PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 869/2014
ze dne 11. srpna 2014
o nových službách v osobní železniční dopravě
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 10 odst. 4 a čl. 11 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s článkem 10 směrnice 2012/34/EU otevřely členské státy své trhy pro služby mezinárodní osobní železniční dopravy poskytované kterýmkoli železničním podnikem, kterému byla vydána licence podle uvedené směrnice. V průběhu mezinárodní osobní železniční dopravy mají železniční podniky oprávnění k nástupu cestujících na kterékoli stanici umístěné na mezinárodní trase a výstupu cestujících na jiné takové stanici, včetně stanic umístěných v témže členském státě.
(2)
Avšak zavedení nových mezinárodních osobních železničních spojů s otevřeným přístupem a se zastávkami by nemělo být využito k otevření trhu pro služby vnitrostátní osobní dopravy, ale mělo by se zaměřit pouze na zastávky, jež doplňují mezinárodní službu. Hlavním účelem nových spojů by mělo být přepravovat cestující na mezinárodní trase. Regulační subjekt uvedený v oddílu 4 kapitoly IV směrnice 2012/34/EU by měl na žádost příslušných orgánů nebo dotčených železničních podniků rozhodnout o hlavním účelu navrhované nové služby.
(3)
Otevření mezinárodní osobní železniční dopravy hospodářské soutěži může mít důsledky pro organizaci a financování osobní železniční dopravy provozované na základě smlouvy o veřejných službách podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (2). V souladu s článkem 11 směrnice 2012/34/EU mohou členské státy omezit právo přístupu na trh v případech, kdy by toto právo ohrozilo hospodářskou vyváženost uvedených smluv o veřejných službách. Regulační subjekt by na žádost příslušných orgánů, provozovatele infrastruktury nebo železničního podniku, který plní smlouvu o veřejných službách, měl rozhodnout, zda by navrhovaná nová služba v mezinárodní osobní železniční dopravě ohrozila hospodářskou vyváženost smlouvy o veřejných službách.
(4)
Aby se zabránilo přerušení nové služby v osobní železniční dopravě, která byla již zahájena, a aby se této nové službě zajistila právní jistota, pokud jde o možnost ji provozovat, měla by být lhůta, která je vyhrazena na žádost o test hlavního účelu nebo hospodářské vyváženosti, omezena a měla by být provázána s okamžikem, kdy žadatel oznámí zájem provozovat novou službu v mezinárodní osobní železniční dopravě. Ze stejného důvodu by měly být rovněž časově omezeny postupy regulačního subjektu pro uvedené testy.
(5)
Žádost o test hlavního účelu by měla obsahovat všechny důležité informace pro zdůvodnění skutečnosti, že hlavní účel navrhované nové služby je jiný než přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech. Pro splnění tohoto požadavku by subjekty žádající o uvedený test měly mít možnost používat standardní formuláře pro žádosti zveřejněné regulačními subjekty.
(6)
Regulační subjekt by měl provést jak kvalitativní, tak kvantitativní analýzu pro stanovení účelu navrhované nové služby ve střednědobém horizontu, nikoli její charakteristiky v daném okamžiku. Kritéria posouzení by měla být stanovena v metodice přijaté regulačním subjektem pro test hlavního účelu s ohledem na specifika železniční dopravy v dotčeném členském státě. Neměly by být striktně nebo izolovaně uplatňovány žádné kvantifikované prahové hodnoty.
(7)
Žádost o test hospodářské vyváženosti by měla obsahovat všechny důležité informace pro zdůvodnění skutečnosti, že hospodářská vyváženost smlouvy o veřejných službách by byla navrhovanou novou službou ohrožena. Hospodářská vyváženost smlouvy o veřejných službách by měla být považována za ohroženou v důsledku nové navrhované služby, jestliže dojde k podstatné změně v hodnotě smlouvy o veřejných službách, z které vyplývá, že služby provozované podle uvedené smlouvy na konkurenčně strukturovaném trhu by již nebyly udržitelné a schopné provozování s přiměřenou mírou zisku.
(8)
Posouzení dopadu navrhované nové služby na hospodářskou vyváženost smlouvy o veřejných službách by mělo být založeno na objektivní metodě a kritériích posouzení, která mají být stanovena v metodice přijaté regulačním subjektem pro test hospodářské vyváženosti s ohledem na specifika železniční dopravy v dotčeném členském státě. Ekonomická analýza by se měla zaměřit na celkový hospodářský dopad navrhované nové služby na smlouvu o veřejných službách, včetně konkrétních dotčených služeb, po celou dobu jejího trvání. Neměly by být striktně nebo izolovaně uplatňovány žádné předem definované kvantifikované prahové hodnoty. Regulační subjekt by kromě ekonomické analýzy dopadu navrhované nové služby na smlouvu o veřejných službách měl rovněž přihlédnout k přínosům pro zákazníky v krátkodobém a střednědobém horizontu.
(9)
Možnost opětovného posouzení rozhodnutí přijatého regulačním subjektem, které vyplývá z testu hospodářské vyváženosti, by měla být možná pouze v případech, ve kterých dochází k zásadní změně v nové službě ve srovnání s údaji, které analyzoval regulační subjekt, nebo když existuje významný rozdíl mezi reálným a odhadovaným dopadem na služby v rámci smlouvy o veřejných službách. Aby byla novému provozovateli služeb zaručena základní právní jistota, mělo by existovat určité časové období, během kterého nelze opětovné posouzení požadovat.
(10)
Aniž je dotčena zásada nezávislosti regulačních subjektů při rozhodování uvedeném v čl. 55 odst. 1 směrnice 2012/34/EU, regulační subjekty by si měly vyměňovat informace a případně by v konkrétních případech měly koordinovat své zásady a činnosti týkající se testů hlavního účelu a hospodářské vyváženosti, aby se zabránilo velkým rozdílům v jejich postupech, které by na trh služeb v mezinárodní osobní železniční dopravě vnesly nejistotu.
(11)
Regulační subjekty by měly při všech svých činnostech souvisejících s testy hlavního účelu nebo hospodářské vyváženosti respektovat důvěrnost obchodně citlivých informací, které získají od stran zapojených do těchto testů.
(12)
Regulační subjekty nemají povinnost požadovat za provedení testu hlavního účelu, testu hospodářské vyváženosti nebo opětovného posouzení testu hospodářské vyváženosti poplatek. Členské státy však mohou rozhodnout o uložení takového poplatku subjektům, které předkládají takovéto žádosti, za práci prováděnou regulačními subjekty, přičemž takový poplatek bude pokrývat čisté náklady těchto posouzení. V takovém případě by poplatek měl být nediskriminační, přiměřený a měl by být skutečně vybírán od všech žádajících subjektů transparentním způsobem.
(13)
S přihlédnutím k výsledkům konzultace se zúčastněnými stranami a výměny informací s jinými regulačními subjekty by regulační subjekty měly vypracovat jednotnou metodiku pro provádění testů hlavního účelu a případně pro provádění testů hospodářské vyváženosti. Ostatní subjekty by neměly tuto odpovědnost omezovat. Testy by měly vycházet přednostně z analýzy jednotlivých případů, a nikoli z prostého použití předem stanovených prahových hodnot. Ve vnitrostátních právních předpisech by neměly být stanoveny žádné prahové hodnoty. Metoda posuzování by měla být stanovena tak, aby odpovídala vývoji trhu, což umožní její průběžnou adaptaci, zejména s ohledem na zkušenosti regulačních subjektů.
(14)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobný postup a kritéria, které je nutno dodržovat při rozhodování:
a)
zda hlavním účelem služby v železniční dopravě je přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech;
b)
zda je mezinárodní osobní železniční dopravou ohrožena hospodářská vyváženost smlouvy o veřejných službách v železniční dopravě.
Článek 1a
Vyloučení z oblasti působnosti
Toto nařízení se nevztahuje na služby organizované podnikem za účelem přepravy svých vlastních zaměstnanců do práce a zpět ani na služby, na které se veřejnosti neprodávají jízdenky.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„novou službou v mezinárodní osobní dopravě“ služba v mezinárodní osobní dopravě, která je navržena k uvedení na trh nebo která znamená významnou změnu, pokud jde o zvýšenou četnost nebo zvýšený počet zastávek v rámci stávající služby v mezinárodní osobní dopravě;
2)
„testem hlavního účelu“ postup posouzení prováděný regulačním subjektem na žádost subjektu uvedeného v článku 5 za účelem rozhodnutí, zda hlavním účelem navrhované nové služby v železniční dopravě je přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech nebo přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými ve stejném členském státě;
3)
„testem hospodářské vyváženosti“ postup posouzení prováděný regulačním subjektem na žádost subjektu uvedeného v článku 10, který je použitelný pouze v členských státech, které se v souladu s článkem 11 směrnice 2012/34/EU rozhodly omezit právo na přístup k železniční infrastruktuře v mezinárodní osobní železniční dopravě mezi výchozí a cílovou stanicí, na něž se vztahuje jedna nebo více smluv o veřejných službách, za účelem rozhodnutí, zda by navrhovaná nová služba v mezinárodní osobní železniční dopravě ohrozila hospodářskou vyváženost smlouvy o veřejných službách;
4)
„smlouvou o veřejných službách“ smlouva o veřejných službách podle čl. 2 písm. i) nařízení (ES) č. 1370/2007, která se vztahuje k železniční dopravě;
5)
„příslušným orgánem“ se rozumí příslušný orgán podle čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1370/2007;
6)
„čistým finančním dopadem“ se rozumí dopad smlouvy o veřejných službách na náklady a příjmy, které vznikly při plnění závazků veřejné služby, s přihlédnutím k příjmům železničního podniku, který plní smlouvu o veřejných službách, získaným z této činnosti a přiměřenému zisku, vypočtený v souladu s bodem 2 přílohy nařízení (ES) č. 1370/2007.
Článek 3
Oznámení o plánované nové službě v mezinárodní osobní železniční dopravě
1. Žadatel oznámí dotčeným regulačním subjektům svůj záměr provozovat novou službu v mezinárodní osobní dopravě předtím, než požádá provozovatele infrastruktury o kapacitu infrastruktury.
2. Regulační subjekty vypracují a na svých internetových stránkách zveřejní standardní formulář pro oznámení, které by měli žadatelé používat a které musí obsahovat tyto informace:
a)
název, adresa, právnická osoba a (případně) registrační číslo žadatele;
b)
kontaktní údaje osoby odpovědné za zodpovězení dotazů;
c)
datum licence a osvědčení o bezpečnosti žadatele nebo uvedení fáze postupu k jejich získání;
d)
podrobný popis trasy s uvedením polohy výchozí a cílové stanice, zastávek a vzdáleností mezi nimi;
e)
plánované datum zahájení provozu navrhované nové služby v mezinárodní osobní železniční dopravě;
f)
časové rozvržení, četnost a kapacita navrhované nové služby včetně navrhovaných časů odjezdů, zastávek, časů příjezdů a přípojů a všech odchylek v četnosti nebo v zastávkách od standardního jízdního řádu pro každý směr;
g)
odůvodnění, že hlavním účelem navrhované služby v osobní dopravě je přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech;
3. Informace týkající se plánovaného provozu navrhované nové služby v mezinárodní osobní železniční dopravě se musí vztahovat nejméně na první tři roky, a pokud možno, na prvních pět let provozu.
4. Regulační subjekt bez prodlení zveřejní na své internetové stránce oznámení žadatele s výjimkou všech obchodně citlivých informací a informuje o tom subjekty uvedené v článku 5 nebo 10.
5. Žadatel odůvodní všechna vyloučení obchodně citlivých informací ze zveřejnění. Pokud regulační subjekt odůvodnění uzná za přijatelné, zachová důvěrnost těchto informací. V opačném případě oznámí žadateli, který o zachování důvěrnosti požádal, odmítnutí jeho požadavku. Tímto postupem není dotčen postup odvolání proti tomuto rozhodnutí stanovený ve vnitrostátních právních předpisech.
6. Veškeré informace poskytnuté žadatelem ve standardním formuláři a jakékoli podpůrné doklady se regulačnímu subjektu zasílají v elektronické podobě.
Článek 4
Lhůty pro podání žádosti o provedení testu hlavního účelu nebo testu hospodářské vyváženosti
1. Žádosti subjektů uvedených v článku 5 nebo 10 o provedení testu hlavního účelu nebo testu hospodářské vyváženosti musí být podány do čtyř týdnů od zveřejnění oznámení žadatele na internetové stránce regulačního subjektu. Subjekty, které jsou oprávněny podat žádosti o oba testy, tak mohou učinit současně.
2. Jestliže je požadováno provedení testu hlavního účelu i testu hospodářské vyváženosti, lze tyto testy provést zároveň. Jestliže test hlavního účelu odhalí, že hlavní účel navrhované služby je jiný než přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech a je přijato negativní rozhodnutí, test hospodářské vyváženosti se ukončí rozhodnutím odkazujícím na toto negativní rozhodnutí o hlavním účelu navrhované služby.
Článek 5
Subjekty oprávněné požádat o provedení testu hlavního účelu
O provedení testu hlavního účelu mohou žádat tyto subjekty:
a)
příslušné orgány, které uzavřely smlouvy o veřejných službách v železniční dopravě provozované na území, kterého se navrhovaná nová služba týká;
b)
kterýkoli železniční podnik provozující služby v mezinárodní nebo vnitrostátní osobní železniční dopravě na trase obsluhované novou službou, ať na komerčním základě, nebo na základě smlouvy o veřejných službách.
Článek 6
Informace, které je nutno uvést v žádosti o provedení testu hlavního účelu
1. Subjekt podávající žádost v ní uvede tyto informace:
a)
název, adresa, právnická osoba, případně registrační číslo subjektu podávajícího žádost;
b)
kontaktní údaje osoby odpovědné za zodpovězení dotazů;
c)
vysvětlení zájmu subjektu podávajícího žádost o vydání rozhodnutí o hlavním účelu navrhované nové služby;
d)
vysvětlení, proč je podle názoru subjektu podávajícího žádost hlavní účel navrhované nové služby jiný než přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech;
e)
informace a dokumentace dokládající vysvětlení uvedená v písmech c) a d).
2. Subjekt podávající žádost odůvodní všechna navrhovaná vyloučení obchodně citlivých informací. Pokud regulační subjekt odůvodnění uzná za přijatelné, zachová důvěrnost těchto informací. V opačném případě oznámí straně, která o zachování důvěrnosti požádala, že její požadavek zamítl. Tímto postupem není dotčen možný postup odvolání proti tomuto rozhodnutí stanovený ve vnitrostátních právních předpisech.
3. Regulační subjekty zveřejní na svých internetových stránkách standardní formulář žádosti o provedení testu hlavního účelu, který by subjekty žádající o uvedený test měly používat.
4. Veškeré informace uvedené ve standardním formuláři žádosti a jakákoli podpůrná dokumentace se regulačnímu subjektu zasílají v elektronické podobě.
Článek 7
Postup provedení testu hlavního účelu
1. Regulační subjekt posoudí žádost předloženou subjektem podávajícím žádost.
2. Pokud se regulační subjekt domnívá, že subjekt podávající žádost nepředložil spolu s žádostí úplné informace, může do tří týdnů od obdržení žádosti požádat o doplnění dalších informací. Jestliže subjekt podávající žádost na tento požadavek o další informace odpoví a jeho odpověď je stále neúplná, může regulační subjekt opět požádat o dodání dalších informací do tří týdnů od obdržení odpovědi na svůj první požadavek o doplnění dalších informací. Subjekt podávající žádost dodá tyto informace v odpovědi na požadavek o další informace v přiměřené lhůtě stanovené regulačním subjektem v souladu s čl. 56 odst. 8 směrnice 2012/34/EU. Jestliže subjekt podávající žádost nedodá požadované informace ve lhůtě stanovené regulačním subjektem, žádost se zamítne.
3. Regulační subjekt může žadatele požádat o poskytnutí dalších informací. Pokud jsou poskytnuté informace nejasné, může stanovit jednu další lhůtu pro jejich vyjasnění.
4. Pokud žádost nelze odůvodnit v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. d), zamítne se.
5. Regulační subjekt přijme rozhodnutí nejpozději do šesti týdnů od obdržení všech relevantních informací.
Článek 8
Kritéria posouzení pro test hlavního účelu
1. Regulační subjekt ověří hlavní účel navrhované nové služby. Provede jak kvalitativní, tak kvantitativní analýzu, která přihlíží k předpokládanému vývoji služby, jakož i k předpokládaným změnám podmínek na trhu během období, na které se vztahuje oznámení žadatele.
2. Regulační subjekt během postupu posouzení vezme v úvahu kromě informací uvedených ve standardním formuláři oznámení zejména tato kritéria:
a)
podíl na obratu a objemu, jenž je odvozen z počtu cestujících v mezinárodní dopravě podle očekávání žadatele, ve srovnání s počtem cestujících ve vnitrostátní dopravě v členském státě, ve kterém je regulační subjekt usazen;
b)
vzdálenost pokrytou navrhovanou novou službou v různých členských státech a umístění zastávek;
c)
poptávku cestujících po nové službě;
d)
marketingovou strategii žadatele;
e)
charakter kolejových vozidel, která mají být použita pro novou službu;
3. Regulační subjekt může stanovit a používat prahové hodnoty vyjádřené jako podíl na obratu nebo objemu odvozeného z počtu cestujících v mezinárodní dopravě. Aby služba mohla být považována za mezinárodní, nesmí tyto prahové hodnoty přesáhnout 50 % obratu nebo objemu odvozeného z počtu všech cestujících v dopravě odhadovaného na celé období, na něž se vztahuje rozhodnutí regulačního subjektu, a nesmí se uplatňovat izolovaně.
Článek 9
Výsledky testu hlavního účelu
1. Po posouzení nové navrhované služby regulační subjekt rozhodne, zda hlavním účelem navrhované nové služby je:
a)
přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v různých členských státech, nebo
b)
přeprava cestujících mezi stanicemi umístěnými v členském státě, ve kterém je usazen regulační subjekt.
2. Jestliže regulační subjekt přijme rozhodnutí uvedené v odst. 1 písm. a), přístup k železniční infrastruktuře pro navrhovanou novou službu v mezinárodní osobní dopravě se udělí.
3. Jestliže regulační subjekt přijme rozhodnutí uvedené v odst. 1 písm. b), regulační subjekt překvalifikuje žádost na žádost o službu ve vnitrostátní osobní železniční dopravě a informuje o tom žadatele. Žadatel musí poté postupovat podle příslušných vnitrostátních pravidel pro podávání žádostí o přístup k železniční infrastruktuře.
4. Regulační subjekt o přijatém rozhodnutí informuje žadatele.
5. Rozhodnutí regulačního subjektu musí být řádně odůvodněno a bez prodlení zveřejněno na internetové stránce regulačního subjektu při respektování důvěrnosti obchodně citlivých informací.
Článek 10
Subjekty oprávněné požádat o provedení testu hospodářské vyváženosti
V případě, že se členský stát, kterého se týká navrhovaná nová služba v mezinárodní železniční dopravě, rozhodl omezit právo na přístup k železniční infrastruktuře v mezinárodní osobní železniční dopravě mezi výchozí a cílovou stanicí, na něž se vztahuje jedna nebo více smluv o veřejných službách, mohou o provedení testu hospodářské vyváženosti požádat tyto subjekty:
a)
příslušný orgán nebo příslušné orgány, které uzavřely smlouvy o veřejných službách vztahující se na místo odjezdu a místo určení, kterých se navrhovaná nová služba týká;
b)
jakýkoli jiný dotčený příslušný orgán, který má právo omezit přístup podle článku 11 směrnice 2012/34/EU;
c)
provozovatel infrastruktury na území pokrytém navrhovanými novými službami v mezinárodní osobní dopravě;
d)
jakýkoli železniční podnik, který plní smlouvu o veřejných službách, jež byla udělena orgánem uvedeným v bodě a).
Článek 11
Požadavky na informace v souvislosti s testem hospodářské vyváženosti
1. Subjekt podávající žádost uvede tyto informace:
a)
název, adresa, právnická osoba, případně registrační číslo subjektu podávajícího žádost;
b)
kontaktní údaje osoby odpovědné za zodpovězení dotazů;
c)
vysvětlení zájmu subjektu podávajícího žádost na rozhodnutí o testu hospodářské vyváženosti;
d)
důkaz, že nová služba ohrozí hospodářskou vyváženost;
e)
informace a dokumentace dokládající vysvětlení uvedené v písmech c) a d).
2. Regulační subjekt může od subjektů zapojených do testu požadovat mimo jiné tyto informace:
a)
Od příslušného orgánu:
i)
kopii smlouvy o veřejných službách;
ii)
vnitrostátní pravidla pro udělování a změnu smluv o veřejných službách;
iii)
příslušné trasy a odhady příjmů, včetně metodiky tvorby odhadů;
b)
Od železničního podniku, který plní smlouvu smlouvy o veřejných službách:
i)
kopii smlouvy o veřejných službách;
ii)
obchodní plán tohoto podniku;
iii)
informace o příjmech tohoto podniku;
iv)
informace o jízdních řádech služeb, včetně časů odjezdů, zastávek, časů příjezdů a přípojů;
v)
odhadovanou pružnost služeb (např. cenovou pružnost, pružnost, pokud jde o kvalitativní charakteristiky služeb) a plány pro konkurenční reakce na novou službu, jakož i možné úspory nákladů díky nové službě.
c)
Od žadatele:
i)
obchodní plán;
ii)
odhad příjmů a tras ve vnitrostátní osobní dopravě, včetně metodiky tvorby odhadů;
iii)
obchodní strategii;
iv)
systémy prodeje přepravních dokladů;
v)
specifikaci kolejových vozidel (např. využití kapacity, počet sedadel, konfiguraci vozů);
vi)
marketingovou strategii;
vii)
odhadovanou pružnost služeb (např. cenovou pružnost, pružnost, pokud jde o kvalitativní charakteristiky služeb).
d)
Od provozovatele infrastruktury:
informace o příslušných tratích nebo úsecích, aby bylo zajištěno, že novou službu v mezinárodní osobní dopravě lze na této infrastruktuře provozovat, aniž je dotčena povinnost provozovatele infrastruktury podle postupu přidělování uvedeného v kapitole IV oddílu 3 směrnice 2012/34/EU.
3. Subjekty zapojené do testu hospodářské vyváženosti odůvodní všechna navrhovaná vyloučení obchodně citlivých informací. Pokud regulační subjekt odůvodnění uzná za přijatelné, zachová důvěrnost těchto informací. V opačném případě oznámí straně, která o zachování důvěrnosti požádala, zamítnutí takového požadavku. Tímto postupem není dotčen možný postup odvolání proti tomuto závěru stanovený ve vnitrostátních právních předpisech.
Článek 12
Postup provedení testu hospodářské vyváženosti
1. Regulační subjekt posoudí žádost předloženou subjektem podávajícím žádost.
2. Pokud se regulační subjekt domnívá, že subjekt podávající žádost nepředložil spolu s žádostí úplné informace, může do tří týdnů od obdržení žádosti požádat o doplnění dalších informací. Jestliže subjekt podávající žádost na tento požadavek o další informace odpoví a jeho odpověď je stále neúplná, může regulační subjekt opět požádat o dodání dalších informací do tří týdnů od obdržení odpovědi na svůj první požadavek o doplnění dalších informací. Subjekt podávající žádost dodá tyto informace v odpovědi na požadavek o další informace v přiměřené lhůtě stanovené regulačním subjektem v souladu s čl. 56 odst. 8 směrnice 2012/34/EU. Jestliže subjekt podávající žádost nedodá požadované informace ve lhůtě stanovené regulačním subjektem, žádost se zamítne.
3. Regulační subjekt si do jednoho měsíce od obdržení žádosti vyžádá informace uvedené v článku 11 od dalších relevantních stran, zejména železničního podniku, který žádá o přístup k železniční infrastruktuře za účelem provozování nové služby v mezinárodní osobní železniční dopravě. Pokud jsou poskytnuté informace nejasné, může stanovit jednu další lhůtu pro jejich vyjasnění.
4. Pokud žádost nelze dostatečně odůvodnit v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. d), zamítne se.
5. Jestliže je na základě informací poskytnutých subjektem podávajícím žádost o provedení testu hospodářské vyváženosti žádost shledána odůvodněnou a informace poskytnuté žadatelem o přístup nejsou dostatečné k vyvrácení důvodnosti uvedené žádosti, přístup se neposkytne.
6. Regulační subjekt stanoví lhůtu pro přijetí svých rozhodnutí, která není delší než šest týdnů od obdržení všech relevantních informací.
7. Veškeré informace se regulačnímu subjektu zasílají v elektronické podobě.
Článek 13
Obsah testu hospodářské vyváženosti
1. Hospodářská vyváženost smlouvy o veřejných službách se považuje za ohroženou, jestliže navrhovaná nová služba má podstatný negativní dopad na:
i)
ziskovost služeb provozovaných na základě smlouvy o veřejných službách a/nebo
ii)
čisté náklady vzniklé příslušnému orgánu, který udělil smlouvu o veřejných službách.
2. Regulační subjekt posoudí, zda je navrhovanou novou službou ohrožena hospodářská vyváženost smlouvy o veřejných službách. Analýza provedená regulačním subjektem se zaměří na celkový hospodářský dopad navrhované nové služby na smlouvu o veřejných službách po celou dobu jejího trvání. Předem definované prahové hodnoty mohou být uplatňovány, nikoli však izolovaně od ostatních kritérií.
3. Regulační subjekt přihlédne rovněž k přínosům pro zákazníky vyplývajícím z nové služby v krátkodobém a střednědobém horizontu.
Článek 14
Kritéria posouzení pro test hospodářské vyváženosti
Regulační subjekt během postupu posouzení vezme v úvahu zejména tato kritéria:
a)
vliv na čistý finanční dopad služeb na základě smlouvy o veřejných službách uvažovaný během trvání této smlouvy;
b)
možné konkurenční reakce železničního podniku, který plní smlouvu o veřejných službách;
c)
možné úspory nákladů, které by mohl realizovat železniční podnik, který plní smlouvu o veřejných službách (např. neprovedení náhrady za kolejová vozidla na konci životnosti nebo za pracovníky, kterým končí pracovní poměr), jakož i potenciální přínosy pro tento železniční podnik vyplývající z navrhované nové služby (např. přivedení cestujících ze zahraničí, kteří by mohli mít zájem o regionální přípoj provozovaný v rámci smlouvy o veřejných službách);
d)
možnost zúžit rozsah smlouvy o veřejných službách, zejména když se v době posuzování této smlouvy blíží ukončení její platnosti;
e)
dopad na výkonnost a kvalitu železničních služeb;
f)
dopad na plánování jízdních řádů železničních služeb;
g)
případně dopad na investice železničních podniků či příslušných orgánů do kolejových vozidel.
Článek 15
Výsledek testu hospodářské vyváženosti
1. Na základě výsledku testu hospodářské vyváženosti přijme regulační subjekt rozhodnutí podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2012/34/EU, na jehož základě se právo na přístup k železniční infrastruktuře udělí, změní, udělí pouze za určitých podmínek nebo odmítne.
2. Před přijetím rozhodnutí, které by vedlo k odmítnutí přístupu k železniční infrastruktuře pro navrhovanou novou službu v mezinárodní osobní dopravě, umožní regulační subjekt žadateli, aby upravil plán tak, aby neohrožoval hospodářskou vyváženost smlouvy o veřejných službách.
3. Rozhodnutí regulačního subjektu se spolu s odůvodněním zveřejní na internetové stránce regulačního subjektu při respektování důvěrnosti obchodně citlivých informací.
Článek 16
Opětovné posouzení rozhodnutí vyplývajícího z testu hospodářské vyváženosti
1. Subjekty uvedené v čl. 11 odst. 3 směrnice 2012/34/EU mohou požádat o opětovné posouzení rozhodnutí vyplývajícího z testu hospodářské vyváženosti při splnění těchto podmínek stanovených regulačním subjektem:
a)
v nové službě v mezinárodní osobní dopravě došlo k významné změně ve srovnání s údaji analyzovanými regulačního subjektem; nebo
b)
existuje významný rozdíl mezi reálným a odhadovaným dopadem na služby provozované na základě smlouvy o veřejných službách; nebo
c)
jestliže platnost smlouvy o veřejných službách skončila před původně stanoveným okamžikem.
2. Pokud regulační subjekt ve svém rozhodnutí nestanoví jinak, nelze o opětovné posouzení rozhodnutí žádat do tří let od zveřejnění rozhodnutí kromě případu popsaného v odst. 1 písm. a).
Článek 17
Spolupráce regulačního subjektu s jinými regulačními subjekty s příslušností pro navrhovanou novou službu
1. Po obdržení oznámení žadatele o záměru zahájit novou službu v mezinárodní osobní dopravě informuje regulační subjekt jiné regulační subjekty s příslušností pro trasu navrhované nové služby. Uvedené regulační subjekty zkontrolují, zda se informace obsažené ve formuláři oznámení zveřejněné na internetové stránce regulačního subjektu shodují s informacemi, které obdržely od žadatele. O případných nesrovnalostech informují regulační subjekt.
2. Po obdržení žádosti od subjektů uvedených v článku 5 nebo 10 buď o provedení testu hlavního účelu, nebo testu hospodářské vyváženosti informuje regulační subjekt o této skutečnosti ostatní regulační subjekty s příslušností pro části trasy navrhované nové služby.
3. Regulační subjekty sdělí výsledky testů ostatním regulačním subjektům s příslušností pro části trasy navrhované nové služby. Učiní tak v dostatečném předstihu před konečným přijetím svého rozhodnutí, aby ostatním regulačním subjektům dali možnost se vyjádřit výsledkům testů.
4. Regulační subjekty během jakékoli výměny informací o testech musí respektovat důvěrnost obchodně citlivých informací, které získají od stran zapojených do testů. Informace mohou použít pouze za účelem projednávaného případu.
Článek 18
Poplatky
Členské státy, nebo případně regulační subjekty mohou za provedení testu hlavního účelu, testu hospodářské vyváženosti nebo opětovného posouzení testu hospodářské vyváženosti požadovat od subjektu, který podává žádost o provedení testu nebo opětovného posouzení, poplatek. V takovém případě musí být poplatek nediskriminační, přiměřený, skutečně vybíraný od všech žádajících subjektů transparentním způsobem a nesmí překročit náklady práce vynaložené zaměstnanci a výdaje spojené se žádostí.
Článek 19
Metodika
1. Regulační subjekty vypracují metodiku pro provedení testů hlavního účelu a případně testů hospodářské vyváženosti v souladu s ustanoveními tohoto nařízení. Tato metodika musí být jasná, transparentní a nediskriminační a musí být zveřejněna na internetové stránce regulačního subjektu.
2. Metodika musí být stanovena v souladu s vývojem trhu, přičemž by měl být umožněn její průběžný vývoj, zejména s ohledem na zkušenosti regulačních subjektů.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 16. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. srpna 2014.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 869/2014
оd 11. kolovoza 2014.
o novim uslugama željezničkog prijevoza putnika
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenoga Europskog željezničkog prostora (1), a posebno njezin članak 10. stavak 4. i članak 11. stavak 4.,
budući da:
(1)
U skladu s člankom 10. Direktive 2012/34/EU države članice otvorile su svoja tržišta uslugama međunarodnog prijevoza putnika koje pruža svaki željeznički prijevoznik kojem je na temelju te Direktive izdana dozvola. Za vrijeme pružanja usluga međunarodnog prijevoza putnika željeznički prijevoznici imaju pravo ukrcavati putnike na bilo kojem kolodvoru koji se nalazi na međunarodnoj trasi i iskrcavati ih na bilo kojem drugom kolodvoru, uključujući kolodvore koji se nalaze u istoj državi članici.
(2)
Međutim, uvođenje novih, otvorenih usluga međunarodnog željezničkog prijevoza putnika s međustajanjima na usputnim kolodvorima i stajalištama ne bi se smjelo upotrebljavati za otvaranje domaćeg tržišta usluga prijevoza putnika, nego bi se ono trebalo usredotočiti jedino na međustajanja na usputnim kolodvorima i stajalištama koja su popratna međunarodnoj usluzi. Glavna svrha novih usluga trebala bi biti prijevoz putnika na međunarodnim putovanjima. Na zahtjev nadležnih tijela ili zainteresiranih željezničkih prijevoznika, regulatorno tijelo iz odjeljka 4. poglavlja IV. Direktive 2012/34/EU treba utvrditi glavnu svrhu predložene nove usluge.
(3)
Otvaranje usluga međunarodnoga željezničkog prijevoza putnika tržišnom natjecanju može imati neizravne posljedice na organizaciju i financiranje usluga željezničkog prijevoza putnika koje se pružaju na temelju ugovora o obavljanju javnih usluga u skladu s Uredbom (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća. (2) U skladu s člankom 11. Direktive 2012/34/EU države članice mogu ograničiti pravo pristupa na tržište u slučaju kad bi to pravo ugrozilo ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga. Na zahtjev nadležnih tijela, upravitelja infrastrukture ili željezničkog prijevoznika koji izvršava ugovor o obavljanju javnih usluga regulatorno tijelo treba utvrditi hoće li predložena nova usluga međunarodnog prijevoza putnika ugroziti ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga.
(4)
Kako bi se spriječilo prekidanje nove usluge željezničkog prijevoza putnika nakon njezina početka rada i kako bi se toj novoj usluzi osigurala pravna sigurnost, rok za traženje testa glavne svrhe ili testa ekonomske ravnoteže treba biti ograničeno i povezano s vremenom podnositeljeve obavijesti o namjeri da pokrene novu uslugu međunarodnog željezničkog prijevoza putnika. Iz istog razloga postupci kojima regulatorno tijelo izvršava testove trebaju također biti vremenski ograničeni.
(5)
Zahtjev za test glavne svrhe treba sadržavati sve relevantne informacije kako bi se pokazalo da glavna svrha predložene nove usluge nije prijevoz putnika između kolodvora u različitim državama članicama. Kako bi se to postiglo, subjekti koji traže takav test trebali bi imati mogućnost korištenja standardnih obrazaca za zahtjev koje objavljuju regulatorna tijela.
(6)
Regulatorno tijelo trebalo bi izvršiti i kvalitativnu i kvantitativnu analizu radi utvrđivanja srednjoročnog smisla predložene nove usluge, umjesto utvrđivanja njezinih svojstava u danom trenutku. Kriteriji za procjenu trebaju se utvrditi u metodologiji koju regulatorno tijelo usvoji za test glavne svrhe u pogledu specifičnosti željezničkog prijevoza u predmetnoj državi članici. Nijedan se kvantificirani prag ne smije primjenjivati strogo ili izdvojeno.
(7)
Zahtjev za test ekonomske ravnoteže treba sadržavati sve relevantne informacije kako bi se pokazalo da nova usluga neće ugroziti ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga. Treba se smatrati da se predloženom novom uslugom ugrožava ekonomska ravnoteža ugovora o obavljanju javnih usluga ako dolazi do znatne promjene u vrijednosti ugovora o obavljanju javnih usluga kojom bi se impliciralo da usluge koje se pružaju na temelju ugovora više ne bi bile održive na tržištu strukturiranom za tržišno natjecanje te da na tom tržištu ne bi mogle poslovati uz razumnu razinu dobiti.
(8)
Procjena učinka predložene nove usluge na ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga treba se temeljiti na objektivnoj metodi i objektivnim kriterijima za procjenu koje treba utvrditi u metodologiji koju regulatorno tijelo usvoji za test ekonomske ravnoteže, imajući u vidu specifičnosti željezničkog prijevoza u predmetnoj državi članici. Ekonomska analiza treba se fokusirati na ekonomski utjecaj predložene nove usluge na ugovor o obavljanju javnih usluga u njegovoj cjelini, uključujući usluge na koje se specifično utječe, u cjelini njegova trajanja. Nijedan se prethodno definirani kvantificirani prag ne smije primjenjivati strogo ili izdvojeno. Osim ekonomske analize učinka predložene nove usluge na ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga, regulatorno tijelo također treba uzeti u obzir kratkoročne i srednjoročne koristi za potrošače.
(9)
Mogućnost da se preispita odluka regulatornog tijela donesena na temelju testa ekonomske ravnoteže treba biti ograničena na predmete u kojima je došlo do značajne promjene u novoj usluzi u odnosu na podatke koje je regulatorno tijelo analiziralo ili u kojima postoji materijalna razlika između stvarnog i procijenjenog učinka na usluge koje se pružaju na temelju ugovora o obavljanju javnih usluga. Kako bi se operateru nove usluge zajamčila minimalna pravna stabilnost, trebalo bi odrediti vremensko razdoblje u kojem se ne može podnijeti nikakav zahtjev za preispitivanje.
(10)
Ne dovodeći u pitanje načelo neovisnosti regulatornih tijela navedeno u članku 55. stavku 1. Direktive 2012/34/EU, regulatorna tijela trebaju razmjenjivati informacije te, kad je to važno u pojedinačnim predmetima, koordinirati svoja načela i radnje povezane s testovima glavne svrhe i ekonomske ravnoteže kako bi se izbjegle velike razlike u praksi koje bi mogle uzrokovati nesigurnost na tržištu usluga međunarodnog željezničkog prijevoza putnika.
(11)
U svim radnjama povezanim s testovima glavne svrhe i ekonomske ravnoteže regulatorna tijela trebaju poštovati povjerljivost komercijalno osjetljivih informacija koje prime od strana uključenih u test.
(12)
Regulatorna tijela nisu dužna tražiti pristojbu za test glavne svrhe, test ekonomske ravnoteže ili preispitivanje testa ekonomske ravnoteže. Međutim, države članice mogu se odlučiti za uvođenje pristojbe za subjekte koji podnose takve zahtjeve za rad koji obavljaju regulatorna tijela, čime bi se pokrio neto trošak procjena. U takvom slučaju pristojba treba biti nediskriminirajuća, razumna i efektivno se naplaćivati na transparentan način od svih subjekata tražitelja.
(13)
Uzimajući u obzir ishode savjetovanja s dionicima i razmjene informacija s drugim regulatornim tijelima, regulatorna tijela trebaju razraditi konzistentnu metodologiju za test glavne svrhe i, prema potrebi, za test ekonomske ravnoteže. Drugi subjekti ne smiju ograničavati tu odgovornost. Testovi se trebaju oslanjati na analizu svakog pojedinačnog slučaja, a ne na jednostavnu primjenu unaprijed određenih pragova. Nijedan prag ne smije biti utvrđen aktima nacionalnog zakonodavstva. Metoda procjene treba se uspostaviti tako da bude konzistentna s tržišnim kretanjima, čime se omogućuje da se s vremenom razvija, imajući posebno na umu iskustva regulatornih tijela.
(14)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog člankom 62. stavkom 1. Direktive 2012/34/EU,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se uredbom utvrđuju detalji postupka i kriterija koje treba primjenjivati prilikom utvrđivanja:
(a)
je li glavna svrha željezničke usluge prijevoz putnika između kolodvora u različitim državama članicama;
(b)
hoće li usluga međunarodnog prijevoza putnika ugroziti ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga za željeznički prijevoz.
Članak 1.a
Isključenja iz područja primjene
Ova se Uredba ne primjenjuje na usluge koje prijevoznik organizira radi prijevoza vlastitih zaposlenika na posao i s posla, kao ni na one usluge za koje se karte ne prodaju javnosti.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„nova usluga međunarodnog prijevoza putnika” znači usluga međunarodnog prijevoza putnika koja se planira uvesti na tržište ili postojeća usluga međunarodnog prijevoza putnika koja se znatno mijenja povećavanjem učestalosti ili povećavanjem broja međustajanja na usputnim kolodvorima i stajalištama;
2.
„test glavne svrhe” znači postupak procjene koji regulatorno tijelo provodi na zahtjev subjekata iz članka 5. kako bi se utvrdilo je li glavna svrha predložene nove željezničke usluge prijevoz putnika između kolodvora u različitim državama članicama ili prijevoz putnika između kolodvora u istoj državi članici;
3.
„test ekonomske ravnoteže” znači postupak procjene koji regulatorno tijelo provodi na zahtjev subjekta iz članka 10., primjenjiv jedino u državama članicama koje su odlučile, u skladu s člankom 11. Direktive 2012/34/EU, uslugama međunarodnog željezničkog prijevoza putnika ograničiti pravo pristupa željezničkoj infrastrukturi između polazišta i odredišta pokrivenih najmanje jednim ugovorom o obavljanju javnih usluga u svrhu utvrđivanja hoće li nova usluga međunarodnog željezničkog prijevoza putnika ugroziti ekonomsku ravnotežu ugovora o obavljanju javnih usluga;
4.
„ugovor o obavljanju javnih usluga” znači ugovor o obavljanju javnih usluga u smislu članka 2. točke (i) Uredbe (EZ) br. 1370/2007 koji se odnosi na željeznički prijevoz;
5.
„nadležno tijelo” znači nadležno tijelo u smislu članka 2. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1370/2007;
6.
„neto financijski učinak” znači učinak ugovora o obavljanju javnih usluga na stvorene troškove i prihode u ispunjavanju obveza obavljanja javnih usluga, pri čemu se uzimaju u obzir prihod koji zadržava željeznički prijevoznik koji ispunjava ugovor o obavljanju javnih usluga i razumna dobit, izračunati u skladu s točkom 2. Priloga Uredbi (EZ) br. 1370/2007.
Članak 3.
Obavijest o planiranoj novoj usluzi međunarodnoga željezničkog prijevoza putnika
1. Podnositelj zahtjeva obavješćuje nadležna regulatorna tijela o svojoj namjeri da pruža novu uslugu međunarodnog prijevoza putnika prije nego što upravitelju infrastrukture podnese zahtjev za dodjelu kapaciteta.
2. Regulatorna tijela sastavljaju standardni obrazac za obavješćivanje koji podnositelji zahtjeva trebaju upotrebljavati te ga objavljuju na svojim internetskim stranicama. Taj obrazac mora sadržavati sljedeće informacije:
(a)
ime, adresu, pravnu osobnost, registracijski broj podnositelja zahtjeva (prema potrebi);
(b)
kontaktne informacije osobe odgovorne za upite;
(c)
podatke o dozvoli i rješenje o sigurnosti podnositelja zahtjeva ili izjavu o fazi postupka za njihovo izdavanje;
(d)
detaljne podatke o trasi koji sadrže lokaciju polazišnog i odredišnog kolodvora, kao i svih kolodvora između njih i njihovu međusobnu udaljenost;
(e)
planirani datum početka rada predložene nove međunarodne željezničke usluge prijevoza putnika;
(f)
vremena, učestalost i kapacitet predložene nove usluge, uključujući predložena vremena polaska, međustajanja na usputnim kolodvorima i stajalištama, vremena dolaska i presjedanja, kao i svako odstupanje od učestalosti ili međustajanja na usputnim kolodvorima i stajalištama u odnosu na standardni vozni red, za svaki smjer;
(g)
obrazloženje u prilog tome da je glavna svrha predložene usluge prijevoza putnika prijevoz između kolodvora u različitim državama članicama.
3. Informacije o planiranom radu predložene nove međunarodne željezničke usluge prijevoza putnika obuhvaćaju barem prve tri godine rada i, koliko to bude moguće, prvih pet godina rada.
4. Regulatorno tijelo bez odgađanja na svojim internetskim stranicama objavljuje obavijest koju mu je podnositelj zahtjeva dostavio, uz izuzetak svih poslovno osjetljivih informacija, i obavješćuje o njoj subjekte iz članka 5. ili 10., prema potrebi.
5. Podnositelj zahtjeva obrazlaže svako izuzimanje komercijalno osjetljivih informacija od objavljivanja. Ako regulatorno tijelo odluči da je obrazloženje prihvatljivo, informacije ostaju povjerljive. Ako odluči da nije, obavješćuje o tome podnositelja zahtjeva koji je zatražio da informacije ostanu povjerljive. Postupkom se ne dovodi u pitanje žalbeni postupak protiv odluke u skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva.
6. Podnositelj zahtjeva regulatornom tijelu šalje u elektroničkom obliku sve informacije unesene u standardni obrazac i sve popratne dokumente.
Članak 4.
Rok za podnošenje zahtjeva za test glavne svrhe ili test ekonomske ravnoteže
1. Zahtjevi subjekata iz članka 5. ili 10., prema potrebi, za test glavne svrhe ili test ekonomske ravnoteže podnose se unutar četiri tjedna od objave obavijesti podnositelja zahtjeva na internetskim stranicama regulatornog tijela. Subjekti koji imaju pravo zatražiti oba testa mogu to učiniti istodobno.
2. Ako su zatraženi i test glavne svrhe i test ekonomske ravnoteže, oni se mogu napraviti istodobno. Ako se testom glavne svrhe utvrdi da glavna svrha predložene usluge nije prijevoz putnika između kolodvora u različitim državama članicama pa se donese negativna odluka, test ekonomske ravnoteže okončava se odlukom u kojoj se poziva na negativnu odluku o glavnoj svrsi predložene usluge.
Članak 5.
Subjekti koji imaju pravo podnijeti zahtjev za test glavne svrhe
Test glavne svrhe mogu zatražiti sljedeći subjekti tražitelji:
(a)
nadležna tijela koja su sklopila ugovore o obavljanju javnih usluga za željeznički prijevoz u geografskom području na koje bi utjecala predložena nova usluga;
(b)
svaki željeznički prijevoznik koji pruža međunarodne ili domaće željezničke usluge prijevoza putnika na trasi ili trasama koje bi pokrivala predložena nova usluga, bez obzira na to jesu li te usluge komercijalne prirode ili se pružaju na temelju ugovora o obavljanju javnih usluga.
Članak 6.
Informacije koje se moraju dostaviti u zahtjevu za test glavne svrhe
1. Subjekt tražitelj mora u svom zahtjevu dostaviti sljedeće informacije:
(a)
ime, adresu, pravnu osobnost, registracijski broj (ako je primjenjivo) subjekta tražitelja;
(b)
kontaktne informacije osobe odgovorne za upite;
(c)
objašnjenje koji je interes subjekta tražitelja u odluci o glavnoj svrsi predložene nove usluge;
(d)
objašnjenje zašto, prema mišljenju subjekta tražitelja, glavna svrha predložene usluge prijevoza putnika nije prijevoz između kolodvora u različitim državama članicama;
(e)
informacije i dokumentaciju u prilog objašnjenjima u točkama (c) i (d).
2. Subjekt tražitelj obrazlaže svako izuzimanje komercijalno osjetljivih informacija od objavljivanja. Ako regulatorno tijelo odluči da je obrazloženje prihvatljivo, informacije ostaju povjerljive. Ako odluči da nije, obavješćuje o odbijanju stranu koja je zatražila da informacije ostanu povjerljive. Postupak ne dovodi u pitanje žalbeni postupak protiv odluke u skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva.
3. Regulatorna tijela na svojim internetskim stranicama objavljuju standardni obrazac za podnošenje zahtjeva za test glavne svrhe namijenjen subjektima tražiteljima.
4. Sve informacije unesene u standardni obrazac i svi popratni dokumenti šalju se regulatornom tijelu u elektroničkom obliku.
Članak 7.
Postupak za test glavne svrhe
1. Regulatorno tijelo ispituje zahtjev za test koji subjekt tražitelj podnese.
2. Ako regulatorno tijelo smatra da subjekt tražitelj nije u svom zahtjevu dostavio sve informacije, ono može od subjekta tražitelja zatražiti dodatne infromacije u roku od tri tjedna od primitka zahtjeva za test. Ako subjekt tražitelj odgovori na taj zahtjev za dodatne informacije, ali je njegov odgovor i dalje nepotpun, regulatorno tijelo može drugi put zatražiti dodatne informacije u roku od tri tjedna od primitka odgovora na prvi zahtjev za dodatne informacije. Subjekt tražitelj dostavlja informacije u odgovorima na zahtjeve za dodatne informacije u razumnom roku u skladu s člankom 56. stavkom 8. Direktive 2012/34/EU. Ako subjekt tražitelj ne dostavi te informacije u rokovima koje zada regulatorno tijelo, zahtjev se odbija.
3. Regulatorno tijelo može zatražiti od podnositelja zahtjeva da dostavi dodatne informacije. Regulatorno tijelo može odrediti jedan dodatni rok za objašnjenje ako dostavljene informacije budu nejasne.
4. Ako se zahtjev ne može obrazložiti u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (d), zahtjev se odbija.
5. Regulatorno tijelo donosi odluku najkasnije šest tjedana nakon što primi sve relevantne informacije.
Članak 8.
Kriteriji za procjenu u testu glavne svrhe
1. Regulatorno tijelo provjerava glavnu svrhu predložene nove usluge. Regulatorno tijelo provodi kvalitativnu i kvantitativnu analizu kojom se u obzir uzima predvidivi razvoj usluge, kao i predvidive promjene tržišnih okolnosti u razdoblju obuhvaćenom obaviješću podnositelja zahtjeva.
2. U postupku procjene i dodatno uz informacije unesene u standardni obrazac za obavješćivanje, regulatorno tijelo posebno uzima u obzir sljedeće kriterije:
(a)
udjel prihoda i putnika koji podnositelj zahtjeva očekuje od prijevoza međunarodnih putnika u odnosu na domaće putnike iz države članice regulatornog tijela;
(b)
udaljenost koju predložena nova usluga pokriva u različitim državama članicama i mjesta međustajanja na usputnim kolodvorima i stajalištama;
(c)
putničku potražnju za novom uslugom;
(d)
marketinšku strategiju podnositelja zahtjeva;
(e)
vrstu željezničkih vozila koju se namjerava upotrebljavati za novu uslugu.
3. Regulatorno tijelo može odrediti i primjenjivati pragove iskazane udjelom prihoda ili broja međunarodnih putnika. Ti pragovi za kvalificiranje usluge kao međunarodne ne smiju premašivati 50 % prihoda ili 50 % broja svih putnika, procijenjenih za cijelo razdoblje obuhvaćeno odlukom regulatornog tijela, te se oni ne smiju primjenjivati izdvojeno.
Članak 9.
Rezultat testa glavne svrhe
1. Na temelju procjene predložene nove usluge regulatorno tijelo utvrđuje je li glavna svrha predložene nove usluge:
(a)
prijevoz putnika između kolodvora u različitim državama članicama; ili
(b)
prijevoz putnika između kolodvora u državi članici regulatornog tijela.
2. Ako regulatorno tijelo donese odluku iz točke (a) stavka 1., predloženoj novoj usluzi međunarodnog prijevoza putnika odobrava se pristup željezničkoj infrastrukturi.
3. Ako regulatorno tijelo donese odluku iz točke (b) stavka 1., regulatorno tijelo mijenja zahtjev u zahtjev za uslugu unutarnjeg prijevoza putnika i o tome obavješćuje podnositelja zahtjeva. Podnositelj zahtjeva tada postupa u skladu s odgovarajućim nacionalnim pravilima za podnošenje zahtjeva za pristup željezničkoj infrastrukturi.
4. Regulatorno tijelo obavješćuje podnositelja zahtjeva o odluci.
5. Odluka regulatornog tijela se obrazlaže i bez odgađanja objavljuje na njegovim internetskim stranicama, uz istodobno poštovanje povjerljivosti poslovno osjetljivih informacija.
Članak 10.
Subjekti koji imaju pravo podnijeti zahtjev za test ekonomske ravnoteže
U slučaju kad se nova međunarodna željeznička usluga predlaže u državi članici koja je odlučila pristup željezničkoj infrastrukturi ograničiti za usluge međunarodnog željezničkog prijevoza putnika između polazišta i odredišta koje pokriva najmanje jedan ugovor o obavljanju javnih usluga, sljedeći subjekti mogu podnijeti zahtjev za test ekonomske ravnoteže:
(a)
nadležno tijelo ili nadležna tijela koja su sklopila ugovor o obavljanju javnih usluga koji pokriva polazište i odredište predložene nove usluge;
(b)
svako drugo zainteresirano nadležno tijelo koje ima pravo ograničiti pravo pristupa na temelju članka 11. Direktive 2012/34/EU;
(c)
upravitelj infrastrukture u geografskom području obuhvaćenom predloženom novom međunarodnom uslugom prijevoza putnika;
(d)
svaki željeznički prijevoznik koji izvršava ugovor o obavljanju javnih usluga koje je dodijelilo nadležno tijelo iz točke (a).
Članak 11.
Informacije koje se moraju dostaviti u zahtjevu za test ekonomske ravnoteže
1. Subjekt tražitelj mora dostaviti sljedeće informacije:
(a)
ime, adresu, pravnu osobnost, registracijski broj (ako je primjenjivo) subjekta tražitelja;
(b)
kontaktne informacije osobe odgovorne za upite;
(c)
objašnjenje koji je interes subjekta tražitelja u odluci na temelju testa ekonomske ravnoteže;
(d)
dokaz da se novom uslugom ugrožava ekonomska ravnoteža;
(e)
informacije i dokumentaciju u prilog objašnjenjima u točkama (c) i (d).
2. Regulatorno tijelo može od subjekata povezanih s testom zatražiti informacije, uključujući i ne ograničavajući se na sljedeće:
(a)
od nadležnog tijela:
i.
presliku ugovora o obavljanju javnih usluga;
ii.
nacionalna pravila za dodjelu i izmjenu ugovora o obavljanju javnih usluga;
iii.
relevantna predviđanja putovanja i prihoda, uključujući metodologiju predviđanja;
(b)
od željezničkog prijevoznika koji izvršava ugovor o obavljanju javnih usluga:
i.
presliku ugovora o obavljanju javnih usluga;
ii.
poslovni plan prijevoznika;
iii.
informacije o prihodima prijevoznika;
iv.
vozni red njegovih usluga, uključujući vremena polaska, međustajanja na usputnim kolodvorima i stajalištama, vremena dolaska i presjedanja;
v.
procjenu elastičnosti vlastitih usluga (npr. elastičnost cijena, elastičnost u pogledu osobina kvalitete usluga) i planove za svoje tržišne odgovore na novu uslugu, kao i moguće uštede nastale zbog nove usluge;
(c)
od podnositelja zahtjeva:
i.
poslovni plan;
ii.
predviđanja putovanja i prihoda od domaćih putnika, uključujući metodologiju predviđanja;
iii.
strategije za određivanje cijena;
iv.
organizaciju prodaje karata;
v.
specifikacije željezničkih vozila (npr. faktor popunjenosti, broj sjedala, konfiguracija vagona);
vi.
marketinšku strategiju;
vii.
procjenu elastičnosti vlastitih usluga (npr. elastičnost cijena, elastičnost u pogledu osobina kvalitete usluga);
(d)
od upravitelja infrastrukture:
informacije povezane s relevantnim prugama ili njihovim dijelovima kako bi se potvrdilo da se nova međunarodna usluga prijevoza putnika može pružati na toj infrastrukturi. Tom se obvezom upravitelja infrastrukture da dostavlja informacije ne dovode u pitanje njegove obveze dodjele infrastrukturnog kapaciteta iz poglavlja IV. odjeljka 3. Direktive 2012/34/EU.
3. Subjekti povezani s testom ekonomske ravnoteže obrazlažu svako izuzimanje komercijalno osjetljivih informacija od objavljivanja. Ako regulatorno tijelo odluči da je obrazloženje prihvatljivo, informacije ostaju povjerljive. Ako odluči da nije, obavješćuje o tome stranu koja je zatražila da informacije ostanu povjerljive. Postupak ne dovodi u pitanje žalbeni postupak protiv odluke u skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva.
Članak 12.
Postupak za test ekonomske ravnoteže
1. Regulatorno tijelo ispituje zahtjev koji podnese subjekt tražitelj.
2. Ako regulatorno tijelo smatra da subjekt tražitelj nije u svom zahtjevu dostavio sve informacije, ono može od subjekta tražitelja zatražiti dodatne infromacije u roku od tri tjedna od primitka zahtjeva za test. Ako subjekt tražitelj odgovori na taj zahtjev za dodatne informacije, ali je njegov odgovor i dalje nepotpun, regulatorno tijelo može drugi put zatražiti dodatne informacije u roku od tri tjedna od primitka odgovora na prvi zahtjev za dodatne informacije. Subjekt tražitelj dostavlja informacije u odgovorima na zahtjeve za dodatne informacije u razumnom roku u skladu s člankom 56. stavkom 8. Direktive 2012/34/EU. Ako subjekt tražitelj ne dostavi te informacije u rokovima koje zada regulatorno tijelo, zahtjev se odbija.
3. Unutar mjesec dana od zaprimanja zahtjeva za test, regulatorno tijelo traži informacije iz članka 11. od ostalih relevantnih strana, a posebno od željezničkog prijevoznika koji traži pristup željezničkoj infrastrukturi radi pružanja nove usluge međunarodnog željezničkog prijevoza putnika. Regulatorno tijelo može odrediti jedan dodatni rok za objašnjenje ako dostavljene informacije budu nejasne.
4. Ako se zahtjev ne može dovoljno obrazložiti u skladu s člankom 11. stavkom 1. točkom (d), zahtjev se odbija.
5. Ako se na temelju informacija subjekta tražitelja smatra da je zahtjev za obavljanje testa ekonomske ravnoteže opravdan i ako se iz informacija koje je dostavio podnositelj zahtjeva koji traži pristup taj zahtjev za test ne može proglasiti neutemeljenim, pristup se ne odobrava.
6. Regulatorno tijelo određuje rok za donošenje svojih odluka koji će biti najkasnije šest tjedana nakon primanja svih relevantnih informacija
7. Sve se informacije regulatornom tijelu šalju u elektroničkom obliku.
Članak 13.
Sadržaj testa ekonomske ravnoteže
1. Ekonomska ravnoteža ugovora o obavljanju javnih usluga smatra se ugroženom kad predložena nova usluga ima znatan negativni utjecaj na:
i.
profitabilnost usluge koja se pruža na temelju ugovora o obavljanju javnih usluga; i/ili
ii.
neto trošak za nadležno tijelo koje je dodijelilo ugovor o obavljanju javnih usluga.
2. Regulatorno tijelo procjenjuje je li ekonomska ravnoteža ugovora o obavljanju javnih usluga ugrožena predloženom novom uslugom. Analiza regulatornog tijela usredotočuje se na ekonomski utjecaj predložene nove usluge na ugovor o obavljanju javnih usluga u cjelini u njegovu cijelom trajanju, a ne na pojedine usluge koje se pružaju u sklopu ugovora. Smiju se primjenjivati unaprijed određeni pragovi za specifične kriterije primjenjivati, ali ne izdvojeno od ostalih kriterija.
3. Regulatorno tijelo uzima u obzir kratkoročne i srednjoročne koristi za potrošače.
Članak 14.
Kriteriji za procjenu u testu ekonomske ravnoteže
U postupku procjene regulatorno tijelo posebno uzima u obzir sljedeće kriterije:
(a)
utjecaj na neto financijski učinak razmatranih usluga na temelju ugovora o obavljanju javnih usluga tijekom trajanja tog ugovora;
(b)
moguće tržišne odgovore željezničkog prijevoznika koji izvršava ugovor o obavljanju javnih usluga;
(c)
moguće uštede željezničkog prijevoznika koji izvršava ugovor o obavljanju javnih usluga (u obliku nezamjenjivanja željezničkih vozila kojima istječe životni vijek ili osoblja čiji ugovori istječu), kao i potencijalne pogodnosti za željezničkog prijevoznika koje proizlaze iz predložene nove usluge (poput dovođenja međunarodnih putnika koje bi moglo zanimati presjedanje na regionalnu uslugu u okviru ugovora o obavljanju javnih usluga);
(d)
mogućnost sužavanja područja primjene ugovora o obavljanju javnih usluga, posebno ako je u vrijeme procjene ugovor blizu isteka;
(e)
utjecaj na učinkovitost i kvalitetu željezničkih usluga;
(f)
utjecaj na planiranje voznog reda željezničkih usluga;
(g)
utjecaj na investicije željezničkih prijevoznika ili nadležnih tijela u željeznička vozila, ako je to prikladno.
Članak 15.
Rezultat testa ekonomske ravnoteže
1. Na temelju testa ekonomske ravnoteže regulatorno tijelo donosi odluku na temelju članka 11. stavka 1. Direktive 2012/34/EU. Na temelju te odluke pristup željezničkoj infrastrukturi se odobrava, mijenja, odobrava samo pod određenim uvjetima ili odbija.
2. Prije donošenja odluke koja bi dovela do toga da se novoj međunarodnoj usluzi prijevoza putnika odbije pristup željezničkoj infrastrukturi, regulatorno tijelo podnositelju zahtjeva pruža priliku da prilagodi plan tako da se njime ne ugrožava ekonomska ravnoteža ugovora o obavljanju javnih usluga.
3. Odluka regulatornog tijela objavljuje se zajedno s obrazloženjem na internetskim stranicama regulatornog tijela, uz istodobno poštovanje povjerljivosti poslovno osjetljivih informacija.
Članak 16.
Preispitivanje odluke donesene na temelju testa ekonomske ravnoteže
1. Subjekti navedeni u članku 11. stavku 3. Direktive 2012/34/EU mogu zatražiti preispitivanje odluke donesene na temelju testa ekonomske ravnoteže pod uvjetima koje utvrdi regulatorno tijelo. Među tim se uvjetima može nalaziti sljedeće:
(a)
ako je došlo do značajne promjene u novoj usluzi međunarodnog prijevoza putnika u odnosu na podatke koje je regulatorno tijelo analiziralo; ili
(b)
ako postoji znatna razlika između stvarnog i procijenjenog utjecaja na usluge koje se pružaju na temelju ugovora o obavljanju javnih usluga; ili
(c)
ako je ugovor o obavljanju javnih usluga istekao prije početnog razdoblja trajanja.
2. Osim ako regulatorno tijelo ne propiše drugačije u svojoj odluci, nikakvo se preispitivanje odluke ne može zatražiti unutar tri godina od njezine objave, osim u slučaju opisanom u stavku 1. točki (a).
Članak 17.
Suradnja regulatornog tijela s ostalim regulatornim tijelima nadležnima za predloženu novu uslugu
1. Nakon što regulatorno tijelo od podnositelja zahtjeva primi obavijest o njegovoj namjeri da započne pružati novu uslugu međunarodnog prijevoza putnika, ono obavješćuje ostala regulatorna tijela nadležna za trasu predložene nove usluge. Ta regulatorna tijela provjeravaju jesu li informacije iz obrasca za obavješćivanje objavljene na internetskim stranicama regulatornog tijela u skladu s informacijama koje su ona primila od podnositelja zahtjeva. Ona obavješćuju regulatorno tijelo o svim nedosljednostima.
2. Nakon primanja zahtjeva od subjekata iz članka 5. ili 10. za test glavne svrhe ili za test ekonomske ravnoteže, regulatorno tijelo obavješćuje ostala regulatorna tijela nadležna za dijelove trase predložene nove usluge.
3. Regulatorna tijela obavješćuju o rezultatima testova ostala regulatorna tijela nadležna za dijelove trase predložene nove usluge. Ona to čine dovoljno rano prije konačnog donošenja odluke tako da ostalim regulatornim tijelima pruže priliku da komentiraju rezultate testa.
4. Tijekom svake razmjene informacija povezanih s testovima, regulatorna tijela moraju poštovati povjerljivost komercijalno osjetljivih informacija koje prime od strana povezanih s testovima. Ona te informacije smiju upotrebljavati samo u tom predmetu.
Članak 18.
Pristojbe
Države članice ili, prema potrebi, regulatorna tijela mogu od subjekta koji je zatražio test ili preispitivanje tražiti pristojbu za test glavne svrhe, test ekonomske ravnoteže ili preispitivanje testa ekonomske ravnoteže. U takvom slučaju pristojba mora biti nediskriminirajuća, razumna i efektivno se naplaćivati na transparentan način od svih subjekata tražitelja te ne smije prijeći trošak rada osoblja i rashode vezane uz taj zahtjev.
Članak 19.
Metodologija
1. Regulatorna tijela moraju razviti metodologiju za test glavne svrhe i, prema potrebi, za test ekonomske ravnoteže, u skladu s odredbama ove Uredbe. Metodologija mora biti jasna, transparentna, nediskriminirajuća te se mora objaviti na internetskim stranicama regulatornog tijela.
2. Metodologija se uspostavlja konzistentno s tržišnim kretanjima, čime se omogućuje da se s vremenom razvija, imajući posebno na umu iskustva regulatornih tijela.
Članak 20.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 16. lipnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 11. kolovoza 2014.