NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 469/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2157/1999 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 34.3 a 19.1 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská centrální banka (ECB) uplatňuje nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti včetně provádění měnové politiky Unie, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(2)
Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (3). opravňuje ECB ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled, správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, a sankce v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB.
(3)
ECB přijala nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), kterým podrobněji stanoví postupy, kterými se ECB, vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní pověřené orgány řídí při plnění svých úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013. Nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) obsahuje ustanovení, která upravují postup ukládání správních sankcí ze strany ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu.
(4)
V zájmu zavedení jednotného režimu ukládání sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013 a nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) přijala ECB doporučení ECB/2014/19 (5).
(5)
Nařízení (ES) č. 2157/1999 by mělo být zpřesněno v tom smyslu, že se použije pouze na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, zatímco nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) se použije na ukládání správních sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Při podrobnějším vymezení procesních pravidel, která se použijí na zahájení a provádění řízení o sankcích upraveného v nařízení (ES) č. 2532/98, by ECB měla vzít v úvahu stupeň přísnosti předpokládané sankce.
(7)
Nařízení (ES) č. 2157/1999 je proto třeba příslušným způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2157/1999 se mění takto:
1)
Za článek 1 se vkládá nový článek 1a, který zní:
„Článek 1a
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje pouze na sankce, které může ECB uvalit při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu. Nevztahuje se na správní sankce, které může ECB uvalit při plnění svých úkolů v oblasti dohledu.“
2)
Za článek 1a se vkládá nový článek 1b, který zní:
„Článek 1b
Nezávislá vyšetřovací jednotka
1. Pro účely rozhodování, zda má být zahájeno řízení o sankcích podle článku 2 a uplatněny pravomoci vymezené v článku 3, zřídí ECB vnitřní nezávislou vyšetřovací jednotku (dále jen „vyšetřovací jednotka“) složenou z vyšetřujících úředníků, kteří své vyšetřovací funkce vykonávají nezávisle na Výkonné radě a Radě guvernérů a neúčastní se jednání Výkonné rady a Rady guvernérů.
2. Má-li ECB za to, že existuje důvod domnívat se, že dochází či došlo k jednomu či více porušením, postoupí se věc Výkonné radě.
3. Pokud Výkonná rada předpokládá, že by použitelná sankce mohla přesáhnout hranici uvedenou v čl. 10 odst. 1, nepoužije se zjednodušené řízení o sankcích upravené v článku 10 a Výkonná rada věc postoupí vyšetřovací jednotce. Vyšetřovací jednotka rozhodne, zda má být zahájeno řízení o sankcích.
4. Veškeré odkazy na ECB v článcích 2 až 4, čl. 5 odst. 1 až 3 a článku 6 se považují za odkazy na vyšetřovací jednotku ECB nebo v případech, kdy se použije zjednodušené řízení o sankcích podle článku 10, na Výkonnou radu.
5. Ustanoveními tohoto článku není dotčena pravomoc příslušné národní centrální banky zahájit řízení o sankcích a provést vyšetřování v souladu s tímto nařízením.“
3)
V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Proti stejnému podniku nesmí být na základě stejných skutečností zahájeno více než jedno řízení o sankcích. ECB ani příslušná národní centrální banka proto nepřijme žádné rozhodnutí o tom, zda zahájí řízení o sankcích, dokud se navzájem neinformují a nekonzultují.“
4)
V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Buď ECB, nebo případně příslušná národní centrální banka, jsou na základě žádosti oprávněny se navzájem podporovat a spolupracovat v řízení o sankcích, zejména předáváním informací, které jsou pokládány za relevantní.
V odstavcích 1 a 3 se zrušují následující slova: „Výkonná rada“.“
5)
Za článek 7 se vkládá nový článek 7a, který zní:
„Článek 7a
Předložení návrhu Výkonné radě
1. Pokud se vyšetřovací jednotka či případně příslušná národní centrální banka po ukončení řízení o sankcích domnívá, že by měla být příslušnému podniku uložena sankce, předloží Výkonné radě návrh, v němž stanoví, že se příslušný podnik dopustil porušení, a uvede výši sankce, která má být uložena.
2. Vyšetřovací jednotka či příslušná národní centrální banka založí svůj návrh jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se příslušný podnik měl možnost vyjádřit.
3. Pokud se Výkonná rada domnívá, že spis předložený vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou je neúplný, může jí spis vrátit spolu s odůvodněnou žádostí o dodatečné informace.
4. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu s návrhem vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky na uvalení sankce na příslušný podnik souhlasí, přijme rozhodnutí v souladu s návrhem předloženým vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou.
5. Pokud se Výkonná rada na základě úplného spisu domnívá, že skutečnosti popsané v návrhu vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky nepředstavují dostatečný důkaz, že došlo porušení, může přijmout rozhodnutí, kterým případ ukončí.
6. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu souhlasí se závěrem, že se příslušný podnik dopustil porušení, tak je uvedeno v návrhu vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky, avšak nesouhlasí s navrhovanou sankcí, přijme rozhodnutí, v němž stanoví sankci, kterou považuje za přiměřenou.
7. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu nesouhlasí s návrhem vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky, ale dojde k závěru, že se příslušný podnik dopustil jiného porušení, anebo že k podání příslušného návrhu vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou je dán jiný skutkový základ, písemně informuje příslušný podnik o svých zjištěních a o námitkách, které proti němu byly vzneseny.
8. Výkonná rada přijme rozhodnutí, kterým určí, zda se příslušný podnik dopustil porušení a případně jaká sankce na něj má být uvalena. Rozhodnutí přijatá Výkonnou radou se zakládají jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se příslušný podnik měl možnost vyjádřit.“
Článek 2
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne .
UREDBA (EU) br. 469/2014 EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
od 16. travnja 2014.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2157/1999 o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija (ESB/1999/4)
(ESB/2014/18)
UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 132. stavak 3.,
uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno njegov članak 34. stavak 3. i članak 19. stavak 1.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2532/98 od 23. studenoga 1998. o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija (1), a posebno njezin članak 6. stavak 2.,
budući da:
(1)
Europska središnja banka (ESB) primijenila je Uredbu (EZ) br. 2157/1999 Europske središnje banke (ESB/1999/4) (2) za izricanje sankcija u svojim raznim područjima nadležnosti, uključujući naročito provođenje monetarne politike Unije, funkcioniranje platnih sustava i prikupljanje statističkih podataka.
(2)
Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 (3) ovlašćuje ESB da izriče administrativne novčane kazne i sankcije kreditnim institucijama koje nadzire kada te institucije prekrše zahtjev prema izravno primjenjivom pravu Unije, te da izriče sankcije u slučaju povrede uredbi ili odluka ESB-a.
(3)
ESB je donio Uredbu (EU) br. YYY/2014 Europske središnje banke (ESB/2014/17) (4) radi pobližeg određivanja postupaka kojima se uređuje izvršavanje nadzornih zadaća od strane ESB-a, nacionalnih nadležnih tijela i nacionalnih imenovanih tijela u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013. Uredba (EU) br. YYY/2014 (ESB/2014/17) sadrži odredbe o postupku za izricanje administrativnih kazni od strane ESB-a i nacionalnih nadležnih tijela u području nadzora.
(4)
Radi uspostavljanja dosljednog sustava za izricanje sankcija od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013 i Uredbom (EU) br. YYY/2014 (ESB/2014/17), ESB je donio Preporuku ESB/2014/19 (5).
(5)
Uredbu (EZ) br. 2157/1999 potrebno je pojasniti u smislu da se primjenjuje samo na izricanje sankcija od strane ESB-a u izvršavanje njegovih zadaća središnje banke koje nisu nadzorne zadaće, dok se Uredba (EU) br. YYY/2014 (ESB/2014/17) primjenjuje na izricanje administrativnih kazni od strane ESB-a kod izvršavanja njegovih nadzornih zadaća.
(6)
Prilikom pobližeg određivanja postupovnih pravila koja se primjenjuju na pokretanje i provođenje postupka radi utvrđivanja povrede utvrđenog Uredbom (EZ) br. 2532/98, ESB bi trebao uzeti u obzir stupanj ozbiljnosti predviđene sankcije.
(7)
Uredbu (EZ) br. 2157/1999 potrebno je stoga izmijeniti na odgovarajući način,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene
Uredba (EZ) br. 2157/1999 mijenja se kako slijedi:
1.
Nakon članka 1. umeće se novi članak 1.a:
„Članak 1.a
Opseg
Ova se Uredba primjenjuje samo na sankcije koje ESB može izreći u izvršavanju svojih zadaća središnje banke koje nisu nadzorne zadaće. Ova se Uredba ne primjenjuje na administrativne kazne koje ESB može izreći u izvršavanju svojih nadzornih zadaća.”
2.
Nakon članka 1.a umeće se novi članak 1.b:
„Članak 1.b
Neovisna istražna jedinica
1. Za potrebe donošenja odluke o pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede u skladu s člankom 2. i izvršavanju ovlasti utvrđenih u članku 3., ESB osniva internu neovisnu istražnu jedinicu (dalje u tekstu ‚istražna jedinica’) koja se sastoji od službenika nadležnih za istragu koji obavljaju svoje istražne funkcije neovisno o Izvršnom odboru i Upravnom vijeću i ne sudjeluju u raspravama Izvršnog odbora i Upravnog vijeća.
2. Kada ESB ima razloga sumnjati da je počinjena jedna ili više povreda ili da je u tijeku počinjenje jedne ili više povreda, predmet se upućuje Izvršnom odboru.
3. Kada Izvršni odbor smatra da primjenjiva sankcija može prijeći prag utvrđen u članku 10. stavku 1., pojednostavnjeni postupak utvrđen u članku 10. se ne primjenjuje, a Izvršni odbor upućuje predmet istražnoj jedinici. Istražna jedinica donosi odluku o tome da li pokrenuti postupak radi utvrđivanja povrede ili ne.
4. Bilo kakvo upućivanje na ESB u člancima 2. do 4., članku 5. stavcima 1. do 3. i članku 6. smatrat će se upućivanjem na istražnu jedinicu ESB-a, ili upućivanjem na Izvršni odbor kada se primjenjuje pojednostavnjeni postupak sukladno članku 10.
5. Odredbe ovog članka ne dovode u pitanje nadležnost nadležne nacionalne središnje banke za pokretanje postupka radi utvrđivanja povrede i provođenje istrage u skladu s ovom Uredbom.”
3.
U članku 2., stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Protiv istog poduzetnika ne smije se, na temelju istih činjenica, pokrenuti više od jednog postupka radi utvrđivanja povrede. U tu svrhu, ESB ili nadležna nacionalna središnja banka ne smije donijeti nikakvu odluku o pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede sve dok se nisu međusobno obavijestili i savjetovali o tome.”
4.
U članku 2., stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. ESB ili nadležna nacionalna središnja banka, ovisno o slučaju, ovlašteni su na zahtjev pružati si međusobno pomoć i surađivati u provođenju postupka radi utvrđivanja povrede, a posebno prenositi sve informacije koje se mogu smatrati značajnim.”
5.
Nakon članka 7. umeće se novi članak 7.a:
„Članak 7.a
Podnošenje prijedloga Izvršnom odboru
1. Ako istražna jedinica ili, ovisno o slučaju, nadležna nacionalna središnja banka, nakon okončanja postupka radi utvrđivanja povrede, smatra da je potrebno izricanje sankcije dotičnom poduzetniku, tada podnosi prijedlog Izvršnom odboru, u kojem utvrđuje da je dotični poduzetnik počinio povredu, te određuje iznos sankcije koja se treba izreći.
2. Istražna jedinica ili, ovisno o slučaju, nadležna nacionalna središnja banka, temelji svoj prijedlog samo na činjenicama i prigovorima o kojima se dotični poduzetnik imao mogućnost očitovati.
3. Ako Izvršni odbor smatra da je spis koji je dostavila izvještajna jedinica ili, ovisno o slučaju, nadležna nacionalna središnja banka, nepotpun, može vratiti spis istražnoj jedinici ili nacionalnoj središnjoj banci, zajedno s obrazloženim zahtjevom za dodatnim informacijama.
4. Ako je Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, suglasan s prijedlogom istražne jedinice ili ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, za izricanje sankcije dotičnom poduzetniku, donosi odluku u skladu s prijedlogom koji je podnijela istražna jedinica ili nadležna nacionalna središnja banka.
5. Ako Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, smatra da činjenice opisane u prijedlogu istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, ne predstavljaju dostatan dokaz o povredi, Izvršni odbor može donijeti odluku kojom okončava postupak.
6. Ako je Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, suglasan da je dotični poduzetnik počinio povredu, kako je utvrđeno u prijedlogu istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, ali nije suglasan s predloženom sankcijom, tada donosi odluku kojom određuje sankciju koju smatra primjerenom.
7. Ako Izvršni odbor, na temelju potpunog spisa, nije suglasan s prijedlogom istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, nego zaključi da je počinjena drugačija povreda od strane dotičnog poduzetnika, ili da postoji drugačija činjenična osnova za prijedlog istražne jedinice ili, ovisno o slučaju, nadležne nacionalne središnje banke, obavještava dotičnog poduzetnika u pisanom obliku o svojem nalazu i o prigovorima protiv dotičnog poduzetnika.
8. Izvršni odbor donosi odluku kojom utvrđuje je li dotični poduzetnik počinio povredu te određuje sankciju koja se treba izreći, ako je potrebno. Odluke koje donosi Izvršni odbor utemeljene su samo na činjenicama i prigovorima o kojima se dotični poduzetnik imao mogućnost očitovati.”
Članak 2.
Završne odredbe
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u .