NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 183/2014
ze dne 20. prosince 2013,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky, pokud jde o regulační technické normy pro upřesnění výpočtu specifických a obecných úprav o úvěrové riziko
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 110 odst. 4 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 575/2013 vymezuje úpravy o úvěrové riziko coby objem specifických a obecných rezerv na krytí úvěrových ztrát pro úvěrová rizika, který byl vykázán v účetní závěrce v souladu s použitelným účetním rámcem, avšak nestanovuje podrobná pravidla pro vymezení specifických a obecných úprav o úvěrové riziko.
(2)
Měla by být stanovena pravidla pro upřesnění hodnot, jež mají být zahrnuty do výpočtu úprav o úvěrové riziko, které zohledňují ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem. Výpočet úprav o úvěrové riziko za účelem stanovení kapitálových požadavků by měl být omezen na hodnoty, o které se snížil kmenový kapitál tier 1 instituce.
(3)
Ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a uznané podle použitelného účetního rámce v běžném účetním roce by měly být uznány jako úpravy o úvěrové riziko, pokud instituce vykáže účinek v kmenovém kapitálu tier 1. To je důležité v případě, vzniknou-li ztráty ze znehodnocení zaznamenané v průběhu účetního roku navzdory celkovému mezitímnímu zisku během roku nebo na konci roku, který nebyl schválen podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, pokud by jejich uznání jako úprav o úvěrové riziko mělo dopad na hodnoty expozice nebo na kapitál tier 2 dříve než na kmenový kapitál tier 1. U prozatímních ztrát podle čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 není takováto úprava nutná, jsou-li ztráty za běžný účetní rok podle uvedeného článku okamžitě odečteny od kmenového kapitálu tier 1.
(4)
Určitá ustanovení nařízení (EU) č. 575/2013 týkající se úprav o úvěrové riziko výslovně odkazují na podrozvahové položky. Pokud takovéto rozlišení neexistuje, vztahují se příslušná ustanovení na rozvahové i podrozvahové položky.
(5)
Je třeba stanovit pravidla vztahující se na ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a uznané podle použitelného účetního rámce, o něž byl snížen kmenový kapitál tier 1 instituce. Tato pravidla by se měla týkat znehodnocení a úprav ocenění u finančních aktiv nebo rezerv na podrozvahové položky, pokud zohledňují ztráty související výhradně s úvěrovým rizikem a pokud jsou vykázány ve výsledovce podle použitelného účetního rámce. Souvisejí-li takové ztráty s finančními nástroji oceněnými reálnou hodnotou, měla by se tato pravidla vztahovat rovněž na objemy uznané podle použitelných účetních rámců jako znehodnocení nebo na podobné provedené úpravy, pokud odrážejí ztráty související se zhoršením úvěrové kvality aktiva nebo portfolia aktiv. V této fázi není vhodné upravit jiné částky, které nepředstavují znehodnocení finančního nástroje podle použitelného účetního rámce nebo neodrážejí podobnou koncepci, ačkoli by takové změny mohly zahrnovat prvek úvěrového rizika.
(6)
K zajištění úplného pokrytí výpočtu je nezbytné, aby byly veškeré hodnoty, které jsou důležité pro účely uvedené v čl. 110 odst. 4 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, zahrnuty do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko (obecné úpravy o úvěrové riziko), nebo do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko (specifické úpravy o úvěrové riziko).
(7)
Co se týká určení hodnot, které mohou být zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko, jediným kritériem stanoveným v nařízení (EU) č. 575/2013 je to, že podle čl. 62 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 nejsou specifické úpravy o úvěrové riziko způsobilé pro zahrnutí do kapitálu tier 2 na základě standardizovaného přístupu. Rozlišení hodnot, které mají být zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko, nebo obecných úprav o úvěrové riziko, musí být proto provedeno v souladu s kritérii pro určení položek, které lze zahrnout do kapitálu tier 2.
(8)
Nařízení (EU) č. 575/2013 provádí mezinárodně schválené standardy třetího mezinárodního regulačního rámce pro banky (2) Basilejského výboru pro bankovní dohled (dále jen „Basilej III“). Příslušná pravidla pro úpravy o úvěrové riziko by tudíž měla být rovněž v souladu s basilejským rámcem, který stanoví, že jedním z kritérií pro rozlišování mezi obecnými úpravami o úvěrové riziko a specifickými úpravami o úvěrové riziko musí být to, že obecné rezervy nebo obecné rezervy na úvěrové ztráty jsou „volně dostupné ke krytí následně realizovaných ztrát“. Podle pravidel Basilej III jsou rezervy nebo rezervy na úvěrové ztráty, které jsou drženy s ohledem na budoucí, v současnosti neurčené ztráty, volně dostupné ke krytí následně realizovaných ztrát z úvěrového rizika, a splňují proto podmínky pro zahrnutí do kapitálu tier 2. Hodnoty zahrnuté do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko by měly být plně dostupné, pokud jde o časové rozvržení a výši, k pokrytí těchto ztrát přinejmenším v běžných situacích, v nichž může kapitál absorbovat ztráty v případě platební neschopnosti před tím, než by vznikly ztráty vkladatelům.
(9)
V této oblasti by měla být tato pravidla uplatněna bez ohledu na použitelný účetní rámec. Aby však mohly instituce jednotně rozlišovat specifické a obecné úpravy o úvěrové riziko, měla by být pro každý typ úprav o úvěrové riziko podle použitelných účetních rámců stanovena kritéria pro ošetření ztrát z úvěrového rizika. Jelikož zacházení se ztrátami, které souvisí výhradně s úvěrovým rizikem a které jsou uznané podle použitelných účetních rámců, závisí na splnění takových kritérií, velká většina takových hodnot by měla být vzhledem k omezující povaze kritérií pro obecné úpravy o úvěrové riziko obvykle považována za specifické úpravy o úvěrové riziko.
(10)
Mezinárodní účetní standardy však podléhají revizím, které si mohou vyžádat změny kritérií pro rozlišování mezi specifickými a obecnými úpravami o úvěrové riziko. Vzhledem k probíhajícím jednáním, zejména pokud jde o modely znehodnocení, by bylo předčasné předjímat takový model v rámci kritérií úprav úvěrového rizika.
(11)
Nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje, aby byly úpravy specifického úvěrového rizika identifikovány pro jednotlivé expozice. Je proto nezbytné rozhodnout o tom, jak zacházet se specifickými úpravami o úvěrové riziko, které zohledňují ztráty související s úvěrovým rizikem celé skupiny expozic. Je rovněž nutné rozhodnout, pro jakou expozici nebo expozice ve skupině a v jaké míře by měly být specifické úpravy o úvěrové riziko uznány. Přidělení částí této hodnoty vyplývající ze specifických úprav o úvěrové riziko expozicím ve skupině je nutno provést úměrně objemu rizikově vážených expozic. Za tímto účelem by měly být hodnoty expozice stanoveny bez ohledu na případné specifické úpravy o úvěrové riziko.
(12)
Za účelem určení selhání podle čl. 178 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 575/2013 je nutné zahrnout pouze specifické úpravy o úvěrové riziko, které jsou provedeny individuálně pro jednu expozici nebo pro jednoho dlužníka, a nezahrnovat specifické úpravy o úvěrové riziko provedené pro celé skupiny expozic. Specifické úpravy o úvěrové riziko provedené pro celé skupiny expozic neurčují u expozic náležejících do těchto skupin dlužníky, u nichž se má za to, že došlo k selhání. Existence specifických úprav o úvěrové riziko pro skupinu expozic nepředstavuje dostatečný důvod pro vyvození závěru, že u každého dlužníka nebo expozice náležející do této skupiny došlo k selhání.
(13)
Je nezbytné, aby mohly instituce prokázat, jak jsou kritéria pro rozlišování mezi specifickými a obecnými úpravami o úvěrové riziko uplatňována na základě použitelného účetního rámce. Proto by měly instituce takový postup zdokumentovat.
(14)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán pro bankovnictví.
(15)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy podle článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3) a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Určení obecných a specifických úprav o úvěrové riziko pro účely článků 111, 159, 166, 167, 168, 178, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely tohoto nařízení se hodnoty, které musí být zahrnuty institucí do výpočtu obecných a specifických úprav o úvěrové riziko, rovnají veškerým hodnotám, o něž byl snížen kmenový kapitál tier 1 instituce, aby se zohlednily ztráty, které podle použitelného účetního rámce souvisejí výhradně s úvěrovým rizikem a které jsou jako takové vykázány ve výsledovce, bez ohledu na to, zda vyplývají ze znehodnocení, úprav ocenění nebo rezerv na podrozvahové položky.
Hodnoty zjištěné podle prvního pododstavce, které byly vykázány během účetního roku, mohou být zahrnuty do výpočtu obecných a specifických úprav o úvěrové riziko pouze tehdy, pokud byly příslušné hodnoty odečteny od kmenového kapitálu tier 1 instituce, a to buď v souladu s čl. 36 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo v případě mezitímního zisku či zisku na konci roku, který nebyl schválen v souladu s čl. 26 odst. 2 uvedeného nařízení, odpovídajícím okamžitým snížením kmenového kapitálu tier 1 za účelem stanovení kapitálu.
2. Hodnoty uvedené v odstavci 1 jsou institucí zahrnuty do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko (obecné úpravy o úvěrové riziko), pokud splňují obě tato kritéria:
a)
jsou volně a plně dostupné, pokud jde o časové rozvržení a výši, k pokrytí ztrát z úvěrového rizika, které nebyly dosud realizovány;
b)
zohledňují ztráty z úvěrového rizika pro skupinu expozic, s ohledem na niž nemá instituce v současnosti žádné důkazy o tom, že došlo ke ztrátě.
3. Všechny ostatní hodnoty uvedené v odstavci 1 jsou zahrnuty do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko (specifické úpravy o úvěrové riziko).
4. S výhradou splnění kritérií uvedených v odstavci 2 zahrne instituce do výpočtu obecných úprav o úvěrové riziko tyto ztráty:
a)
ztráty uznané za účelem pokrytí vyšších průměrných ztrát z portfolia v posledních letech, ačkoli v současnosti nejsou k dispozici žádné důkazy o ztrátách, které by dokládaly výši ztrát zaznamenanou v minulosti;
b)
ztráty, s ohledem na něž si instituce není vědoma zhoršení úvěrové kvality skupiny expozic, u níž je však na základě minulých zkušeností statisticky pravděpodobná určitá míra neplnění.
5. Níže uvedené ztráty zahrne instituce vždy do výpočtu specifických úprav o úvěrové riziko podle odstavce 3:
a)
ztráty vykázané ve výsledovce u nástrojů oceněných reálnou hodnotou, které podle použitelného účetního rámce představují znehodnocení v důsledku úvěrového rizika;
b)
ztráty v důsledku současných nebo minulých událostí ovlivňujících významnou individuální expozici nebo expozice, které nejsou individuálně významné a které jsou posuzovány individuálně nebo společně;
c)
ztráty, s ohledem na něž minulé zkušenosti upravené podle stávajících zjistitelných údajů ukazují, že vznikla ztráta, instituce si však dosud není vědoma toho, která individuální expozice ztrátu zaznamenala.
Článek 2
Přidělení specifických úprav o úvěrové riziko pro skupinu expozic expozicím v rámci skupiny
1. Pokud specifická úprava o úvěrové riziko zohledňuje ztráty související s úvěrovým rizikem skupiny expozic, přidělí instituce takovou specifickou úpravu o úvěrové riziko všem jednotlivým expozicím v takové skupině úměrně objemu rizikově vážených expozic. Za takovým účelem by měly být hodnoty expozice stanoveny bez ohledu na případné specifické úpravy o úvěrové riziko.
2. Při zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 u skupiny expozic, které nejsou ve stavu selhání, nemusí instituce přidělit specifickou úpravu o úvěrové riziko jednotlivým expozicím ve skupině.
3. Pokud specifická úprava o úvěrové riziko souvisí se skupinou expozic, u nichž jsou kapitálové požadavky k úvěrovému riziku vypočítány částečně podle standardizovaného přístupu a částečně podle přístupu založeného na interním ratingu, přidělí instituce takovou specifickou úpravu o úvěrové riziko skupině expozic, na niž se vztahují oba přístupy, úměrně objemu rizikově vážených expozic skupiny před provedením kroků uvedených v odstavcích 1 a 2. Za takovým účelem se hodnoty expozic stanoví bez přihlédnutí k případným specifickým úpravám o úvěrové riziko.
4. Při přidělování specifických úprav o úvěrové riziko expozicím instituce zajistí, aby nebyla stejná část přidělena dvakrát různým expozicím.
Článek 3
Výpočet úprav o úvěrové riziko za účelem určení hodnoty expozice podle článků 111, 166, 167, 168, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013
Pro účely určení hodnoty expozice podle článků 111, 166 až 168, 246 a 266 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce vypočítají specifické úpravy o úvěrové riziko související s expozicí jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko pro takovou jednu expozici, nebo jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko, které instituce přidělila takové expozici podle článku 2.
Článek 4
Výpočet specifických a obecných úprav o úvěrové riziko pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013
1. Pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce vypočítá celkové obecné úpravy o úvěrové riziko související s expozicemi zahrnutými do zacházení s výší očekávané ztráty coby součet těchto výší, jež jsou vymezeny coby obecné úpravy o úvěrová rizika podle článku 1 tohoto nařízení, jež instituce přidělily podle čl. 110 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Pro účely zacházení s výší očekávané ztráty podle článku 159 nařízení (EU) č. 575/2013 se výpočet celkových specifických úprav o úvěrové riziko souvisejících s expozicemi zahrnutými do zacházení s výší očekávané ztráty rovná součtu hodnot písmen a) a b) s vyloučením expozic, které jsou ve stavu selhání:
a)
hodnoty určené jako specifické úpravy o úvěrové riziko podle článku 1, které souvisejí s úvěrovým rizikem jednotlivé expozice,
b)
hodnoty určené jako specifické úpravy o úvěrové riziko podle článku 1, které souvisejí s úvěrovým rizikem určité skupiny expozic a které byly přiděleny podle článku 2.
3. Celkové specifické úpravy o úvěrové riziko související s expozicí, která je ve stavu selhání, se vypočítají jako součet všech hodnot specifických úprav o úvěrové riziko pro takovou jednu expozici, nebo hodnot specifických úprav o úvěrové riziko, které instituce přidělila takové expozici podle článku 2
Článek 5
Výpočet specifických úprav o úvěrové riziko pro kapitálové požadavky za účelem určení selhání podle článku 178 nařízení (EU) č. 575/2013
Za účelem určení selhání podle článku 178 nařízení (EU) č. 575/2013 se specifické úpravy o úvěrové riziko vypočítají jako hodnoty specifických úprav o úvěrové riziko souvisejících s úvěrovým rizikem jedné expozice nebo jednoho dlužníka.
Článek 6
Dokumentace
Určení a výpočet obecných a specifických úprav o úvěrové riziko instituce zdokumentují.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. prosince 2013.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 183/2014
оd 20. prosinca 2013.
o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva u vezi s regulatornim tehničkim standardima kojima se pobliže određuje način izračuna specifičnih i općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1), a posebno njezin članak 110. stavak 4. podstavak treći,
budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 575/2013 specifični su ispravci vrijednosti za kreditni rizik utvrđeni kao iznos općih i posebnih rezervacija za gubitke po kreditima zbog kreditnih rizika koje se priznaju u financijskim izvještajima institucije u skladu s primjenjivim računovodstvenim okvirom, ali njome nisu utvrđena posebna pravila za određivanje toga što su specifični i opći ispravci vrijednosti za kreditni rizik.
(2)
Trebalo bi predvidjeti pravila koja se odnose na određivanje iznosa koje treba uključiti u izračun ispravaka vrijednosti za kreditni rizik i koji odražavaju gubitke povezane isključivo s kreditnim rizikom. Izračun ispravaka vrijednosti za kreditni rizik radi utvrđivanja kapitalnih zahtjeva treba se ograničiti na iznose koji su umanjili redovni osnovni kapital (CET1) institucije.
(3)
Gubitci povezani isključivo s kreditnim rizikom priznati u skladu s primjenjivim računovodstvenim okvirom u tekućoj financijskoj godini trebaju se priznati kao ispravci vrijednosti za kreditni rizik, uz uvjet da institucija prizna učinak u CET1. To je bitno u situacijama kad nastupe gubitci zbog umanjenja vrijednosti zabilježeni tijekom financijske godine unatoč ukupnoj dobiti tekuće godine ostvarenoj tijekom poslovne godine ili dobiti tekuće godine ostvarenoj na kraju poslovne godine koja nije odobrena u skladu s člankom 26. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 i kad bi njihovo priznavanje kao ispravaka vrijednosti za kreditni rizik djelovalo na vrijednosti izloženosti ili na dopunski kapital prije nego na CET1. Za gubitke tijekom poslovne godine iz članka 36. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 takav ispravak nije potreban jer se gubitci tekuće financijske godine u skladu s tim člankom odmah oduzimaju od CET1.
(4)
Određene odredbe Uredbe (EU) br. 575/2013 o ispravcima vrijednosti za kreditni rizik izričito se odnose na izvanbilančne stavke. Gdje ta razlika nije izražena, mjerodavne se odredbe primjenjuju i na bilančne i na izvanbilančne stavke.
(5)
Potrebno je utvrditi pravila za te gubitke povezane isključivo s kreditnim rizikom koji se priznaju na temelju primjenjivog računovodstvenog okvira i koji su umanjili redovni osnovni kapital institucije. Tim pravilima treba obuhvatiti umanjenja i ispravke vrijednosti financijske imovine odnosno rezervacije za izvanbilančne stavke ako odražavaju gubitke povezane isključivo s kreditnim rizikom i uz uvjet da su priznati u računu dobiti i gubitka na temelju primjenjivog računovodstvenog okvira. Ako su ti gubitci povezani s financijskim instrumentima vrednovanima po fer vrijednosti, tim bi se pravilima trebali obuhvatiti i iznosi priznati kao umanjenja vrijednosti na temelju primjenjivog računovodstvenog okvira ili slični provedeni ispravci, uz uvjet da odražavaju gubitke povezane s padom ili pogoršanjem kreditne kvalitete imovine ili imovinskog portfelja. U ovoj fazi nije primjereno regulirati druge iznose koji se na temelju primjenjivog računovodstvenog okvira ili sličnog koncepta ne smatraju umanjenjem vrijednosti financijskog instrumenta, čak ni u slučaju da te promjene sadržavaju komponentu kreditnog rizika.
(6)
Kako bi se osiguralo da izračunom sve bude pokriveno, nužno je svaki iznos koji je bitan za svrhe navedene u prvom podstavku članka 110. stavka 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 pridružiti ili izračunu općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik (opći ispravci vrijednosti za kreditni rizik) ili izračunu specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik (specifični ispravci vrijednosti za kreditni rizik).
(7)
U pogledu utvrđivanja iznosa koji se mogu uključiti u izračun specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik, Uredba (EU) br. 575/2013 sadržava samo jedan kriterij, prema kojemu specifični ispravci vrijednosti za kreditni rizik ne ispunjuju, na temelju standardiziranog pristupa za kreditni rizik, uvjete za uključivanje u dopunski kapital u skladu s člankom 62. točkom (c) Uredbe (EU) br. 575/2013. Zbog toga treba dosljedno i na temelju kriterija za uključivanje u dopunski kapital razlikovati iznose koje treba uključiti u izračun specifičnih odnosno općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik.
(8)
Uredbom (EU) br. 575/2013 primjenjuju se međunarodno prihvaćeni standardi trećeg međunarodnog regulatornog okvira za banke (2) Bazelskog odbora za nadzor banaka (dalje u tekstu „Basel III”). Stoga bi primjerena pravila o ispravcima vrijednosti za kreditni rizik trebala biti usklađena s bazelskim okvirom, kojim je predviđeno da jedan od kriterija za razlikovanje općih i specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik bude „slobodna dostupnost” općih rezervacija ili pričuva za gubitke po kreditima „radi pokrivanja gubitaka do kojih naknadno dođe”. Prema Baselu III rezervacije ili pričuve za gubitke po kreditima koje se održavaju za pokrivanje budućih, trenutačno neutvrđenih gubitaka slobodno su dostupne za pokrivanje gubitaka koji proizlaze iz kreditnog rizika i do kojih naknadno dođe, pa se zato mogu uračunati u dopunski kapital. Osim toga iznosi uključeni u izračun općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik trebali bi u cijelosti i svakom trenutku biti dostupni za pokrivanje takvih gubitaka, barem u slučaju prekida poslovanja, ako kapital može apsorbirati gubitke u slučaju insolventnosti, prije nego što dođe do gubitka novca deponenata.
(9)
Pravila bi se u ovom području trebala primjenjivati neovisno o primjenjivom računovodstvenom okviru. Kako bi se međutim institucijama omogućilo da na ujednačen način razlikuju specifične i opće ispravke vrijednosti za kreditni rizik, potrebno je unutar primjenjivog računovodstvenog sustava predvidjeti kriterije za tretman gubitaka od kreditnog rizika za svaku vrstu ispravka vrijednosti za kreditni rizik. Budući da tretman gubitaka povezanih isključivo s kreditnim rizikom i priznatih u primjenjivom računovodstvenom okviru ovisi o ispunjivanju tih kriterija, velika bi se većina tih iznosa, uzimajući u obzir ograničavajuću narav kriterija za opće ispravke vrijednosti za kreditni rizik, obično trebala klasificirati kao specifični ispravci vrijednosti za kreditni rizik.
(10)
Međunarodni računovodstveni standardi podliježu reviziji, što može potaknuti promjenu kriterija za razlikovanje specifičnih i općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik. U svjetlu tekuće rasprave, osobito u pogledu modela vrednovanja, čini se preuranjenim očekivati taj model kod kriterija za ispravak vrijednosti za kreditni rizik.
(11)
Uredbom (EU) br. 575/2013 zahtijeva se utvrđivanje specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik kod pojedinačne izloženosti. Stoga je nužno odlučiti o tretmanu specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik koji odražavaju gubitke povezane s kreditnim rizikom cijele grupe izloženosti. Nadalje, nužno je odlučiti za koje izloženosti u grupi i u kojoj mjeri treba priznati specifične ispravke vrijednosti za kreditni rizik. Raspoređivanje dijelova tog iznosa, koji proizlazi iz takvih specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik kod izloženosti u grupi, mora biti razmjerno iznosima izloženosti ponderiranima rizikom. U tu se svrhu vrijednosti izloženosti trebaju odrediti ne uzimajući u obzir bilo koji specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik.
(12)
U svrhu utvrđivanja statusa neispunjivanja obveza na temelju točke (b) članka 178. stavka 3. Uredbe (EU) br. 575/2013 nužno je uključiti samo specifične ispravke vrijednosti za kreditni rizik koji su provedeni pojedinačno za jednu izloženost ili jednog dužnika, a ne uključiti specifične ispravke vrijednosti za kreditni rizik koji su provedeni za cijele grupe izloženosti. Specifičnim ispravcima vrijednosti za kreditni rizik provedenima za cijele grupe izloženosti ne može se utvrditi kod kojeg je dužnika izloženosti iz te grupe nastupio status neispunjivanja obveza. Osobito postojanje specifičnog ispravka vrijednosti za kreditni rizik kod grupe izloženosti nije dostatan razlog za zaključak da je do statusa neispunjivanja obveza došlo kod svakog dužnika ili svih izloženosti unutar te grupe.
(13)
Nužno je da institucije mogu dokazati kako se kriteriji za razlikovanje specifičnih i općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik primjenjuju u kontekstu primjenjivog računovodstvenog okvira. Institucije stoga trebaju dokumentirati taj postupak.
(14)
Ova se Uredba temelji na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koji je Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo dostavilo Komisiji.
(15)
Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo provelo je otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, napravilo analizu mogućih povezanih troškova i koristi, u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (3), te zatražilo mišljenje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Utvrđivanje općih i specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik za potrebe članaka 111., 159., 166., 167., 168., 178., 246. i 266. Uredbe (EU) br. 575/2013
1. Za potrebe ove Uredbe iznosi koje institucija treba uključiti u izračun općih i specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik jednaki su zbroju svih iznosa za koje je umanjen redovni osnovni kapital institucije kako bi se izrazili gubitci povezani isključivo s kreditnim rizikom u skladu s primjenjivim računovodstvenim okvirom te su zabilježeni u računu dobiti i gubitka, neovisno o tome proizlaze li iz umanjivanja vrijednosti, ispravka vrijednosti ili rezervacija za izvanbilančne stavke.
Iznosi proizašli iz prvog podstavka koji su zabilježeni tijekom financijske godine mogu se uključiti samo u izračun općih i specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik ako su odgovarajući iznosi oduzeti od redovnog osnovnog kapitala institucije, ili u skladu s člankom 36. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 ili, u slučaju dobiti tekuće godine ostvarene tijekom poslovne godine ili dobiti tekuće godine ostvarene na kraju poslovne godine koja nije odobrena u skladu s člankom 26. stavkom 2. te Uredbe, neposrednim odgovarajućim umanjenjem redovnog osnovnog kapitala radi određivanja regulatornog kapitala.
2. Institucije uključuju iznose iz stavka 1. u izračun općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik (opći ispravci vrijednosti za kreditni rizik) ako ispunjuju oba sljedeća kriterija:
(a)
u svakom su trenutku u cijelosti dostupni za pokrivanje gubitaka od kreditnog rizika koji još nije nastupio;
(b)
odražavaju gubitke od kreditnog rizika za grupu izloženosti za koju institucija trenutačno nema dokaza o tome da je došlo do gubitka.
3. Svi drugi iznosi iz stavka 1. uključuju se u izračun specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik (specifični ispravci vrijednosti za kreditni rizik).
4. Institucija u izračun općih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik uključuje sljedeće gubitke, uz uvjet da ispunjuju kriterije iz stavka 2.:
(a)
gubitke priznate za pokrivanje većih prosječnih gubitaka portfelja zadnjih godina iako trenutačno nema dokaza o postojanju takve razine gubitaka u prošlosti;
(b)
gubitke koji su naznačeni za određenu grupu izloženosti jer na temelju prošlog iskustva postoji statistička vjerojatnost određene mjere neplaćanja, čak i u slučaju kad institucija nema naznaka o pogoršanju kreditne kvalitete.
5. Institucija u izračun specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik iz stavka 3. uvijek uključuje sljedeće gubitke:
(a)
gubitke priznate u računu dobiti i gubitka za instrumente mjerene po fer vrijednosti, koji prema primjenjivom računovodstvenom okviru umanjuju vrijednost zbog kreditnog rizika;
(b)
gubitke proizašle iz trenutačnih ili prošlih događaja koji utječu na značajnu pojedinačnu izloženost ili izloženosti koje nisu pojedinačno značajne, ali se vrednuju pojedinačno ili zajednički;
(c)
gubitke kod kojih povijesne vrijednosti, pročišćene trenutačno uočljivim podatcima, upućuju na to da je do gubitka došlo, ali institucija još nije prepoznala koja je pojedinačna izloženost pretrpjela te gubitke.
Članak 2.
Raspoređivanje specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik za pojedinačne izloženosti unutar grupe izloženosti
1. Ako specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik odražava gubitke povezane s kreditnim rizikom grupe izloženosti, institucija taj specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik raspoređuje na sve pojedinačne izloženosti te grupe razmjerno iznosima izloženosti ponderiranima rizikom. U tu se svrhu vrijednosti izloženosti određuju ne uzimajući u obzir bilo koji specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik.
2. Institucija nije dužna pri tretmanu iznosa očekivanoga gubitka iz članka 159. Uredbe (EU) br. 575/2013 za grupu izloženosti koje nisu u statusu neispunjivanja obveza rasporediti specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik na pojedinačne izloženosti grupe.
3. Ako se specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik odnosi na grupu izloženosti čiji su kapitalni zahtjevi za kreditni rizik izračunani djelomično prema standardiziranom pristupu i djelomično prema pristupu zasnovanom na internim rejting-sustavima, institucija raspoređuje taj specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik, prije nego što primijeni mjere iz stavaka 1. i 2., na grupu izloženosti obuhvaćenu svakim od tih pristupa razmjerno iznosima izloženosti ponderiranima rizikom. U tu se svrhu vrijednosti izloženosti određuju ne uzimajući u obzir bilo koji specifični ispravak vrijednosti za kreditni rizik.
4. Kad specifične ispravke vrijednosti za kreditni rizik raspoređuju na izloženosti, institucije osiguravaju da se isti udio ne rasporedi dvaput na različite izloženosti.
Članak 3.
Izračun ispravaka vrijednosti za kreditni rizik u svrhu utvrđivanja vrijednosti izloženosti u skladu s člancima 111., 166., 167., 168., 246. i 266. Uredbe (EU) br. 575/2013
Za potrebe utvrđivanja vrijednosti izloženosti u skladu s člancima 111., 166. do 168., 246. i 266. Uredbe (EU) br. 575/2013 institucije izračunavaju specifične ispravke vrijednosti za kreditni rizik u odnosu na izloženost kao iznose specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik za tu pojedinačnu izloženost ili kao iznose specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik koje je institucija rasporedila na tu izloženost u skladu s člankom 2.
Članak 4.
Izračun općih i specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik za potrebe tretmana iznosa očekivanoga gubitka u skladu s člankom 159. Uredbe (EU) br. 575/2013
1. Za potrebe tretmana iznosa očekivanoga gubitka u skladu s člankom 159. Uredbe (EU) br. 575/2013 institucija izračunava ukupne opće ispravke vrijednosti za kreditni rizik u odnosu na izloženosti uključene u tretman iznosa očekivanoga gubitka kao zbroj iznosa za koje je institucija u skladu s člankom 1. ove Uredbe utvrdila da jesu opći ispravci vrijednosti za kreditni rizik i koje je rasporedila u skladu s člankom 110. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 575/2013.
2. Za potrebe tretmana iznosa očekivanoga gubitka u skladu s člankom 159. Uredbe (EU) br. 575/2013 ukupni se specifični ispravci vrijednosti za kreditni rizik u odnosu na izloženosti uključene u tretman iznosa očekivanoga gubitka izračunavaju kao zbroj iznosa točaka (a) i (b), isključujući izloženosti sa statusom neispunjivanja obveza:
(a)
iznosa utvrđenih kao specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik u skladu s člankom 1. koji se odnose na kreditni rizik pojedinačne izloženosti;
(b)
iznosa utvrđenih kao specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik u skladu s člankom 1. koji se odnose na grupu izloženosti i koji su raspoređeni u skladu s člankom 2.
3. Ukupni specifični ispravci vrijednosti za kreditni rizik povezani s izloženostima sa statusom neispunjivanja obveza izračunavaju se kao zbroj specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik za tu pojedinačnu izloženost ili kao iznosi specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik koje je institucija rasporedila toj izloženosti u skladu s člankom 2.
Članak 5.
Izračun specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik za kapitalne zahtjeve za potrebe utvrđivanja statusa neispunjivanja obveza u skladu s člankom 178. Uredbe (EU) br. 575/2013
Za potrebe utvrđivanja statusa neispunjivanja obveza u skladu s člankom 178. Uredbe (EU) br. 575/2013 specifični se ispravci vrijednosti za kreditni rizik izračunavaju kao iznosi specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik povezani s kreditnim rizikom pojedinačne izloženosti ili pojedinačnog dužnika.
Članak 6.
Dokumentacija
Institucije dokumentiraju utvrđivanje i izračun općih i specifičnih ispravaka vrijednosti za kreditni rizik.
Članak 7.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 20. prosinca 2013.