu s člankom 40. kako bi se ažurirali identifikacijski podaci za kopitare kojima se mijenja status u registrirane kopitare ili kopitare za uzgoj i proizvodnju;
(b)
da nadležno tijelo ima izravan pristup svakoj od tih baza podataka.
3. Države članice omogućuju pristup nazivu, adresi i podacima za kontakt svojih središnjih baza podataka drugim državama članicama i javnosti na internetskim stranicama predviđenima u članku 6. stavku 1.
Članak 40.
Funkcioniranje i suradnja središnjih baza podataka
1. Svaka država članica osigurava da tijela izdavatelji iz članka 5. stavka 1. unose podatke iz članka 28. točke (e) i članka 38. stavka 1. povezane s kopitarima identificiranima na njezinu državnom području u središnju bazu podataka ili da su baze podataka tijela izdavatelja na njezinu državnom području umrežene s tom središnjom bazom podataka.
2. Države članice surađuju pri upravljanju svojim središnjim bazama podataka u skladu s Direktivom 89/608/EEZ i osiguravaju:
(a)
da u skladu s člankom 28. ove Uredbe, središnja baza podataka šalje, uz uputu na jedinstveni životni broj, svaku izmjenu identifikacijskih podataka iz članka 38. stavka 1. u središnju bazu podataka države članice u kojoj je izdan identifikacijski dokument;
(b)
da se nadležnim tijelima drugih država članica odobri besplatan pristup minimalnim podacima pohranjenima u središnjoj bazi podataka kako bi provjerila je li evidentiran kôd transpondera, jedinstveni životni broj ili broj putovnice.
Članak 41.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na povrede odredaba ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu provedbu. Propisane sankcije moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju o tim odredbama do 1. siječnja 2016., a o naknadnim izmjenama koje se na njih odnose obavješćuju je bez odlaganja.
POGLAVLJE IX.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 42.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. 504/2008 stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2016.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu.
Članak 43.
Prijelazne odredbe
1. Odstupajući od članka 4. stavka 2., sljedeći kopitari smatraju se identificiranima u skladu s ovom Uredbom:
(a)
kopitari koji su rođeni najkasnije do 30. lipnja 2009. te su do toga datuma identificirani u skladu s Odlukom 93/623/EEZ ili 2000/68/EZ, ako su identifikacijski dokumenti izdani za te kopitare:
i.
registrirani u skladu s člankom 21. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 504/2008 najkasnije do 31. prosinca 2009.; i
ii.
sadržavaju odjeljak koji odgovara odjeljku IX. predloška identifikacijskog dokumenta utvrđenog u Prilogu Odluci 93/623/EEZ te je popunjen dio III.-A identifikacijskog dokumenta ako su upisani podaci u njegovu dijelu III.-B;
(b)
kopitari koji su rođeni najkasnije do 30. lipnja 2009., ali nisu identificirani do tog datuma u skladu s Odlukom 93/623/EEZ ili 2000/68/EZ, pod uvjetom da su identificirani u skladu s Uredbom (EZ) br. 504/2008 najkasnije do 31. prosinca 2009.;
(c)
kopitari koji su identificirani u skladu s uredbom (EZ) br. 504/2008 do 31. prosinca 2015.
2. Kopitari rođeni u Uniji ili uvezeni u Uniju iz treće zemlje nakon 30. lipnja 2009. i nisu identificirani u skladu s Uredbom (EZ) br. 504/2008 do 31. prosinca 2015. identificiraju se u skladu s člankom 29. ili 32. ove Uredbe ovisno o tome koji su podaci o njihovom identitetu dostupni, te se klasificiraju u dio II. odjeljka II. duplikata identifikacijskog dokumenta kao kopitari koji nisu namijenjeni klanju radi prehrane ljudi.
3. Odstupajući od članka 13. stavka 2., države članice koje su odobrile odstupanja u skladu s člankom 7. Uredbe (EZ) br. 504/2008 prije 1. siječnja 2016. i o tome su obavijestile Komisiju prije tog datuma, ne moraju o tome ponovno obavješćivati Komisiju.
4. Države članice koje nisu uspostavile središnju bazu podataka kako je predviđeno u članku 39. uspostavljaju središnju bazu podataka u skladu s člankom 39. i osiguravaju da je operativna u skladu s člankom 40. najkasnije do 30. lipnja 2016.
Članak 44.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2016. Međutim, u onim državama članicama koje do 1. siječnja 2016. nisu uspostavile operativnu središnju bazu podataka, članak 39. primjenjuje se od 1. srpnja 2016.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. veljače 2015.