PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE
оd 4. veljače 2014.
o stavljanju izvan snage Odluke 2000/745/EZ o preuzimanju obveza vezano uz antidampinške i antisubvencijske postupke u vezi s uvozom određenog polietilen tereftalata (PET) podrijetlom, među ostalim zemljama, iz Indije
(2014/109/EU)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) („Osnovna antisubvencijska uredba”), a posebno njezin članak 13.,
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
A. POSTOJEĆE MJERE
(1)
Kompenzacijske mjere na uvoz polietilen tereftalata („PET”) podrijetlom iz Indije na snazi su od 2000. (2) Te su mjere nakon revizije po isteku mjere zadnji put zadržane Provedbenom uredbom Vijeća (EU) br. 461/2013 (3).
(2)
Antidampinške mjere na uvoz PET-a podrijetlom iz Indije na snazi su od 2000. (4) Te su mjere nakon revizije po isteku mjere zadnji put zadržane Uredbom Vijeća (EZ) br. 192/2007 (5). Komisija je 24. veljače 2012. pokrenula naknadnu reviziju po isteku mjere. Vijeće je provedbom Odluke 2013/226/EU (6) odbacilo Komisijin prijedlog Provedbene uredbe Vijeća o zadržavanju kompenzacijske pristojbe na uvoz PET-a podrijetlom, među ostalim zemljama, iz Indije, zbog čega su antidampinške mjere istekle.
(3)
Komisija je 2000. Odlukom 2000/745/EZ (7) prihvatila preuzimanje obveza u vezi s cijenom („preuzimanje obveza”) koje su vezano uz antidampinške i antisubvencijske postupke ponudila, među ostalim društvima, indijska trgovačka društva Pearl Engineering Polymers Limited („Pearl”) i Reliance Industries Limited („Reliance”). Komisija je 2005. Odlukom 2005/697/EZ (8) o izmjeni Odluke 2000/745/EZ prihvatila preuzimanje obveze indijskog trgovačkog društva South ASEAN Petrochem Limited koje je zbog spajanja promijenilo ime u Dhunseri Petrochem & Tea Limited („Dhunseri”) (9).
B. PROMIJENJENE OKOLNOSTI TIJEKOM PROVEDBE PREUZETIH OBVEZA
(4)
Odluka Komisije da ostvari svoje pravo na povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza, kako je utvrđeno člankom 13. stavkom 9. Osnovne antisubvencijske uredbe, može se opravdati promjenom okolnosti tijekom provedbe preuzetih obveza.
(5)
Stavljanje izvan snage antidampinških mjera i zadržavanje kompenzacijskih mjera čine promjenu okolnosti u kojima je preuzimanje obveza prihvaćeno. Preuzimanje obveza prihvaćeno je tijekom postojanja antidampinških i antisubvencijskih mjera. Minimalna uvozna cijena („MIP”), ključni element preuzetih obveza, odraz je antidampinškog i antisubvencijskog elementa. Trenutačno nema dampinških elemenata. Stoga minimalne uvozne cijene nisu na odgovarajućoj razini.
C. KRŠENJE PREUZIMANJA OBVEZA
(6)
Pored toga, jedno indijsko trgovačko društvo, Pearl, nije poštovalo obvezu izvješćivanja prema Komisiji. Ono nije dostavljalo tromjesečna izvješća o prodaji. Stoga Komisija ne može učinkovito pratiti preuzete obveze.
(7)
Odredbama preuzete obveze utvrđeno je da propust dostavljanja izvješća čini kršenje preuzete obveze. Također se nedavnom presudom Suda (10) potvrdilo da se obveze izvješćivanja moraju u cilju pravilnog funkcioniranja preuzete obveze smatrati osnovnim obvezama.
(8)
I na toj je osnovi potrebno povući prihvaćanje preuzimanja obveze trgovačkog društva Pearl.
D. PISANI PODNESCI
(9)
Trima trgovačkim društvima dana je mogućnost saslušanja i dostavljanja pisanih podnesaka. Dva trgovačka društva i Odbor europskih proizvođača PET-a (CPME), koji predstavlja industriju Unije, dostavili su primjedbe.
1. Promijenjene okolnosti kao temelj za povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza
(10)
Jedno je trgovačko društvo navelo da za prijedlog za povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza ne postoji pravna osnova. Ta je stranka navela da u članku 13. stavku 9. Osnovne antisubvencijske uredbe nema izričitog spomena „promijenjenih okolnosti” te je mogućnost povlačenja prihvaćanja preuzimanja obveza uvjetovala slučajevima kršenja. Taj se argument morao odbaciti. U članku 13. stavku 9. Osnovne antisubvencijske uredbe doista nema izričitog spomena „promjene okolnosti”. Međutim, jasno je da se tim člankom slučajevi na temelju kojih Komisija može povući prihvaćanje preuzimanja obveza ne ograničuju na slučajeve kršenja. U njemu se navodi sljedeće: „U slučaju kršenja preuzetih obveza ili u slučaju da se bilo koja od stranaka koje se preuzele obveze povuče iz preuzetih obveza, ili u slučaju da se Komisija povuče iz prihvaćene preuzete obveze, nakon provedenih konzultacija [naknadno podcrtano], iz prihvaćene preuzete obveze povlači se…”. Njime se dakle povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza određuje kao dostatna osnova za povlačenje.
(11)
Diskrecijske ovlasti Komisije da prihvati ili odbije ponudu za preuzimanje obveza zapravo se moraju odražavati u ovlasti povlačenja prihvaćanja preuzimanja obveza ako se promijene okolnosti na temelju kojih su ponude za preuzimanje obveza prihvaćene. U skladu sa sudskom praksom Suda „institucije su dužne, primjenom svojih diskrecijskih ovlasti, odrediti jesu li […] preuzete obveze prihvatljive (11).” Diskrecijska ovlast uglavnom je široka u području mjera za zaštitu trgovine jer Sudovi Unije utvrđuju da su u tom području institucije dužne ispitati složene gospodarske, političke i pravne situacije. Točnije, Sud smatra da Komisija „u primjeni ovlasti koje su joj dodijeljene [Osnovnom uredbom] ima vrlo široku diskreciju u odlučivanju, u pogledu interesa Zajednice, o svim mjerama potrebnima za rješavanje situacije koju je ustanovila (12).” Stoga Komisija prilikom prihvaćanja, odbijanja ili povlačenja preuzimanja obveze ima sve diskrecijske ovlasti koje su joj neophodne za provedbu mjera u području trgovine u interesu Unije.
(12)
Komisija stoga odbacuje argument da promjena okolnosti u odnosu na one koje su prevladavale u vrijeme prihvaćanja preuzimanja obveze ne može biti osnova za povlačenje tog prihvaćanja.
2. Sukladnost povlačenja s prethodnim pravnim aktima o istom postupku
(13)
Jedno je trgovačko društvo navelo da je Odlukom Komisije 2013/223/EU (13) od 24. travnja 2013. ponovno potvrđeno prihvaćanje preuzimanja obveze. S time je povezan i argument da članak 2. stavak 2. Uredbe (EU) br. 461/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe predstavlja dodatno priznanje da preuzimanje obveza može ostati na snazi i nakon prestanka važenja antidampinških pristojbi. Oba su argumenta pogrešna. Odlukom 2013/223/EU Komisija je povukla prihvaćanje preuzimanja obveza jednog indonezijskog i jednog indijskog trgovačkog društva koja su prekršila svoje obveze izvješćivanja. Povlačenjem u odnosu na jedno trgovačko društvo ni na koji se način ne sprečava da se naknadnom odlukom Komisije povuče prihvaćanje drugih preuzimanja obveza ako je takvo djelovanje opravdano s obzirom na okolnosti pojedinačnog slučaja.
(14)
Stoga se u Odluci (EU) br. 461/2013 objavljenoj 23. svibnja 2013. odražava izmjena Odluke 2000/745/EZ zbog donošenja Odluke 2013/223/EU (povlačenje u odnosu na jedno indonezijsko i jedno indijsko trgovačko društvo). Uredba (EU) br. 461/2013 o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe objavljena je na isti dan kao i Provedbena odluka 2013/226/EU kojom je Vijeće stavilo izvan snage antidampinšku pristojbu. Posljedice te odluke može procijeniti isključivo Komisija nakon njezina donošenja.
(15)
Stoga su se argumenti stranke morali odbaciti.
3. Matematička prilagodba MIP-a
(16)
Jedno trgovačko društvo zatražilo je da Komisija od MIP-a mora oduzeti iznos koji odgovara utvrđenoj antidampinškoj pristojbi i time uskladiti MIP s temeljnom mjerom - antidampinškom pristojbom. Navedena radnja nije se mogla provesti. Kao prvo, u skladu s uvjetima preuzimanja obveza, revizija područja primjene i minimalnih cijena moguća je isključivo putem postupka privremene revizije u skladu s člankom 19. Osnovne antisubvencijske uredbe. Kao drugo, trgovačko društvo zatražilo je samo da se od trenutačnog MIP-a oduzmu iznosi koji odgovaraju iznosu utvrđene antidampinške pristojbe. U trenutačnom preuzimanju obveza MIP i mehanizam indeksiranja temelje se bilo na neštetnoj cijeni utvrđenoj za tržište Unije (ciljna cijena) ili na normalnoj vrijednosti (ovisno o trgovačkom društvu o kojemu je riječ) određenoj u 1999. U potonjem slučaju, budući da je antidampinška pristojba prestala važiti, više ne postoji ni osnova za MIP. Da se preuzimanje obveze ocjenjivalo isključivo u odnosu na kompenzacijsku pristojbu, izvozna cijena (uvećana za iznos utvrđene kompenzacijske pristojbe) mogla je postati referentna vrijednost za MIP. Kako bi se utvrdio odgovarajući MIP, Komisija bi prvo morala utvrditi izvoznu cijenu koja bi služila kao referentna vrijednost. U dotičnom slučaju ta se referentna vrijednost ne može jednostavno utvrditi, između ostalog i zbog toga što su mjere već dugo na snazi. Nadalje, trenutačno važeći mehanizam indeksiranja koji se odnosi na neštetnu cijenu (ciljnu cijenu) ili normalnu vrijednost ne može se jednostavno prenijeti na izvoznu cijenu. Jednostavna matematička prilagodba bila bi moguća da su svi elementi neophodni za izračun MIP-a bili jednostavno utvrdivi i nesporni. Samo u tom slučaju Komisija bi mogla jamčiti istovrijednost preuzimanja obveza s mjerom na snazi. Taj uvjet u dotičnom slučaju nije ispunjen. Stoga je jednostavna matematička operacija koju je predložio podnositelj zahtjeva nemoguća.
(17)
Komisija je dužna djelovati pravodobno i s obzirom na trenutačno važeće preuzimanje obveze kako bi djelovala u skladu s odlukom Vijeća o stavljanju trenutačno važećih antidampinških pristojbi izvan snage. Stoga je potrebno izbjeći svako daljnje odgađanje. Povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza nema utjecaja na moguće buduće odluke ako neko trgovačko društvo odluči podnijeti ponudu za preuzimanje obveza.
(18)
Nakon druge objave nalaza Komisije jedna je stranka ponovno izjavila da je najmanju uvoznu cijenu potrebno smanjiti jednostavnom matematičkom operacijom. Osporila je objašnjenje Komisije u tom smislu kao „bespredmetno i neutemeljeno”. Taj stav međutim nije dodatno obrazložen te se stoga mora odbaciti. U svakom slučaju, spominje se u uvodnoj izjavi (16).
(19)
Stoga se zahtjev za matematičku prilagodbu MIP-a morao odbiti.
4. Predmet u tijeku T-422/13
(20)
Jedno je trgovačko društvo navelo da preuzimanja obveze trebaju ostati na snazi do donošenja odluke Općeg suda u predmetu T-422/13, CPME i drugi protiv Vijeća. Prema mišljenju tog društva, kada bi industrija Unije uspješno osporila Provedbenu odluku Vijeća 2013/226/EU o stavljanju izvan snage antidampinških pristojbi, Komisija bi bila obvezna ponovno uspostaviti preuzimanje obveze. Taj je argument pogrešan. Komisija je dužna ocijeniti trenutačnu situaciju i pravodobno djelovati u cilju provedbe odluke Vijeća o stavljanju antidampinških pristojbi mjera izvan snage. Predviđanje mogućeg ishoda sudskog predmeta ne smije utjecati na odluke Komisije u tom pogledu. S obzirom na tu činjenicu, potrebno je pravodobno donijeti odluku o trenutačno važećim preuzimanjima obveza.
5. Kršenje preuzimanja obveza
(21)
Jedno je trgovačko društvo navelo da to što jedno trgovačko društvo krši obveze izvješćivanja ne bi smjelo imati posljedice za druga trgovačka društva. Ovime se potvrđuje da je samo trgovačko društvo Pearl prekršilo svoje obveze izvješćivanja.
6. Moguća revizija i preuzimanja obveza
(22)
Dva su indijska trgovačka društva navela da preuzimanja obveza trebaju ostati na snazi do rezultata eventualnog postupka privremene revizije MIP-a. Komisija izjavljuje da, budući da je protudampinška pristojba prestala važiti, više ne postoji ni osnova za MIP (vidjeti uvodnu izjavu (16)). Odluku o rješavanju učinaka te promjene potrebno je donijeti pravodobno. Pored toga, neko trgovačko društvo može zatražiti reviziju mjere na snazi i u tom kontekstu ponuditi novo preuzimanje obveza koje se odnose isključivo na antisubvencijske mjere na snazi.
(23)
Nakon druge objave nalaza Komisije jedna je stranka ponovno izjavila da je Komisija trebala pokrenuti privremenu reviziju po službenoj dužnosti te da bi preuzimanje obveza trebalo ostati na snazi do rezultata te revizije.
(24)
Komisija u prvom redu izjavljuje da ima diskrecijsku ovlast za pokretanje antisubvencijskog revizijskog ispitnog postupka. Međutim u tom posebnom slučaju revizijski ispitni postupak povezan je sa željom izvoznika da ponudi novo preuzimanje obveza. Stoga Komisija nema razloga pokrenuti revizijski postupak bez nove ponude za preuzimanje obveza od dotičnog izvoznika u skladu s člankom 13. Osnovne uredbe.
(25)
Nadalje, kao jednakovrijedni oblik mjere, preuzimanje obveza mora biti u skladu s temeljnom mjerom koju je uvelo Vijeće. Budući da to više nije slučaj, Komisija je predložila povlačenje preuzimanja obveza koje je na snazi.
(26)
Stranke mogu zatražiti postupak privremene revizije na temelju odredaba Osnovne antisubvencijske uredbe, a svaku novu ponuda za preuzimanje obveza potrebno je razmotriti u okviru tog postupka revizije.
7. Antisubvencijska pristojba kao zapreka uvozu
(27)
Nakon druge objave nalaza Komisije jedna je stranka navela da bi povlačenje prihvaćanja preuzimanja obveza „umjesto da smanji razinu zaštite u skladu s istekom antidampinških mjera, […] korisnicima PET-a onemogućilo uvoz”. Komisija u tom pogledu izjavljuje da u nedostatku preuzimanja obveza minimalna uvozna cijena više nije referentna vrijednost za izvoznika. Stranka nije obrazložila zašto bi kompenzacijska pristojba indijskim izvoznicima onemogućila uvoz. U svakom slučaju, svrha uvođenja mjera i prihvaćanje preuzimanja obveza, ako je primjereno, ne odnosi se na mogućnost uvoza od strane korisnika. Njihova je svrha uspostavljanje razine zaštite, u skladu s izjavom stranke. Interesi korisnika procijenjeni su u okviru interesa Unije za uvođenje mjera zajedno s interesima svih ostalih zainteresiranih strana. Zaključeno je da uvođenje mjera nije protivno interesu Unije. Argument se stoga morao odbaciti.
8. Zaključak o podnescima strana
(28)
Niti jedan argument koji su iznijele zainteresirane strane nije takve naravi da bi se njime zahtijevala izmjena prijedloga Komisije o povlačenju prihvaćanja preuzimanja obveza.
E. STAVLJANJE IZVAN SNAGE ODLUKE 2000/745/EZ
(29)
S obzirom na navedeno, prihvaćanje preuzimanja obveza potrebno je povući, a Odluku 2000/745/EZ staviti izvan snage. U skladu s tim potrebno je primjenjivati konačne kompenzacijske pristojbe uvedene člankom 1. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 461/2013 na uvoz PET-a koji su proizvela trgovačka društva Dhunseri, Reliance i Pearl (dodatna oznaka TARIC A585 za Dhunseri, dodatna oznaka TARIC A181 za Reliance i dodatna oznaka TARIC A182 za Pearl),
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Odluka 2000/745/EZ stavlja se izvan snage.
Članak 2.
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 4. veljače 2014.