NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 967/2012
ze dne 9. října 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje (dále jen „členský stát spotřeby“), bez ohledu na to, kde je osoba povinná k dani poskytující tyto služby usazená.
(2)
K usnadnění plnění daňových povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytnuty osobám nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv v členském státě poskytnutí služby (dále jen „režim Unie“). Na veškeré tyto služby byl rozšířen další stávající zvláštní režim pro osoby povinné k dani neusazené ve Společenství (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby povinné k dani tak budou mít možnost určit členský stát identifikace, který bude jediným místem elektronického kontaktu pro účely identifikace daně z přidané hodnoty (DPH) a podávání přiznání k dani.
(3)
Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než jednom členském státě by měla mít v rámci režimu Unie možnost určit jakýkoliv z dotčených členských států jako členský stát identifikace, vyjma případu, kdy má ve Společenství sídlo ekonomické činnosti. V takovém případě je členským státem identifikace stát, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
(4)
Aby osoby povinné k dani používající režim Unie nebyly nepřiměřeně zatěžovány, mělo by být ujasněno, jakým způsobem může být provedena změna členského státu identifikace v případě, že osoba povinná k dani přesune svou stálou provozovnu nebo sídlo ekonomické činnosti tak, že je pro další používání uvedeného režimu změna členského státu identifikace nezbytná.
(5)
Na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté v členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, se ani jeden ze zvláštních režimů nevztahuje. Mělo by být vyjasněno, že poskytnutí těchto služeb by mělo být přiznáno přímo v dotčeném členském státě.
(6)
Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné, může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že je přestane používat. Je třeba stanovit, od kdy taková rozhodnutí nabývají účinku.
(7)
Aby se zabránilo zbytečné zátěži pro správce daně, měl by však být osobě povinné k dani, která se rozhodne ukončit používání jednoho ze zvláštních režimů, na určité období odepřen opětovný přístup k uvedenému režimu.
(8)
Aby byly identifikační údaje v databázi aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby povinné k dani. S cílem zajistit, aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba stanovit lhůtu, ve které by osoba povinná k dani používající zvláštní režimy měla sdělit veškeré příslušné informace o ukončení nebo změně činností a o změnách již poskytnutých příslušných informací.
(9)
Neusazené osobě povinné k dani, která chce používat zvláštní režim, musí být přiděleno identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo nezamýšlenému zpětnému používání režimů ze strany osob povinných k dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku by se zvláštní režimy měly uplatňovat.
(10)
Aby se zabránilo pochybnostem o tom, který členský stát je příslušný, měl by být stanoven členský stát, který může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. Měly by být také upřesněny okolnosti, za kterých má uvedený členský stát přijmout rozhodnutí o vynětí, a okamžik, od kterého nabývá takové rozhodnutí účinku.
(11)
Měl by být vyjasněn koncept ukončení činnosti neusazené osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje jeden ze zvláštních režimů, a koncept soustavného porušování pravidel neusazenou osobou povinnou k dani.
(12)
Aby se podpořilo plnění dodržování pravidel a zabránilo se zbytečné zátěži pro správce daně, měl by být osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů kvůli soustavnému porušování pravidel na určité období odepřen přístup k oběma zvláštním režimům.
(13)
Mělo by být jasně stanoveno, že pokud osoba povinná k dani přestane jeden ze zvláštních režimů používat, je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata, nebo změní členský stát identifikace, měla by plnit veškeré daňové povinnosti týkající se zdaňovacích období předcházejících tomuto ukončení, vynětí nebo této změně u členského státu, který byl členským státem identifikace před ukončením, vynětím nebo změnou.
(14)
Aby členský stát spotřeby mohl snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze u dotčeného přiznání k dani.
(15)
Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby neusazená osoba povinná k dani podala přiznání k dani členským státům identifikace i v případě, že ve zdaňovacím období nedošlo k poskytnutí žádné služby. Mělo by být také vyjasněno, že je nutné uvádět přesnou výši daně bez zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
(16)
U změn přiznání k dani je třeba stanovit lhůtu, ve které lze elektronicky podat přiznání členskému státu identifikace. Členské státy spotřeby by měly v každém případě mít možnost přijmout nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a provádět vyměřování DPH v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
(17)
V případě členského státu identifikace, jehož měnou není euro, by měla být neusazená osoba povinná k dani vázána rozhodnutím daného členského státu, pokud jde o měnu, v jaké by měla být vyhotovena veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních režimů.
(18)
Aniž by byla dotčena vnitrostátní pravidla členských států spotřeby pro kompenzace nadměrných plateb, mělo by být zajištěno výhradně za účelem zajištění účinné správy zvláštních režimů členským státem identifikace a zamezení nadměrné administrativní zátěži jak tohoto členského státu, tak členských států spotřeby, aby osoba povinná k dani nemohla zahrnout částky odvedené DPH do více než jednoho přiznání, a to ani od samého počátku, ani cestou následných úprav.
(19)
V případě neuhrazení, částečného uhrazení nebo uhrazení vyšší částky neusazenou osobou povinnou k dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité přesně určit povinnosti členského státu identifikace i členských států spotřeby, aby se usnadnil výběr DPH a zajistilo, že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná částka.
(20)
Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani, musí být dostatečně podrobné, aby správcům daně členských států spotřeby umožnily ověřit, zda je přiznání k dani správné. Proto by měly být stanoveny minimální požadavky na údaje, které musí tyto záznamy obsahovat.
(21)
Aby se usnadnilo provádění zvláštních režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat své identifikační údaje členskému státu, který si určily jako svůj členský stát identifikace, od 1. října 2014.
(22)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 (2) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2011 se kapitola XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani (články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Definice
Článek 57a
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené v členském státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštním režimem“ podle kontextu „režim mimo Unii“nebo „režim Unie“;
4)
„osobou povinnou k dani“ osoba povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu čl. 358a bodu 1 směrnice 2006/112/ES nebo osoba povinná k dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu čl. 369a prvního pododstavce bodu 1 uvedené směrnice.
Pododdíl 2
Uplatňování režimu Unie
Článek 57b
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, je členským státem identifikace členský stát, v němž má sídlo ekonomické činnosti.
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti mimo Společenství, avšak má ve Společenství více než jednu stálou provozovnu, může si za členský stát identifikace zvolit podle čl. 369a druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES kterýkoli členský stát, v němž má stálou provozovnu.
Pododdíl 3
Oblast působnosti režimu Unie
Článek 57c
Režim Unie se nevztahuje na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu. Poskytnutí těchto služeb se přiznává příslušnému správci daně daného členského státu v přiznání k dani podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 4
Identifikace
Článek 57d
Pokud osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace, že hodlá používat jeden ze zvláštních režimů, použije se tento zvláštní režim od prvního dne následujícího kalendářního čtvrtletí.
Pokud se však první poskytnutí služby, na které se má tento zvláštní režim vztahovat, uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, použije se zvláštní režim ode dne tohoto prvního poskytnutí služby, oznámí-li osoba povinná k dani zahájení činnosti, na kterou se má režim vztahovat, členskému státu identifikace nejpozději desátý den v měsíci následujícím po tomto prvním poskytnutí služby.
Článek 57e
Členský stát identifikace určí osobu povinnou k dani používající režim Unie pomocí jejího identifikačního čísla pro DPH, jak je uvedeno v článcích 214 a 215 směrnice 2006/112/ES.
Článek 57f
1. Pokud osoba povinná k dani používající režim Unie přestane splňovat podmínky stanovené v definici v čl. 369a prvním pododstavci bodu 2 směrnice 2006/112/ES, přestane členský stát, v němž je tato osoba identifikována, být členským státem identifikace. Pokud tato osoba povinná k dani nadále splňuje podmínky pro používání daného zvláštního režimu, označí za účelem jeho dalšího používání za nový členský stát identifikace členský stát, ve kterém má sídlo ekonomické činnosti nebo, pokud nemá sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, členský stát, ve kterém má stálou provozovnu.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle odstavce 1, použije se tato změna ode dne, kdy osoba povinná k dani přestane mít sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu v členském státě, který dříve uvedla jako členský stát identifikace.
Článek 57 g
Osoba povinná k dani používající zvláštní režim může tento zvláštní režim přestat používat bez ohledu na to, zda nadále poskytuje služby, na něž se tento zvláštní režim může vztahovat. Osoba povinná k dani informuje členský stát identifikace nejpozději 15 dnů před koncem kalendářního čtvrtletí předcházejícího tomu, ve kterém hodlá ukončit používání daného režimu. Toto ukončení nabývá účinku prvním dnem následujícího kalendářního čtvrtletí.
Daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy ukončení používání režimu nabylo účinku, se plní přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pokud osoba povinná k dani přestane používat zvláštní režim podle prvního pododstavce, je po dobu dvou kalendářních čtvrtletí od data ukončení vyňata z používání tohoto režimu ve všech členských státech.
Pododdíl 5
Oznamovací povinnost
Článek 57h
1. Osoba povinná k dani elektronicky oznámí nejpozději desátý den následujícího měsíce členskému státu identifikace:
-
ukončení své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim,
-
jakékoli změny své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim, takové povahy, že dotyčná osoba již nesplňuje podmínky nezbytné pro používání tohoto zvláštního režimu, a
-
jakékoli změny informací dříve poskytnutých členskému státu identifikace.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f, uvědomí o tom osoba povinná k dani oba členské státy změnou dotčené nejpozději desátý den v měsíci následujícím po změně usazení. Tato osoba sdělí novému členskému státu identifikace identifikační údaje, které jsou vyžadovány, používá-li osoba povinná k dani zvláštní režim poprvé.
Pododdíl 6
Vynětí
Článek 58
Pokud dojde u osoby povinné k dani používající režim mimo Unii k naplnění alespoň jednoho z kritérií pro vynětí podle článků 363 nebo 369e směrnice 2006/112/ES, členský stát identifikace tuto osobu povinnou k dani z příslušného režimu vyjme.
Osobu povinnou k dani je oprávněn z používání zvláštních režimů vyjmout pouze členský stát identifikace.
Členský stát identifikace založí své rozhodnutí o vynětí na jakýchkoli dostupných informacích, včetně informací poskytnutých jiným členským státem.
Vynětí nabývá účinku prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o vynětí zasláno elektronickými prostředky osobě povinné k dani.
Je-li však vynětí způsobeno změnou sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny, nabývá vynětí účinku ode dne této změny.
Článek 58a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim po dobu osmi po sobě následujících kalendářních čtvrtletí neposkytla ani v jednom členském státě spotřeby službu, na kterou se daný režim vztahuje, má se za to, že její zdanitelné činnosti skončily ve smyslu čl. 363 písm. b) nebo čl. 369e písm. b) směrnice 2006/112/ES. Toto ukončení osobě povinné k dani nebrání zvláštní režim používat, pokud znovu zahájí svou činnost, na niž se vztahuje jeden z obou režimů.
Článek 58b
1. Pokud je osoba povinná k dani vyňata ze zvláštního režimu kvůli soustavnému porušování pravidel souvisejících s daným režimem, je vyňata z obou režimů ve všech členských státech po dobu osmi kalendářních čtvrtletí následujících po kalendářním čtvrtletí, v němž byla tato osoba povinná k dani z režimu vyňata.
2. Má se za to, že osoba povinná k dani soustavně porušuje pravidla související se zvláštním režimem ve smyslu čl. 363 písm. d) nebo čl. 369e písm. d) směrnice 2006/112/ES přinejmenším v těchto případech:
a)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 60a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a přiznání k dani za každé z těchto kalendářních čtvrtletí nebylo podáno do deseti dnů po odeslání upomínky;
b)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 63a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a osoba povinná k dani neuhradila v plné výši přiznanou daň za každé z těchto kalendářních čtvrtletí do deseti dnů po odeslání upomínky, s výjimkou případů, kdy je zbývající neuhrazená částka nižší než 100 EUR za každé kalendářní čtvrtletí;
c)
pokud na žádost členského státu identifikace nebo členského státu spotřeby a do jednoho měsíce po následné upomínce ze strany členského státu identifikace osoba povinná k dani elektronicky nezpřístupnila záznamy uvedené v článcích 369 a 369k směrnice 2006/112/ES.
Článek 58c
Osoba povinná k dani, která je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů, plní všechny své daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy vynětí nabylo účinku, přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pododdíl 7
Přiznání k dani
Článek 59
1. Každé zdaňovací období ve smyslu článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
2. Použije-li se zvláštní režim ode dne prvního poskytnutí služby podle čl. 57d druhého pododstavce, podá osoba povinná k dani samostatné přiznání k dani za kalendářní čtvrtletí, během kterého došlo k prvnímu poskytnutí služeb.
3. Pokud byla osoba povinná k dani zaregistrována během zdaňovacího období do obou zvláštních režimů, podá přiznání k dani a odvede příslušnou daň členskému státu identifikace v každém z režimů za poskytnuté služby a za období, na která se daný režim vztahuje.
4. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f po prvním dni dotčeného kalendářního čtvrtletí, podá osoba povinná k dani přiznání k dani a odvede příslušnou daň jak dřívějšímu, tak novému členskému státu identifikace za služby poskytnuté v průběhu příslušných období, ve kterých tyto členské státy byly členským státem identifikace.
Článek 59a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim neposkytla během zdaňovacího období v žádném z členských států spotřeby žádné služby v rámci tohoto zvláštního režimu, podá přiznání k dani, ve kterém uvede, že v daném období nebyly poskytnuty žádné služby (nulové přiznání k dani).
Článek 60
Částky uvedené na přiznáních k dani v rámci zvláštních režimů se nezaokrouhlují nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přiznána a uhrazena musí být přesná výše daně.
Článek 60a
Členský stát identifikace elektronickými prostředky upomene osoby povinné k dani, které nepodaly daňové přiznání podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ohledně jejich povinnosti podat přiznání k dani. Členský stát identifikace vystaví upomínku desátý den ode dne, kdy mělo být přiznání podáno a informuje o vystavení upomínky elektronickými prostředky ostatní členské státy.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem vyměření daně a výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby.
Bez ohledu na upomínky vystavené nebo opatření přijatá členským státem spotřeby podá osoba povinná k dani přiznání k dani členskému státu identifikace.
Článek 61
1. Změny číselných údajů obsažených v přiznání k dani se po jeho podání provedou pouze formou změn tohoto přiznání k dani a nikoli úpravami některého následného přiznání k dani.
2. Změny uvedené v odstavci 1 jsou předávány elektronicky členskému státu identifikace po období tří let ode dne, kdy mělo být podáno původní přiznání.
Pravidla členského státu spotřeby ohledně vyměření a změn však nejsou dotčena.
Článek 61a
Pokud osoba povinná k dani:
a)
přestane jeden ze zvláštních režimů používat;
b)
je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata nebo
c)
změní členský stát identifikace podle článku 57f,
podá poslední přiznání k dani a odvede odpovídající platbu, jakož i jakékoliv opravy nebo opožděná předchozí přiznání a odpovídající platby členskému státu, který byl členským státem identifikace v okamžiku ukončení, vynětí nebo změny.
Pododdíl 8
Měna
Článek 61b
Pokud členský stát identifikace, jehož měnou není euro, rozhodne, že údaje v přiznání k dani musí být vyjádřeny v jeho národní měně, vztahuje se takové rozhodnutí na přiznání k dani všech osob povinných k dani používajících zvláštní režimy.
Pododdíl 9
Platby
Článek 62
Aniž je dotčen čl. 63a třetí pododstavec a článek 63b, odvede osoba povinná k dani veškeré platby členskému státu identifikace.
Platby daně provedené osobou povinnou k dani podle článku 367 nebo článku 369i směrnice 2006/112/ES odpovídají přiznání k dani podanému podle článku 364 nebo článku 369f uvedené směrnice. Případné pozdější úpravy odvedených částek provede osoba povinná k dani pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny v některém následném přiznání k dani. Všechny platby odkazují na referenční číslo příslušného přiznání k dani.
Článek 63
Členský stát identifikace, který obdrží platbu vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k dani podaného podle článku 364 nebo 369f směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dané osobě povinné k dani.
Obdržel-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k dani, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již tento členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy spotřeby vrátí svou příslušnou část přeplatku přímo osobě povinné k dani.
Pokud se však přeplatky vztahují k obdobím až do posledního zdaňovacího období v roce 2018 včetně, vrátí členský stát identifikace náležitou poměrnou část z příslušného podílu, který si ponechal podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010, a členský stát spotřeby vrátí přeplatek po odečtení částky, kterou má vrátit členský stát identifikace.
Členské státy spotřeby informují elektronickými prostředky členský stát identifikace o výši těchto vratek.
Článek 63a
Pokud osoba povinná k dani podala přiznání k dani podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ale nebyla provedena platba nebo provedená platba je nižší než platba vyplývající z přiznání k dani, zašle členský stát identifikace osobě povinné k dani desátý den po dni, k němuž měla platba být nejpozději provedena podle článku 367 nebo 369i směrnice 2006/112/ES, elektronickými prostředky upomínku ohledně dlužné daně a informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby.
Členský stát identifikace informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby o zaslání upomínky.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby. Pokud tyto následné upomínky vystavil členský stát spotřeby, je příslušná daň odvedena tomuto členskému státu.
O vystavení upomínky informuje členský stát spotřeby elektronickými prostředky členský stát identifikace.
Článek 63b
Pokud přiznání k dani nebylo podáno, nebo pokud je podáno pozdě nebo je neúplné či nesprávné, nebo pokud dojde k prodlení v odvodu daně, vypočítá a vyměří veškeré úroky, sankce či jiné poplatky členský stát spotřeby. Osoba povinná k dani tyto úroky, sankce či jiné poplatky uhradí přímo členskému státu spotřeby.
Pododdíl 10
Záznamy
Článek 63c
1. Aby byly záznamy, které vede osoba povinná k dani, považovány za dostatečně podrobné ve smyslu článků 369 a 369k směrnice 2006/112/ES, musí obsahovat tyto informace:
a)
členský stát spotřeby, do něhož byla služba poskytnuta;
b)
druh poskytnuté služby;
c)
datum poskytnutí služby;
d)
základ daně s uvedením použité měny;
e)
veškerá následná zvýšení nebo snížení základu daně;
f)
uplatněnou sazbu daně;
g)
výši splatné daně s uvedením použité měny;
h)
datum a výši obdržených plateb;
i)
veškeré platby na účet obdržené před poskytnutím služby;
j)
je-li vystavena faktura, informace na ní uvedené;
k)
jméno příjemce, je-li osobě povinné k dani známo;
l)
informace použité ke stanovení místa, kde je příjemce usazen nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zaznamenává osoba povinná k dani tak, aby mohly být dány k dispozici elektronickými prostředky bez prodlení a za jednotlivé poskytnuté služby.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Členské státy však povolí neusazeným osobám povinným k dani podat informace požadované podle článku 360 nebo 369c směrnice 2006/112/ES k registraci v rámci zvláštních režimů pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, od 1. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 9. října 2012.
32012R0967
L 290/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
09.10.2012.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 967/2012
od 9. listopada 2012.
o izmjeni Provedbene uredbe (EU) br. 282/2011 u vezi posebnih programa za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1), a posebno njezin članak 397.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Direktivom 2006/112/EZ je predviđeno da se od 1. siječnja 2015. sve telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge oporezuju u državi članici u kojoj korisnik usluga ima sjedište, stalno prebivalište ili uobičajeno boravište (dalje u tekstu „država članica potrošnje”), bez obzira na to gdje porezni obveznik koji isporučuje te usluge ima poslovni nastan.
(2)
Kako bi se olakšalo ispunjavanje poreznih obveza u slučajevima kada se takve usluge isporučuju osobama koje nisu porezni obveznici, uveden je posebni program za porezne obveznike koji imaju poslovni nastan unutar Zajednice, ali izvan države članice u kojoj se usluge isporučuju (dalje u tekstu „program Unije”). Drugi posebni program koji je trenutačno u primjeni, za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan unutar Zajednice (dalje u tekstu „program ne-Unije”), proširen je na sve navedene usluge. To će poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan omogućiti da državu članicu identifikacije odrede kao jedinstvenu elektroničku kontaktnu točku za utvrđivanje i prijavu PDV-a.
(3)
Porezni obveznik koji ima poslovni nastan u više država članica trebao bi, u okviru programa Unije, moći odrediti bilo koju od spomenutih država članica kao državu članicu identifikacije, osim kada se sjedište njegove poslovne djelatnosti nalazi unutar Zajednice. U tom je slučaju država članica identifikacije država u kojoj porezni obveznik ima sjedište svoje poslovne djelatnosti.
(4)
Kako bi se izbjeglo nerazmjerno opterećenje poreznih obveznika koji primjenjuju program Unije, potrebno je pojasniti kako je moguće izvršiti promjenu države članice identifikacije u slučajevima kada porezni obveznik prenese svoje sjedište poslovne aktivnosti ili stalnu poslovnu jedinicu tako da je promjena države članice identifikacije nužna kako bi mogao nastaviti primjenjivati taj program.
(5)
Nijedan od posebnih programa ne obuhvaća telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge koje se isporučuju u državama članicama u kojima porezni obveznik ima sjedište svoje poslovne djelatnosti ili stalnu poslovnu jedinicu. Potrebno je pojasniti da se isporuka takvih usluga prijavljuje izravno dotičnoj državi članici.
(6)
Budući da nijedan od posebnih programa nije obavezan, porezni obveznik koji nema poslovni nastan unutar Unije može u bilo kojem trenutku donijeti odluku o prestanku njihove primjene. Potrebno je pojasniti kada takve odluke stupaju na snagu.
(7)
Kako bi se, međutim, izbjegla nepotrebna opterećenja poreznih tijela, poreznom obvezniku koji donese odluku o prestanku primjene jednog od posebnih programa na neko bi vrijeme trebao biti onemogućen ponovni ulazak u sustav primjene tog programa.
(8)
Država članica identifikacije se pri ažuriranju podataka o registraciji u svojoj bazi podataka oslanja na podatke koje dobiva od poreznih obveznika. Kako bi se osiguralo pravovremeno ažuriranje baza podataka, potrebno je utvrditi vremenski rok unutar kojeg bi porezni obveznik koji primjenjuje posebne programe trebao dostaviti sve relevantne podatke o prestanku ili promjeni djelatnosti te o promjenama svih prethodno dostavljenih podataka.
(9)
Poreznom obvezniku koji nema poslovni nastan unutar Unije, a želi primjenjivati posebni program, potrebno je dodijeliti identifikacijski broj za PDV. Kako bi se spriječila nenamjerna retroaktivna primjena od strane poreznih obveznika koji su već identificirani u svrhu PDV-a, potrebno je pojasniti od kojeg se trenutka posebni programi primjenjuju.
(10)
Kako bi se izbjegle sumnje u vezi toga koja država članica ima nadležnost, potrebno je jasno odrediti koja država članica ima pravo isključiti poreznog obveznika iz sustava primjene posebnog programa. Također je potrebno odrediti okolnosti u kojima ta država članica donosi odluku o isključenju kao i kada ta odluka stupa na snagu.
(11)
Potrebno je pojasniti pojam prestanka djelatnosti poreznog obveznika koji ispunjava uvjete za primjenu jednog od posebnih programa, kao i pojam neprekidnog kršenja od strane poreznog obveznika koji nema poslovni nastan.
(12)
Kako bi se potaklo ispunjavanje obveza te izbjegla nepotrebna opterećenja poreznih tijela, poreznom obvezniku koji zbog ponovljenog neispunjavanja obveza bude isključen iz sustava primjene jednog od posebnih programa na neko bi vrijeme trebala biti onemogućena ponovna primjena bilo kojeg od posebnih programa.
(13)
Potrebno je pojasniti da se, u slučajevima kada porezni obveznik prestane primjenjivati neki od posebnih programa, bude isključen iz primjene jednog od posebnih programa ili promijeni državu članicu identifikacije, sve porezne obveze vezane uz porezna razdoblja prije tog prestanka, isključenja ili promjene podmiruju u državi članici koja je bila država članica identifikacije prije prestanka, isključenja ili promjene.
(14)
Kako bi se državama članicama potrošnje olakšala kontrola, svako bi se porezno razdoblje trebalo obrađivati zasebno, a izmjene se vršiti samo za predmetne prijave PDV-a.
(15)
U svrhu kontrole je od poreznih obveznika koji nemaju poslovni nastan primjereno zahtijevati podnošenje prijave PDV-a državama članicama identifikacije čak i kada tijekom poreznog razdoblja nisu isporučene nikakve usluge. Također je potrebno pojasniti da je potrebno navesti točan iznos PDV-a, bez zaokruživanja na veći ili manji iznos.
(16)
Za izmjene prijava PDV-a nužno je utvrditi vremenski rok unutar kojeg se prijave mogu elektroničkim putem podnositi državama članicama identifikacije. Države članice potrošnje bi, u svakom slučaju, trebale imati mogućnost prihvatiti ili zatražiti relevantne podatke izravno od poreznog obveznika te PDV utvrditi u skladu sa svojim nacionalnim propisima.
(17)
U slučajevima kada država članica identifikacije nije usvojila euro kao svoju valutu, porezni obveznici koji nemaju poslovni nastan dužni su poštovati odredbe te države članice u vezi s valutom u kojoj se podnose sve prijave PDV-a u okviru posebnih programa.
(18)
Ne dovodeći u pitanje nacionalne propise država članica potrošnje o povratu preplaćenih iznosa poreza i s isključivim ciljem osiguravanja učinkovite administrativne provedbe posebnih programa u državi članici identifikacije te izbjegavanja pretjeranog administrativnog opterećenja za tu državu članicu kao i za državu članicu potrošnje, potrebno je osigurati da porezni obveznici iznose uplaćenog PDV-a ne mogu prikazati u više od jedne prijave, bilo u prvotnom obračunu ili u naknadnim izmjenama.
(19)
Kako bi se olakšalo ubiranje PDV-a i osiguralo plaćanje odgovarajućih iznosa za usluge koje se isporučuju u okviru posebnih programa, važno je jasno odrediti obveze država članica identifikacije i država članica potrošnje u slučajevima kada porezni obveznik koji nema poslovni nastan ne izvrši plaćanje ili uplati prenizak ili previsok iznos, kao i u vezi s kamatama, kaznama i drugim dodatnim troškovima.
(20)
Evidencije koje vode porezni obveznici koji nemaju nastan moraju biti dovoljno detaljne kako bi poreznim tijelima država članica potrošnje omogućile utvrđivanje ispravnosti prijave PDV-a. Stoga je potrebno odrediti koje minimalne podatke te evidencije moraju sadržavati.
(21)
Kako bi se olakšala provedba posebnih programa te omogućila njihova primjena na usluge isporučene od 1. siječnja 2015. nadalje, poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan potrebno je omogućiti da svoje podatke za registraciju podnesu državi članici koju su sami odredili kao državu članicu identifikacije počevši od 1. listopada 2014.
(22)
Provedbenu uredbu Vijeća (EU) br. 282/2011 (2) treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
U Provedbenoj uredbi (EU) br. 282/2011, odjeljak 2. poglavlja XI. zamjenjuje se sljedećim:
„ODJELJAK 2.
Posebni programi za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici (članci 358. do 369.k Direktive 2006/112/EZ)
Pododjeljak 1.
Definicije
Članak 57.a
Za potrebe ovog odjeljka primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
‚program ne-Unije’ znači posebni program za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje isporučuju porezni obveznici koji nemaju poslovni nastan unutar Zajednice u skladu s glavom XII. poglavljem 6. odjeljkom 2. Direktive 2006/112/EZ,
2.
‚program Unije’ znači posebni program za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje isporučuju porezni obveznici koji imaju poslovni nastan unutar Zajednice, ali nemaju poslovni nastan unutar države članice potrošnje u skladu s glavom XII. poglavljem 6. odjeljkom 3. Direktive 2006/112/EZ,
3.
‚posebni program’, ovisno o kontekstu, označava „program ne-Unije” i/ili „program Unije”,
4.
‚porezni obveznik’ označava poreznog obveznika koji nema poslovni nastan unutar Zajednice definiranog člankom 358.a točkom 1. Direktive 2006/112/EZ ili poreznog obveznika koji nema poslovni nastan unutar države članice potrošnje definiranog člankom 369.a stavkom 1. točkom 1. te Direktive.
Pododjeljak 2.
Primjena programa Unije
Članak 57.b
Kada porezni obveznik koji primjenjuje program Unije ima poslovni nastan unutar Zajednice, tada je država članica identifikacije država članica u kojoj porezni obveznik ima poslovni nastan.
Kada porezni obveznik koji primjenjuje program Unije ima sjedište svoje poslovne djelatnosti izvan Zajednice, ali ima više od jedne stalne poslovne jedinice unutar Zajednice, tada kao državu članicu identifikacije, u skladu s člankom 369.a stavkom 2. Direktive 2006/112/EZ, može odabrati bilo koju od država članica u kojoj ima stalnu poslovnu jedinicu.
Pododjeljak 3.
Područje primjene programa Unije
Članak 57.c
Program Unije ne primjenjuje se na telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje se isporučuju u državama članicama u kojima porezni obveznik ima sjedište poslovne aktivnosti ili stalnu poslovnu jedinicu. Isporuka takvih usluga prijavljuje se nadležnim poreznim tijelima te države u prijavi PDV-a kako je predviđeno člankom 250. Direktive 2006/112/EZ.
Pododjeljak 4.
Identifikacija
Članak 57.d
Kada porezni obveznik obavijesti državu članicu identifikacije da namjerava primjenjivati jedan od posebnih programa, taj se posebni program primjenjuje od prvog dana narednog kalendarskog tromjesečja.
Kada se, međutim, prva isporuka usluga koje obuhvaća taj posebni program izvrši prije datuma navedenog u prvom stavku, tada se posebni program primjenjuje od datuma te prve isporuke, pod uvjetom da porezni obveznik državu članicu identifikacije obavijesti o početku svojih aktivnosti obuhvaćenih posebnim programom najkasnije deseti dan sljedećeg mjeseca.
Članak 57.e
Država članica identifikacije poreznog obveznika koji primjenjuje program Unije identificira putem njegovog identifikacijskog broja za PDV, kako je navedeno u člancima 214. i 215. Direktive 2006/112/EZ.
Članak 57.f
1. Kada porezni obveznik koji primjenjuje program Unije prestane ispunjavati uvjete utvrđene člankom 369.a stavkom 1. točkom 2. Direktive 2006/112/EZ, država članica u kojoj je prethodno bio identificiran prestaje biti državom članicom identifikacije. Kada taj porezni obveznik i dalje ispunjava uvjete za primjenu tog posebnog programa, kako bi nastavio primjenjivati taj program kao novu državu članicu identifikacije navodi državu članicu u kojoj ima sjedište svoje poslovne djelatnosti ili, ako se sjedište njegove poslovne djelatnosti ne nalazi unutar zajednice, državu članicu u kojoj ima stalnu poslovnu jedinicu.
2. U slučaju promjene države članice identifikacije u skladu sa stavkom 1., ta se promjena primjenjuje od datuma s kojim porezni obveznik prestane imati sjedište svoje poslovne djelatnosti ili stalnu poslovnu jedinicu u državi članici koja je prethodno bila navedena kao država članica identifikacije.
Članak 57.g
Porezni obveznik koji primjenjuje posebni program ima pravo prestati primjenjivati taj posebni program bez obzira na to isporučuje li i dalje usluge koje su obuhvaćene tim posebnim programom. Porezni obveznik obavješćuje državu članicu identifikacije najkasnije 15 dana prije isteka kalendarskog tromjesečja prije onog u kojem namjerava prestati primjenjivati program. Prestanak primjene stupa na snagu s prvim danom sljedećeg kalendarskog tromjesečja.
Obveze PDV-a vezane uz isporučene telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge koje nastanu nakon datuma s kojim je prestanak primjene stupio na snagu podmiruju se izravno poreznim tijelima dotične države članice potrošnje.
Kada porezni obveznik prestane primjenjivati posebni program u skladu s prvim stavkom, na dva ga se kalendarska tromjesečja od datuma prestanka isključuje iz sustava primjene tog programa u svim državama članicama.
Pododjeljak 5.
Obveze izvještavanja
Članak 57.h
1. Najkasnije deseti dan sljedećeg mjeseca porezni obveznik elektroničkim putem obavješćuje državu članicu identifikacije o:
-
prestanku njegovih djelatnosti koje su obuhvaćene posebnim programom,
-
svim promjenama njegovih djelatnosti koje su obuhvaćene posebnim programom zbog kojih više ne ispunjava potrebne uvjete za primjenu tog posebnog programa, i
-
svim promjenama podataka koje je prethodno dostavio državi članici identifikacije.
2. U slučaju promjene države članice identifikacije u skladu s člankom 57.f, porezni obveznik najkasnije deseti dan mjeseca nakon promjene poslovnog nastana o promjeni obavješćuje obje dotične države članice. Novoj državi članici identifikacije dostavlja podatke o registraciji koji se zahtijevaju kada porezni obveznik po prvi put primjenjuje posebni program.
Pododjeljak 6.
Isključenje
Članak 58.
Kada je na poreznog obveznika koji primjenjuje jedan od posebnih programa primjenjiv barem jedan od kriterija propisanih člankom 363. ili 369.e Direktive 2006/112/EZ, država članica identifikacije isključuje tog poreznog obveznika iz primjene predmetnog programa.
Samo država članica identifikacije može isključiti poreznog obveznika iz primjene nekog od posebnih programa.
Država članica identifikacije odluku o isključenju temelji na svim raspoloživim informacijama, uključujući i one koje su joj dostavile druge države članice.
Isključenje stupa na snagu s prvim danom kalendarskog tromjesečja nakon dana slanja elektroničke obavijesti o isključenju poreznom obvezniku.
Kada je, međutim, isključenje posljedica promjene sjedišta poslovne aktivnosti ili stalne poslovne jedinice, ono stupa na snagu s datumom navedene promjene.
Članak 58.a
Za poreznog obveznika koji primjenjuje posebni program, a u razdoblju od osam uzastopnih kalendarskih tromjesečja u nijednoj državi članici potrošnje nije isporučio nikakve usluge obuhvaćene tim programom, smatra se da su njegove oporezive djelatnosti u smislu članka 363. točke (b) odnosno članka 369.e točke (b) Direktive 2006/112/EZ prestale. Taj prestanak ga ne sprječava da u slučaju ponovnog pokretanja djelatnosti obuhvaćenih bilo kojim od posebnih programa ponovno primijeni posebni program.
Članak 58.b
1. U slučaju isključenja poreznog obveznika iz primjene jednog od posebnih programa zbog neprekidnog kršenja pravila koja se odnose na taj program, navedeni porezni obveznik ostaje isključen iz primjene bilo kojeg od posebnih programa u bilo kojoj državi članici u razdoblju od osam kalendarskih tromjesečja nakon kalendarskog tromjesečja u kojem je isključenje nastupilo.
2. Smatra se da porezni obveznik neprekidno krši pravila koja se odnose na neki od posebnih programa u smislu članka 363. točke (d) odnosno članka 369.e točke (d) Direktive 2006/112/EZ barem u sljedećim slučajevima:
(a)
kada mu je država članica identifikacije u skladu s člankom 60.a izdala opomene za tri neposredno prethodna kalendarska tromjesečja, a prijava PDV-a nije podnesena za svako od tih kalendarskih tromjesečja u roku od deset dana nakon slanja opomene,
(b)
kada mu je država članica identifikacije u skladu s člankom 63.a izdala opomene za tri neposredno prethodna kalendarska tromjesečja, a on nije izvršio plaćanje punog iznosa prijavljenog PDV-a za svako od tih kalendarskih tromjesečja u roku od deset dana nakon slanja opomene, osim ako je preostali neplaćeni iznos manji od 100 EUR za svako kalendarsko tromjesečje,
(c)
kada na zahtjev države članice identifikacije ili države članice potrošnje i jedan mjesec nakon naknadne opomene države članice identifikacije nije u elektroničkom obliku osigurao dostupnost evidencija iz članaka 369. i 369.k Direktive 2006/112/EZ.
Članak 58.c
Porezni obveznik koji je isključen iz primjene jednog od posebnih programa sve obveze PDV-a vezane uz isporučene telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja i elektroničke usluge koje nastanu nakon datuma s kojim je isključenje stupilo na snagu podmiruje izravno poreznim tijelima dotične države članice potrošnje.
Pododjeljak 7.
Prijava PDV-a
Članak 59.
1. Svako porezno razdoblje u smislu članka 364. ili članka 369.f Direktive 2006/112/EZ smatra se zasebnim poreznim razdobljem.
2. Kada se, u skladu s člankom 57.d stavkom 2., posebni program primjenjuje od datuma prve isporuke, porezni obveznik podnosi zasebnu prijavu PDV-a za kalendarsko tromjesečje u kojem je izvršena prva isporuka.
3. Kada je porezni obveznik tijekom poreznog razdoblja registriran u okviru oba posebna programa, podnosi prijavu PDV-a i vrši odgovarajuća plaćanja državi članici identifikacije prema svakom od programa za isporučene usluge i razdoblja obuhvaćena pojedinim programom.
4. Kada se, u skladu s člankom 57.f, država članica identifikacije promijeni nakon prvog dana predmetnog kalendarskog tromjesečja, porezni obveznik podnosi prijavu PDV-a i vrši odgovarajuća plaćanja i prethodnoj i novoj državi članici identifikacije za usluge isporučene tijekom odgovarajućih razdoblja u kojima su te države članice bile države članice identifikacije.
Članak 59.a
Kada porezni obveznik koji primjenjuje posebni program tijekom poreznog razdoblja u nijednoj državi članici potrošnje nije isporučio nikakve usluge obuhvaćene tim programom, podnosi prijavu PDV-a u kojoj navodi da tijekom predmetnog razdoblja nisu obavljene nikakve isporuke (prijava nultog PDV-a).
Članak 60.
Iznosi u prijavama PDV-a koje se podnose u okviru posebnih programa ne zaokružuju se na najbližu višu ili nižu cijelu novčanu jedinicu. Prijavljuje se i doznačuje točan iznos PDV-a.
Članak 60.a
Poreznim obveznicima koji nisu podnijeli poreznu prijavu u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f Direktive 2006/112/EZ država članica identifikacije elektroničkim putem dostavlja opomenu o obvezi da podnesu takvu prijavu. Država članica identifikacije opomenu izdaje deseti dan od dana s kojim je prijava trebala biti podnesena te elektroničkim putem obavješćuje druge države članice o izdanoj opomeni.
Za sve daljnje opomene i korake poduzete s ciljem utvrđivanja i ubiranja PDV-a odgovorna je pojedina država članica potrošnje.
Neovisno o svim izdanim opomenama i poduzetim koracima pojedine države članice potrošnje, porezni obveznik prijavu PDV-a podnosi državi članici identifikacije.
Članak 61.
1. Promjene iznosa u prijavi PDV-a se, nakon njezinog podnošenja, vrše isključivo putem izmjena predmetne prijave, a ne prilagodbama naknadnih prijava.
2. Izmjene iz stavka 1. podnose se elektroničkim putem državi članici identifikacije u roku od tri godine od datuma s kojim je trebala biti podnesena prvotna prijava.
To, međutim, ne utječe na pravila države članice potrošnje koja se odnose na utvrđivanje i izmjene.
Članak 61.a
Ako porezni obveznik:
(a)
prestane primjenjivati jedan od posebnih programa,
(b)
bude isključen iz primjene jednog od posebnih programa ili
(c)
promijeni državu članicu identifikacije u skladu s člankom 57.f,
konačnu prijavu PDV-a i odgovarajuća plaćanja, kao i sve ispravke ili zakašnjele podneske ranijih prijava i odgovarajuća plaćanja, izvršava državi članici koja je bila država članica identifikacije u trenutku prestanka, isključenja ili promjene.
Pododjeljak 8.
Valuta
Članak 61.b
Kada država članica identifikacije koja nije usvojila euro odluči da se prijave PDV-a podnose u njezinoj nacionalnoj valuti, ta se odluka odnosi na sve prijave PDV-a svih poreznih obveznika koji primjenjuju posebne programe.
Pododjeljak 9.
Plaćanja
Članak 62.
Ne dovodeći u pitanje članak 63.a stavak 3. te članak 63.b, porezni obveznik sva plaćanja izvršava državi članici identifikacije.
Plaćanja PDV-a koja porezni obveznik izvrši u skladu s člankom 367. ili člankom 369.i Direktive 2006/112/EZ odnose se isključivo na prijavu PDV-a podnesenu u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f navedene Direktive. Sve naknadne prilagodbe plaćenih iznosa porezni obveznik izvršava isključivo pozivanjem na predmetnu prijavu i ne može ih prikazati u drugoj prijavi niti prilagoditi u nekoj od naknadnih prijava. Pri svakom se plaćanju navodi poziv na broj predmetne prijave.
Članak 63.
Država članica identifikacije koja zaprimi iznos veći od iznosa koji je prikazan u prijavi PDV-a podnesenoj u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f Direktive 2006/112/EZ izvršava izravan povrat preplaćenog iznosa dotičnom poreznom obvezniku.
Kada država članica identifikacije zaprimi iznos na temelju porezne prijave za koju se naknadno utvrdi da je netočna, a ta je država članica već raspodijelila navedeni iznos državama članicama potrošnje, svaka od tih država članica potrošnje izvršava izravan povrat odgovarajućeg dijela preplaćenog iznosa poreznom obvezniku.
Kada se, međutim, preplate odnose na razdoblja zaključno s posljednjim poreznim razdobljem 2018., država članica identifikacije izvršava povrat odgovarajućeg dijela iznosa koji je zadržala u skladu s člankom 46. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 904/2010, dok država članica potrošnje izvršava povrat iznosa preplate umanjen za iznos povrata države članice identifikacije.
Država članica potrošnje elektroničkim putem obavješćuje državu članicu o iznosu navedenih povrata.
Članak 63.a
Kada porezni obveznik podnese prijavu PDV-a u skladu s člankom 364. ili člankom 369.f Direktive 2006/112/EZ, ali ne izvrši plaćanje ili plati manji iznos od onoga koji je utvrđen prijavom, država članica identifikacije poreznom obvezniku, deseti dan nakon dana do kojeg je plaćanje trebalo biti izvršeno u skladu s člankom 367. ili člankom 369.i Direktive 2006/112/EZ, elektroničkim putem dostavlja opomenu o dospjelom iznosu PDV-a.
Država članica identifikacije elektroničkim putem obavješćuje države članice potrošnje o poslanoj opomeni.
Za sve daljnje opomene i korake poduzete s ciljem ubiranja PDV-a odgovorna je pojedina država članica potrošnje. Kada država članica potrošnje izda takve naknadne opomene, odgovarajući iznosi PDV-a plaćaju se toj državi članici.
Država članica potrošnje elektroničkim putem obavješćuje državu članicu identifikacije o izdanoj opomeni.
Članak 63.b
U slučaju nepodnošenja prijave PDV-a, zakašnjelog podnošenja ili podnošenja nepotpune ili netočne prijave te kašnjenja u plaćanju PDV-a, sve kamate, novčane kazne ili druge troškove obračunava i utvrđuje država članica potrošnje. Porezni obveznik takve kamate, novčane kazne ili druge troškove plaća izravno državi članici potrošnje.
Pododjeljak 10.
Evidencije
Članak 63.c
1. Da bi ih se smatralo dovoljno detaljnima u smislu članaka 369. i 369.k Direktive 2006/112/EZ, evidencije koje porezni obveznik vodi moraju sadržavati sljedeće informacije:
(a)
državu članicu potrošnje u kojoj se usluga isporučuje,
(b)
vrstu isporučene usluge,
(c)
datum isporuke usluge,
(d)
poreznu osnovicu uz naznaku korištene valute,
(e)
sva naknadna povećanja ili smanjenja porezne osnovice,
(f)
primijenjenu stopu PDV-a,
(g)
iznos PDV-a koji je potrebno platiti uz naznaku korištene valute,
(h)
datum i iznos zaprimljenih uplata,
(i)
sve predujmove uplaćene prije isporuke usluge,
(j)
u slučaju izdavanja računa, podatke koje sadrži račun,
(k)
ime korisnika usluge, ako je poreznom obvezniku poznato,
(l)
podatke na temelju kojih se utvrđuje mjesto u kojem korisnik usluge ima sjedište, stalno prebivalište ili uobičajeno boravište.
2. Porezni obveznik informacije iz stavka 1. evidentira tako da ih bez odgađanja može elektroničkim putem učiniti dostupnima te za svaku pojedinu isporučenu uslugu zasebno.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2015.
Države članice, međutim, poreznim obveznicima koji nemaju nastan dozvoljavaju da podatke koji su člankom 360. ili člankom 369.c Direktive 2006/112/EZ propisani za registraciju u okviru posebnih programa za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici, podnesu počevši od 1. listopada 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Luxembourgu 9. listopada 2012.