NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1053/2013
ze dne 7. října 2013
o vytvoření hodnotícího a monitorovacího mechanismu k ověření uplatňování schengenského acquis a o zrušení rozhodnutí výkonného výboru ze dne 16. září 1998, kterým se zřizuje Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 70 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Schengenský prostor bez kontrol na vnitřních hranicích závisí na tom, jak účinně a účelně členské státy uplatňují doprovodná opatření v oblasti vnějších hranic, vízové politiky Schengenského informačního systému, ochrany údajů, policejní spolupráce, justiční spolupráce v trestních věcech a protidrogových politik.
(2)
Rozhodnutím výkonného výboru ze dne 16. září 1998 (2) (SCH/Com-ex (98) 26 def) (dále jen „rozhodnutí z 16. září 1998“) byl zřízen Stálý výbor pro hodnocení a provádění Schengenu. Stálý výbor obdržel mandát za prvé zjistit, zda jsou splněny všechny podmínky nezbytné k odstranění kontrol na vnitřních hranicích s kandidátskými zeměmi, a za druhé zajistit, aby bylo schengenské acquis řádně uplatňováno státy, které je již plně provádějí.
(3)
Zvláštní hodnotící a monitorovací mechanismus k ověření uplatňování schengenského acquis je nezbytný vzhledem k nutnosti zajistit vysoký jednotný standard při jeho uplatňování v praxi a k zachování vysoké úrovně vzájemné důvěry mezi těmi členskými státy, které tvoří součást prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích. Tento mechanismus by měl být založen na úzké spolupráci mezi Komisí a těmito členskými státy.
(4)
Haagský program (3) vyzývá Komisi, aby ihned po dokončení odstraňování kontrol na vnitřních hranicích předložila návrh na doplnění stávajících schengenských postupů pro vyhodnocování kontrolním mechanismem, který zajistí plnou účast odborníků členských států, včetně neohlášených inspekcí.
(5)
Podle Stockholmského programu (4) zůstane význam hodnocení schengenského prostoru i nadále zásadní, a mělo by být proto zlepšeno posílením úlohy Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex), zřízené nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (5), v této oblasti.
(6)
Hodnotící mechanismus stanovený rozhodnutím z 16. září 1998 by tedy měl být revidován a uvedené rozhodnutí by mělo být zrušeno.
(7)
Zkušenosti získané během předchozích hodnocení ukazují, že je třeba zachovat soudržný hodnotící mechanismus zahrnující všechny oblasti schengenského acquis kromě těch, pro které již existuje podle práva Unie zvláštní hodnotící mechanismus.
(8)
V souladu s článkem 70 Smlouvy o fungování EU by měly členské státy ve spolupráci s Komisí vést objektivní a nestranné hodnocení provádění politik Unie v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Z důvodu účinnosti by řádný hodnotící proces měl zahrnovat řádná následná opatření a monitorování hodnotících zpráv, což by měla zajišťovat Komise.
(9)
S cílem zvýšit účinnost hodnotícího mechanismu by kromě toho měly být zajištěny jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení. Za tím účelem by některé prováděcí pravomoci měly být svěřeny Komisi a jiné Radě.
(10)
Pravomoci připravovat a plánovat hodnocení a pravomoc přijímat hodnotící zprávy by měly být svěřeny Komisi. Řada těchto pravomocí by měla být vykonávána v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (6). Podle čl. 2 odst. 2 písm. b) bodu iii) uvedeného nařízení se má pro přijímání takových aktů použít přezkumný postup.
(11)
V zájmu posílení vzájemné důvěry mezi členskými státy, zajištění jejich lepší koordinace na úrovni Unie a zvýšení vzájemného tlaku by prováděcí pravomoc přijímat doporučení pro nápravná opatření zaměřená na řešení jakýchkoli nedostatků zjištěných v hodnotících zprávách měla být svěřena Radě. Tato prováděcí pravomoc odráží zvláštní pravomoci svěřené Radě článkem 70 Smlouvy o fungování EU v oblasti vzájemného hodnocení provádění politik Unie v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Přiměřeným způsobem odráží účel hodnotícího mechanismu založeného na tomto lex specialis, jímž je v této zvláštní oblasti plnění doplňující funkce monitorování účinnosti praktického provádění politik Unie prostřednictvím vzájemného hodnocení, a to souběžně s obecnou pravomocí Komise dohlížet na uplatňování práva Unie pod kontrolou Soudního dvora Evropské unie prostřednictvím řízení pro nesplnění povinnosti. Tato prováděcí pravomoc svěřená Radě navíc přispívá k naplnění přání Evropské rady, vyjádřeného v jejích závěrech ze dne 23. a 24. června 2011, aby se dále posílila spolupráce v schengenském prostoru prostřednictvím zvyšování vzájemné důvěry mezi členskými státy a aby členské státy nesly rovným dílem odpovědnost za zabezpečení účinného uplatňování všech schengenských pravidel v souladu s dohodnutými společnými standardy a se základními zásadami a normami. V souladu se závěry Rady ze dne 8. března 2012 tato prováděcí pravomoc rovněž přispívá ke zlepšení správy schengenského prostoru prostřednictvím politických diskusí na ministerské úrovni o řádném fungování schengenského prostoru, včetně diskusí v situacích, kdy hodnotící zprávy poukázaly na vážné nedostatky. Tyto diskuse probíhající ve smíšeném výboru, který tvoří členské státy Unie a státy přidružené k Schengenu, by měly pomáhat Radě, aby v rámci svých pravomocí přijímala rozhodnutí s cílem zajistit efektivní fungování schengenského prostoru. Svěření takové prováděcí pravomoci Radě navíc přiměřeným způsobem zohledňuje případnou politicky citlivou povahu doporučení, neboť se často dotýká vnitrostátních výkonných a donucovacích pravomocí.
(12)
Hodnotící mechanismus by měl stanovit transparentní, účinná a jasná pravidla, pokud jde o metodu uplatňovanou pro hodnocení, využívání vysoce kvalifikovaných odborníků pro návštěvy na místě a následná opatření navazující na zjištění vyplývající z těchto hodnocení. Tato metoda by měla zejména upravovat neohlášené návštěvy na místě, jež by doplňovaly ohlášené návštěvy na místě, především pokud jde o hraniční kontroly a víza.
(13)
Hodnotící a monitorovací mechanismus by měl pokrývat všechny aspekty schengenského acquis. Pokud jde o otázku hranic, měl by tento mechanismus pokrývat jak účinnost ochrany vnějších hranic, tak neprovádění kontrol na vnitřních hranicích.
(14)
Během hodnocení a monitorování by měla být věnována pozornost zejména dodržování základních práv při uplatňování schengenského acquis.
(15)
Hodnocení by mělo zaručit, že členské státy používají schengenská pravidla účinně a v souladu se základními zásadami a normami. Hodnotící mechanismus by se proto měl vztahovat na všechny relevantní legislativní a provozní činnosti, jež přispívají k fungování prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích.
(16)
V zájmu posílení účinnosti a spolehlivosti hodnotícího mechanismu by ve všech hodnoceních mělo být zohledněno řádné fungování orgánů, které uplatňují příslušné části schengenského acquis. To zvýší schopnost hodnotícího mechanismu zaručit účinné uplatňování schengenských pravidel členskými státy v souladu se základními zásadami a normami, jak požadovala Evropská rada ve svých závěrech ze dne 23. a 24. června 2011 Bude to zároveň v souladu s požadavkem Evropské rady, vysloveným v jejích závěrech ze dne 1. a 2. března 2012, aby hodnotící mechanismus řešil požadované fungování orgánů zapojených do uplatňování schengenského acquis.
(17)
Frontex by měl podporovat provádění hodnotícího mechanismu, a to přednostně v oblasti hodnocení rizik, jež se týká vnějších hranic. Mělo by být rovněž možné, aby hodnotící mechanismus příležitostně využíval odborné znalosti Frontexu pro návštěvy na místě na vnějších hranicích.
(18)
Jiné instituce a subjekty Unie, jako je Evropský policejní úřad (Europol), zřízený rozhodnutím rady 2009/371/SVV (7), a Eurojust, zřízený rozhodnutím Rady 2002/187/SVV (8), by měly případně podporovat provádění hodnotícího mechanismu v oblastech, na které se vztahuje jejich mandát. Mělo by být rovněž možné, aby hodnotící mechanismus tam, kde je to relevantní, využíval odborných znalostí institucí nebo jiných subjektů Unie, pokud poskytují pomoc při uskutečňování návštěv na místě týkajících se oblastí schengenského acquis, jež spadají do jejich působnosti. To by se například mělo týkat evropského inspektora ochrany údajů, pokud jde o hodnocení týkající se ochrany údajů, do nichž mohou být zapojeny rovněž vnitrostátní úřady pro ochranu údajů.
(19)
Členské státy a Komise by měly zajistit, aby odborníci, kteří byli vysláni na návštěvy na místě, měli nezbytné odborné zkušenosti a absolvovali za tímto účelem zvláštní odbornou přípravu, mimo jiné v oblasti dodržování základních práv. Odpovídající odbornou přípravu by měly poskytovat příslušné instituce a jiné subjekty Unie, například Frontex, a ve prospěch členských států by měly být uvolněny finanční prostředky na iniciativy zaměřené na zvláštní odbornou přípravu v oblasti hodnocení schengenského acquis ze stávajících finančních nástrojů Unie a z dalšího rozvoje těchto nástrojů.
(20)
Vzhledem ke zvláštní úloze svěřené Evropskému parlamentu a vnitrostátním parlamentům v poslední větě článku 70 Smlouvy o fungování EU a k důrazu kladenému na úlohu vnitrostátních parlamentů v čl. 12 písm. c) Smlouvy o Evropské unii je nezbytné zajistit, aby Rada a Komise plně informovaly Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty o obsahu a výsledcích hodnocení. Pokud by navíc Komise předložila návrh na změnu tohoto nařízení, Rada by v souladu s čl. 19 odst. 7 písm. h) svého jednacího řádu konzultovala Evropský parlament, aby před přijetím konečného znění v co největší možné míře zohlednila jeho stanovisko.
(21)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců od přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(22)
Spojené království se účastní tohoto nařízení v souladu s čl. 5 odst. 1 Protokolu č. 19 o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (9).
(23)
Irsko se účastní tohoto nařízení v souladu s čl. 5 odst. 1 Protokolu č. 19 o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis (10).
(24)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (11), která spadají do oblasti uvedené v článku 1 rozhodnutí Rady 1999/437/ES (12) o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(25)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (13), která spadají do oblasti uvedené v článku 1 rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (14).
(26)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (15), která spadají do oblasti uvedené v článku 1 rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (16).
(27)
Vzhledem k tomu, že podle rozhodnutí z 16. září 1998 začalo hodnocení Kypru již před vstupem tohoto nařízení v platnost, nepoužije se toto nařízení na Kypr do 1. ledna 2016.
(28)
Vzhledem ke skutečnosti, že ověřování v souladu s platnými schengenskými hodnotícími postupy týkajícími se Bulharska a Rumunska již bylo dokončeno podle čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005, ověření uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení se pro tyto členské státy neprovede.
(29)
Odborníci z Kypru, Bulharska, Rumunska a Chorvatska by se měli nicméně účastnit hodnocení všech částí schengenského acquis,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se vytváří hodnotící a monitorovací mechanismus, který slouží následujícím účelům:
a)
k ověření uplatňování schengenského acquis v členských státech, ve kterých se použije v plném rozsahu, a v členských státech, ve kterých se v souladu s příslušnými protokoly připojenými ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU schengenské acquis použije zčásti;
b)
k ověření, zda byly splněny nezbytné podmínky pro uplatňování všech příslušných částí schengenského acquis v těch členských státech, pro něž nebylo přijato rozhodnutí Rady uvádějící, že se ustanovení schengenského acquis použijí v plném rozsahu nebo zčásti, s výjimkou těch členských států, jejichž hodnocení již byla ukončena v době vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Ověřením uvedeným v odst. 1 písm. b) tohoto článku není dotčen čl. 23 druhý pododstavec, pokud jde o členské státy, ve kterých již byly hodnotící postupy zahájeny k 26. listopadu 2013.
3. Odborníci z členských států, ve kterých se schengenské acquis podle příslušného aktu o přistoupení ještě plně nepoužije, se nicméně účastní hodnocení všech částí schengenského acquis.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se „schengenským acquis“ rozumějí ustanovení začleněná do rámce Unie protokolem č. 19, připojeným ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o fungování EU, a akty na ně navazující nebo s nimi jinak související.
Článek 3
Povinnosti
1. Členské státy a Komise společně odpovídají za provádění hodnotícího a monitorovacího mechanismu podle tohoto nařízení, s podporou institucí a jiných subjektů Unie zapojených do provádění schengenského acquis.
2. Komise provádí celkovou koordinaci, pokud jde o vypracovávání ročních i víceletých hodnotících programů, sestavování dotazníků a harmonogramu návštěv na místě, uskutečňování návštěv na místě a vypracovávání hodnotících zpráv a doporučení. Rovněž zajišťuje následná opatření a monitorování hodnotících zpráv a doporučení v souladu s článkem 16.
3. Členské státy a Komise plně spolupracují ve všech fázích hodnocení, aby mohly vykonávat úkoly, které jim toto nařízení svěřuje.
Článek 4
Hodnocení
1. Hodnocení mohou zahrnovat všechna hlediska schengenského acquis, včetně účinného a účelného uplatňování doprovodných opatření členskými státy v oblasti vnějších hranic, vízové politiky, Schengenského informačního systému, ochrany údajů, policejní spolupráce, justiční spolupráce v trestních věcech, jakož i neprovádění kontrol na vnitřních hranicích. Ve všech hodnoceních by mělo být zohledněno fungování orgánů, které uplatňují příslušné části schengenského acquis, jak je stanoveno v tomto odstavci.
2. Hodnocení mohou sestávat z dotazníků a návštěv na místě, které mohou být ohlášené či neohlášené. Ohlášeným návštěvám na místě předchází dotazník. Návštěvy na místě a dotazníky mohou být při hodnocení určitého členského státu nebo konkrétní oblasti podle potřeby používány buď samostatně, nebo společně.
3. Dotazníky i návštěvy na místě mohou být doplněny o prezentace hodnoceného členského státu v oblasti, které se hodnocení týká.
Článek 5
Víceletý program hodnocení
1. Komise vytvoří víceletý program hodnocení na období pěti let, je-li to vhodné po konzultaci Frontexu a Europolu, nejpozději šest měsíců před začátkem nového pětiletého období. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2. Komise předá víceletý program hodnocení Evropskému parlamentu a Radě.
2. Každý členský stát je hodnocen během každého pětiletého období, na které se vztahuje víceletý program hodnocení. Víceletý program hodnocení zahrnuje seznam členských států, které budou hodnoceny v každém daném roce. Při stanovování pořadí, ve kterém se mají členské státy hodnotit, se zohlední čas, který uplynul od předchozího hodnocení, a rovnováha mezi různými částmi schengenského acquis, jež mají být předmětem hodnocení.
3. Víceletý program hodnocení lze v případě nutnosti upravit postupem uvedeným v odstavci 1.
4. Víceletý program hodnocení může obsahovat odkaz na tematická hodnocení uvedená v čl. 6 odst. 1 písm. b).
5. První víceletý program hodnocení se vypracuje do 27. května 2014. Bude zahrnovat období od 27. listopadu 2014 do 31. prosince 2019.
Článek 6
Roční program hodnocení
1. Komise stanoví roční program hodnocení do 31. října roku předcházejícího roku, na který se program vztahuje, a zohlední přitom zejména analýzu rizik vypracovanou Frontextem v souladu s článkem 7 a tam, kde je to vhodné, informace poskytnuté Europolem a jinými institucemi a subjekty Unie, zejména v souladu s článkem 8.
Roční program hodnocení zahrnuje návrhy na hodnocení:
a)
uplatňování schengenského acquis nebo jeho částí jedním členským státem, jak je upřesněno ve víceletém programu hodnocení, a
b)
kde je to relevantní, uplatňování konkrétních částí schengenského acquis ve více členských státech (tematická hodnocení).
2. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví první část ročního programu hodnocení, včetně předběžného harmonogramu návštěv na místě. Tato část obsahuje seznam členských států, které mají být v souladu s víceletým programem hodnocení hodnoceny v následujícím roce, seznam oblastí, jež mají být předmětem hodnocení, a návštěv na místě. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2. Komise předá roční program hodnocení Evropskému parlamentu a Radě.
3. Komise vypracuje a přijme druhou část ročního programu hodnocení. Tato část obsahuje seznam neohlášených návštěv na místě, jež mají být provedeny v následujícím roce. Tato část je považována za důvěrnou a nesděluje se.
4. Roční program hodnocení lze v případě nutnosti upravit v souladu s odstavci 2 a 3.
5. První roční program hodnocení se vypracuje do 27. května 2014. Bude zahrnovat období od 27. listopadu 2014 do 31. prosince 2014.
Článek 7
Analýza rizik vypracovávaná Frontexem
1. Do 31. srpna každého roku Frontex předloží Komisi a členským státům analýzu rizik v souladu se svým mandátem. V této analýze zohlední mimo jiné nedovolené přistěhovalectví a podstatné změny operativního prostředí na vnějších hranicích a podá doporučení k prioritám hodnocení v následujícím roce. Doporučení odkazují na konkrétní úseky vnějších hranic a konkrétní hraniční přechody, jež mají být hodnoceny v následujícím roce v rámci víceletého programu hodnocení. Komise analýzu rizik neprodleně předá Evropskému parlamentu a Radě.
2. Do 31. srpna každého roku Frontex předloží Komisi samostatnou analýzu rizik, odlišnou od analýzy uvedené v odstavci 1, obsahující doporučení k prioritám hodnocení, jež mají být v následujícím roce provedena formou neohlášených návštěv na místě, bez ohledu na pořadí členských států, které mají být každoročně hodnoceny, stanovené ve víceletém programu hodnocení podle čl. 5 odst. 2. Tato doporučení se mohou týkat jakéhokoliv regionu nebo konkrétní oblasti a obsahují seznam nejméně deseti konkrétních úseků vnějších hranic a nejméně deseti konkrétních hraničních přechodů. Komise může kdykoliv požádat Frontex o předložení analýzy rizik obsahující doporučení k hodnocením, jež mají být provedena formou neohlášených návštěv na místě.
3. Analýzy rizik podle odstavců 1 a 2 předloží Frontex Komisi poprvé do 27. února 2014.
Článek 8
Analýzy rizik vypracovávané jinými institucemi a subjekty Unie než Frontexem
Komise tam, kde to je vhodné, požádá jiné instituce a subjekty Unie než Frontex, které jsou zapojeny do provádění schengenského acquis, aby provedly analýzy rizik, včetně rizik souvisejících s korupcí a organizovanou trestnou činností, pokud by tyto jevy mohly ohrozit uplatňování schengenského acquis členskými státy. Tyto analýzy lze využít pro přípravu ročních programů hodnocení.
Článek 9
Dotazník
1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů v úzké spolupráci s členskými státy vytvoří a aktualizuje standardní dotazník. Návrh standardního dotazníku může konzultovat s Frontexem a Europolem. Standardní dotazník se týká se příslušných právních předpisů, dohodnutých doporučení a osvědčených postupů, zejména jak jsou uvedeny v schengenských katalozích, organizačních a technických prostředků dostupných pro provádění schengenského acquis a dostupných statistických údajů pro každou oblast hodnocení. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2.
2. Do 1. července každého roku zašle Komise standardní dotazník těm členským státům, jež mají být hodnoceny v následujícím roce. Členské státy poskytnou Komisi své odpovědi na dotazník do osmi týdnů od jeho doručení. Komise zpřístupní tyto odpovědi ostatním členským státům a informuje o nich Evropský parlament. Na žádost Evropského parlamentu, zejména pokud to vyžaduje závažnost věci, informuje Komise Evropský parlament v jednotlivých případech a v souladu s pravidly, jimiž se řídí vztahy mezi Evropským parlamentem a Komisí, i o obsahu konkrétních odpovědí.
Článek 10
Týmy příslušné pro návštěvy na místě
1. Tým příslušný pro návštěvy na místě (dále jen „místo navštěvující tým“) se skládá z odborníků určených členskými státy a ze zástupců Komise.
2. Komise vyzve členské státy k tomu, aby určily odborníky, kteří se mohou účastnit příslušných návštěv na místě, a uvede oblast jejich odbornosti.
V případě ohlášených návštěv na místě vyzve Komise členské státy, aby určily své odborníky, nejpozději tři měsíce před zahájením plánované návštěvy na místě. Členské státy určí odborníky do dvou týdnů od obdržení této výzvy.
V případě neohlášených návštěv na místě vyzve Komise členské státy, aby určily své odborníky, nejpozději dva týdny před zahájením plánované návštěvy na místě. Členské státy určí odborníky do 72 hodin od obdržení této výzvy.
3. Návštěvy na místě se smějí účastnit nejvýše dva zástupci Komise. Návštěvy na místě se smí účastnit nejvýše osm odborníků z členských států v případě ohlášené návštěvy a šest v případě neohlášené návštěvy.
Pokud počet odborníků určených členskými státy překročí příslušný nejvyšší počet stanovený v prvním pododstavci, Komise po konzultaci s dotčenými členskými státy jmenuje členy týmu s ohledem na vyvážené zeměpisné zastoupení a kompetence odborníků.
4. Odborníci členských států se nesmějí účastnit hodnotících misí, které zahrnují návštěvy na místě v členském státě, kde jsou zaměstnáni.
5. Komise může vyzvat Frontex, Europol nebo jiné instituce nebo subjekty Unie zapojené do provádění schengenského acquis, aby ustanovily zástupce, který se bude účastnit návštěvy na místě týkající se oblasti spadající do jejich oblasti působnosti jako pozorovatel.
6. Hlavními odborníky jsou v případě místo navštěvujícího týmu zástupce Komise a odborník z členského státu, které jmenují společně členové tohoto týmu co nejdříve poté, co byl tým ustanoven. Hlavní odborníci jsou jmenováni včas před vytvořením podrobného programu uvedeného v čl. 13 odst. 2.
Článek 11
Týmy příslušné pro hodnocení na základě dotazníku
1. V případě, že se dotazník používá samostatně, tj. aniž by následovala návštěva na místě podle čl. 4 odst. 2, skládá se tým příslušný pro vyhodnocování odpovědí na dotazník (dále jen „dotazníkový tým“) z odborníků členských států a ze zástupců Komise.
2. Při zasílání dotazníku hodnoceným členským státům vyzve Komise členské státy, aby určily odborníky, kteří se mohou účastnit hodnocení, a uvedly oblast jejich odbornosti. Členské státy určí odborníky do dvou týdnů od obdržení této výzvy. Odborníci jsou určováni v souladu s čl. 10 odst. 3 a 4.
Článek 12
Odborníci
Odborníci, kteří se účastní hodnocení, musí mít náležitou kvalifikaci, včetně dobrých teoretických znalostí a praktických zkušeností v oblastech, které jsou součástí hodnotícího mechanismu, jakož i řádnou znalost hodnotících zásad, postupů a technik hodnocení, a musí být schopni účinně komunikovat ve společném jazyce. Za tímto účelem zajistí členské státy a Komise ve spolupráci s příslušnými institucemi a jinými subjekty Unie, aby se odborníkům dostalo vhodné odborné přípravy, včetně odborné přípravy v oblasti dodržování základních práv.
Článek 13
Provádění návštěv na místě
1. Místo navštěvující týmy provádějí všechny nezbytné přípravné činnosti s cílem zajistit efektivitu, přesnost a konzistentnost návštěv na místě.
2. Podrobný program ohlášených návštěv na místě stanoví Komise v úzké spolupráci s hlavními odborníky a dotčenými členskými státy. Členské státy jsou o tomto programu informovány. Podrobný program neohlášených návštěv na místě stanoví Komise.
Dotčený členský stát je konzultován a informován o harmonogramu a podrobném programu:
a)
nejméně šest týdnů před konáním ohlášené návštěvy na místě;
b)
nejméně 24 hodin před konáním neohlášené návštěvy na místě.
Neohlášené návštěvy na místě na vnitřních hranicích se konají bez předchozího oznámení dotčeným členským státům. Komise v úzké spolupráci se členskými státy stanoví obecné pokyny týkající se praktických záležitostí týkajících se těchto návštěv.
3. Členové místo navštěvujícího týmu musí mít u sebe průkazy, jež je opravňují k provedení návštěvy na místě v souladu s tímto nařízením.
4. Hodnocený členský stát zajistí, aby místo navštěvující tým mohl plnit svůj úkol ověřit činnosti v hodnocených oblastech. Zajistí zejména, aby se místo navštěvující tým mohl přímo obracet na příslušné osoby a měl přístup do všech oblastí, prostor a ke všem dokumentům potřebným k hodnocení.
5. Hodnocený členský stát napomáhá místo navštěvujícímu týmu při plnění jeho úkolů všemi prostředky v rámci svých zákonných pravomocí.
6. V případě ohlášených návštěv na místě poskytne Komise hodnocenému členskému státu předem jména odborníků v místo navštěvujícím týmu. Tento členský stát určí kontaktní místo pro praktické záležitosti týkající se návštěvy na místě.
7. Komise a členské státy odpovídají za učinění nezbytných opatření, pokud jde o dopravu jejich odborníků účastnících se místo navštěvujícího týmu do hodnoceného členského státu a zpět. Náklady na dopravu a ubytování odborníků účastnících se návštěv na místě hradí Komise.
Hodnocené členské státy odpovídají za učinění nezbytných opatření, pokud jde o ubytování a zajišťování dopravy na místě. V případě neohlášených návštěv na místě Komise usnadní ubytování odborníků.
Článek 14
Hodnotící zprávy
1. V návaznosti na každé hodnocení se vypracuje hodnotící zpráva. Hodnotící zpráva se zakládá, podle okolností, na zjištěních učiněných během návštěvy na místě a na dotazníku. V případě návštěv na místě vypracuje hodnotící zprávu místo navštěvující tým během návštěvy.
Odborníci členských států a zástupci Komise nesou celkovou odpovědnost za vypracování návrhu hodnotící zprávy a zajištění jeho integrity a kvality. V případě nesouhlasu usiluje místo navštěvující nebo dotazníkový tým, podle okolností, o dosažení kompromisu.
2. Hodnotící zpráva analyzuje, podle okolností, příslušná kvalitativní, kvantitativní, provozní, správní a organizační hlediska a obsahuje výčet jakýchkoli nedostatků zjištěných během hodnocení.
3. Každému závěru je v hodnotící zprávě přiřazeno jedno z následujících hodnocení:
a)
vyhovující;
b)
vyhovující s nutnými zlepšeními;
c)
nevyhovující.
4. Komise sdělí návrh hodnotící zprávy hodnocenému členskému státu do šesti týdnů od konání návštěvy na místě nebo od obdržení odpovědi na dotazník. Hodnocený členský stát předloží do dvou týdnů své připomínky k návrhu hodnotící zprávy od jejího obdržení. Na žádost hodnoceného členského státu se koná zasedání zaměřené na sestavení návrhu. Připomínky hodnoceného členského státu mohou být zohledněny v návrhu hodnotící zprávy.
5. Komise předloží návrh hodnotící zprávy a připomínky hodnoceného členského státu k němu ostatním členským státům a vyzve je, aby se vyjádřily k odpovědi na dotazník, k návrhu hodnotící zprávy a k připomínkám hodnoceného členského státu.
Na tomto základě Komise v případě potřeby provede v návrhu hodnotící zprávy vhodné změny a prostřednictvím prováděcího aktu hodnotící zprávu přijme. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 21 odst. 2. Komise předá hodnotící zprávu Evropskému parlamentu.
Článek 15
Doporučení
1. Při vypracovávání hodnotící zprávy a s ohledem na zjištění a hodnocení v ní obsažená vypracují odborníci z členských států a zástupci Komise návrh doporučení pro nápravná opatření zaměřená na řešení jakýchkoli nedostatků zjištěných během hodnocení, jakož i nástin priorit pro jejich provedení spolu s případnými příklady osvědčených postupů.
2. Komise předloží Radě návrh k přijetí doporučení uvedeného v odstavci 1.
3. Rada přijme doporučení uvedené v odstavci 1 a předá je Evropskému parlamentu a vnitrostátním parlamentům.
Článek 16
Následná opatření a monitorování
1. Do tří měsíců od přijetí doporučení uvedeného v článku 15 předloží hodnocený členský stát Komisi a Radě akční plán popisující, jak napraví nedostatky zjištěné v hodnotící zprávě. Pokud doporučení dospělo k závěru, že hodnocený členský stát závažným způsobem zanedbává své povinnosti, vypracuje tento členský stát svůj akční plán do jednoho měsíce od přijetí uvedeného doporučení. Komise předá tento akční plán Evropskému parlamentu.
2. Do jednoho měsíce od předložení akčního plánu hodnoceným členským státem Komise po konzultaci místo navštěvujícího nebo dotazníkového týmu předloží Radě své zhodnocení jeho adekvátnosti. Ostatní členské státy jsou vyzvány, aby se k akčnímu plánu vyjádřily.
3. Do šesti měsíců od přijetí doporučení podá hodnocený členský stát Komisi zprávu o provádění svého akčního plánu a poté podává hodnotící zprávu každé tři měsíce do doby, než je akční plán zcela proveden.
4. Odchylně od ustanovení odstavce 3 týkajícího se šestiměsíční lhůty pro podávání zprávy o provádění akčního plánu platí, že dospělo-li doporučení k závěru, že hodnocený členský stát závažným způsobem zanedbává své povinnosti, podá tento členský stát zprávu o provádění svého akčního plánu do tří měsíců od přijetí uvedeného doporučení.
5. V závislosti na závažnosti zjištěných nedostatků a opatřeních přijatých k jejich odstranění může Komise naplánovat uskutečnění ohlášených opakovaných návštěv na místě k ověření provádění akčního plánu. Komise přizve k účasti na opakované návštěvě alespoň čtyři odborníky, kteří se účastnili návštěvy na místě. Komise může k účasti na opakované návštěvě přizvat pozorovatele. Komise stanoví program opakované návštěvy. Hodnocený členský stát je o programu informován alespoň jeden měsíc před očekávaným konáním opakované návštěvy. Komise může rovněž naplánovat neohlášené opakované návštěvy na místě.
6. Komise pravidelně informuje Evropský parlament a Radu o provádění akčních plánů nebo opatření zaměřených na zlepšení uvedených v tomto článku.
7. Pokud návštěva na místě prokáže závažné nedostatky, které mohou představovat závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost v prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích, Komise o tom z vlastního podnětu nebo na žádost Evropského parlamentu nebo členského státu informuje co nejdříve Evropský parlament a Radu.
8. Je-li členský stát shledán vyhovujícím, avšak doporučení uvádí návrhy pro další možná zlepšení v souladu s čl. 14 odst. 3 písm. b), poskytne hodnocený členský stát Komisi do šesti měsíců od přijetí doporučení své posouzení možného provedení těchto návrhů.
Článek 17
Citlivé informace
Členové místo navštěvujících a dotazníkových týmů považují za důvěrnou jakoukoli informaci, kterou obdrží v průběhu výkonu svých povinností. Hodnotícím zprávám vypracovaným v návaznosti na návštěvy na místě je podle platných bezpečnostních pravidel přidělen stupeň utajení EU RESTRICTED/RESTREINT UE. Utajení nebrání tomu, aby byly tyto informace zpřístupněny Evropskému parlamentu. Předání informací a dokumentů Evropskému parlamentu podle tohoto nařízení a nakládání s nimi musí probíhat v souladu s pravidly pro předávání utajovaných informací a nakládání s nimi platnými mezi Evropským parlamentem a Komisí. Komise po konzultaci dotčeného členského státu rozhodne, která část hodnotící zprávy může být zveřejněna.
Článek 18
Podmínky účasti Spojeného království a Irska
1. Odborníci ze Spojeného království a Irska se účastní hodnocení pouze té části schengenského acquis, k účasti na níž byly tyto členské státy oprávněny.
2. Hodnocení popsaná v čl. 4 odst. 1 se vztahují pouze na účinné a účelné uplatňování té části schengenského acquis Spojeným královstvím a Irskem, k účasti na níž byly tyto členské státy oprávněny.
3. Spojené království a Irsko se podílejí na přijímání doporučení Radou podle čl. 15 odst. 3 pouze ohledně té části schengenského acquis, k účasti na níž byly tyto členské státy oprávněny.
Článek 19
Informování vnitrostátních parlamentů
Komise informuje vnitrostátní parlamenty o obsahu a výsledcích hodnocení.
Článek 20
Podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě výroční komplexní zprávu o hodnoceních provedených podle tohoto nařízení. Tato zpráva se zveřejní a zahrnuje informace o hodnoceních provedených v předchozím roce, o závěrech z jednotlivých hodnocení a o aktuálním stavu, pokud jde o nápravná opatření. Komise tuto zprávu postoupí vnitrostátním parlamentům.
Článek 21
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 22
Přezkum
Komise provede přezkum fungování tohoto nařízení a předloží Radě zprávu do šesti měsíců od přijetí všech hodnotících zpráv týkajících se hodnocení, na která se vztahuje první víceletý program hodnocení uvedený v čl. 5 odst. 5. Tento přezkum se týká všech prvků tohoto nařízení, včetně fungování postupů pro přijímání aktů podle hodnotícího mechanismu. Komise předá tuto zprávu Evropskému parlamentu.
Článek 23
Přechodná a zrušovací ustanovení
Aniž jsou dotčeny druhý a třetí odstavec tohoto článku, rozhodnutí z 16. září 1998 se zrušuje s účinkem ode dne 26. listopadu 2013.
Část I rozhodnutí uvedeného v prvním pododstavci se nadále použije až do 1. ledna 2016 na hodnotící postupy členských států, které již byly zahájeny k 26. listopadu 2013.
Část II rozhodnutí uvedeného v prvním pododstavci se nadále použije až do 27. listopadu 2014 na hodnotící postupy členských států, které již byly zahájeny k 26. listopadu 2013.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Lucemburku dne 7. října 2013.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1053/2013
od 7. listopada 2013.
o uspostavi mehanizma evaluacije i praćenja za provjeru primjene schengenske pravne stečevine i stavljanju izvan snage Odluke Izvršnog odbora od 16. rujna 1998. o uspostavi Stalnog odbora za ocjenu i provedbu Schengena
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 70.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
budući da
(1)
Schengenski prostor bez granične kontrole na unutarnjim granicama temelji se na učinkovitoj i djelotvornoj primjeni pratećih mjera od strane država članica na područjima vanjskih granica, vizne politike, Schengenskog informacijskog sustava, zaštite podataka, policijske suradnje, pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i borbe protiv droge.
(2)
Odlukom Izvršnog odbora od 16. rujna 1998. (2) (SCH/Com-ex (98) 26 def) (dalje u tekstu „Odluka od 16. rujna 1998.”) uspostavljen je Stalni odbor za ocjenu i provedbu Schengena. Stalni odbor time je dobio zaduženje da, kao prvo, utvrdi jesu li ispunjeni svi preduvjeti za uklanjanje granične kontrole na unutarnjim granicama s državom kandidatkinjom i, kao drugo, da osigura pravilnu primjenu schengenske pravne stečevine u državama koje ju već u cijelosti primjenjuju.
(3)
Potreban je specifičan mehanizam evaluacije i praćenja za provjeru primjene schengenske pravne stečevine s obzirom na potrebu za osiguranjem visokih jedinstvenih standarda u njezinoj primjeni u praksi te da se zadrži visoka razina uzajamnog povjerenja između onih država članica koje čine dio prostora bez granične kontrole na unutarnjim granicama. Takav mehanizam trebao bi se temeljiti na uskoj suradnji između Komisije i tih država članica.
(4)
Haaški program (3) pozvao je Komisiju da, čim se kontrole na unutarnjim granicama u potpunosti ukinu, podnese prijedlog za dopunu postojećeg mehanizma evaluacije Schengena nadzornim mehanizmom koji bi osiguravao punu uključenost stručnjaka država članica uključujući nenajavljene inspekcije.
(5)
Stockholmski program (4) ‚ smatra da će evaluacija schengenskog prostora i dalje biti od ključne važnosti i da bi ju stoga trebalo poboljšati jačanjem uloge Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama Europske unije (Frontex), osnovane Uredbom Vijeća (EZ) br. 2007/2004 (5) u ovom području.
(6)
Stoga bi trebalo revidirati mehanizam evaluacije utvrđen Odlukom od 16. rujna 1998. i Odluku od 16. rujna 1998. staviti izvan snage.
(7)
Iskustva prikupljena tijekom prethodnih evaluacija pokazuju potrebu za održanjem dosljednog mehanizma evaluacije koji bi obuhvaćao sva područja schengenske pravne stečevine osim onih za koje u Unijinom pravu već postoji specifičan mehanizam evaluacije.
(8)
U skladu s člankom 70. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), države članice mogu u suradnji s Komisijom provoditi objektivno i nepristrano ocjenjivanje provedbe politikâ Unije u okviru područja slobode, sigurnosti i pravde. Kako bi bio učinkovit, pravilan postupak evaluacije trebao bi obuhvaćati pravilno praćenje i nadzor izvješća o evaluaciji što bi trebala osigurati Komisija.
(9)
Osim toga, kako bi mehanizam evaluacije bio učinkovitiji, trebali bi se osigurati jedinstveni uvjeti provedbe ove Uredbe. U tu svrhu, neke bi provedbene ovlasti trebalo dodijeliti Komisiji, a druge Vijeću.
(10)
Ovlasti za pripremu i planiranje evaluacijâ i ovlast za donošenje izvješća o evaluaciji trebalo bi dodijeliti Komisiji. Neke od tih ovlasti bi trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (6). Prema članku 2. stavku 2. točki (b) podtočki iii. te Uredbe, za donošenje takvih akata primjenjuje se postupak ispitivanja.
(11)
S ciljem jačanja uzajamnog povjerenja između država članica, osiguranja njihove bolje koordinacije na razini Unije i jačanja uzajamnog pritiska, Vijeću bi se trebala dodijeliti provedbena ovlast za donošenje preporuka za korektivnu mjeru čiji je cilj ispravljanje svih nedostataka utvrđenih u izvješćima o evaluaciji. Takva provedbena ovlast odražava posebne ovlasti dodijeljene Vijeću temeljem članka 70. UFEU-a u području uzajamne ocjene provedbe politikâ Unije u okviru područja slobode, sigurnosti i pravde. Ona prikladno odražava svrhu mehanizma evaluacije koji se temelji na tom lex specialis, a to je, unutar ovog posebnog područja i paralelno s općom ovlasti Komisije da putem postupaka zbog povrede nadgleda primjenu prava Unije pod nadzorom Suda Europske unije, izvršavanje dodatne funkcije nadzora učinkovitosti konkretne provedbe politike Unije putem stručne revizije.
Povrh toga, takva provedbena ovlast povjerena Vijeću doprinosi ostvarenju želje koju je Europsko vijeće izrazilo u svojim zaključcima od 24. lipnja 2011.,da se jačanjem uzajamnog povjerenja između država članica još više osnaži suradnja u schengenskom prostoru i da države članice budu odgovorne za jamčenje učinkovite primjene svih schengenskih pravila u skladu s dogovorenim zajedničkim standardima i temeljnim načelima i normama. Takva provedbena ovlast, u skladu sa zaključcima Vijeća od 8. ožujka 2012., također doprinosi boljem upravljanju schengenskim prostorom putem političkih rasprava na ministarskoj razini o ispravnom funkcioniranju schengenskog prostora uključujući rasprave u slučajevima gdje su izvješća o evaluaciji pokazala ozbiljne nedostatke. Takve rasprave, koje se vode u Mješovitom odboru, sastavljenom od država članica EU-a i državâ pridruženih Schengenu, trebale bi pomoći Vijeću u donošenju odlukâ u okviru njegovih nadležnosti s ciljem osiguranja učinkovitog funkcioniranja schengenskog prostora. Naposljetku, dodjeljivanje takve provedbene ovlasti Vijeću adekvatno uzima u obzir potencijalno politički osjetljivu narav preporuka koje često utječu na nacionalne izvršne i provedbene ovlasti.
(12)
Mehanizam evaluacije trebao bi postaviti transparentna, učinkovita i jasna pravila o metodi koja se treba primjenjivati za evaluacije, odrediti sudjelovanje visokokvalificiranih stručnjaka za provjere na licu mjesta i mjere koje treba donijeti na temelju rezultata evaluacije. Metoda bi trebala predvidjeti nenajavljene provjere na licu mjesta koje bi nadopunjavale najavljene provjere na licu mjesta, pogotovo što se tiče graničnih kontrola i viza.
(13)
Mehanizam evaluacije i praćenja trebao bi obuhvaćati sve aspekte schengenske pravne stečevine. Što se tiče pitanja granica, mehanizam evaluacije i praćenja trebao bi obuhvaćati kako učinkovitost graničnih kontrola na vanjskim granicama, tako i odsutnost graničnih kontrola na unutarnjim granicama.
(14)
Tijekom evaluacije i praćenja posebna pozornost trebala bi se obratiti na poštovanje temeljnih prava u primjeni schengenske pravne stečevine.
(15)
Evaluacija bi trebala jamčiti da države članice učinkovito primjenjuju schengenska pravila u skladu s temeljnim načelima i normama. Stoga bi mehanizam evaluacije trebao obuhvaćati cjelokupno relevantno zakonodavstvo i operativne aktivnosti koje pridonose funkcioniranju prostora bez graničnih kontrola na unutarnjim granicama.
(16)
U pogledu jačanja učinkovitosti i pouzdanosti mehanizma evaluacije, pri svim evaluacijama trebalo bi se uzeti u obzir ispravno funkcioniranje tijela koja primjenjuju relevantne dijelove schengenske pravne stečevine. To će povećati sposobnost mehanizma evaluacije da zajamči učinkovitu primjenu schengenskih pravila od strane država članica u skladu s temeljnim načelima i normama, kao što je zatražilo Europsko vijeće u svojim zaključcima od 23. i 24. lipnja 2011. Uskladit će se sa zahtjevom Europskog vijeća, određenom u njegovim zaključcima od 1. i 2. ožujka 2012., da se mehanizmom evaluacije rješava potrebno funkcioniranje institucija uključenih u primjenu schengenske pravne stečevine.
(17)
Frontex bi trebao podupirati provedbu mehanizma evaluacije, ponajprije u području analize rizika povezanih s vanjskim granicama. Mehanizam evaluacije bi se također trebao moći oslanjati na stručno znanje Frontexa pri provedbi ad hoc provjera na licu mjesta na vanjskim granicama.
(18)
Druga tijela, uredi i agencije Unije, kao što su Europski policijski ured („Europol”), osnovan Odlukom Vijeća 2009/371/PUP (7) i Eurojust, osnovan Odlukom Vijeća 2002/187/PUP (8) trebali bi, prema potrebi, podupirati provedbu mehanizma evaluacije na područjima obuhvaćenima njihovim mandatom. Mehanizam evaluacije bi se također, prema potrebi, trebao moći osloniti na stručno znanje tijela, ureda ili agencija Unije kada oni pomažu u provedbi provjera na licu mjesta u vezi s područjima schengenske pravne stečevine obuhvaćenima njihovim mandatom. To bi, na primjer, trebao biti slučaj Europskog nadzornika za zaštitu podataka pri evaluacijama koja se odnose na zaštitu podataka, u kojima također mogu sudjelovati nacionalna tijela za zaštitu podataka.
(19)
Države članice i Komisija trebali bi osigurati da stručnjaci zaduženi za provjere na licu mjesta posjeduju nužno iskustvo i da su prošli posebno osposobljavanje za te svrhe, uključujući i u pogledu temeljnih prava. Prikladno osposobljavanje trebala bi osigurati relevantna tijela, uredi ili agencije Unije, kao što je Frontex, a države članice trebale bi u okviru postojećih financijskih instrumenata Unije i razvojem takvih instrumenata primiti sredstva za inicijative usmjerene na specifična osposobljavanja na području evaluacije schengenske pravne stečevine.
(20)
S obzirom na posebnu ulogu povjerenu Europskom parlamentu i nacionalnim parlamentima prema posljednjoj rečenici članka 70. UFEU-a, kao što se naglašava u članku 12. točki (c) Ugovora o Europskoj uniji (UEU) što se tiče nacionalnih parlamenata, nužno je osigurati da će Vijeće i Komisija u potpunosti informirati Europski parlament i nacionalne parlamente o sadržaju i rezultatima evaluacije. Osim toga, ako bi Komisija podnijela prijedlog za izmjenu ove Uredbe, Vijeće bi se, u skladu s člankom 19. stavkom 7. točkom (h) svoga Poslovnika, savjetovalo s Europskim parlamentom kako bi, u što većoj mogućoj mjeri, uzelo u obzir njegovo mišljenje prije usvajanja konačnog teksta.
(21)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe, ona ju ne obvezuje niti se na nju primjenjuje. Kako se ova Uredba temelji na schengenskoj pravnoj stečevini, Danska, u skladu s člankom 4. spomenutog Protokola, u roku od šest mjeseci nakon što Vijeće donese ovu Uredbu odlučuje hoće li ju prenijeti u svoje nacionalno pravo.
(22)
Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u ovoj Uredbi, u skladu s člankom 5. stavkom 1. Protokola br. 19 o schengenskoj pravnoj stečevini uključenoj u okvir Unije, priloženog UEU-u i UFEU-u i člankom 8. stavkom 2. Odluke Vijeća 2000/365/EZ od 29. svibnja 2000. o zahtjevu Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske za sudjelovanje u pojedinim odredbama schengenske pravne stečevine (9).
(23)
Irska sudjeluje u ovoj Uredbi, u skladu s člankom 5. stavkom 1. Protokola br. 19 o schengenskoj pravnoj stečevini uključenoj u okvir Europske unije, priloženog UEU-u i UFEU-u, i člankom 6. stavkom 2. Odluke Vijeća 2002/192/EZ od 28. veljače 2002. o zahtjevu Irske za sudjelovanje u provedbi nekih odredbi schengenske pravne stečevine (10).
(24)
Što se tiče Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine, u smislu Sporazuma kojeg su sklopili Vijeće Europske unije i Republika Island i Kraljevina Norveška o pridruživanju Islanda i Norveške provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (11) koje spadaju u područje iz članka 1. Odluke Vijeća 1999/437/EZ (12). o određenim aranžmanima za primjenu tog Sporazuma
(25)
Što se tiče Švicarske, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (13) koje spadaju u područje iz članka 1. Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (14).
(26)
Što se tiče Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine, u smislu Protokola potpisanog između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (15) koje spadaju u područje iz članka 1. Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. odluke Vijeća 2011/350/EU (16)
(27)
Budući da je prema Odluci od 16. rujna 1998. evaluacija Cipra već započela prije datuma stupanja na snagu ove Uredbe, ova se Uredba neće primjenjivati na Cipar do 1. siječnja 2016.
(28)
Budući da je provjera u skladu s važećim schengenskim postupcima evaluacije što se tiče Bugarske i Rumunjske već dovršena u skladu s člankom 4. stavkom 2. Akta o pristupanju iz 2005., provjera temeljem članka 1. stavka 1. točke (b) ove Uredbe neće se provoditi u pogledu tih država članica.
(29)
Bez obzira na to, stručnjaci iz Cipra, Bugarske, Rumunjske i Hrvatske trebali bi sudjelovati u evaluaciji svih dijelova schengenske pravne stečevine,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Ovome se Uredbom uspostavlja mehanizam evaluacije i praćenja koji ima sljedeće svrhe:
(a)
provjeravati primjenu schengenske pravne stečevine u državama članicama na koje se ona primjenjuje u potpunosti, kao i u državama članicama na koje se, u skladu s važećim protokolima priloženima UEU-u i UFEU-u, schengenska pravna stečevina primjenjuje djelomično;
(b)
provjeravati jesu li ispunjeni nužni uvjeti za primjenu svih relevantnih dijelova schengenske pravne stečevine u onim državama članicama za koje nije donesena odluka Vijeća prema kojoj se odredbe schengenske pravne stečevine trebaju primjenjivati u potpunosti ili djelomično, uz iznimku onih država članica čija je evaluacija već završena u trenutku stupanja na snagu ove Uredbe.
2. Provjera iz stavka 1. točke (b) ovog članka ne dovodi u pitanje članak 23. stavak 2. što se tiče država članica u kojima su postupci evaluacije već započeli 26. studenoga 2013.
3. Bez obzira na to, stručnjaci iz država članica koje, u skladu s relevantnim Aktom o pristupanju, još ne primjenjuju u potpunosti schengensku pravnu stečevinu sudjeluju u evaluaciji svih dijelova schengenske pravne stečevine.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe, „schengenska pravna stečevina” znači odredbe uključene u okvir Unije u skladu s Protokolom br. 19 priloženom UEU-u i UFEU-u, zajedno s aktima koji se na njima temelje ili su s njima na drugi način povezani.
Članak 3.
Odgovornosti
1. Države članice i Komisija zajednički su odgovorne za provedbu mehanizama evaluacije i praćenja kako je određeno u ovoj Uredbi, uz podršku tijela, ureda i agencija Unije uključenih u provedbu schengenske pravne stečevine.
2. Komisija ima ukupnu koordinacijsku ulogu u vezi s određivanjem godišnjih i višegodišnjih programa evaluacije, sastavljanjem upitnika i određivanjem rasporeda posjeta, vođenjem posjeta i izradom izvješća o evaluaciji i preporuka. Ona također osigurava praćenje i nadzor izvješća o evaluaciji i preporuka u skladu s člankom 16.
3. Države članice i Komisija u potpunosti surađuju u svim fazama evaluacije kako bi obavile zadaće koje su im povjerene ovom Uredbom.
Članak 4.
Evaluacije
1. Evaluacije mogu obuhvaćati sve aspekte schengenske pravne stečevine, uključujući učinkovitu i djelotvornu primjenu pratećih mjera od strane država članica na područjima vanjskih granica, vizne politike, schengenskog informacijskog sustava, zaštite podataka, policijske suradnje, pravosudne suradnje u kaznenim stvarima, kao i odsutnosti granične kontrole na unutarnjim granicama. Sva bi ocjenjivanja trebala uzeti u obzir funkcioniranje tijela koja primjenjuju relevantne dijelove schengenske pravne stečevine, kako je određeno u ovom stavku.
2. Evaluacije se mogu sastojati od upitnika i provjera na licu mjesta koje mogu biti najavljene ili nenajavljene. Najavljenim provjerama na licu mjesta prethodi upitnik. Pri evaluaciji određene države članice i/ili određenih područja, provjere na licu mjesta i upitnici mogu se prema potrebi koristiti odvojeno ili u kombinaciji.
3. Evaluirana država članica može nadopuniti upitnike i provjere na licu mjesta prezentacijama o području obuhvaćenim evaluacijom.
Članak 5.
Višegodišnji program evaluacije
1. Komisija, nakon eventualne konzultacije s Frontexom i Europolom, određuje višegodišnji program evaluacije koji obuhvaća razdoblje od pet godina, najkasnije šest mjeseci prije početka sljedećeg petogodišnjeg razdoblja. Taj se provedbeni akt donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. Komisija višegodišnji program evaluacije dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
2. Svaka se država članica evaluira tijekom svakog petogodišnjeg razdoblja obuhvaćenog višegodišnjim programom evaluacije. Višegodišnji program evaluacije sadrži raspored država članica koje se evaluiraju svake godine. Raspored prema kojemu se evaluiraju države članice uzima u obzir vrijeme koje je proteklo od prethodne evaluacije i uravnoteženost između različitih dijelova schengenske pravne stečevine koji se evaluiraju.
3. Višegodišnji program evaluacije može se prema potrebi prilagoditi u skladu s postupkom iz stavka 1.
4. Višegodišnji program evaluacije može sadržavati upućivanje na tematske evaluacije, kao što je navedeno u članku 6. stavku 1. točki (b).
5. Prvi višegodišnji program evaluacije određuje se do 27. svibnja 2014. Datum početka tog programa je 27. studenoga 2014., a datum završetka je 31. prosinca 2019.
Članak 6.
Godišnji program evaluacije
1. Komisija određuje godišnji program evaluacije do 31. listopada godine koja prethodi godini na koju se program odnosi, posebno uzimajući u obzir analize rizika koje dostavlja Frontex u skladu s člankom 7. te, prema potrebi, informacije koje dostavljaju Europol i druga tijela, uredi i agencije Unije, posebno u skladu s člankom 8.
Godišnji program evaluacije uključuje prijedloge za evaluaciju:
(a)
primjene schengenske pravne stečevine ili njezinih dijelova od strane jedne države članice, kako je navedeno u višegodišnjem programu evaluacije; i
(b)
prema potrebi, primjene specifičnih dijelova schengenske pravne stečevine na području više država članica (tj. tematske evaluacije).
2. Komisija određuje, putem provedbenih akata, prvi dio godišnjeg programa evaluacije, uključujući privremeni vremenski plan provjera na licu mjesta. Taj dio navodi države članice koje se trebaju evaluirati tijekom sljedeće godine u skladu s višegodišnjim programom evaluacije, područja koja treba evaluirati i provjere na licu mjesta. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. Komisija dostavlja godišnji program evaluacije Europskom parlamentu i Vijeću.
3. Komisija izrađuje i donosi drugi dio godišnjeg programa evaluacije. Taj dio navodi nenajavljene provjere na licu mjesta koje se trebaju provesti tijekom sljedeće godine. Taj se dio smatra tajnim i ne priopćuje se.
4. Godišnji program evaluacije može se prema potrebi prilagoditi u skladu sa stavcima 2. i 3.
5. Prvi godišnji program evaluacije određuje se do 27. svibnja 2014. Datum početka tog programa je 27. studenoga 2014., a datum završetka je 31. prosinca 2014.
Članak 7.
Frontexove analize rizika
1. Frontex do 31. kolovoza svake godine podnosi analizu rizika Komisiji i državama članicama u skladu sa svojim mandatom. Takva analiza rizika uzima u obzir, inter alia, nezakonito useljavanje i značajne promjene u operativnom okružju na vanjskim granicama te uključuje preporuke o prioritetima za evaluacije u sljedećoj godini. Preporuke se odnose na specifične dijelove vanjskih granica i specifične granične prijelaze koji se trebaju ocijeniti tijekom sljedeće godine prema višegodišnjem programu evaluacije. Komisija tu analizu rizika bez odlaganja dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću.
2. Frontex do 31. kolovoza svake godine podnosi Komisiji zasebnu analizu rizika različitu od one navedene u stavku 1., koja uključuje preporuke o prioritetima za evaluaciju koje se trebaju provesti u obliku nenajavljenih provjera na licu mjesta tijekom sljedeće godine, neovisno o redoslijedu državâ članica koje se evaluiraju svake godine, kako je određeno u višegodišnjem programu evaluacije u skladu s člankom 5. stavkom 2. Te preporuke mogu se odnositi na bilo koju regiju ili specifično područje te sadržavaju popis najmanje deset dijelova vanjskih granica i najmanje deset graničnih prijelaza. Komisija može u bilo kojem trenutku zatražiti Frontex da joj podnese analizu rizika koja sadrži preporuke za evaluaciju koje se trebaju provesti u obliku nenajavljenih provjera na licu mjesta.
3. Analize rizika iz stavaka 1. i 2., koje sastavlja Frontex, podnose se prvi put Komisiji najkasnije do 27. veljače 2014.
Članak 8.
Analize rizika drugih tijela, ureda i agencija Unije, osim Frontexa.
Komisija, prema potrebi, zahtijeva od drugih tijela, ureda i agencija Unije, osim Frontexa, koja su uključena u provedbu schengenske pravne stečevine provođenje analizâ rizika, uključujući o korupciji i organiziranom kriminalu, u mjeri u kojoj oni mogu ugroziti primjenu schengenske pravne stečevine od strane država članica. Takve se analize mogu koristiti za pripremu godišnjih programa evaluacije.
Članak 9.
Upitnik
1. Komisija, putem provedbenih akata, izrađuje i ažurira standardni upitnik u bliskoj suradnji s državama članicama. Frontex i Europol se mogu konzultirati o nacrtu standardnog upitnika. Standardni upitnik obuhvaća relevantno zakonodavstvo, sporazumno utvrđene preporuke i najbolje prakse, posebno one navedene u schengenskim katalozima, i organizacijska i tehnička sredstva dostupna za provedbu schengenske pravne stečevine te dostupne statističke podatke za svako područje evaluacije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2.
2. Do 1. srpnja svake godine Komisija šalje standardni upitnik onim državama članicama u sljedećoj godini. Države članice šalju Komisiji svoje odgovore na upitnik u roku od osam tjedana od primitka upitnika. Komisija odgovore stavlja na raspolaganje drugim državama članicama i obavještava Europski parlament o tim odgovorima. Ako to zatraži Europski parlament, posebno zbog ozbiljnosti pitanja, Komisija, za svaki pojedinačni slučaj i u skladu s važećim pravilima o odnosima između Europskog parlamenta i Komisije, također obavješćuje Europski parlament o sadržaju specifičnog odgovora.
Članak 10.
Timovi odgovorni za provjere na licu mjesta
1. Tim odgovoran za provjere na licu mjesta („tim na licu mjesta”) sastoji se od stručnjaka koje su imenovale države članice i od predstavnika Komisije.
2. Komisija poziva države članice da imenuju stručnjake raspoložive za sudjelovanje u dotičnim provjerama na licu mjesta te da navedu njihovo područje stručnog znanja.
U slučaju najavljenih provjera na licu mjesta, Komisija najkasnije tri mjeseca prije planiranog početka te provjere poziva države članice da imenuju stručnjake. Države članice imenuju stručnjake u roku od dva tjedna nakon primitka tog poziva.
U slučaju nenajavljenih provjera na licu mjesta, Komisija najkasnije dva tjedna prije planiranog početka te provjere poziva države članice da imenuju stručnjake. Države članice imenuju stručnjake u roku od 72 sata nakon primitka tog poziva.
3. Najveći broj predstavnika Komisije koji sudjeluju u provjeri na licu mjesta je dva. Najveći broj stručnjaka država članica koji sudjeluju u najavljenom posjetu na licu mjesta je osam i šest za nenajavljene posjete na licu mjesta.
Ako broj stručnjaka koje su odredile države članice premaši relevantni najveći broj određen u prvom podstavku, Komisija, nakon savjetovanja s dotičnim državama članicama, imenuje članove tima na temelju zemljopisne uravnoteženosti i kompetencija stručnjaka
4. Stručnjaci država članica ne mogu sudjelovati u zadatku evaluacije koji uključuje provjeru na licu mjesta u državi članici u kojoj su zaposleni.
5. Komisija može pozvati Frontex, Europol ili druga tijela, urede ili agencije EU-a koji sudjeluju u provedbi schengenske pravne stečevine da imenuju predstavnika koji će kao promatrač sudjelovati u provjeri na licu mjesta koja se odnosi na područje obuhvaćeno njihovim mandatom.
6. Vodeći stručnjaci tima na licu mjesta su predstavnik Komisije i stručnjak iz države članice koje zajednički imenuju članovi tog tima u najkraćem mogućem roku nakon osnutka tima. Vodeći stručnjaci imenuju se pravovremeno, prije utvrđivanja detaljnog programa iz članka 13. stavka 2.
Članak 11.
Timovi odgovorni za evaluacije na temelju upitnika
1. Ako se upitnik koristi samostalno, tj. ako nakon njega ne slijedi provjera na licu mjesta iz članka 4. stavka 2., tim odgovoran za evaluaciju odgovorâ na upitnik („tim za upitnik”) sastoji se od stručnjaka iz država članica i od predstavnika Komisije.
2. Prilikom slanja upitnika državama članicama koje se trebaju evaluirati, Komisija poziva države članice da odrede stručnjake raspoložive za sudjelovanje u evaluacijama te da navedu njihovo područje stručnog znanja. Države članice određuju stručnjake u roku od dva tjedna od primitka tog poziva. Stručnjaci se određuju u skladu s člankom 10. stavcima 3. i 4.
Članak 12.
Stručnjaci
Stručnjaci koji sudjeluju u ocjenjivanjima posjeduju potrebne kvalifikacije, uključujući solidno teorijsko znanje i praktično iskustvo u područjima obuhvaćenima mehanizmom evaluacije, dobro poznaju načela, postupke i tehnike evaluacije te su sposobni učinkovito komunicirati na zajedničkom jeziku. U tu svrhu države članice i Komisija, u suradnji s relevantnim tijelima, uredima ili agencijama Unije, osiguravaju stručnjacima primjereno osposobljavanje, uključujući i ono o poštovanju temeljnih prava.
Članak 13.
Provedba provjera na licu mjesta
1. Timovi za provjere na licu mjesta poduzimaju sve nužne pripremne mjere kako bi osigurali učinkovitost, preciznost i dosljednost provjera na licu mjesta.
2. Detaljan program najavljenih provjera na licu mjesta utvrđuje Komisija u uskoj suradnji s vodećim stručnjacima i dotičnom državom članicom. Države članice obavješćuju se o tom detaljnom programu. Detaljan program nenajavljenih provjera na licu mjesta utvrđuje Komisija.
Komisija se savjetuje s dotičnom državom članicom te je obavještava o rasporedu i o detaljnom programu:
(a)
najkasnije šest tjedana prije predviđene provedbe najavljene provjere na licu mjesta;
(b)
najkasnije 24 sata prije provedbe nenajavljene provjere na licu mjesta.
Nenajavljene provjere na licu mjesta na unutarnjim granicama provode se bez prethodnog obavještavanja države(-a) članice(-a). Opće smjernice o praktičnim aranžmanima takvih provjera utvrđuje Komisija u uskoj suradnji s državama članicama.
3. Članovi tima za provjere na licu mjesta nose identifikacijski dokument koji ih ovlašćuje za provedbu provjerâ na licu mjesta u skladu s ovom Uredbom.
4. Država članica koja se evaluira osigurava da je tim na licu mjesta u mogućnosti izvršavati svoj mandat provjere aktivnosti u područjima koja se evaluiraju. Posebno osigurava da tim na licu mjesta može izravno kontaktirati relevantne osobe i da ima pristup svim područjima, prostorijama i dokumentima potrebnim za evaluaciju.
5. Država koja se evaluira, svim sredstvima u okviru njezinih zakonskih ovlasti, pomaže timu na licu mjesta u izvršavanju njegove zadaće.
6. U slučaju najavljenih provjera na licu mjesta, Komisija državi članici koja se evaluira unaprijed dostavlja imena stručnjaka u timu na licu mjesta. Ta država članica određuje kontaktnu točku za praktičnu organizaciju provjere na licu mjesta.
7. Komisija i države članice odgovorne su za organizaciju putovanja u državu članicu odnosno državu članicu koja se evaluira (države članice koje se evaluiraju) i iz njih za svoje stručnjake koji sudjeluju u timu na licu mjesta. Komisija nadoknađuje putne troškove i troškove smještaja stručnjacima koji sudjeluju u provjerama na licu mjesta.
Država članica koja se evaluira odgovorna je (Države članice koje se evaluiraju odgovorne su) za organizaciju smještaja i osiguranje nužnog prijevoza na lokaciji. U slučaju nenajavljenih provjera na licu mjesta, Komisija olakšava organizaciju smještaja za stručnjake.
Članak 14.
Izvješća o evaluaciji
1. Izvješće o evaluaciji sastavlja se nakon svake evaluacije. Izvješće o evaluaciji temelji se na zaključcima provjera na licu mjesta i, prema potrebi, na analizi upitnika. U slučaju provjera na licu mjesta, izvješće o evaluaciji sastavlja tim na licu mjesta tijekom provjere.
Stručnjaci država članica i predstavnici Komisije preuzimaju punu odgovornost za sastavljanje izvješća o evaluaciji, kao i za njegov integritet i kvalitetu. U slučaju neslaganja tim na licu mjesta ili tim za upitnik, prema potrebi, nastoji postići kompromis.
2. U izvješću o evaluaciji prema potrebi se analiziraju kvalitativni, kvantitativni, operativni, administrativni i organizacijski aspekti te se navode svi nedostaci utvrđeni tijekom evaluacije.
3. Svakom zaključku iz izvješća o evaluaciji dodjeljuje se jedna od sljedećih ocjena:
(a)
udovoljava zahtjevima;
(b)
udovoljava zahtjevima, ali je nužno poboljšanje;
(c)
ne udovoljava zahtjevima.
4. Komisija evaluiranoj državi članici šalje nacrt izvješća o evaluaciji u roku od šest tjedana od provjere na licu mjesta ili primitka odgovora na upitnik, ovisno o slučaju. Evaluirana država članica podnosi svoje komentare na nacrt izvješća o evaluaciji u roku od dva tjedna od njegova primitka. Sastanak za izradu nacrta održava se na zahtjev evaluirane države članice. Komentari evaluirane države članice mogu se uzeti u obzir u nacrtu izvješća o evaluaciji.
5. Komisija podnosi nacrt izvješća o evaluaciji i komentare na njega od evaluirane države članice ostalim državama članicama koje se pozivaju dati svoje primjedbe na odgovor na upitnik, nacrt izvješća o evaluaciji i komentare evaluirane države članice.
Komisija na temelju toga i nakon eventualnog unošenja relevantnih promjena u nacrt izvješća o evaluaciji, donosi, provedbenim aktom, izvješće o evaluaciji. Taj se provedbeni akt donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 21. stavka 2. Komisija izvješće o evaluaciji dostavlja Europskom parlamentu.
Članak 15.
Preporuke
1. Pri sastavljanju izvješća o evaluaciji i s obzirom na zaključke i ocjene iz tog izvješća o evaluaciji, stručnjaci državâ članica i predstavnici Komisije sastavljaju preporuke za korektivnu mjeru čiji je cilj uklanjanje svih nedostataka utvrđenih tijekom evaluacije i navode prioritete za njihovu provedbu i, prema potrebi, primjere dobrih praksi.
2. Komisija podnosi Vijeću prijedlog za donošenje preporuka iz stavka 1.
3. Vijeće donosi preporuke iz stavka 1. i dostavlja ih Europskom parlamentu i nacionalnim parlamentima.
Članak 16.
Praćenje i nadzor
1. U roku od tri mjeseca od donošenja preporuka iz članka 15., evaluirana država članica podnosi Komisiji i Vijeću akcijski plan za uklanjanje svih nedostataka utvrđenih u izvješću o evaluaciji. Ako se u preporukama zaključi da evaluirana država članica ozbiljno zanemaruje svoje obveze, ta država članica podnosi svoj akcijski plan u roku od mjesec dana od donošenja tih preporuka. Komisija takav akcijski plan dostavlja Europskom parlamentu.
2. Nakon savjetovanja s timom na licu mjesta ili timom za upitnik, prema potrebi, Komisija predstavlja Vijeću svoju procjenu adekvatnosti akcijskog plana u roku od mjesec dana nakon primitka akcijskog plana od evaluirane države članice. Ostale države članice pozvane su dati svoje primjedbe na akcijski plan.
3. Evaluirana država članica izvješćuje Komisiju o provedbi akcijskog plana u roku od šest mjeseci od donošenja preporuke i nakon toga nastavlja podnositi izvješća svaka tri mjeseca sve do potpune provedbe akcijskog plana.
4. Neovisno o roku od šest mjeseci za izvješćivanje o provedbi akcijskog plana iz stavka 3., ako se u preporukama zaključi da evaluirana država članica ozbiljno zanemaruje svoje obveze, ta država članica izvješćuje o provedbi svog akcijskog plana u roku od tri mjeseca od donošenja preporukâ.
5. Ovisno o ozbiljnosti utvrđenih nedostataka i o mjerama poduzetima za njihovo uklanjanje, Komisija može predvidjeti ponovne najavljene provjere na licu mjesta sa svrhom kontrole provedbe akcijskog plana. Komisija poziva najmanje četiri stručnjaka koji su sudjelovali u provjerama na licu mjesta da sudjeluju u ponovnoj provjeri. Komisija može pozvati promatrače da sudjeluju u ponovnoj provjeri. Komisija sastavlja program ponovne provjere. Evaluirana država članica obavješćuje se o programu najmanje mjesec dana prije predviđene provedbe ponovne provjere. Komisija također može zakazati ponovne nenajavljene provjere na licu mjesta.
6. Komisija redovito izvješćuje Europski parlament i Vijeće o provedbi akcijskih planova ili mjerama poboljšanja iz ovog članka.
7. Ako se provjerom na licu mjesta otkrije ozbiljan nedostatak, za koji se smatra da predstavlja ozbiljnu prijetnju javnom poretku ili unutarnjoj sigurnosti unutar prostora bez kontrola na unutarnjim granicama, Komisija o tome u najkraćem mogućem roku obavješćuje Europski parlament i Vijeće, na vlastitu inicijativu ili na zahtjev Europskog parlamenta ili države članice.
8. Ako je utvrđeno da država članica udovoljava zahtjevima, ali preporuke sadržavaju naznake za moguća daljnja poboljšanja u skladu s člankom 14. stavkom 3. točkom (b), evaluirana država članica u roku od šest mjeseci od donošenja preporuka podnosi Komisiji svoju procjenu moguće provedbe takvih naznaka.
Članak 17.
Osjetljive informacije
Članovi timova na licu mjesta i timova za upitnik sa svim informacijama koje dobiju tijekom izvršavanja svojih zadaća postupaju kao s povjerljivim informacijama. Izvješća o evaluaciji sastavljena nakon provjera na licu mjesta nose oznaku EU RESTRICTED/RESTREINT UE u skladu s važećim sigurnosnim pravilima. Proglašavanje informacija povjerljivima ne sprečava da se one stave na raspolaganje Europskom parlamentu. Slanje informacija i raspolaganje dokumentima poslanima Europskom parlamentu u skladu s ovom Uredbom u skladu je s pravilima o prosljeđivanju povjerljivih informacija i raspolaganju njima koja se primjenjuju između Europskog parlamenta i Komisije. Komisija nakon savjetovanja s dotičnom državom članicom odlučuje koji se dio izvješća o evaluaciji smije objaviti.
Članak 18.
Uvjeti za sudjelovanje Ujedinjene Kraljevine i Irske
1. Stručnjaci Ujedinjene Kraljevine i Irske sudjeluju samo u evaluaciji onog dijela schengenske pravne stečevine u kojemu te države smiju sudjelovati.
2. Evaluacije, kako su opisane u članku 4. stavku 1., obuhvaćaju samo učinkovitu i djelotvornu primjenu, od strane Ujedinjene Kraljevine i Irske, dijela schengenske pravne stečevine u kojem su te države članice ovlaštene sudjelovati.
3. Ujedinjena Kraljevina i Irska sudjeluju samo u donošenju preporuka od strane Vijeća, kako je predviđeno u članku 15. stavku 3., u vezi dijela schengenske pravne stečevine u kojem su te države članice ovlaštene sudjelovati.
Članak 19.
Obavješćivanje nacionalnih parlamenata
Komisija obavješćuje nacionalne parlamente o sadržaju i rezultatima evaluacije.
Članak 20.
Izvješćivanje Europskog parlamenta i Vijeća
Komisija Europskom parlamentu i Vijeću podnosi sveobuhvatno godišnje izvješće o provedenim evaluacijama u skladu s ovom Uredbom. To se izvješće objavljuje i uključuje informacije o evaluacijama provedenima tijekom prethodne godine, zaključcima donesenima na temelju svake evaluacije i stanju u svezi korektivnih mjera. Komisija to izvješće prosljeđuje nacionalnim parlamentima.
Članak 21.
Odborska procedura
1. Komisiji pomaže odbor. Taj je odbor odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011. Ako odbor ne da mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta te se primjenjuje članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 22.
Preispitivanje
Komisija preispituje provedbu ove Uredbe i podnosi izvješće Vijeću u roku od 6 mjeseci od donošenja svih izvješća o evaluaciji u vezi s evaluacijama obuhvaćenim prvim višegodišnjim programom evaluacije iz članka 5. stavka 5. Takvo preispitivanje obuhvaća sve elemente ove Uredbe uključujući djelovanje postupaka za donošenje akata u okviru mehanizma evaluacije. Komisija dostavlja to izvješće Europskom parlamentu.
Članak 23.
Prijelazne odredbe i stavljanje izvan snage
Ne dovodeći u pitanje drugi i treći stavak ovog članka, Odluka od 16. rujna 1998. stavlja se izvan snage s učinkom od 26. studenoga 2013.
Dio I. Odluke iz prvog stavka nastavlja se primjenjivati do 1. siječnja 2016. u pogledu postupaka ocjenjivanja država članica koji su već započeli 26. studenoga 2013.
Dio II. Odluke iz prvog stavka nastavlja se primjenjivati do 27. studenoga 2014. u pogledu postupaka ocjenjivanja država članica koji su već započeli 26. studenoga 2013.
Članak 24.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s ugovorima.
Sastavljeno u Luxembourgu 7. listopada 2013.