NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/585
ze dne 18. prosince 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy vymezující období krytí rizika marží
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 304 odst. 5 čtvrtý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rámec pro výpočet období krytí rizika marží používaných pro výpočet kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům by měl být vhodný jak pro instituce používající metodu interního modelu, tak pro instituce používající standardizované metody. Měl by rovněž odrážet změny podmínek na trhu, aby představoval správný obezřetnostní přístup, aniž by zároveň na tyto instituce uvaloval nepřiměřenou provozní zátěž.
(2)
Ačkoli se definice likvidačních období používaných ústředními protistranami liší od definice období krytí rizika marží používaných členy clearingového systému pro účely výpočtu kapitálových požadavků pro expozice vůči jejich klientům, ve své podstatě jsou oba pojmy velmi podobné. Likvidační období totiž odrážejí změny podmínek na trhu a zohledňují období pro uzavření smluv a transakcí. Odhady likvidačních období provedené ústředními protistranami by proto měly sloužit jako zástupný ukazatel období krytí rizika marží pro účely výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům.
(3)
Používání likvidačních období by navíc zajistilo komplexní pokrytí všech druhů produktů a transakcí uvedených v čl. 301 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, u nichž clearing provádějí ústřední protistrany, a mělo by navíc tu výhodu, že by nevyžadovalo aktualizace tohoto nařízení v přenesené pravomoci, kdykoli by ústřední protistrana začala provádět clearing nového druhu produktu či transakce.
(4)
Na rozdíl od období krytí rizika marží zahrnují někdy likvidační období zveřejňovaná ústředními protistranami dodatečná období, jež mají umožnit novaci pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání. Jelikož jsou tato dodatečná období specifikem likvidačních období a neodrážejí rozdíly v riziku, jež členové clearingového systému podstupují, není nutné, aby byla doplňována k období krytí rizika marží, která mohou instituce použít při výpočtu svých kapitálových požadavků pro expozice vůči klientovi, pokud jednají jako členové clearingového systému.
(5)
Aby se zajistilo, že tyto odhady budou podléhat schválení ze strany orgánů dohledu, měla by být jako zástupné ukazatele pro období krytí rizika marží při výpočtu kapitálových požadavků členů clearingového systému pro expozice vůči jejich klientům povolena pouze likvidační období odhadovaná způsobilými ústředními protistranami, jak jsou definovány v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013.
(6)
Jelikož cílem období krytí rizika marží je zachytit změny tržní hodnoty skupiny transakcí se započtením v období od poslední výměny kolaterálu, jenž pokrývá skupinu transakcí se započtením s protistranou, u níž došlo k selhání, do okamžiku, kdy se transakce uzavřou a provede se opětovné zajištění (re-hedging) výsledného tržního rizika, a jelikož trhy mohou být v některé kalendářní dny uzavřeny, měla by být období krytí rizika marží vyjádřena v obchodních dnech. Zajistí se tak, že kapitálové požadavky k těmto transakcím budou plně odrážet rizika, jimž je instituce během období krytí rizika marží vystavena. Je proto vhodné stanovit, že období krytí rizika marží používané pro účely čl. 304 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 trvá minimálně pět obchodních dní, tj. déle než minimálních pět dní stanovených v tomto článku. Minimální období krytí rizika marží by se tak sjednotilo s ustanoveními části třetí hlavy II kapitoly 6 oddílu 6 nařízení (EU) č. 575/2013, která se týkají požadavků na použití metody interního modelu.
(7)
V souladu s čl. 304 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce při výpočtu kapitálových požadavků pro své expozice vůči klientovi použít kratší období krytí rizika marží, avšak pouze pokud jednají jako členové clearingového systému. Proto se pravidla pro období krytí rizika marží, která podle těchto ustanovení mohou instituce použít, neuplatní, pokud instituce vypočítávají své kapitálové požadavky pro expozice vůči klientům, ale nejednají v případě těchto expozic jako členové clearingového systému. Nezáleží přitom na tom, zda tyto instituce uplatňují metodu interního modelu, či nikoli, ani na tom, zda je u příslušných expozic vůči klientům clearing prováděn centrálně, či nikoli.
(8)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(9)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Období krytí rizika marží pro skupiny transakcí se započtením, která instituce mohou použít po účely čl. 304 odst. 3 až 4 nařízení (EU) č. 575/2013, musejí být stanovena v souladu s odstavci 2 a 3 tohoto článku.
2. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing provádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, představuje období krytí rizika marží, jež může instituce použít, to z následujících období, které je delší:
a)
pět obchodních dnů;
b)
nejdelší likvidační období smluv nebo transakcí, jež jsou součástí skupiny transakcí se započtením, zveřejněné v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodem vi) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 153/2013 (3) způsobilou ústřední protistranou, která provádí clearing těchto smluv nebo transakcí.
Pro účely prvního pododstavce písm. b), zahrnuje-li zveřejněné likvidační období dodatečné období za účelem novace pozic vůči členovi clearingového systému, u něhož nedošlo k selhání, se toto dodatečné období nezahrnuje do období, které instituce použijí jako období krytí rizika marží.
3. Pokud příslušná skupina transakcí se započtením zahrnuje transakce, jejichž clearing neprovádí způsobilá ústřední protistrana definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 88 nařízení (EU) č. 575/2013, je délka období krytí rizika marží, jež může instituce použít, nejméně deset obchodních dnů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/585
оd 18. prosinca 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu regulatornih tehničkih standarda za specifikaciju razdoblja marže za rizik
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1), a posebno njezin članak 304. stavak 5. četvrti podstavak,
budući da:
(1)
Okvir za izračun razdoblja marže za rizik koja se upotrebljavaju za izračun kapitalnih zahtjeva klirinških članova za izloženosti prema njihovim klijentima mora biti prikladan i za institucije koje upotrebljavaju metodu internog modela (IMM) i za one koje upotrebljavaju standardizirane metode. On bi ujedno trebao odražavati promjene tržišnih uvjeta kako bi to bio bonitetno zdrav pristup kojim se istodobno tim institucijama ne nameće pretjerano operativno opterećenje.
(2)
Iako definicija razdoblja likvidacije koju upotrebljavaju središnje druge ugovorne strane (CCP-ovi) nije istovjetna definiciji razdoblja marže za rizik koju upotrebljavaju klirinški članovi za izračunavanje kapitalnih zahtjeva za izloženost prema svojim klijentima, one su sadržajno unatoč tome međusobno vrlo slične. Doista, razdoblja likvidacije odražavaju promjene tržišnih uvjeta i uzimaju u obzir razdoblja isteka trajanja ugovora i transakcija. Procjene razdoblja likvidacije središnjih drugih ugovornih strana stoga trebaju služiti kao zamjena za razdoblja marže za rizik pri izračunavanju kapitalnih zahtjeva klirinških članova za izloženosti prema njihovim klijentima.
(3)
Uporabom razdoblja likvidacije ujedno se osigurava sveobuhvatna pokrivenost svih vrsta proizvoda i transakcija navedenih u članku 301. stavku 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 koje su središnje druge ugovorne strane poravnale, a pritom neće biti potrebno ažurirati ovu Delegiranu uredbu svaki put kada središnja druga ugovorna strana počne poravnavati novu vrstu proizvoda ili transakcije.
(4)
Za razliku od razdoblja marže za rizik, razdoblja likvidacije koja su središnje druge ugovorne strane objavile ponekad obuhvaćaju dodatna razdoblja kako bi se omogućila obnova pozicija za klirinškog člana koji nema status neispunjavanja obveza. S obzirom na to da su ta dodatna razdoblja specifična za razdoblja likvidacije i da ne odražavaju nikakve razlike u rizicima klirinških članova, nije ih potrebno dodavati razdobljima marže za rizik koja institucije mogu upotrebljavati za izračun kapitalnih zahtjeva za svoju izloženost prema klijentu kada djeluju kao klirinški članovi.
(5)
Kako bi se osiguralo da je za takve procjene potrebno odobrenje nadzornog tijela, samo bi se za razdoblja likvidacije koja su procijenile kvalificirane središnje druge ugovorne strane definirane u članku 4. stavku 1. točki 88. Uredbe (EU) br. 575/2013 trebalo dopustiti da služe kao zamjene za razdoblja marže za rizik pri izračunu kapitalnih zahtjeva klirinških članova za izloženost prema njihovim klijentima.
(6)
S obzirom na to da je smisao razdoblja marže za rizik iskazivanje promjena tržišne vrijednosti skupa za netiranje transakcija tijekom razdoblja od posljednje razmjene kolaterala koji pokriva skup za netiranje transakcija s drugom ugovornom stranom sa statusom neispunjavanja obveza do trenutka kad su transakcije zaključene i kad je ponovno uspostavljena zaštita tržišnog rizika koji iz toga proizlazi te da tržišta mogu na neke kalendarske dane biti zatvorena, razdoblja marže za rizik trebalo bi izražavati u radnim danima. Time se osigurava da kapitalni zahtjevi za te transakcije u potpunosti odražavaju rizike kojima je institucija izložena tijekom razdoblja marže za rizik. Stoga je primjereno osigurati da donja granica razdoblja marže za rizik koje se upotrebljava za potrebe članka 304. stavka 3. Uredbe (EU) br. 575/2013 iznosi pet radnih dana, tj. dulje od najmanje pet dana navedenih u tom članku. Donja granica razdoblja marže za rizik time bi isto bila usklađena s odredbama dijela III. glave II. poglavlja 6. odjeljka 6. Uredbe (EU) br. 575/2013 koje obuhvaćaju zahtjeve za uporabu metode internog modela.
(7)
U skladu s člankom 304. stavcima 3. i 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 kraća razdoblja marže za rizik koja institucije mogu primjenjivati kada izračunavaju kapitalne zahtjeve za svoje izloženosti prema klijentu primjenjuju se samo kada institucije djeluju kao klirinški članovi. Stoga se pravila o razdobljima marže za rizik koja institucije mogu upotrebljavati prema tim odredbama ne primjenjuju kada institucije izračunavaju kapitalne zahtjeve za svoje izloženosti prema klijentu, ali ne djeluju kao klirinški članovi za te izloženosti. To ne ovisi o tome primjenjuju li takve institucije metodu internog modela ili ne niti o tome jesu li mjerodavne izloženosti prema klijentu središnje poravnane ili ne.
(8)
Ova se Uredba temelji na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koji je Komisiji dostavilo Europsko nadležno tijelo za bankarstvo.
(9)
Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo provelo je otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, analiziralo je moguće povezane troškove i koristi te zatražilo očitovanje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (2),
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Razdoblja marže za rizik (MPOR-ovi) skupa za netiranje koji institucije mogu upotrebljavati za potrebe članka 304. stavaka 3. i 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 utvrđuju se u skladu sa stavcima 2. i 3. ovog članka.
2. Kada mjerodavni skup za netiranje obuhvaća transakcije poravnane s kvalificiranom središnjom drugom ugovornom stranom definiranom u članku 4. stavku 1. točki 88. Uredbe (EU) br. 575/2013, razdoblja marže za rizik koja institucije mogu upotrebljavati odgovarat će duljem od sljedećih razdoblja:
(a)
pet radnih dana;
(b)
najduljem razdoblju likvidacije ugovora ili transakcija obuhvaćenih skupom za netiranje koje je kvalificirana središnja druga ugovorna strana s kojom su ti ugovori ili transakcije poravnani objavila u skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (b) podtočkom vi. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 153/2013 (3).
Za potrebe prvog podstavka točke (b) kada objavljeno razdoblje likvidacije obuhvaća dodatno razdoblje u svrhu obnove pozicija za klirinškog člana koji nema status neispunjavanja obveza, razdoblje koje institucije upotrebljavaju kao razdoblje marže za rizik ne uključuje to dodatno razdoblje.
3. Kada mjerodavni skup za netiranje obuhvaća transakcije koje nisu poravnane s kvalificiranom središnjom drugom ugovornom stranom definiranom u članku 4. stavku 1. točki 88. Uredbe (EU) br. 575/2013, razdoblja marže za rizik koja institucije mogu upotrebljavati iznose barem 10 radnih dana.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 2014.