PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 19. prosince 2012
podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů na Novém Zélandu
(oznámeno pod číslem C(2012) 9557)
(Text s významem pro EHP)
(2013/65/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1), a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud budou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2)
Komise může dospět k závěru, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany. Takové zemi mohou členské státy předávat osobní údaje, aniž by byly nutné dodatečné záruky.
(3)
V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů, a to se zvláštním zřetelem na určité zvláštní podmínky týkající se předávání.
(4)
S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by způsob, jakým je posuzována odpovídající úroveň této ochrany a jakým jsou na základě směrnice 95/46/ES přijímána a prosazována rozhodnutí, neměl být svévolný ani bezdůvodně diskriminační vůči třetím zemím, nebo mezi třetími zeměmi, kde jsou obdobné podmínky, a aby nevytvářel skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Evropské unie.
(5)
Nový Zéland je bývalá britská kolonie. Postavení nezávislého dominia získal v roce 1907, avšak své formální ústavní svazky s Velkou Británií přetrhl až v roce 1947. Nový Zéland je unitárním státem a nemá psanou ústavu ve smyslu nejvyššího základního zákona státu. Země je konstituční monarchií a parlamentní demokracií westminsterského modelu, kde hlavou státu je královna Nového Zélandu.
(6)
Nový Zéland ctí zásadu suverenity parlamentu. Podle konvence tam však platí řada zákonů, které mají zvláštní ústavní význam a pohlíží se na ně jako na „vyšší zákony“. To znamená, že tvoří součást ústavního pořádku neboli rámce a formují činnost vlády a přijímání dalších zákonů. V případě změny nebo rušení těchto zákonů se kromě toho předpokládá konsenzus napříč politickým spektrem. Některé tyto zákony - „Bill Of Rights Act“ ze dne 28. srpna 1990 (Public Act No 109 z roku 1990), „Human Rights Act“ ze dne 10. srpna 1993 (Public Act No 82 z roku 1993) a „Privacy Act“ ze dne 17. května 1993 (Public Act No 28 z roku 1993) - se vztahují k ochraně údajů. Ústavní význam těchto zákonů se odráží ve všeobecném konsenzu, že musí být zohledněny při tvorbě a předkládání nových zákonů.
(7)
Právní normy pro ochranu osobních údajů na Novém Zélandu jsou primárně stanoveny v zákoně na ochranu soukromí „Privacy Act“ ve znění „Privacy (Cross-border Information) Amendment Act“ ze dne 7. září 2010 (Public Act No 113 z roku 2010). Tento zákon je starší než směrnice 95/46/ES a neomezuje se jen na automaticky zpracovávané údaje či strukturované údaje v evidenčním systému (rejstříku), nýbrž upravuje veškeré osobní informace v libovolné podobě. Vztahuje se na celý veřejný a soukromý sektor až na několik málo zvláštních výjimek ve veřejném zájmu, které lze v demokratické společnosti očekávat.
(8)
Otázkami soukromí se na Novém Zélandu zabývá mnoho regulačních rámců z hlediska politiky, pravidel, nebo příslušnosti soudů k řešení stížností. Některé mají formu zákonů, ale jiné jsou samoregulační odvětvové normy, včetně regulace sdělovacích prostředků, přímého marketingu, nevyžádaných elektronických zpráv, průzkumu trhu, oblasti zdraví a invalidity, bankovnictví, pojištění a spoření.
(9)
Kromě právních předpisů přijatých novozélandským parlamentem platí v zemi rozsáhlý soubor zvykového práva, jehož kořeny pocházejí z anglického zvykového práva, kde jsou zakotveny zásady a pravidla zvykového práva týkající se ochrany údajů. K základním zásadám zvykového práva patří zásada, že nejvyšším zájmem práva je důstojnost člověka. Tato zásada zvykového práva představuje klíčový prvek východisek a souvislostí, z nichž soudy na Novém Zélandu obecně čerpají důvody pro svá rozhodnutí. Novozélandská judikatura vycházející ze zvykového práva zná též řadu dalších stránek ochrany soukromí, včetně zasahování do soukromí, porušení důvěry a doplňkové ochrany v souvislosti s pomluvou, obtěžováním, nactiutrhační lží, nedbalostí a jinými delikty.
(10)
Právní normy o ochraně údajů uplatňované na Novém Zélandu obsahují všechny základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob a současně stanoví výjimky a omezení pro ochranu důležitých veřejných zájmů. Do těchto právních norem o ochraně údajů a do výjimek z nich se promítají zásady stanovené ve směrnici 95/46/ES.
(11)
Uplatňování právních norem o ochraně osobních údajů zaručují správní a soudní prostředky nápravy a nezávislý dozor prováděný dozorčím orgánem, komisařem pro ochranu soukromí, který je nadán pravomocemi uvedenými v článku 28 směrnice 95/46/ES a je nezávislý. Kterákoli zainteresovaná strana má navíc právo domáhat se soudní cestou náhrady škody, kterou utrpěla v důsledku protiprávního zpracování jejích osobních údajů.
(12)
Nový Zéland je tudíž třeba považovat za zemi, která zajišťuje odpovídající úroveň ochrany osobních údajů podle směrnice 95/46/ES.
(13)
Toto rozhodnutí by se mělo týkat odpovídající úrovně ochrany osobních údajů zajištěné na Novém Zélandu s cílem splnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES. Nemělo by se týkat jiných podmínek či omezení, které provádějí jiná ustanovení zmíněné směrnice a které se týkají zpracování osobních údajů v členských státech.
(14)
V zájmu transparentnosti a k dosažení toho, aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
(15)
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES, předložila kladné stanovisko k úrovni ochrany osobních údajů na Novém Zélandu, k němuž bylo přihlédnuto při přípravě tohoto prováděcího rozhodnutí (2).
(16)
Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se Nový Zéland považuje za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných z Evropské unie.
2. Dozorčí orgán příslušný k uplatňování právních norem ochrany osobních údajů na Novém Zélandu je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření k zajištění dodržování vnitrostátních předpisů přijatých na základě jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci za účelem pozastavení předávání údajů příjemci na Novém Zélandu s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a)
pokud příslušný orgán na Novém Zélandu zjistí, že příjemce nedodržuje použitelné normy ochrany osobních údajů, nebo
b)
pokud je velmi pravděpodobné, že nejsou dodržovány normy týkající se ochrany osobních údajů a pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný novozélandský orgán včas nepřijímá nebo nepřijme odpovídající opatření nezbytná pro vyřešení dané věci, pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností přiměřeně usilují o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené na Novém Zélandu a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
2. Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování norem ochrany a jakmile je o této skutečnosti informován příslušný orgán členského státu.
Článek 3
1. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle článku 2.
2. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými zajišťováním souladu s normami ochrany na Novém Zélandu nejsou dostatečná.
3. Pokud informace shromážděné podle čl. 2 odst. 1 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku prokáží, že některý subjekt pověřený zajišťováním souladu s normami ochrany na Novém Zélandu neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný orgán Nového Zélandu a, bude-li třeba, předloží návrh opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit jeho účinnost nebo omezit jeho působnost.
Článek 4
Komise sleduje provádění tohoto rozhodnutí a relevantní poznatky sdělí výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně důkazů, které by mohly mít vliv na hodnocení podle článku 1 tohoto rozhodnutí, tj. že ochrana na Novém Zélandu je odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a včetně důkazů, že se toto rozhodnutí provádí diskriminačním způsobem.
Článek 5
Členské státy přijmou veškerá opatření, která jsou nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím, do 20. března 2013.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 19. prosince 2012.
32013D0065
L 028/12
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
od 19. prosinca 2012.
u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o odgovarajućoj zaštiti osobnih podataka koja postoji u Novom Zelandu
(priopćena pod brojem dokumenta C(2012) 9557)
(Tekst značajan za EGP)
(2013/65/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom prijenosu takvih podataka (1), a posebno njezin članak 25. stavak 6.,
nakon savjetovanja s europskim nadzornikom za zaštitu podataka,
budući da:
(1)
Sukladno Direktivi 95/46/EZ, od država članica zahtijeva se da se prijenos osobnih podataka trećoj zemlji može izvršiti samo ako ta treća zemlja osigura odgovarajuću razinu zaštite i ako su zakoni država članica kojima se provode druge odredbe Direktive ispoštovani prije prijenosa.
(2)
Komisija može ustanoviti da treća zemlja jamči primjeren stupanj zaštite. U tom se slučaju osobni podaci mogu prenijeti iz država članica bez potrebe za dodatnim jamstvom.
(3)
Sukladno Direktivi 95/46/EZ, razinu zaštite podataka trebalo bi procijeniti na temelju svih okolnosti vezanih za postupak prijenosa podataka ili s obzirom na skup postupaka za prijenos podataka te na posebno navedene elemente koji su bitni za prijenos.
(4)
S obzirom na različite pristupe zaštiti podataka u trećim zemljama, trebalo bi provesti procjenu primjerenosti i svaku odluku koja se temelji na Direktivi 95/46/EZ donijeti i provesti tako da ne bude proizvoljne ili neopravdane diskriminacije protiv trećih zemalja ili među njima ako u njima prevladavaju slični uvjeti, niti da se stvori prikrivena prepreka za trgovinu, uzimajući u obzir postojeće međunarodne obveze unije.
(5)
Novi Zeland je nekadašnja britanska kolonija. Godine 1907. postao je neovisan dominion, ali svoje ustavne veze s Velikom Britanijom nije formalno raskinuo sve do 1947. Novi Zeland je unitarna država i nema pisani ustav u konvencionalnom smislu zadanog konstitutivnog dokumenta. Zemlja je ustavna monarhija i parlamentarna demokracija prema westminsterskom modelu, s kraljicom Novog Zelanda kao državnim poglavarom.
(6)
Novi Zeland funkcionira prema načelu parlamentarne suverenosti. Unatoč tome, prema ustaljenoj praksi postoji više zakonskih akata koji imaju poseban ustavni značaj te ih se smatra „višim pravom”. To znači da čine dio novozelandskog ustavnog okvira i da se na njima temelji vladina praksa i prihvaćaju drugi zakonski akti. Povrh toga, za izmjenu ili opoziv tih propisa bio bi potreban opći politički konsenzus. Na zaštitu podataka odnosi se nekoliko tih akata - Zakon o Povelji o pravima od 28. kolovoza 1990.(the Bill of Rights Act) (javni zakon br. 109 iz 1990.), Zakon o ljudskim pravima od 10. kolovoza 1993. (the Human Rights Act) (javni zakon br. 82 iz 1993.) i Zakon o tajnosti osobnih podataka od 17. svibnja 1993. (the Privacy Act) (javni zakon br. 28 iz 1993.). Ustavni značaj tih akata odražava opća suglasnost oko toga da ih se prilikom razvijanja ili predlaganja novih propisa mora uzeti u obzir.
(7)
Pravni standardi za zaštitu osobnih podataka u Novom Zelandu prvenstveno su utvrđeni Zakonom o tajnosti osobnih podataka, kako je izmijenjen Zakonom o izmjeni Zakona o tajnosti osobnih podataka (u prekograničnom izvješćivanju) od 7. rujna 2010. (javni zakon br. 113 iz 2010.). On po datumu prethodi Direktivi 95/46/EZ i nije ograničen na podatke koji se automatski obrađuju ili na strukturirane podatke u zbirkama, nego obuhvaća sve vrste osobnih podataka. Obuhvaća čitav javni i privatni sektor, uz nekolicinu iznimaka od posebnog javnog interesa koje se mogu očekivati u demokratskom društvu.
(8)
U Novom Zelandu postoji nekoliko regulatornih okvira koji se bave pitanjima tajnosti osobnih podataka s aspekta politike, propisa ili pravne nadležnosti. Neki od njih su zakonski, dok su drugi samoregulatorna gospodarska tijela, uključujući i reguliranje područja medija, izravne prodaje, neželjenih elektroničkih poruka, istraživanja tržišta, zdravlja i invaliditeta, bankarstva i osiguranja te štednje.
(9)
Osim zakona koje je donio novozelandski parlament, postoji i opsežan korpus običajnog prava čiji su korijeni u engleskom običajnom pravu, koji utjelovljuje načela običajnog prava i propise koji se odnose na zaštitu podataka. Među temeljnim načelima običajnog prava je i načelo pravne brige o dostojanstvu pojedinca. To načelo običajnog prava ključan je element u ukupnom kontekstu donošenja sudskih odluka u Novom Zelandu. Sudska praksa u Novom Zelandu koja se temelji na običajnom pravu također uključuje mnoge druge aspekte tajnosti osobnih podataka, kao što su zadiranje u privatnost, povreda povjerljivosti i dodatna zaštita u odnosu na klevetu, uznemiravanje, šikaniranje, zlonamjerne lažne izjave, nemar i druge nezakonite radnje.
(10)
Pravna zaštita podataka koja se primjenjuje u Novom Zelandu obuhvaća sva temeljna načela potrebna za odgovarajuću razinu zaštite fizičkih osoba te također osigurava iznimke i ograničenja kako bi se zaštitili bitni javni interesi. Takvi standardi pravne zaštite i iznimke odraz su načela utvrđenih Direktivom 95/46/EZ.
(11)
Primjenu pravnih standarda za zaštitu podataka jamče upravna i pravna sredstva te neovisni nadzor koji provodi nadzorno tijelo, povjerenik za tajnost osobnih podataka kojem su dane ovlasti iz članka 28. Direktive 95/46/EZ i koji djeluje neovisno. Također, svaka zainteresirana strana ima pravo sudskim putem tražiti naknadu štete koju je pretrpjela zbog nezakonite obrade svojih osobnih podataka.
(12)
Stoga bi se trebalo smatrati da Novi Zeland jamči primjeren stupanj zaštite osobnih podataka iz Direktive 95/46/EZ.
(13)
Ova bi se Odluka trebala ticati samo primjerenosti zaštite koju Novi Zeland pruža u smislu ispunjavanja zahtjeva iz članka 25. stavka 1. Direktive 95/46/EZ. Ne bi trebala utjecati na ostale uvjete ili ograničenja za provedbu ostalih odredaba Direktive koja se odnose na obradu osobnih podataka u državama članicama.
(14)
U interesu transparentnosti i s ciljem očuvanja sposobnosti nadležnih tijela u državama članicama da osiguraju zaštitu pojedinaca u odnosu na obradu njihovih osobnih podataka, potrebno je odrediti posebne okolnosti kad suspenzija prijenosa posebnih podataka može biti opravdana, bez obzira na postojanje odgovarajuće zaštite.
(15)
Radna skupina za zaštitu pojedinaca s obzirom na obradu osobnih podataka, koja je osnovana sukladno članku 29. Direktive 95/46/EZ, dala je mišljenje o razini zaštite koju pruža Novi Zeland (2), a koje je uzeto u obzir pri pripremi ove Odluke.
(16)
Mjere predviđene u ovoj Odluci u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog na temelju članka 31. stavka 1. Direktive 95/46/EZ,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. Za potrebe članka 25. stavka 2. Direktive 95/46/EZ, smatra se da Novi Zeland osigurava primjeren stupanj zaštite za osobne podatke prenesene iz Zajednice.
2. Nadzorno tijelo za primjenu pravnih standarda o zaštiti podataka u Novom Zelandu navodi se u Prilogu ovoj Odluci.
Članak 2.
1. Ne dovodeći u pitanje njihove ovlasti da poduzmu mjere kako bi osigurali pridržavanje nacionalnih odredbi usvojenih u skladu s drugim odredbama osim članka 25. Direktive 95/46/EZ, nadležna tijela u državama članicama mogu izvršiti svoje postojeće ovlasti kako bi suspendirala protok podataka primatelju u Novom Zelandu radi zaštite pojedinaca s obzirom na obradu njihovih osobnih podataka u sljedećim slučajevima:
(a)
ako nadležno tijelo Novog Zelanda utvrdi da primatelj krši važeće standarde zaštite; ili
(b)
ako postoji značajna vjerojatnost da se krše standardi zaštite, ako postoje opravdani razlozi za vjerovanje kako nadležno tijelo u Novom Zelandu ne poduzima ili neće poduzeti odgovarajuće i pravovremene mjere da riješi slučaj o kojemu je riječ, ako bi trajnim prijenosom prijetio rizik teške štete osobama čiji se podaci obrađuju, a nadležna su tijela u državi članici u takvim okolnostima uložila razuman napor da obavijeste stranu odgovornu za obradu s poslovnim nastanom u Novom Zelandu te joj dale mogućnost za odgovor.
2. Suspenzija prestaje čim se osiguraju standardi zaštite te se o tome obavijesti nadležno tijelo dotičnih država članica.
Članak 3.
1. Države članice bez odlaganja obavješćuju Komisiju kad se usvoje mjere na temelju članka 2.
2. Države članice i Komisija se međusobno obavješćuju o slučajevima u kojima djelovanje tijela odgovornih za osiguravanje pridržavanje standarda zaštite u Novom Zelandu takvo pridržavanje ne uspije osigurati.
3. Ako informacije prikupljene u skladu s člankom 2. stavkom 1. i stavcima 1. i 2. ovog članka dokazuju da tijelo odgovorno za osiguravanje pridržavanje standarda zaštite u Novom Zelandu ne ispunjava svoju ulogu učinkovito, Komisija obavješćuje nadležna tijela u Novom Zelandu te prema potrebi dostavlja nacrt mjera u skladu s postupkom iz članka 31. stavka 2. Direktive 95/46/EZ radi stavljanja izvan snage ili suspendiranja ove Odluke ili ograničenja njezina područja primjene.
Članak 4.
Komisija nadzire provedbu ove Odluke te izvješćuje Odbor, osnovan u skladu s člankom 31. Direktive 95/46/EZ, o svim relevantnim nalazima, uključujući dokaze koji bi mogli utjecati na nalaz u članku 1. ove Odluke, da je zaštita u Novom Zelandu primjerena u smislu članka 25. Direktive 95/46/EZ te svim dokazima da se ova Odluka provodi na diskriminirajući način.
Članak 5.
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se uskladile s ovom Odlukom do 20. ožujka 2013.
Članak 6.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2012.