PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/84
ze dne 21. ledna 2015,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) ode dne 22. srpna 2014 uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) č. 904/2014 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“).
(2)
Dne 29. listopadu 2013 bylo zahájeno řízení v návaznosti na podnět podaný dne 16. října 2013 společností Ajinomoto Foods Europe SAS (dále jen „žadatel“), která je jediným výrobcem glutamátu sodného v Unii, a představuje tudíž 100 % celkové výroby glutamátu sodného v Unii.
(3)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. dubna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise zvážila písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami a v případě potřeby prozatímní zjištění náležitě upravila.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(7)
Stanoviska předložená zúčastněnými stranami byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorků
(8)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se metody výběru vzorků dodavatelů, kteří nejsou ve spojení, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 7. až 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9)
Jak je stanoveno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem je glutamát sodný pocházející z Indonésie, vedený v současnosti pod kódem KN ex-2922 42 00 (dále jen „dotčený výrobek“). Glutamát sodný je potravinářská přídatná látka a používá se zejména jako látka zvýrazňující chuť a vůniv polévkách, vývarech, jídlech z ryb a masa, ve směsích koření a v hotových jídlech. Vyrábí se v podobě bílých, různě velikých krystalů bez zápachu. Glutamát sodný se používá rovněž v chemickém průmyslu pro nepotravinářské účely, například jako součást detergentů. Glutamát sodný je k dispozici v různých velikostech balení od spotřebitelského balení o hmotnosti 0,5 g po velkoobjemové pytle o hmotnosti 1 000 kg. Balení o menší velikosti se soukromým spotřebitelům prodávají prostřednictvím maloobchodníků, zatímco větší balení o hmotnosti 20 kg a více jsou určena pro průmyslové uživatele. Mimoto existují různé stupně čistoty. Neexistují však žádné rozdíly ve vlastnostech glutamátu sodného na základě velikosti balení nebo stupně čistoty.
(10)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry učiněné ve 21. až 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(11)
Jelikož ohledně běžné hodnoty nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 26. až 31. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(12)
Oba spolupracující vyvážející výrobci z Indonésie zopakovali svá tvrzení, že prodejní ceny, za něž svůj výrobek prodávali společnostem ve spojení, odpovídaly běžným tržním podmínkám, a že stanovení výše vývozních cen by proto mělo vycházet z výše prodejních cen, za které mateřská společnost z Indonésie prodává svůj výrobek prvnímu odběrateli ve spojení, a nikoli z početně zjištěné vývozní ceny.
(13)
Oba vyvážející výrobci na podporu tohoto tvrzení argumentovali, že nebyly k dispozici žádné důkazy týkající se křížové kompenzace mezi výrobky nebo jinými náklady vzniklými mezi mateřskou společností v Indonésii a jejími společnostmi ve spojení. Závěry ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení proto neměly vycházet z těchto prvků.
(14)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že jeho společnost ve spojení v Unii nebyla dovozcem, ale zprostředkovatelem, který uskutečňoval další prodej výrobku v Unii před celním odbavením. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že na tomto základě by závěry, k nimž se dospělo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že transferová cena mezi společnostmi ve spojení nedosahovala úrovně, která by dovozci ve spojení umožňovala dosáhnout přiměřeného zisku v Unii, neměly být použitelné.
(15)
Úvodem je třeba uvést, že již samotné spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby mohla Komise považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, neboť existence spojení mezi vývozcem a dovozcem je jedním z řady důvodů, na jejichž základě lze skutečné vývozní ceny za nespolehlivé považovat. Vzhledem ke spojení mezi dodavatelem a dovozcem jsou ceny účtované dodavatelem jeho společnosti ve spojení v Unii transferovými cenami, které nejsou výsledkem jednání za tržních podmínek, které obvykle převládají mezi nezávislými společnostmi. Kromě toho je zřejmé, že náklady vzniklé z činností společnosti ve spojení a rozpětí zisku, kterého taková společnost dosáhne, účinně snižují částku, kterou vyvážející výrobce obdrží, protože zpravidla vznikají dovozci.
(16)
V tomto případě navíc šetření odhalilo, že příslušné společnosti ve spojení nedosahují v Unii udržitelné ziskové rozpětí. V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že ziskové rozpětí nezávislého spolupracujícího dovozce nemohlo být použito, neboť bylo důvěrné povahy, a tudíž nemohlo být zpřístupněno účastníkům hospodářské soutěže. Proto se jako referenční hodnota použilo ziskové rozpětí, které bylo používáno v dřívějším řízení týkajícím se jiného chemického výrobku vyráběného podobným odvětvím a dováženého do Unie za podobných okolností jako v tomto případě (3). Toto ziskové rozpětí je nejobjektivnějším dostupným základem pro účel dosažení uspokojivého odhadu tržní vývozní ceny. Toto přiměřené ziskové rozpětí dosahovalo výše 5 %. Vzhledem k tomu, že zisk dosažený společnostmi ve spojení v Unii je výrazně nižší než tato referenční hodnota, a s ohledem na neudržitelnost takového zisku, nebylo možné transferovou cenu považovat za spolehlivou.
(17)
Kromě toho, nesporné důkazy o tom, že skutečně došlo ke křížové kompenzaci nebo ke vzniku určitých nákladů, které vznikají dovozci a jsou jím obvykle hrazeny, ale které zaplatila libovolný strana, mezi společnostmi ve spojení nejsou nezbytně zapotřebí. Jak již bylo uvedeno výše, tyto náklady vždy vznikají až společnosti ve spojení, a to tehdy, když tato společnost vykonává funkce prodeje a dovozu. V důsledku spojení mezi společnostmi ve spojení nelze vyloučit existenci křížové kompenzace prostřednictvím jiných výrobků ani vznik takových nákladů, a proto jsou transferové ceny nespolehlivé.
(18)
Rovněž není relevantní, zda společnost ve spojení v Unii provádí veškeré funkce dovozce či jiné funkce. Rozhodujícím faktorem je, zda je spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství. Jak je uvedeno výše v 15. bodě odůvodnění, současné šetření ukázalo, že úroveň cen mezi společnostmi ve spojení neumožnila společnostem ve spojení v Unii dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí. Žádný z vývozců neposkytl důkazy, proč by toto ziskové rozpětí mělo být nepřiměřené, a proto by tvrzení v tomto ohledu měla být považována za neopodstatněná. Argument, že jedna z těchto společností ve spojení nevykonávala v Unii funkce dovozce, není odůvodněný, jelikož, jak se uvádí výše, není relevantní, které konkrétní funkce společnost v Unii vykonávala. Navíc se skutečnost, že společnost prováděla pouze některé funkce dovozce, nutně odráží v částce prodejních, správních a režijních nákladů společností ve spojení, ale zajisté ne v použitém ziskovém rozpětí. Kromě toho je třeba uvést, že skutečnost, že určité činnosti vykonává společnost ve spojení před dovozem, neznamená, že vývozní cenu nelze zjistit početně na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(19)
Po poskytnutí konečných informací dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci zopakovali svoje tvrzení týkající se stanovení vývozní ceny. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění uvedená v 15. bodě odůvodnění, tj. že samotná existence spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby Komise mohla považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, a tvrdil, že je to v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Týž vyvážející výrobce kromě toho tvrdil, že úvahy uvedené v 17. bodě odůvodnění, tj. že některé náklady vznikly společnosti ve spojení, když vykonávala funkce prodeje a dovozu, nevycházely z okolností tohoto případu. A nakonec tento vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise nezabývala skutečností, že úroveň cen účtovaných společnosti ve spojení a úroveň cen účtovaných nezávislým zákazníkům v Unii byly podobné.
(20)
Druhý vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že při stanovení vývozní ceny by se měla zohlednit jeho vývozní cena účtovaná prvnímu nezávislému zákazníkovi na hranici Unie, přičemž zdůraznil, že společnost ve spojení vystupovala jen jako zprostředkovatel a že, mimo jiné, celní vybavení provedli zákazníci, kteří nebyli ve spojení, v Unii.
(21)
V odpovědi na tato tvrzení je třeba uvést, že Komise se v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení domnívala, že na základě okolností tohoto případu by se vývozní ceny měly početně zjistit, protože existuje spojení mezi vývozci a stranami ve spojení. Šetřením se ve skutečnosti ukázalo, že příslušné strany ve spojení nedosáhly během období šetření v Unii udržitelného ziskového rozpětí. V této souvislosti není při určení toho, zda by se měly v tomto případě ceny početně zjistit, funkce společnosti ve spojení v Unii relevantní. Navíc, jak se uvádí v 18. bodě odůvodnění, skutečnost, že společnosti ve spojení provádějí jen určité funkce, není překážkou pro použití čl. 2 odst. 9 základního nařízení, odráží se však v nižší částce prodejních, správních a režijních nákladů, která se odečte od ceny, za níž se dotčený výrobek poprvé opětovně prodá nezávislému kupujícímu. Závěrem je třeba uvést, že vyvážející výrobci neposkytli žádné nové konkrétní důkazy, které by mohly tyto závěry zvrátit. Pokud jde o tvrzení týkající se podobné úrovně cen účtovaných zákazníkům ve spojení a nezávislým zákazníkům v Unii, je třeba poznamenat, že toto tvrzení se řešilo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Šetřením se zjistilo, že navzdory podobnosti s úrovní cen účtovaných nezávislým zákazníkům nedosahovaly transferové ceny účtované mezi společnostmi ve spojení výše, která by dovozcům ve spojení umožňovala dosáhnout udržitelný zisk. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(22)
Argumenty týkající se použití početně zjištěných vývozních cen v tomto šetření by se proto měly zamítnout.
(23)
Titíž dva vyvážející výrobci tvrdili, že pokud budou vývozní ceny početně zjištěny navzdory jejich argumentům uvedeným ve 12. až 14. bodě odůvodnění, bylo přiměřené ziskové rozpětí ve výši 5 % použité pro výpočet vývozní ceny nadhodnocené a mělo by se místo toho použít skutečné ziskové rozpětí jejich společností ve spojení, neboť ceny mezi stranami ve spojení byly na stejné úrovni jako ceny účtované nezávislým zákazníkům.
(24)
Na základě úvah uvedených v 15. až 18. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti transferových cen a ziskových rozpětí společností ve spojení v Unii, by měl být tento argument zamítnut. V každém případě vycházely úpravy provedené u nákladů vzniklých v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení z příslušných vlastních prodejních, správních a režijních nákladů společností, a odrážely proto činnost těchto společností bez ohledu na jejich funkce. Tento argument by proto měl být zamítnut.
(25)
Jeden z výše uvedených vyvážejících výrobců tvrdil, že v případě specifických transakcí se společností, která není ve spojení s vyvážejícím výrobcem, by vývozní cena neměla vycházet ze skutečné zaplacené ceny nebo ceny splatné v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení. Komise však zjistila, že dotčené prodeje nebyly vývozníprodeje do Unie. Na tomto základě byly dotčené transakce ze stanovení vývozní ceny vyřazeny. Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zpochybnil toto vyřazení, a to z toho důvodu, že Komise by měla zohlednit celý prodej dotčeného výrobku vyrobeného vyvážejícím výrobcem v Unii. Pro účely stanovení vývozní ceny se však zohlednil celý prodej nezávislému zákazníkovi. Všechny následné transakce ze strany tohoto nezávislého zákazníka se nesmí brát v úvahu, protože zaprvé nejde o prodej na vývoz ve smyslu článku 2 odst. 8 a 9 základního nařízení a za druhé existuje riziko dvojího započtení tohoto prodeje. Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího výrobce zamítnuto.
(26)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se stanovení vývozní ceny, potvrzují se závěry, k nimž se dospělo ve 32. až 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27)
Po poskytnutí prozatímních informací dva spolupracující vyvážející výrobci zpochybnili, že je vzniklé náklady na přesun zboží z výrobního závodu do skladu možné považovat za vnitřní logistické náklady, které nemají vliv na srovnatelnost cen.
(28)
Jeden z vyvážejících výrobců měl na domácím trhu několik distribučních skladů, z nichž se glutamát sodný zasílal konečným zákazníkům. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že by přepravní náklady z továrny do skladů měly být považovány za náklady na vnitrostátní přepravu nákladů a měly by být odečteny od běžné hodnoty, neboť při prodeji na vývoz žádné takové náklady nevznikají. Druhý vyvážející výrobce tvrdil, že v některých případech náklady na přepravu zboží do skladu mohou být spojeny s konkrétní fakturou, a proto představují přímé prodejní náklady, přičemž tyto náklady jsou zahrnuty do ceny účtované odběratelům, a tedy ovlivňují srovnatelnost cen. Proto by se měly odečíst od běžné hodnoty.
(29)
Sklady jsou považovány za součást prostor vyvážejícího výrobce a teprve od okamžiku, kdy je výrobek ve skladu, je připraven k prodeji. Vzdálenost skladu od výrobního závodu je nepodstatná stejně jako to, zda přeprava z výrobního závodu do skladu může být spojena s určitou transakcí domácího prodeje, neboť to jsou obvykle náklady vzniklé před prodejem, a tedy nikoli přímé prodejní náklady, které mají vliv na srovnatelnost cen. Proto by na základě čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení měla být tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(30)
Po zveřejnění prozatímních zjištění spolupracující vyvážející výrobce, který vyvážel glutamát sodný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem mimo Unii, tvrdil, že jeho vývoz by již neměl být upravován podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož společnost ve spojení mimo Unii nejednala jako zprostředkovatel a nepobírá za práci provizi. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že přirážka pro dotyčnou společnost ve spojení, která sloužila jako základ pro provedenou úpravu, nemá vliv na srovnatelnost cen, protože Komise již při početním určení vývozní ceny odečtla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, které se vztahovalo na veškerá ziskové rozpětí týkající se všech transakcí mezi společnostmi. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že má-li být od početně zjištěné vývozní ceny něco odečítáno, pak pouze prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení se sídlem mimo Unii.
(31)
Šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se sídlem mimo Unii zachovávala přirážku v případě každého prodeje na vývoz do Unie. Přirážka ovlivnila srovnatelnost cen, neboť byla zachována pouze u prodeje na vývoz, a nikoli u prodeje na domácím trhu. Tvrzení, že ziskové rozpětí společnosti ve spojení již bylo zohledněno při výpočtu vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení, nemohlo být přijato. Je tomu tak proto, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení mají odlišné cíle, jsou samostatné, navzájem se liší a řídí se rozdílnými podstatnými pravidly. Cílem čl. 2 odst. 9 základního nařízení je stanovit spolehlivou vývozní cenu, zatímco cílem čl. 2 odst. 10 základního nařízení je zajistit srovnatelnost mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Poté, co byla řádně stanovena vývozní cena podle čl. 2 odst. 8 nebo 9 základního nařízení, veškeré další úpravy podle čl. 2 odst. 10 se již vývozní ceny jako takové netýkají a nejsou v žádném případě určeny ke stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jako takové. Spolupracující vyvážející výrobce tedy přehlíží účel úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jímž je učinit cenu srovnatelnou s běžnou hodnotou, a nikoli stanovit vývozní cenu jako takovou. Přiměřené ziskové rozpětí odečtené v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení se proto nevztahuje na žádnou možnou přirážku uplatněnou v rámci stejného prodejního kanálu. Pokud jde o částku, která má být upravena, provedená úprava odráží přirážku skutečně účtovanou mezi společnostmi vespojení, a tedy skutečně ovlivňuje ceny a srovnatelnost cen. Není proto důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Komise je nakonec oprávněna zohlednit skutečnost, že platbu obdrží společnost ve spojení se sídlem mimo území Unie (ve formě přirážky, kterou si při prodeji zachová společnost ve spojení při prodeji a kterou fakturuje zákazníkům v Unii). K tomu, aby se mohla společnost ve spojení považovat za společnost podléhající dani z příjmu právnických osob v zemi mimo Unii (která má podstatně nižší sazby daně z příjmu právnických osob než Indonésie), pokud jde o tyto platby, musí v dané zemi skutečně provozovat hospodářskou činnost. Indonéský vyvážející výrobce si takto nemůže zajistit příznivé daňové zacházení, které získá za přítomnosti společnosti ve spojení v zemi mimo Unii a o její hospodářské činnosti v jurisdikci uvedené země, a současně v rámci antidumpingového řízení tvrdit, že společnost ve spojení nevykonává hospodářskou činnost. Proto se tato tvrzení zamítají.
(32)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení týkající se úpravy provedené v případě přirážky jeho společnosti ve spojení a vznesl námitku proti tomu, aby se v rámci antidumpingového šetření zohledňovala otázka daní. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že sice nepopírá, že jeho společnost ve spojení provozovala obchodní činnost v dotčené třetí zemi, ale že rozsah této činnosti v souvislosti s dotčeným výrobkem byl omezený. Navíc zopakoval tvrzení, že činnost společnosti ve spojení se jasně odlišovala od činnosti zprostředkovatele, přičemž společnost ve spojení nepobírala od vyvážejícího výrobce v souvislosti s prodejem do Unie žádnou provizi. A závěrem vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že Komise při početním zjištění vývozní ceny již odečetla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, čímž se pokryla všechna zisková rozpětí vztahující se na všechny transakce mezi společnostmi. Vyvážející výrobce v této souvislosti tvrdil, že v případě následných prodejů mezi společnostmi ve spojení Komise skutečně běžně odečítá pouze ziskové rozpětí společnosti ve spojení, která prodává výrobky přímo nezávislému zákazníkovi v Unii, ale nikoli zisková rozpětí ostatních společností ve spojení v rámci téhož prodejního kanálu.
(33)
Dlužno poznamenat, že v tomto případě může existence samostatného daňového subjektu sloužit jako ukazatel významné hospodářské činnosti provozované společností ve spojení se sídlem mimo Unii, pokud se taková činnost vyžaduje podle vnitrostátního daňového práva. V tomto případě, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, Komise zohlednila skutečnost, že dotčený vyvážející výrobce má mimo Unii stranu ve spojení, která provozuje významnou hospodářskou činnost, a skutečnost, že strana ve spojení mimo Unii odečítala u každé prodejní transakce týkající se dotčeného výrobku uskutečněné mezi stranami ve spojení přirážku, což ovlivnilo srovnatelnost cen v případě vývozu glutamátu sodného do Unie. Kromě toho, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, částka, z níž úprava vycházela, odrážela skutečnou ověřenou přirážku účtovanou mezi společnostmi ve spojení, a proto také přesně odrážela činnosti společnosti ve spojení. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(34)
Po zveřejnění prozatímních zjištění tentýž vyvážející výrobce vznesl námitku proti úpravě provedené u provizí vyplacených na základě vývozní ceny, přičemž tvrdil, že nešlo o přímé prodejní náklady, ale provize vyplácené měsíčně, v důsledku čehož nebyly spojeny s konkrétními prodejními transakcemi a neovlivňovaly srovnatelnost cen. Tento vyvážející výrobce uvedl, že zaplacené provize měly účinek pouze mezi společnostmi ve spojení, a proto se na ně nevztahuje čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Vyvážející výrobce rovněž argumentoval, že na základě předpokladu, že by byl společně se svojí společností ve spojení považován za jediný hospodářský subjekt, není v rámci tohoto hospodářského subjektu žádný převod peněz výdajem ani příjmem.
(35)
Šetřením se zjistilo, že podle „dohody o provizích“ mezi tímto vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení se provize stanou splatnými tehdy, když vyvážející výrobce v Indonésii prodává výrobky přímo nezávislým odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie (nikoli prostřednictvím společnosti ve spojení). Vyplacená provize byla přímo provázána s čistou prodejní hodnotou. V důsledku toho přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí ovlivnil srovnatelnost cen podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
(36)
Předpoklad, že společnosti ve spojení byly považovány za jeden hospodářský subjekt, je v důsledku nepřesný. Šetřením se zjistilo, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení a nedocházelo k žádné duplikaci úkolů souvisejících s vývozem mezi vyvážejícím výrobcem a dovozcem ve spojení. Proto nelze společnost ve spojení považovat za interní prodejní oddělení a tyto argumenty by měly být zamítnuty.
(37)
Alternativně, v případě, že by vývozní ceny byly upraveny na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, by podle tvrzení vyvážejícího výrobce měla být částka vyplacených provizí rovněž vyřazena z prodejních, správních a režijních nákladů společnosti ve spojení, které byly odečteny od ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v Unii v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Nicméně podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při výpočtu spolehlivé vývozní ceny by měly být od ceny při dalším prodeji prvnímunezávislému odběrateli v Unii odečteny veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a neexistuje právní základ, který by umožnil kompenzovat takové náklady jakýmkoli příjmem, jak požaduje vyvážející výrobce. Kromě toho se prodejní, správní a režijní náklady společnosti ve spojení v Unii týkají jiného prodejního kanálu (tj. prostřednictvím zákazníka ve spojení) než příjmu, který se týkal kanálu prodeje nezávislým odběratelům. A konečně, úprava přirážky podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a stanovení vývozní ceny podle téhož čl. 2 odst. 8 nebo 9 má často rozdílný účel a představuje dvě různé fáze analýzy dumpingu.
(38)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svá tvrzení týkající se provize uvedené ve 35. bodě odůvodnění, přičemž argumentoval tím, že by bylo nekonzistentní na jedné straně považovat transferové ceny mezi stranami ve spojení za nespolehlivé a na druhé straně upravovat vývozní cenu na základě dohody o provizích uzavřené mezi stranami ve spojení. Vyvážející výrobce dále zpochybnil zjištění uvedená ve 35. bodě odůvodnění, tedy že vyplácená provize přímo souvisela s čistou hodnotou prodeje a že tedy existoval přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí, který měl tak vliv na srovnatelnost cen, neboť provize se vyplácela jednou za měsíc a podrobnosti výpočtu provize si smluvní strany navzájem neposkytly.
(39)
Vyvážející výrobce nepodložil tato tvrzení dalšími důkazy ani na podporu svého tvrzení neposkytl další doplňující faktické informace, které by mohly uvedené závěry vyvrátit. Z toho důvodu se závěry uvedené ve 35. až 37. bodě odůvodnění potvrzují.
(40)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by měla být provedena úprava běžné hodnoty za propagační a motivační náklady. Vyvážející výrobce argumentoval tím, že tyto náklady nevznikly při prodeji na vývoz do Unie, přičemž měly přímý dopad na prodejní cenu na domácím trhu. Tento argument vyvážející výrobce opíral o tvrzení, že alespoň v některých případech tyto náklady mohly být vysledovány až ke specifickým prodejním transakcím na domácím trhu. Nakonec tento vyvážející výrobce argumentoval, že propagační a motivační náklady odrážejí různé úrovně obchodování na domácím trhu (kde byl glutamát sodný prodáván přímo maloobchodníkům) na jedné straně a prodeje do Unie (obchodníkům a distributorům) na straně druhé.
(41)
Šetření ukázalo, že propagační a motivační náklady byly většinou vázány na klienty, a nikoli na konkrétní prodejní transakce. Propagační a motivační náklady vznikají bez ohledu na to, zda je výrobek v konečném důsledku prodán. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady, o nichž se tvrdilo, že byly spojeny se specifickými prodejními transakcemi, nebyly ve skutečnosti zohledněny v ceně. Na tomto základě byl učiněn závěr, že propagační a motivační náklady neměly na ceny a srovnatelnost cen vliv a toto tvrzení by mělo být zamítnuto.
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že glutamát sodný s velkými krystaly (velikost ok) má odlišné fyzikální vlastnosti a prodává se na odlišné obchodní úrovni než glutamát sodný dovážený do Unie. Vyvážející výrobce proto argumentoval, že glutamát sodný s velkými krystaly by měl být ze stanovení běžné hodnoty vyloučen.
(43)
Šetřením se zjistilo, že existuje několik velikostí ok: prášek, jemné, pravidelné, malé a velké. Všechny velikosti ok jsou zahrnuty do definice výrobku, neboť mají stejné základní vlastnosti, konečné využití a jsou zaměnitelné. Proto by všechny typy výrobků měly být zahrnuty do stanovení běžné hodnoty. Kromě toho se šetřením zjistilo, že různé velikosti ok nejsou nákladovým faktorem.
(44)
Šetření dále prokázalo, že odběratelé na domácím trhu, kteří nakupovali glutamát sodný ve formě velkých ok, kupovali i další velikosti ok. Žádné důkazy neprokázaly, že by rozdíl v ceně pozorovaný u glutamátu sodného o velkosti velkých ok souvisel s fyzikálními vlastnostmi nebo obchodní úrovní, neboť bylo možné tento cenový rozdíl vztáhnout k dalším prvkům, jako jsou zákazníci a zakoupené objemy. Kromě toho vyvážející výrobce nevyčíslil údajný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech. Argumenty v tomto ohledu by proto měly být zamítnuty.
(45)
Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek týkajících se srovnání se potvrzují závěry, k nimž se došlo ve 39. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
(46)
Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá pro výpočet dumpingového rozpětí, jak je uvedena ve 47. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzuje.
(47)
S ohledem na vyřazení některých transakcí ze stanovení vývozní ceny jednoho vyvážejícího výrobce, jak je popsáno ve 25. bodě odůvodnění, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF (náklady, pojištění, přeprava) s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Všechny ostatní společnosti
28,4 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(48)
Zúčastněné strany zopakovaly, že by Komise do výrobního odvětví Unie neměla zahrnovat spolupracujícího výrobce v Unii, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tvrdila, že situace ohledně újmy může být tímto vztahem ovlivněna.
(49)
Dotčené strany nepředložily v tomto ohledu žádné nové informace. Zejména nedoložily svá tvrzení o tom, do jaké míry mohla být situace ohledně újmy ovlivněna. Jak je stanoveno v 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v tomto případě však není třeba vylučovat spolupracujícího výrobce v Unii z výrobního odvětví Unie navzdory jeho vztahu s nespolupracujícím vyvážejícím výrobcem v Indonésii, neboť tento jediný výrobce v Unii s Komisí během šetření plně spolupracoval a byl podroben dokonalé prověrce. Proto neměla skutečnost, že vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval, na průběh šetření žádný dopad. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(50)
Po poskytnutí informací dotčené strany zopakovaly svůj argument, že by spolupracující výrobce v Unii neměl být zahrnut do výrobního odvětví Unie, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tyto strany tvrdily, že odmítnutí spolupráce ze strany vyvážejícího výrobce ve spojení v Indonésii mohlo mít vliv na situaci týkající se újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. V podstatě tvrdily, že ceny glutamátu sodného se dohadují na celosvětovém základě a že vzhledem k uvedenému vztahu existovalo riziko křížové kompenzace, která spočívala ve snížení cen účtovaných zákazníkům na trhu Unie a účtování vyšších cen na trhu třetí země. Odmítnutím spolupráce v rámci šetření by vyvážející výrobce ve spojení v Indonésii zbavil Komisi možnosti zkontrolovat, zda docházelo ke křížové kompenzaci.
(51)
Dotčené strany sice předložily dané tvrzení, ale nepodložily jej žádnými skutečnými důkazy. V každém případě, pokud jde o ceny účtované výrobcem z Unie jeho zákazníkům na trhu Unie, které byly během šetření ověřeny, neexistovaly žádné náznaky, že byly tyto ceny sníženy z důvodu křížové kompenzace. Naopak, jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovozní ceny z Indonésie se během posuzovaného období snížily o 8 %, což vyvíjelo tlak na ceny na trhu Unie, takže výrobní odvětví Unie nemohlo svoje ceny zvýšit v souladu s nárůstem svých nákladů. Proto bylo výrobní odvětví Unie jako celek během posuzovaného období nuceno svoje ceny snížit. Tento argument byl proto zamítnut.
(52)
Jelikož k definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že popis vývoje spotřeby v Unii v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl neúplný. Především pak strana tvrdila, že pokles spotřeby od roku FY2010/2011 do roku FY2011/2012 byl způsoben tím, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen levnějším dovozem z Indonésie, a že proto odběratelé v Unii, kteří již neočekávali zvýšení cen, prodávali své nahromaděné zásoby, v důsledku čehož celkový objem prodeje v Unii klesl.
(54)
Okolnosti uvedené dotčenou společností nebyly v rozporu se závěry uvedenými v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles spotřeby v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 byl zapříčiněn hlavně poklesem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Konkrétně mezi lety FY2010/2011 a FY2011/2012 poklesl prodej výrobního odvětví Unie i dovoz ze třetích zemí. Zatímco se však celkový dovoz snížil pouze o 2 % (viz 107. bod odůvodnění prozatímního nařízení), objem prodeje výrobního odvětví Unie poklesl o 16 % (72. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem objemu výroby výrobního odvětví Unie, jak se uvádí v tabulce v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Jak ale ukazuje tabulka ve 104. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovoz z Vietnamu v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 vzrostl, na rozdíl od toho, co tvrdí zúčastněná strana, zatímco dovoz z ostatních třetích zemí, např. z Brazílie, během stejného období poklesl téměř o 60 %. Zjištění proto nepotvrdila domněnku, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen dovozem z Indonésie.
(56)
Dotčená strana navíc nedoložila své tvrzení, že uživatelé nahromadili před posuzovaným obdobím zásoby, které ve zvýšeném množství prodávali, když se zvýšil dovoz z Indonésie. Ani tato tvrzení nemohla být během šetření potvrzena. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(57)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby v Unii, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 52. až 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovoz z dotčené země
(58)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se dovozu z dotčené země, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 56. až 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(59)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ačkoli objem výroby a využití kapacity během posuzovaného období klesly, bylo tomu pouze důsledkem výrazného zvýšení před uvedeným obdobím. Tato strana tvrdila, že snížení v posuzovaném období nelze považovat za negativní vývoj a že nesvědčí o újmě. Při posuzování vývoje ukazatelů újmy se nicméně zohledňují pouze tendence zjištěné během posuzovaného období. V projednávaném případě neexistuje žádný platný důvod pro odchylku od této praxe a pro posuzování vývoje ukazatelů újmy během delšího období. Tento argument by se měl proto zamítnout.
(60)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že náklady výrobního odvětví Unie se mohly zvýšit případným zahrnutím vedlejších produktů, což by také ovlivnilo ziskovost. Toto tvrzení bylo nepravdivé. Výrobní náklady výrobního odvětví Unie, včetně vedlejších produktů, byly podrobeny ověření, přičemž byla uspokojivě doložena úplnost a správnost nákladů. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(61)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vývoje ukazatelů újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo v 67. až 93. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr týkající se újmy
(62)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že ne všechny ukazatele újmy vykazovaly klesající tendenci a že výskyt záporné tendence v případě jen několika ukazatelů újmy nestačí pro vyvození závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu.
(63)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení nemusí všechny ukazatele újmy svědčit o nepříznivých tendencích, aby mohl být učiněn závěr o existenci újmy. Tvrzení bylo navíc nesprávné, jelikož šetření ukázalo, že téměř všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Tvrzení by se proto mělo zamítnout.
(64)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje Komise závěry učiněné v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingového dovozu
(65)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem ke zjištěním uvedeným v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že se vážené průměrné rozpětí cenového podbízení indonéského dovozu během období šetření pohybovalo mezi 0 % a 5 %, nemohl tento dovoz způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, neboť nemohl vyvíjet na trhu Unie žádný cenový tlak.
(66)
Toto tvrzení však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Jak je uvedeno v 99. a 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu z Indonésie během posuzovaného období výrazně vzrostl, a to jak v absolutních hodnotách, tak co se týče podílu na trhu. Tento nárůst se odehrál ve stejné době jako pokles objemu prodeje a snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Dovoz v tak značném množství donutil výrobní odvětví Unie snížit své prodejní ceny, aby je sladilo s úrovní cen indonéského dovozu. V důsledku toho bylo zjištěné rozpětí cenového podbízení skutečně nízké. Zároveň však výrobní odvětví Unie nemohlo své ceny stanovit v souladu se zvyšováním nákladů, což vedlo ke značnému poklesu jeho ziskovosti během posuzovaného období. To potvrzuje rozsah zjištěných rozpětí újmy, která se pohybují mezi 24,9 % a 47,0 %, jak je uvedeno ve 125. bodě odůvodnění níže. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(67)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vlivu dumpingového dovozu, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vliv dalších faktorů
2.1. Vliv dovozu z Číny
(68)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu se závěry ve 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení měl čínský dovoz negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, a přispěl tedy k podstatné újmě.
(69)
V absolutních číslech zůstal objem dovozu z Číny během posuzovaného období na nízké úrovni, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Navíc, pokud se vezmou v úvahu antidumpingová cla, byly dovozní ceny vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie a rovněž vyšší než indonéské dovozní ceny. Tvrzení, že čínský dovoz přispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, bylo s ohledem na objemy a ceny dovozu z Číny zamítnuto.
(70)
Byly proto potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 102. a 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(71)
Jelikož ke vlivu dovozu z jiných třetích zemí nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 104. až 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3. Vývoj spotřeby v Unii
(72)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem spotřeby v Unii, který byl proto hlavní příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(73)
Jak je uvedeno ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokles spotřeby činil pouze 2 %, zatímco pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie dosahoval během posuzovaného období výše 17 %. Pokles spotřeby proto nemůže vysvětlit mnohem vyšší pokles objemu prodeje. Dovoz z Indonésie navíc vzdor klesající spotřebě vzrostl. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(74)
Jelikož nebyla v tomto ohledu předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(75)
Jelikož ke vlivu vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 110. až 112. bodě odůvodnění.
2.5. Údajná neefektivnost výrobního odvětví Unie
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací dvě strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, byla údajná neefektivnost výrobního procesu výrobního odvětví Unie, včetně neúčinného využívání zdrojů ze strany tohoto odvětví.
(77)
Tyto strany neupřesnily povahu údajné neefektivnosti. Jak je stanoveno ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření neodhalilo žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(78)
Po poskytnutí informací zúčastněná strana zopakovala svá tvrzení týkající se neefektivnosti výrobního odvětví Unie. Daná strana v této souvislosti tvrdila, že odstávky výroby kvůli údržbě, začlenění její bývalé přidružené společnosti, zvýšení nákladů práce a nadcházející významné investice a jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie nebyly předmětem šetření.
(79)
Na rozdíl od toho, co tvrdila tato strana, Komise ve skutečnosti výše uvedené faktory analyzovala, jak se uvádí v 94. až 96. bodě odůvodnění (odstávky kvůli údržbě), v 89. a 90. bodě odůvodnění (začlenění bývalé přidružené společnosti), v 91. bodě odůvodnění (náklady práce) a v 82. a 83. bodě odůvodnění (investice) níže, tyto faktory ale nepoukazovaly na žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(80)
Jelikož k výše uvedenému nebyla předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6. Finanční krize
(81)
Jelikož k dopadu finanční krize nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7. Investice a regulační požadavky EU týkající se bezpečnosti
(82)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu způsobila vysoká úroveň investic ze strany výrobního odvětví Unie. Tato strana argumentovala, že není důležité, zda jsou investice nezbytné, neboť by se měl analyzovat pouze jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie a zejména jejich dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(83)
Tato strana nevysvětlila, do jaké míry mohly mít investice výrobního odvětví Unie dopad na jeho ziskovost. Jak je popsáno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, investice výrobního odvětví Unie byly založeny na odůvodněných obchodních rozhodnutích a nelze je považovat za nepřiměřené. Investiční náklady se navíc v průběhu času odepisují a jako takové nemohly mít žádný významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(84)
Po zveřejnění informací tato zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že újma byla způsobena regulačními požadavky na bezpečnost a vysokou mírou investic výrobního odvětví Unie uskutečněných v zájmu splnění takových požadavků. Zopakovala též, že skutečnost, že tato rozhodnutí byla přiměřenými obchodními rozhodnutími a že při analýze by se měl zohlednit jen vliv na ziskovost, nebyla relevantní. V této souvislosti nakonec tvrdila, že skutečnost, že investiční náklady se v průběhu času odepisují, není relevantní.
(85)
Na rozdíl od toho, co tato strana tvrdila, se při hodnocení zohlednil vliv provedených investic na ziskovost výrobního odvětví Unie. Odpisy investičních nákladů jsou nákladovým faktorem, který je z hlediska stanovení ziskovosti relevantní, a proto se musí zohlednit. Tento argument byl proto zamítnut.
(86)
Jelikož k vlivu investic a regulačních požadavků EU týkajících se bezpečnosti nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 115. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8. Ceny surovin a další náklady
2.8.1. Výrobní náklady
(87)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ziskovost poklesla vlivem souběžného zvýšení výrobních nákladů obecně. Proto je újma způsobena tímto zvýšením výrobních nákladů spíše než dovozem z Indonésie.
(88)
Jak je uvedeno ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvýšení výrobních nákladů se kvůli cenovému tlaku ze strany indonéského dovozu glutamátu sodného nemohlo promítnout do prodejní ceny. Klesající ziskovost byla tedy způsobena hlavně nárůstem dumpingového dovozu a tento argument by měl být zamítnut.
2.8.2. Začlenění bývalé přidružené společnosti
(89)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že nebyl dostatečně analyzován vliv začlenění bývalé přidružené společnosti na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana tvrdila, že toto začlenění mělo negativní dopad na ziskovost, a proto způsobilo újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(90)
Komise dále prošetřila dopad začlenění bývalé přidružené společnosti na příslušné ukazatele újmy, jako jsou náklady výroby, zaměstnanost, investice a ziskovost. Je třeba poznamenat, že přidružená společnost byla zapojena pouze do prodeje dotyčného výrobku. Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie bylo během rozpočtového roku, v němž došlo k začlenění (FY2011/2012), ziskové. Následující rozpočtový rok (FY2012/2013) byla ziskovost záporná. To se však časově shodovalo se zvýšením objemu dovozu z Indonésie, který se ve skutečnosti během téhož roku zdvojnásobil. Na tomto základě analýza nepotvrdila, že by začlenění bývalé přidružené společnosti mělo významný negativní dopad na ziskovost, a tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
2.8.3. Náklady práce
(91)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zapříčinilo zvýšení mzdových nákladů. Zatímco růst celkových nákladů je rovněž způsoben zvýšením nákladů práce během posuzovaného období, šetření ukázalo, že dopad zvýšení nákladů na pracovní sílu na celkové náklady výroby nebyl významný (přesný údaj nelze uvést z důvodu jeho důvěrné povahy). Na tomto základě nelze nárůst nákladů práce považovat za příčinu podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, a tvrzení v tomto ohledu by měla být zamítnuta.
(92)
V návaznosti na zveřejnění informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že náklady práce by se neměly posuzovat izolovaně, ale měl by se zohlednit dopad zvýšení jednotlivých nákladových položek jako celek.
(93)
Jak se uvádí v 87. a 88. bodě odůvodnění, Komise zvýšení výrobních nákladů jako celku posoudila, a proto byl argument v této souvislosti zamítnut.
2.8.4. Odstávky kvůli údržbě
(94)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles výroby a prodeje lze připsat na vrub odstávkám výrobního odvětví Unie kvůli údržbě, které způsobily pokles objemu prodeje. Proto by snížení výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Unie nemělo být přičítáno dovozu z Indonésie.
(95)
Šetření ukázalo, že pokles výroby mezi FY2012/2013 a obdobím šetření skutečně časově korespondoval s prodlouženou odstávkou výroby kvůli údržbě, ta však byla prováděna pouze ve snaze snížit vysoké zásoby v důsledku klesajícího prodeje za předchozí roky posuzovaného období.
(96)
Proto byl pokles výroby a prodeje důsledkem nárůstu dumpingového dovozu glutamátu sodného z Indonésie a tento argument by měl být zamítnut.
(97)
Po zveřejnění informací další zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že ujmu lze připsat na vrub odstávkám kvůli údržbě a že je nepodstatné, zda byly tyto odstávky zapotřebí či nikoli. Tato strana tvrdila, že by se měl zohlednit dopad těchto odstávek na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(98)
Jak se uvádí v 95. a 96. bodě odůvodnění, odstávky kvůli údržbě byly důsledkem klesajícího prodeje, který byl sám o sobě důsledkem nárůstu dumpingového dovozu z Indonésie. Dovoz z Indonésie proto skutečně způsobil odstávky kvůli údržbě, které z tohoto důvodu nelze posuzovat izolovaně ani považovat za přerušení příčinné souvislosti mezi tímto dovozem a způsobenou újmou. Argument dotčené zúčastněné strany byl proto zamítnut.
2.8.5. Oslabení indonéské rupie
(99)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že vyvážející výrobci získali komparativní výhodu vlivem oslabení indonéské rupie v období mezi lednem 2012 a lednem 2014, které nesouviselo s jejich rozhodnutími o cenách. Tato strana tvrdila, že by měl být prošetřen dopad tohoto faktoru.
(100)
V této souvislosti je třeba připomenout, že pravděpodobný vliv dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v podstatě zkoumá zjištěním cenového podbízení, cenového propadu a stlačení cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje, aby byl cenový rozdíl zjištěn na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnný kurz nemůže být považován za faktor způsobující výrobnímu odvětví Unie újmu, jelikož je neoddělitelně spjat s dovozem samým. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.8.6. Závěry
(101)
Jelikož k vlivu nákladů surovin a dalších nákladů nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 117. až 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(102)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinné souvislosti, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 121. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 127. až 129. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodních společností
(104)
Jelikož k zájmu dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 130. až 132. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů
(105)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden uživatel zopakoval své tvrzení popsané ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle něhož spotřeba glutamátu sodného v Unii dle očekávání významně vzroste, zejména kvůli zákazu, který EU uvalila na fosforečnany a jiné sloučeniny fosforu, které budou údajně nahrazeny glutamátem sodným používaným pro nepotravinářské odvětví. Tento uživatel dále argumentoval, že kapacita výrobního odvětví Unie by nedostačovala k uspokojení rostoucí poptávky na trhu Unie. Tato strana dále tvrdila, že nárůst spotřeby bude pro výrobní odvětví Unie prospěšný, neboť bude moci zvýšit svůj objem prodeje. Stejný uživatel zopakoval své tvrzení, že nebude k dispozici dostatek alternativních zdrojů dodávek, a to zejména proto, že výrobci z jiných třetích zemí tvoří součást stejné skupiny společností jako výrobní odvětví Unie, a proto nebudou zásobovat trh Unie.
(106)
Jak se nastiňuje ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je obtížné předvídat budoucí dopad nového regulačního rámce Unie týkajícího se zákazu fosforečnanů a dalších sloučenin fosforu na výrobní odvětví Unie. Dotyčná strana konkrétně neposkytla žádné informace nebo důkazy o tom, zda a do jaké míry tato událost zvýší poptávku po glutamátu sodném v Unii.
(107)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má volnou kapacitu a bude schopno objem své výroby zvýšit a alespoň částečně tak zvýšenou poptávku na trhu Unie uspokojit. Celková kapacita Unie během období šetření překročila celkovou spotřebu v Unii.
(108)
Pokud jde o alternativní zdroje dodávek, jak již bylo uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetřením bylo zjištěno, že výroba glutamátu sodného existuje v několika třetích zemích. Na začátku posuzovaného období, tedy v roce FY2010/2011, byl podíl dovozu z jiných třetích zemí (například Brazílie, Vietnamu a Koreje) značný a poklesl teprve tehdy, když vzrostl dovoz za nízké ceny z Indonésie. Při šetření bylo rovněž zjištěno, že v několika třetích zemích působí dodavatelé, kteří nepatří do stejné skupiny jako výrobní odvětví Unie. Dovoz z jiných třetích zemí by mohl pokračovat, pokud by se na trhu Unie obnovily rovné podmínky.
(109)
Tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(110)
V návaznosti na konečné zveřejnění táž zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že poptávka po glutamátu sodném v Unii se výrazně zvýší v důsledku budoucího zákazu fosfátů a že výrobní odvětví Unie nebude schopné tuto rostoucí poptávku v Unii uspokojit. Tato strana však nepředložila žádné nové informace ani konkrétní důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(111)
Táž zúčastněná strana rovněž po konečném zveřejnění tvrdila, že Komise nezohlednila procentuální podíl, který glutamát sodný představuje v rámci celkových nákladů na detergenty. Příslušná strana však nepředložila žádný nový prvek, který by odporoval zjištěním uvedeným ve 138. a 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle nichž bude možný dopad opatření na tuto společnost omezený. Tento argument byl proto zamítnut.
(112)
Táž zúčastněná strana na závěr tvrdila, že se nezohlednily dodatečné náklady pro nepotravinářský průmysl a uživatele nepotravinářských výrobků. Nepředložila však žádné nové informace ani důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(113)
Další uživatel tvrdil, že dopad opatření proti Indonésii a Číně na uživatele by se měl posuzovat společně.
(114)
Dopad obou opatření na uživatele byl analyzován zejména v souvislosti s dostupností alternativních zdrojů dodávek ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jak bylo uvedeno ve 108. bodě odůvodnění, tato analýza ukázala, že existuje řada třetích zemí s potenciálem vyvážet glutamát sodný do Unie. Tyto třetí země byly na trhu Unie přítomny předtím, než do Unie ve zvýšeném množství vstoupil dumpingový dovoz z Indonésie.
(115)
Tvrdilo se, že uživatelé nejsou, vzhledem k vysoké konkurenci na trhu Unie s hotovými potravinovými výrobky, schopni přenést dodatečné náklady antidumpingového cla na konečné spotřebitele.
(116)
Jak se uvádí ve 135. až 137. bodě prozatímního nařízení, pokud jde o odvětví potravin a nápojů, glutamát sodný představuje pouze asi 5 % celkových nákladů výrobků obsahujících glutamát sodný, vyráběných spolupracujícími společnostmi. Zjistilo se, že tyto společnosti jsou ziskové. Zúčastněná strana neposkytla žádné informace, které by tato zjištění popíraly. Proto byly potvrzeny závěry uvedené ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že opatření budou mít na tyto společnosti pouze omezený dopad, a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
4. Zájem dodavatelů surovin
(117)
Po poskytnutí prozatímních informací dva dodavatelé zpochybnili závěr uvedený ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přičemž tvrdili, že zánik výrobního odvětví Unie by měl významný dopad na jejich obchodní činnost. Tito dodavatelé argumentovali, že vliv případného zastavení výroby glutamátu sodného ze strany výrobního odvětví Unie by měl negativní dopad na jejich celkový obchod, neboť závody na výrobu cukru musí neustále produkovat určité množství cukrového sirupu a melasy, jejichž hlavním odběratelem je výrobní odvětví Unie. Pokud by cukr v těchto formách zůstal neprodán, mohlo by to ovlivnit celkovou efektivnost příslušného závodu.
(118)
Tato tvrzení však nebyla doložena, a nemohla být proto zohledněna.
5. Další argumenty
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala své připomínky ohledně údajného dominantního postavení výrobního odvětví Unie, a tvrdila, že uložením opatření na glutamát sodný by výrobní odvětví Unie mělo na trhu Unie komparativní výhodu. Nebyly však předloženy žádné nové důkazy, které by tato tvrzení podpořily. Závěry učiněné ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly proto potvrzeny a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
6. Závěr týkající se zájmu Unie
(120)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se zájmu Unie, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo ve 126. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy (rozpětí újmy)
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila výpočet cílového zisku použitý k určení úrovně pro odstranění újmy, jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tato strana tvrdila, že přiměřenou úrovní zisku související s trhem, založenou na čistém ziskovém rozpětí před zdaněním výrobců glutamátu sodného ve dvou asijských zemí dosaženém v roce 2013, by bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % až 5 %.
(122)
Ziskové rozpětí použité při určení úrovně pro odstranění újmy odpovídalo ziskovému rozpětí, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vliv dumpingového dovozu z Indonésie začal působit až během třetího roku posuzovaného období. Proto se považovalo za vhodné stanovit ziskové rozpětí na základě prvních dvou let posuzovaného období.
(123)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 150. až 152. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(124)
Vzhledem k závěrům, k nimž se dospělo ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku, a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě byla revidována individuální celní sazba jednoho vyvážejícího výrobce po poskytnutí prozatímních informací, neboť některé transakce byly ze stanovení vývozní ceny vyřazeny.
(125)
Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(v %)
Rozpětí újmy
(%)
Konečné antidumpingové clo
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Všechny ostatní společnosti
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Sazby antidumpingových cel pro individuální společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení pod svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by měla být uvalena celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených antidumpingových celních sazeb pro individuální společnosti.
(127)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Taková žádost musí být zaslána Komisi (4). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(128)
Za účelem minimalizace rizika obcházení těchto opatření, které vzhledem k velkému rozdílu mezi celními sazbami hrozí, je nutné přijmout zvláštní opatření, která umožní zajistit uplatňování individuálních antidumpingových cel. Společnosti, na něž se vztahují antidumpingové celní sazby pro individuální společnosti, musí celním orgánům členských států předložit platnou obchodní fakturu. Faktura musí splňovat požadavky stanovené v příloze. Na dovoz, k němuž není přiložena taková faktura, se vztahuje antidumpingové clo platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(129)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, nebude se antidumpingové clo pro všechny ostatní společnosti vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(130)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány.
(131)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení stanovisko nepředložil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného, v současnosti vedeného pod kódem KN ex 2922 42 00 (kód TARIC 2922420010) a pocházejícího z Indonésie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanoveny takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Všechny ostatní společnosti
28,4
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle prováděcího nařízení (EU) č. 904/2014 se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2015.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/84
оd 21. siječnja 2015.
o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz mononatrij-glutamata podrijetlom iz Indonezije
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. studenoga 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) („Osnovna uredba”), a posebno njezin članak 9. stavak 4.,
budući da:
A. POSTUPAK
1. Privremene mjere
(1)
Europska komisija („Komisija”) uvela je 22. kolovoza 2014. privremenu antidampinšku pristojbu na uvoz mononatrij-glutamata podrijetlom iz Indonezije Uredbom Komisije (EU) br. 904/2014 (2) („Privremena uredba”).
(2)
Postupak je pokrenut je 29. studenoga 2013. nakon pritužbe koju je 16. listopada 2013. podnijelo društvo Ajinomoto Foods Europe SAS („podnositelj pritužbe”), jedini proizvođač mononatrij-glutamata iz Unije koji stoga predstavlja 100 % ukupne proizvodnje mononatrij-glutamata u Uniji.
(3)
Kako je utvrđeno uvodnom izjavom 20. Privremene uredbe, ispitnim postupkom u vezi s dampingom i štetom obuhvaćeno je razdoblje od 1. listopada 2012. do 30. rujna 2013. („razdoblje ispitnog postupka”). Ispitivanjem kretanja važnih za ocjenu štete obuhvaćeno je razdoblje od 1. travnja 2010. do kraja razdoblja ispitnog postupka („promatrano razdoblje”).
2. Daljnji postupak
(4)
Nakon objave bitnih činjenica i zaključaka na temelju kojih je uvedena privremena antidampinška pristojba („privremena objava”) nekoliko zainteresiranih strana dostavilo je pisane podneske u kojima su iznijele svoja stajališta o privremenim nalazima. Rasprava je odobrena svim zainteresiranim stranama koje su je zatražile.
(5)
Komisija je razmotrila pisana i usmena očitovanja zainteresiranih strana te, prema potrebi, u skladu s tim izmijenila privremene nalaze.
(6)
Komisija je obavijestila sve strane o bitnim činjenicama i zaključcima na temelju kojih je namjeravala uvesti konačnu antidampinšku pristojbu na uvoz mononatrij-glutamata podrijetlom iz Indonezije i konačno naplatiti iznose osigurane privremenom pristojbom („konačna objava”). Svim stranama dano je razdoblje u kojem su se mogle očitovati o konačnoj objavi.
(7)
Očitovanja koja su dostavile zainteresirane strane razmotrena su i, prema potrebi, uzeta u obzir.
3. Uzorkovanje
(8)
U nedostatku bilo kakvih primjedaba na uzorkovanje nepovezanih uvoznika potvrđuju se privremeni nalazi iz uvodnih izjava od 7. do 19. Privremene uredbe.
B. PREDMETNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
(9)
Kako je utvrđeno uvodnom izjavom 21. Privremene uredbe, predmetni je proizvod mononatrij-glutamat („MNG”) podrijetlom iz Indonezije, trenutačno razvrstan u oznaku KN ex 2922 42 00 („predmetni proizvod”). MNG je aditiv hrani te se uglavnom upotrebljava kao pojačivač okusa u juhama, bujonima, jelima od ribe i mesa, mješavinama začina i gotovoj hrani. Proizvodi se u obliku bijelog bezmirisnog kristala raznih veličina. MNG se upotrebljava i u kemijskoj industriji za primjenu u neprehrambenim proizvodima kao što su deterdženti. MNG je dostupan u raznim pakiranjima, od paketa za potrošače od 0,5 g do velikih vreća od 1 000 kg. Trgovci na malo prodaju manja pakiranja privatnim potrošačima, a veća pakiranja od 20 kg i više namijenjena su u industrijske svrhe. Osim toga, postoje različiti razredi čistoće. Međutim, ne postoje razlike između obilježja mononatrij-glutamata temeljene na veličini pakiranja ili razredu čistoće.
(10)
Budući da nije bilo primjedaba na predmetni proizvod i istovjetni proizvod, potvrđuju se zaključci iz uvodnih izjava od 21. do 25. Privremene uredbe.
C. DAMPING
1. Uobičajena vrijednost
(11)
Budući da nije bilo primjedaba u vezi s uobičajenom vrijednošću, potvrđuju se uvodne izjave od 26. do 31. Privremene uredbe.
2. Izvozna cijena
(12)
Oba indonezijska proizvođača izvoznika koja surađuju ponovila su tvrdnje da su prodajne cijene koje naplaćuju svojim povezanim društvima u skladu s uobičajenim tržišnim uvjetima te da je, prema tome, određivanje izvozne cijene potrebno temeljiti na prodajnoj cijeni između matičnog društva u Indoneziji i prvog povezanog kupca umjesto na izračunanoj izvoznoj cijeni.
(13)
Oba su proizvođača izvoznika poduprla ovu tvrdnju navodeći da nije bilo dokaza u vezi s međusobnom kompenzacijom između proizvoda ili ostalih troškova nastalih između matičnog društva u Indoneziji i njihovih povezanih društava. Stoga se zaključci iz uvodne izjave 37. Privremene uredbe nisu trebali temeljiti na tim elementima.
(14)
Osim toga, jedan proizvođač izvoznik tvrdio je da njegovo povezano društvo u Uniji nije uvoznik nego posrednik koji preprodaje proizvod u Uniji prije carinjenja. Navedeni proizvođač izvoznik stoga je tvrdio da zaključci iz uvodne izjave 37. Privremene uredbe, odnosno da transferna cijena među povezanim društvima nije bila na razini kojom bi se povezanim uvoznicima omogućilo da ostvare razumnu dobit u Uniji, nisu primjenjivi.
(15)
Potrebno je napomenuti da je sama činjenica da su izvoznik i uvoznik povezani dovoljna kako bi Komisija smatrala stvarne izvozne cijene nepouzdanima jer je povezanost izvoznika i uvoznika jedan od brojnih razloga zbog kojih se stvarne izvozne cijene mogu smatrati nepouzdanima. Zbog povezanosti dobavljača i uvoznika cijene koje dobavljač naplaćuje svojem povezanom društvu u Uniji transferne su cijene koje nisu rezultat pregovora u skladu s uobičajenim tržišnim uvjetima koji obično prevladavaju među nezavisnim društvima. Osim toga, očito je da troškovi koji proizlaze iz aktivnosti povezanog društva i profitna marža koju to društvo ostvaruje u znatnoj mjeri smanjuju iznos koji prima proizvođač izvoznik s obzirom na to da ih obično snosi uvoznik.
(16)
Nadalje, ispitnim postupkom o ovom predmetu otkriveno je da relevantna povezana društva nisu ostvarila održivu profitnu maržu u Uniji. U tom je pogledu najprije potrebno naglasiti da se profitna marža nepovezanog uvoznika koji surađuje nije mogla upotrijebiti jer je bila povjerljiva i stoga je se nije smjelo otkriti konkurentima. Stoga je za referentnu vrijednost upotrijebljena (3) profitna marža koja je upotrijebljena u prethodnom postupku povezanom s drugim kemijskim proizvodom koji proizvodi slična industrija i koji se uvozi u Uniju u sličnim okolnostima kao u ovom predmetu. Ova profitna marža čini najobjektivniji temelj za postizanje zadovoljavajuće procjene izvozne cijene u skladu s uobičajenim tržišnim uvjetima. Upotrijebljena razumna profitna marža iznosila je 5 %. Budući da je dobit koju su ostvarila povezana društva u Uniji znatno niža od tog praga, i s obzirom na neodrživu prirodu takve dobiti, transfernu cijenu nije se moglo smatrati pouzdanom.
(17)
Osim toga, pozitivni dokazi da je među povezanim društvima uistinu bilo međusobnih kompenzacija ili određenih troškova koje obično snosi uvoznik, no koje plaća bilo koja strana, nisu nužno potrebni. Kako je prethodno navedeno, te troškove uvijek snosi povezano društvo ako takvo društvo obavlja funkcije prodaje i izvoza. S obzirom na njihovu povezanost, ne može se odbaciti mogućnost da su među povezanim društvima nastali određeni troškovi i da je bilo međusobnih kompenzacija kroz druge proizvode, zbog čega su transferne cijene nepouzdane.
(18)
Jednako tako, nije bitno obavlja li povezano društvo u Uniji sve funkcije uvoznika ili obavlja druge funkcije. Bitan čimbenik jest pouzdanost izvozne cijene na razini granice Zajednice. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 15., trenutačnim ispitnim postupkom otkriveno je da razine cijena među povezanim društvima nisu omogućile povezanim društvima u Uniji da ostvare razumnu profitnu maržu. Nijedan izvoznik nije dostavio dokaze o tome zašto bi ova profitna marža bila neprimjerena i stoga je tvrdnje o njezinoj neprimjerenosti potrebno smatrati nepotkrijepljenima. Tvrdnja da jedno od tih povezanih društava nije obavljalo funkcije uvoznika u Uniji nije opravdana jer, kako je prethodno navedeno, nije bitno koje je točno funkcije društvo obavljalo u Uniji. Osim toga, činjenica da je društvo obavljalo samo neke funkcije uvoznika nužno se odražava u iznosu troškova prodaje, općih i administrativnih troškova („troškovi POA”) povezanih društava, no ne i u upotrijebljenoj profitnoj marži. Osim toga, potrebno je napomenuti da činjenica da povezano društvo obavlja određene aktivnosti prije uvoza ne znači da se izvozna cijena ne može odrediti na temelju preprodajne cijene prvom nezavisnom kupcu uz potrebne prilagodbe provedene u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe.
(19)
Nakon konačne objave dva indonezijska proizvođača izvoznika koja surađuju ponovila su tvrdnje povezane s određivanjem izvozne cijene. Jedan proizvođač izvoznik osporavao je nalaze utvrđene u uvodnoj izjavi 15. da je sama činjenica da su izvoznik i uvoznik povezani dovoljna kako bi Komisija smatrala stvarne izvozne cijene nepouzdanima te je tvrdio da bi to bilo protivno članku 2. stavku 9. Osnovne uredbe. Osim toga, isti proizvođač izvoznik tvrdio je da se zaključci utvrđeni u uvodnoj izjavi 17. da određene troškove koje snosi povezano društvo ako takvo društvo obavlja funkcije prodaje i izvoza, ne temelje na činjenicama predmeta. Konačno, ovaj proizvođač izvoznik tvrdio je da Komisija nije u obzir uzela činjenicu da su razine cijena povezanom društvu i onih nezavisnom kupcu u Uniji bile slične.
(20)
Drugi proizvođač izvoznik ponovio je tvrdnju da bi trebalo u obzir uzeti njegovu izvoznu cijenu prvom nezavisnom kupcu na granici Unije radi određivanja izvozne cijene pri čemu naglašava da je povezano društvo djelovalo samo kao posrednik te da su, među ostalim, carinjenje proveli nepovezani kupci u Uniji.
(21)
U odgovoru na te tvrdnje navodi se da je u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe Komisija smatrala da bi na temelju činjenica predmeta trebale biti izračunane izvozne cijene zbog povezanosti izvoznika i povezanih strana. Ispitnim postupkom doista je otkriveno da relevantne povezane strane nisu ostvarile održivu profitnu maržu u Uniji tijekom razdoblja ispitnog postupka. U tom pogledu, funkcija povezanog društva u Uniji nije relevantna kada se određuje treba li u ovom predmetu izračunati izvozne cijene. Uz to, kako je prethodno navedeno u uvodnoj izjavi 18., činjenica da povezana društva obavljaju samo određene funkcije nije prepreka za primjenu članka 2. stavka 9. Osnovne uredbe, ali odražava se u nižem iznosu troškova POA koji se odbija od cijene po kojoj se predmetni proizvod prvi put preprodaje nezavisnom kupcu. Konačno, navodi se i da proizvođači izvoznici nisu dostavili nikakve nove činjenične dokaze kojima se bi se ti zaključci mogli preispitati. U pogledu tvrdnje koja se odnosi na sličnu razinu cijena povezanim i nezavisnim kupcima u Uniji, potrebno je napomenuti da je ta tvrdnja navedena u uvodnoj izjavi 37. Privremene uredbe. Istražnim postupkom utvrđeno je da, unatoč sličnim razinama cijena nezavisnim kupcima, transferne cijene među povezanim društvima nisu bile na razini kojom bi se povezanim uvoznicima omogućilo da ostvare održivu dobit u Uniji. Stoga je te tvrdnje potrebno odbaciti.
(22)
Stoga je potrebno odbaciti tvrdnje koje se odnose na posezanje za izračunanim izvoznim cijenama u ovom ispitnom postupku.
(23)
Ista dva proizvođača izvoznika tvrdila su da bi, budu li izvozne cijene određene unatoč njihovim tvrdnjama iz uvodnih izjava 12. do 14., razumna profitna marža od 5 % upotrijebljena za određivanje izvozne cijene bila precijenjena te da je potrebno upotrijebiti stvarnu profitnu maržu njihovih povezanih društava jer su cijene među povezanim stranama bile na jednakoj razini kao cijene prema nezavisnim kupcima.
(24)
Na temelju razmatranja iz uvodnih izjava od 15. do 18. o pouzdanosti transfernih cijena i profitnih marži povezanih društava u Uniji, ovu je tvrdnju potrebno odbaciti. U svakom slučaju, prilagodbe provedene za troškove nastale u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe temeljile su se na vlastitim troškovima POA relevantnih društava i stoga su odražavale aktivnosti tih društava bez obzira na njihove funkcije. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(25)
Jedan od prethodno navedenih proizvođača izvoznika tvrdio je da je, za posebne transakcije s društvom koje nije povezano s proizvođačem izvoznikom, izvoznu cijenu trebalo temeljiti na stvarnoj plaćenoj cijeni ili plativoj cijeni u skladu s člankom 2. stavkom 8. Osnovne uredbe. Međutim, Komisija je utvrdila da predmetna prodaja nije bila izvozna prodaja u Uniju. Na temelju toga predmetne transakcije isključene su iz određivanja izvozne cijene. Nakon konačne objave proizvođač izvoznik osporavao je to isključenje na temelju toga da bi Komisija trebala uzeti u obzir svu prodaju predmetnog proizvoda u Uniji koji proizvodi proizvođač izvoznik. Međutim, sva prodaja predmetnom nezavisnom kupcu uzeta je u obzir za određivanje izvozne cijene. Svaka naknadna transakcija tog nezavisnog kupca ne može se uzeti u obzir prvo zato jer to nije izvozna prodaja u smislu članka 2. stavaka 8. i 9. Osnovne uredbe, a drugo postoji rizik od dvostrukog brojanja te prodaje. Na temelju toga tvrdnja proizvođača izvoznika je odbačena.
(26)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u pogledu određivanja izvozne cijene, potvrđuju se zaključci iz uvodnih izjava od 32. do 38. Privremene uredbe.
3. Usporedba
(27)
Nakon privremene objave dva proizvođača izvoznika koji surađuju osporavali su što se troškovi koji su nastali za prijevoz robe od tvornice do skladišta smatraju internim troškovima logistike, koji stoga ne utječu na usporedivost cijena.
(28)
Jedan od proizvođača izvoznika imao je nekoliko skladišta za distribuciju na domaćem tržištu iz kojih je MNG otpreman krajnjim kupcima. Navedeni proizvođač izvoznik tvrdio je da je troškove prijevoza od tvornice do skladišta potrebno smatrati domaćim troškovima vozarine i da ih je potrebno odbiti od uobičajene vrijednosti jer ti troškovi nisu nastali iz izvozne prodaje. Drugi proizvođač izvoznik tvrdio je da se u pojedinim slučajevima trošak prijevoza robe do skladišta može povezati s posebnim računom i time predstavlja izravne troškove prodaje, a taj je trošak uključen u cijenu koja se naplaćuje kupcima, što utječe na usporedivost cijena. Zbog toga ga je potrebno odbiti od uobičajene vrijednosti.
(29)
Skladišta se smatraju dijelom poslovnih prostorija proizvođača izvoznika i proizvod je spreman za prodaju tek od trenutka kad se nalazi u skladištu. Udaljenost skladišta od tvornice nije bitna, kao ni to može li se prijevoz od tvornice do skladišta povezati s posebnom transakcijom u domaćoj prodaji s obzirom na to da ti troškovi obično nastaju prije prodaje i stoga ne predstavljaju izravan trošak prodaje koji utječe na usporedivost cijena. Stoga je, na temelju članka 2. stavka 10. točke (e) Osnovne uredbe, tvrdnje u tom smislu potrebno odbaciti.
(30)
Nakon privremene objave proizvođač izvoznik koji surađuje i koji je izvozio MNG preko povezanog društva koje se nalazi izvan Unije tvrdio je da njegov izvoz nije potrebno prilagoditi u skladu s člankom 2. stavkom 10. točkom i. Osnovne uredbe jer povezano društvo izvan Unije nije postupalo kao posrednik i nije poslovalo na temelju provizije. Proizvođač izvoznik jednako je tako tvrdio da marža za predmetno povezano društvo, koja je služila kao temelj provedene prilagodbe, ne utječe na usporedivost cijena jer je Komisija pri određivanju izvozne cijene već odbila razumnu profitnu maržu na razini povezanog društva u Uniji kojom bi se obuhvatile sve profitne marže povezane sa svim transakcijama unutar društva. Proizvođač izvoznik tvrdio je da je, štoviše, od izračunane izvozne cijene potrebno odbiti samo troškove POA povezanog društva izvan Unije.
(31)
Ispitnim postupkom utvrđeno je da je povezano društvo koje se nalazi izvan Unije zadržalo maržu za svaku izvoznu prodaju u Uniju. Marža je utjecala na usporedivost cijena jer je zadržana samo za izvoznu prodaju, a ne i za prodaju na domaćem tržištu. Tvrdnja da je profitna marža povezanog društva već obračunana pri izračunu izvozne cijene u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe ne može se prihvatiti. Razlog je tome to što prilagodbe iz članka 2. stavka 9. i članka 2. stavka 10. Osnovne uredbe imaju različite ciljeve, odvojene su, međusobno se razlikuju te su regulirane različitim pozitivnim pravilima. Cilj je članka 2. stavka 9. Osnovne uredbe odrediti pouzdanu izvoznu cijenu, dok je cilj članka 2. stavka 10. Osnovne uredbe osigurati usporedivost izvozne cijene i uobičajene vrijednosti. Nakon što je izvozna cijena propisno utvrđena u skladu s člankom 2. stavcima 8. ili 9. Osnovne uredbe, sve se daljnje prilagodbe u okviru članka 2. stavka 10. te uredbe više ne odnose na izvoznu cijenu kao takvu i ni na koji način ne utječu na određivanje uobičajene vrijednosti i izvozne cijene kao takve. Stoga proizvođač izvoznik koji surađuje zanemaruje svrhu prilagodbe iz članka 2. stavka 10. točke i. Osnovne uredbe, a to je izraziti cijenu usporedivu s uobičajenom vrijednošću i ne odrediti izvoznu cijenu kao takvu. Stoga razumnom profitnom maržom odbijenom na temelju članka 2. stavka 9. Osnovne uredbe nisu obuhvaćene sve moguće marže ostvarene u istom prodajnom kanalu. U pogledu iznosa koji je potrebno prilagoditi, provedena prilagodba odražava maržu koja je stvarno naplaćena između povezanih društava i time stvarno utječe na cijene i usporedivost cijena. Stoga nema razloga da je se zamijeni drugim teoretskim iznosom. Naposljetku, Komisija ima pravo uzeti u obzir činjenicu da povezano društvo koje se nalazi izvan Unije prima uplate (u obliku marže koju je zadržalo povezano društvo na prodaju koju fakturira kupcima u Uniji). Kako bi povezano društvo ispunjavalo uvjete poduzeća koje podliježe porezu na dobit u državi izvan Unije (koja ima znatno nižu stopu poreza na dobit od one u Indoneziji) na ta plaćanja, društvo mora ondje obavljati stvarnu gospodarsku djelatnost. Indonezijski proizvođač izvoznik kao takav ne može istodobno tražiti osiguranje povoljnog fiskalnog tretmana koje je rezultat prisutnosti povezanog društva u državi izvan Unije i gospodarske djelatnosti potonjeg u okviru te nadležnosti, a istodobno tvrditi u kontekstu antidampinškog postupka da to povezano društvo ne obavlja nikakve gospodarske djelatnosti. Stoga je te tvrdnje potrebno odbaciti.
(32)
Nakon konačne objave proizvođač izvoznik ponovio je svoje tvrdnje u pogledu prilagodbe marže svojeg povezanog društva i osporavao da zaključci u vezi s porezom trebalo pripadaju kontekstu antidampinškog ispitnog postupka. Proizvođač izvoznik tvrdio je i da ne osporava trgovačke djelatnosti svojeg povezanog društva u predmetnoj trećoj zemlji, već da su one u pogledu predmetnog proizvoda bile ograničene. Nadalje, ponovio je da se djelatnosti povezanog društva jasno razlikuju od posrednikovih i da nije primilo nikakvu proviziju od proizvođača izvoznika u pogledu prodaje u Uniji. Konačno, proizvođač izvoznik ponovio je da je pri izračunu izvozne cijene Komisija već odbila razumnu profitnu maržu na razini povezanog društva u Uniji kojom bi se obuhvatile sve profitne marže povezane sa svim transakcijama unutar društva. U tom pogledu proizvođač izvoznik tvrdio je da bi u slučaju uzastopne prodaje između povezanih društava praksa Komisije doista bila odbijanje samo profitne marže povezanog društva koje prodaje izravno nezavisnom kupcu u Uniji, ali ne i profitnih marži ostalih povezanih društava u istom prodajnom kanalu.
(33)
Napominje se da u ovom predmetu prisutnost odvojenog poreznog subjekta može biti znak da povezana strana smještena izvan Unije obavlja značajne gospodarske djelatnosti jer su takve djelatnosti propisane domaćim poreznim zakonom. U ovom predmetu i kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi 31. Komisija je uzela u obzir činjenicu da predmetni proizvođač izvoznik ima povezanu stranu izvan Unije sa značajnom gospodarskom djelatnosti i činjenicu da je povezana strana izvan Unije oduzela dodatak za svaku prodajnu transakciju predmetnog proizvoda između povezanih strana što je utjecalo na usporedivost cijena za izvoz MNG-a u Uniju. Nadalje, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 31. iznos na kojem se temeljila prilagodba odražavao je stvarni provjereni dodatak naplaćen između povezanih društava te je stoga i precizno odražavao djelatnosti povezanog društva. Stoga je te tvrdnje potrebno odbaciti.
(34)
Nakon privremene objave isti je proizvođač izvoznik iznio primjedbu na prilagodbu provedenu u odnosu na provizije plaćene na izvoznu cijenu tvrdeći da iste nisu bile izravni troškovi prodaje, već da su plaćene na mjesečnoj bazi i da time nisu povezane s posebnom transakcijom u prodaji te da ne utječu na usporedivost cijene. Navedeni proizvođač izvoznik tvrdio je da su plaćene provizije imale utjecaj samo među povezanim društvima i da stoga članak 2. stavak 10. točka i. Osnovne uredbe nije primjenjiv. Proizvođač izvoznik jednako je tako tvrdio, na temelju pretpostavke da se njega i povezano društvo smatra jedinstvenim gospodarskim subjektom, da transfer novca unutar navedenog gospodarskog subjekta ne predstavlja trošak ili prihod tog gospodarskog subjekta.
(35)
Ispitnim postupkom utvrđeno je da su prema „sporazumu o provizijama” između proizvođača izvoznika i njegova povezanog društva provizije dospijevale za plaćanje kad bi proizvođač izvoznik u Indoneziji prodavao izravno nezavisnim kupcima na tržištu Unije (umjesto kroz svoje povezano društvo). Plaćena provizija bila je izravno povezana s neto prodajnom vrijednošću. Posljedično, izravna veza između prodaje i plaćene provizije utjecala je na usporedivost cijena prema članku 2. stavku 10. točki i. Osnovne uredbe.
(36)
Naposljetku, pretpostavka da su se povezana društva razmatrala kao jedinstveni gospodarski subjekt netočna je. Ispitnim postupkom utvrđeno je da je proizvođač izvoznik imao vlastiti, u potpunosti funkcionalan odjel za izvoz i nije bilo dupliciranja poslova povezanih s izvozom između proizvođača izvoznika i povezanog uvoznika. Stoga, povezano društvo ne može se smatrati unutarnjim prodajnim odjelom i navedene je tvrdnje potrebno odbaciti.
(37)
Umjesto toga, u slučaju prilagodbe izvoznih cijena na temelju članka 2. stavka 10. točke i. Osnovne uredbe proizvođač izvoznik tvrdio je da je iznos plaćenih provizija isto tako potrebno isključiti iz prodajnih, općih i administrativnih troškova povezanog društva koji su odbijeni od preprodajne cijene za prvog nezavisnog kupca u Uniji u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe. Međutim, u skladu s člankom 2. stavkom 9. Osnovne uredbe, pri određivanju pouzdane izvozne cijene sve troškove nastale između uvoza i preprodaje potrebno je odbiti od preprodajne cijene za prvog nezavisnog kupca u Uniji te ne postoji pravna osnova za nadoknadu tih troškova kroz bilo koji prihod kako zahtijeva proizvođač izvoznik. Osim toga, prodajni, opći i administrativni troškovi povezanog društva u Uniji odnosili su se na drukčiji kanal prodaje (tj. preko povezanog kupca) nego prihod od provizije koja se odnosila na kanal prodaje nepovezanim kupcima. Naposljetku, prilagodba marže na temelju članka 2. stavka 10. Osnovne uredbe i određivanje izvozne cijene na temelju istog članka 2. stavaka 8. ili 9. predviđene su u različite svrhe i predstavljaju dvije različite faze analize dampinga.
(38)
Nakon konačne objave proizvođač izvoznik ponovio je svoje tvrdnje koje se odnose na proviziju opisanu u uvodnoj izjavi 35. i tvrdio da je proturječno s jedne strane smatrati transferne cijene između povezanih strana nepouzdanima, a s druge strane prilagođavati izvoznu cijenu na temelju sporazuma o provizijama između povezanih strana. Proizvođač izvoznik je nadalje osporavao nalaze utvrđene u uvodnoj izjavi 35. da je plaćena provizija bila izravno povezana s neto prodajnom vrijednošću te da je stoga izravna veza između prodaje i plaćene provizije utjecala je na usporedivost cijena jer se plaćala jednom mjesečno i pojedinosti izračuna provizije nisu otkriveni između stranaka.
(39)
Proizvođač izvoznik nije niti potkrijepio daljnje tvrdnje niti je dostavio bilo kakve dodatne činjenične informacije u prilog svojoj izjavi kojima bi se mogli promijeniti prethodno navedeni zaključci. Stoga se potvrđuju zaključci utvrđeni u uvodnim izjavama od 35. do 37.
(40)
Nakon privremene objave jedan je proizvođač izvoznik tvrdio da je potrebno provesti prilagodbu uobičajene vrijednosti za troškove poticaja i promidžbe. Taj proizvođač izvoznik tvrdio je da ti troškovi nisu nastali iz izvozne prodaje u Uniju, no da su imali izravan utjecaj na cijene domaće prodaje. Kako bi potkrijepio tu tvrdnju, proizvođač izvoznik tvrdio je da bi se barem u pojedinim slučajevima te troškove moglo povezati s posebnim transakcijama u domaćoj prodaji. Naposljetku, taj proizvođač izvoznik tvrdio je da su troškovi poticaja i promidžbe odražavali različite razine trgovine na domaćem tržištu (na kojem se MNG prodavao izravno trgovcima na malo) s jedne strane i prodaje Uniji (trgovcima i distributerima) s druge strane.
(41)
Ispitnim postupkom utvrđeno je da su troškovi poticaja i promidžbe uglavnom bili povezani s računima klijenata, a ne s posebnim prodajnim transakcijama. Poticaji i troškovi promidžbe nastali su neovisno o tome je li proizvod na kraju prodan ili nije. Povrh toga, ispitnim postupkom utvrđeno je da se troškovi za koje se tvrdilo da su povezani s posebnom prodajnom transakcijom zapravo nisu odražavali u cijeni. Na temelju toga zaključeno je da poticaji i troškovi promidžbe nisu utjecali na cijene i usporedivost cijena te da je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(42)
Jedan proizvođač izvoznik tvrdio je da je MNG velikih kristala (veličina otvora sita) imao različita fizikalna svojstva i da se prodavao na različitoj razini trgovine u usporedbi s MNG-om koji se izvozio u Uniju. Proizvođač izvoznik stoga je tvrdio da bi MNG velikih kristala trebalo isključiti iz određivanja uobičajene vrijednosti.
(43)
Ispitnim postupkom utvrđeno je da postoji nekoliko veličina otvora sita: za prah, za sitne čestice, mali, obični i veliki. Sve veličine otvora sita dio su područja primjene proizvoda jer imaju ista osnovna svojstva i krajnju upotrebu te su međusobno zamjenjive. Stoga je sve vrste proizvoda potrebno uključiti u određivanje uobičajene vrijednosti. Nadalje, ispitnim postupkom utvrđeno je da veličine otvora sita nisu utjecale na troškove.
(44)
Daljnjim je ispitnim postupkom utvrđeno da su kupci na domaćem tržištu koji su kupovali MNG velikog otvora sita jednako tako kupovali MNG ostalih veličina. Nije bilo dokaza da je utvrđena razlika u cijeni za MNG velikog otvora sita bila povezana s fizikalnim svojstvima ili razinom trgovine jer je bilo moguće povezati ovu razliku u cijeni s ostalim elementima poput kupaca i kupljenih količina. Osim toga, proizvođač izvoznik nije naveo navodnu razliku u fizikalnim svojstvima. Stoga je tvrdnje iznesene u tom pogledu potrebno odbaciti.
(45)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s usporedbom, potvrđuju se zaključci iz uvodnih izjava od 39. do 46. Privremene uredbe.
4. Dampinške marže
(46)
Budući da nije bilo drugih primjedaba, potvrđuje se metodologija upotrijebljena za izračun dampinških marži, kako je utvrđeno uvodnim izjavama 47. i 48. Privremene uredbe.
(47)
Uzimajući u obzir izuzimanje određenih transakcija iz postupka određivanja izvozne cijene jednog proizvođača izvoznika kako je opisano u uvodnoj izjavi 25. te s obzirom na to da nije bilo drugih primjedaba, konačne dampinške marže izražene kao postotak cijene CIF (troškovi, osiguranje, vozarina) na granici Unije, neocarinjeno, iznose:
Društvo
Dampinška marža
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Sva ostala društva
28,4 %
D. ŠTETA
1. Definicija industrije Unije i proizvodnje Unije
(48)
Zainteresirane strane ponovile su da bi Komisija trebala isključiti proizvođača iz Unije koji surađuje iz industrije Unije zbog nesuradnje proizvođača izvoznika u Indoneziji koji je povezan s njim. Navedeno je da bi taj odnos mogao utjecati na sliku o šteti.
(49)
Predmetne strane nisu dostavile nikakve nove podatke ili dokaze o navedenom pitanju. Posebno nisu potkrijepile svoju tvrdnju u kojoj mjeri se moglo utjecati na sliku o šteti. Kako je utvrđeno u uvodnoj izjavi 53. Privremene uredbe, u ovom slučaju nema potrebe za isključivanjem proizvođača iz Unije koji surađuje iz industrije Unije unatoč njegovoj povezanosti s proizvođačem izvoznikom iz Indonezije koji ne surađuje jer je taj jedini proizvođač iz Unije u potpunosti surađivao s Komisijom tijekom ispitnog postupka te je u cijelosti provjeren. Dakle, to što indonezijski proizvođač izvoznik nije surađivao tijekom ispitnog postupka nije utjecalo na provođenje ispitnog postupka. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(50)
Nakon objave predmetne strane ponovile su svoju tvrdnju da bi proizvođača iz Unije koji surađuje trebalo isključiti iz industrije Unije zbog nesuradnje proizvođača izvoznika u Indoneziji koji je povezan s njim. Te su strane tvrdile da je nesuradnja povezanog proizvođača izvoznika u Indoneziji mogla utjecati na sliku o šteti nanesenoj industriji Unije. U biti, tvrdile su da se o cijenama MNG-a pregovara na svjetskoj razini i da je zbog povezanosti postojao rizik međusobne kompenzacije koji se sastoji u snižavanju cijena kupcima na tržištu Unije i naplaćivanju viših cijena na tržištu trećih zemalja. Nesuradnjom u ispitnom postupku povezani proizvođači izvoznik u Indoneziji Komisiji bi oduzeo mogućnost provjere je li bilo međusobne kompenzacije.
(51)
Predmetne strane ograničile su se na iznošenje tvrdnje bez da su je potkrijepile bilo kakvim stvarnim dokazima. U svakom slučaju, u pogledu cijena koje proizvođač iz Unije naplaćuje svojim kupcima na tržištu Unije, a koje su provjerene tijekom ispitnog postupka, nije bilo naznaka da su te cijene snižene radi međusobne kompenzacije. Naprotiv, kako je navedeno u uvodnoj izjavi 100. Privremene uredbe, cijene uvoza iz Indonezije smanjile su se za 8 % tijekom promatranog razdoblja što je dovelo do pritiska na cijene na tržištu Unije tako da industrija Unije ne bi mogla povisiti svoje cijene u skladu s povećanjem troškova. Stoga je industrija Unije u cjelini bila prisiljena smanjiti svoje cijene tijekom promatranog razdoblja. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(52)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u odnosu na definiciju industrije Unije i proizvodnje Unije, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava 50. i 51. Privremene uredbe.
2. Potrošnja u Uniji
(53)
Nakon privremene objave jedna zainteresirana strana tvrdila je da je opis razvoja potrošnje u Uniji u uvodnoj izjavi 55. Privremene uredbe bio nepotpun. Navedena strana posebno je tvrdila da je smanjenje potrošnje od FG 2010./2011. do FG 2011./2012. bilo posljedica činjenice da je uvoz iz Vijetnama zamijenjen jeftinijim uvozom iz Indonezije i da su, stoga, kupci u Uniji, koji nisu očekivali daljnje povećanje cijena, prodavali svoje prikupljene zalihe, a učinak toga bilo je smanjenje ukupne količine prodaje u Uniji.
(54)
Okolnosti koje je opisala predmetna zainteresirana strana podudarale su se sa zaključcima iz uvodne izjave 55. Privremene uredbe da je smanjenje potrošnje između FG 2010./2011. i FG 2011./2012. uglavnom bilo posljedica smanjenja prodaje industrije Unije na tržištu Unije. Točnije, između FG 2010./2011. i FG 2011./2012. smanjili su se i prodaja industrije Unije i uvoz iz trećih zemalja. Međutim, dok se ukupni uvoz smanjio za samo 2 % (vidjeti uvodnu izjavu 107. Privremene uredbe), količina prodaje industrije Unije smanjila se za 16 % (uvodna izjava 72. Privremene uredbe). Do smanjenja količine prodaje iz industrije Unije došlo je u istom trenutku kao i do smanjenja količine proizvodnje industrije Unije kako je prikazano u tablici u uvodnoj izjavi 68. Privremene uredbe.
(55)
Međutim, kako je prikazano u tablici u uvodnoj izjavi 104. Privremene uredbe, uvoz iz Vijetnama povećao se između FG 2010./2011. i FG 2011./2012., suprotno tvrdnjama predmetne zainteresirane strane, dok se uvoz iz ostalih trećih zemalja, poput Brazila, smanjio za skoro 60 % tijekom istog razdoblja. Nalazi stoga nisu potvrdili pretpostavku da je uvoz iz Vijetnama zamijenjen uvozom iz Indonezije.
(56)
Osim toga, predmetna strana nije potkrijepila tvrdnju da su korisnici prikupili zalihe prije predmetnog razdoblja i da su ih prodavali u većim količinama kada se povećao uvoz iz Indonezije. Te tvrdnje jednako tako nije bilo moguće potvrditi tijekom ispitnog postupka. Stoga je tvrdnje zainteresirane strane u tom pogledu potrebno odbaciti.
(57)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u odnosu na potrošnju Unije, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 52. do 55. Privremene uredbe.
3. Uvoz iz predmetne zemlje
(58)
Budući da nije bilo primjedaba u vezi s uvozom iz predmetne zemlje, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 56. do 66. Privremene uredbe.
4. Gospodarsko stanje industrije Unije
(59)
Jedna zainteresirana strana tvrdila je da iako su se količina proizvodnje i iskorištenost kapaciteta smanjili tijekom promatranog razdoblja, to je bilo isključivo posljedica znatnog povećanja prije tog razdoblja. Navedena strana stoga je tvrdila da se smanjenje tijekom promatranog razdoblja nije trebalo smatrati negativnim razvojem i da bi ne dovelo do štete. Međutim, samo se kretanja utvrđena tijekom promatranog razdoblja obično uzimaju u obzir pri ocjenjivanju razvoja pokazatelja štete. U ovom slučaju nije bilo opravdanog razloga za odstupanje od te prakse i ocjenjivanje razvoja pokazatelja štete tijekom produženog razdoblja. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(60)
Ista zainteresirana strana tvrdila je da je moguće uključivanje nusproizvoda moglo napuhati troškove proizvodnje industrije Unije, što bi jednako tako utjecalo na profitabilnost. Ta je tvrdnja bila netočna. Troškovi proizvodnje industrije Unije, uključujući nusproizvode, podvrgnuti su provjeri te su u zadovoljavajućoj mjeri utvrđene cjelovitost i točnost troškova. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(61)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s razvojem pokazatelja štete, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 67. do 93. Privremene uredbe.
5. Zaključak o šteti
(62)
Jedna zainteresirana strana tvrdila je da nisu svi pokazatelji štete ukazivali na negativno kretanje i da postojanje negativnog kretanja kod samo nekoliko pokazatelja štete nije dovoljno za zaključak da je industrija Unije pretrpjela znatnu štetu.
(63)
U skladu s člankom 3. stavkom 5. Osnovne uredbe ne moraju svi pokazatelji štete imati negativno kretanje da bi se zaključilo postojanje štete. Nadalje, tvrdnja je bila netočna jer se ispitnim postupkom pokazalo da su se gotovo svi pokazatelji štete kretali negativno tijekom promatranog razdoblja. Stoga je te tvrdnje potrebno odbaciti.
(64)
S obzirom na prethodno navedeno i u nedostatku drugih primjedaba, potvrđuju se zaključci iz uvodnih izjava od 94. do 96. Privremene uredbe da je industrija Unije pretrpjela znatnu štetu u smislu članka 3. stavka 5. Osnovne uredbe.
E. UZROČNOST
1. Učinak dampinškog uvoza
(65)
Jedna strana tvrdila je da, s obzirom na nalaz iz uvodne izjave 66. Privremene uredbe prema čemu je ponderirana prosječna marža obaranja cijena indonezijskog uvoza iznosila između 0 % i 5 % tijekom razdoblja ispitnog postupka, navedeni uvoz nije mogao prouzročiti štetu koju je pretrpjela industrija Unije jer nije mogao vršiti nikakav pritisak na cijene na tržištu Unije.
(66)
Ta tvrdnja nije bila potkrijepljena činjenicama utvrđenima ispitnim postupkom. Kako je navedeno u uvodnim izjavama 99. i 100. Privremene uredbe, dampinški uvoz iz Indonezije znatno se povećao tijekom promatranog razdoblja, u smislu apsolutne vrijednosti i u smislu tržišnog udjela. Do tog je povećanja došlo kad i do smanjenja količine prodaje i tržišnog udjela industrije Unije. Uvoz tih znatnih količina prisilio je industriju Unije da smanji svoje prodajne cijene kako bi ih uskladila s razinama cijena indonezijskog uvoza. Posljedica toga bile su zapravo niske marže obaranja cijene. Međutim, industrija Unije istodobno nije bila u mogućnosti odrediti svoje cijene u skladu s povećanjem troškova što je dovelo do znatnog smanjenja njezine profitabilnosti tijekom promatranog razdoblja. To potvrđuje visina utvrđenih dampinških marža štete raspona između 24,9 % i 47,0 % kako je navedeno u uvodnoj izjavi 125. u nastavku. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(67)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u pogledu učinka dampinškog uvoza, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava 98. do 101. Privremene uredbe.
2. Učinak drugih čimbenika
2.1. Učinak uvoza iz Kine
(68)
Dvije zainteresirane strane tvrdile su da je, suprotno zaključcima iz uvodne izjave 103. Privremene uredbe, kineski uvoz imao negativan učinak na prodajne cijene industrije Unije i da je time pridonio znatnoj šteti.
(69)
U smislu apsolutne vrijednosti količina kineskog uvoza ostala je na niskim razinama tijekom promatranog razdoblja kako je navedeno u uvodnoj izjavi 102. Privremene uredbe. Nadalje, uzimajući u obzir antidampinške pristojbe, uvozne cijene bile su na višim razinama od prodajnih cijena industrije Unije i jednako su tako bile više od uvoznih cijena indonezijskog uvoza. Tvrdnja da je kineski uvoz pridonio znatnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije bila je odbijena s obzirom na količine uvoza i razine uvoznih cijena iz Kine.
(70)
Stoga su potvrđeni zaključci iz uvodnih izjava od 102. do 103. Privremene uredbe.
2.2. Uvoz iz ostalih trećih zemalja
(71)
Budući da nije bilo primjedaba u odnosu na učinak uvoza iz ostalih trećih zemalja, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 104. do 108. Privremene uredbe.
2.3. Razvoj potrošnje u Uniji
(72)
Nakon privremene objave, jedna zainteresirana strana tvrdila je da je do smanjenja prodaje industrije Unije došlo istodobno kad i do smanjenja potrošnje u Uniji što je, stoga, bio glavni uzrok znatne štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(73)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 109. Privremene uredbe, smanjenje potrošnje iznosilo je samo 2 %, dok je smanjenje prodaje industrije Unije iznosilo 17 % tijekom promatranog razdoblja. Stoga smanjenje potrošnje ne objašnjava mnogo veće smanjenje količine prodaje. Povrh toga, uvoz iz Indonezije povećao se unatoč sve manjoj potrošnji. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
(74)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u odnosu na navedeno, potvrđeni su zaključci iz uvodne izjave 109. Privremene uredbe.
2.4. Izvozni rezultati industrije Unije
(75)
Budući da nije bilo nikakvih primjedaba u pogledu učinka izvoznih rezultata industrije Unije, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 110. do 112. Privremene uredbe.
2.5. Navodni nedostatci industrije Unije
(76)
Nakon privremene objave, dvije strane ponovile su tvrdnju da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije bila posljedica navodnih nedostataka svojstvenih proizvodnom postupku industrije Unije, uključujući neučinkovitu upotrebu resursa industrije Unije.
(77)
Te strane nisu navele posebnu narav navodnih nedostataka. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 113. Privremene uredbe, tijekom ispitnog postupka nisu pronađeni mogući nedostaci industrije Unije i te su tvrdnje stoga odbačene.
(78)
Nakon objave zainteresirana strana ponovila je svoje tvrdnje u pogledu neučinkovitosti industrije Unije. U vezi s time predmetna strana tvrdila je da nisu ispitani učinci zatvaranja proizvodnje radi radova održavanja, integracije njegova bivšeg povezanog društva, povećanja troškova rada i nadolazećih važnih ulaganja na stanje industrije Unije.
(79)
Suprotno tim tvrdnjama, Komisija je zaista analizirala prethodno navedene čimbenike kako je utvrđeno u uvodnim izjavama od 94. do 96. (zatvaranja proizvodnje radi radova održavanja), 89. i 90. (integracija bivšeg povezanog društva), 91. (troškovi rada) te 82. i 83. (ulaganja) u nastavku, ali nije utvrđena nikakva moguća neučinkovitost industrije Unije. Ta je tvrdnja stoga odbačena.
(80)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u odnosu na prethodno navedeno, potvrđeni su zaključci iz uvodne izjave 113. Privremene uredbe.
2.6. Financijska kriza
(81)
Budući da nije bilo nikakvih primjedaba u pogledu učinka financijske krize, potvrđeni su zaključci iz uvodne izjave 114. Privremene uredbe.
2.7. Ulaganja i regulatorni sigurnosni zahtjevi EU-a
(82)
Nakon privremene objave jedna zainteresirana strana tvrdila je da su štetu prouzročile velike razine ulaganja industrije Unije. Ta je strana tvrdila da nije važno jesu li ulaganja bila potrebna ili nisu jer je potrebno analizirati samo njihov učinak na stanje industrije Unije i posebno njihove učinke na profitabilnost industrije Unije.
(83)
Navedena strana nije objasnila u kojoj su mjeri ulaganja industrije Unije utjecala na njezinu profitabilnost. Kako je opisano u uvodnoj izjavi 116. Privremene uredbe, ulaganja industrije Unije temeljila su se na opravdanim poslovnim odlukama i nisu se mogla smatrati neprimjerenima. Osim toga, troškovi ulaganja s vremenom se amortiziraju i kao takvi nisu imali znatan utjecaj na profitabilnost industrije Unije. Stoga su tvrdnje zainteresirane strane u tom pogledu odbačene.
(84)
Nakon objave zainteresirana strana ponovila je svoje tvrdnje da su štetu prouzročili regulatorni sigurnosni zahtjevi i visoka razina ulaganja koja je provela industrija Unije kako bi ispunila takve zahtjeve. Isto tako je ponovila da je nebitno što su te odluke razumne poslovne odluke i da je analiza trebala uzeti u obzir samo učinak na profitabilnost. Tvrdi se da je u tom pogledu nebitna i činjenica da su troškovi ulaganja amortizirani tijekom vremena.
(85)
Suprotno tim tvrdnjama, kod procjene se učinak ulaganja industrije Unije na profitabilnost uzeo u obzir. Amortizacija troškova ulaganja je troškovni čimbenik bitan za utvrđivanje profitabilnosti te se stoga morao uzeti u obzir. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(86)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s učincima ulaganja i regulatornim sigurnosnim zahtjevima EU-a, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava 115. i 116. Privremene uredbe.
2.8. Trošak sirovina i drugi troškovi
2.8.1. Trošak proizvodnje
(87)
Jedna zainteresirana strana tvrdila je da se profitabilnost smanjila zbog usporednog općenitog povećanja troškova proizvodnje. Stoga je šteta uzrokovana tim povećanjem troškova proizvodnje, a ne uvozom iz Indonezije.
(88)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 100. Privremene uredbe, povećanje troškova proizvodnje nije se moglo odraziti u prodajnoj cijeni zbog pritiska na cijene koji je vršio indonezijski uvoz MNG-a. Smanjena profitabilnost stoga je uglavnom bila posljedica povećanja dampinškog uvoza i tu je tvrdnju potrebno odbaciti.
2.8.2. Integracija bivšeg povezanog društva
(89)
Ista je zainteresirana strana tvrdila da učinci integracije bivšeg povezanog društva na profitabilnost industrije Unije nisu bili dovoljno analizirani. Ta je strana tvrdila da je integracija imala negativan utjecaj na profitabilnost i da je time prouzročila štetu koju je pretrpjela industrija Unije.
(90)
Komisija je nadalje ispitala učinke integracije bivšeg povezanog društva na odgovarajuće pokazatelje štete poput troškova proizvodnje, zaposlenosti, ulaganja i profitabilnosti. Napominje se da je predmetno povezano društvo bilo uključeno samo u prodaju predmetnog proizvoda. Utvrđeno je da je industrija Unije bila profitabilna tijekom financijske godine za vrijeme koje je provedena integracija (FG 2011./2012.). Sljedeće financijske godine (FG 2012./2013.) profitabilnost je zabilježila negativno kretanje. Međutim, do toga je došlo istodobno kad i do povećanja količine uvoza iz Indonezije koji se tijekom iste godine udvostručio. Na temelju toga analizom nije potvrđeno da je integracija bivšeg povezanog društva imala znatan negativan utjecaj na profitabilnost i stoga je potrebno odbaciti tvrdnje iznesene u vezi s time.
2.8.3. Troškovi rada
(91)
Nekoliko strana tvrdilo je da povećanje troškova rada prouzročilo štetu koju je pretrpjela industrija Unije. Dok je povećanje ukupnih troškova jednako tako bilo posljedica povećanja troškova rada tijekom razmatranog razdoblja, ispitnim postupkom utvrđeno je da utjecaj povećanja troškova rada na ukupan trošak proizvodnje nije bio znatan (točne brojke nisu navedene zbog povjerljivosti). Zbog toga se znatnu štetu koju je pretrpjela industrija Unije ne može smatrati posljedicom povećanja troškova rada i potrebno je odbaciti tvrdnje iznesene u vezi s time.
(92)
Nakon objave zainteresirana strana tvrdila je da se troškovi rada ne bi trebali procjenjivati izolirano, već da je trebalo razmotriti i utjecaj povećanja različitih troškovnih elemenata u cjelini.
(93)
Kako je navedeno u uvodnim izjavama 87. i 88., Komisija je procijenila povećanje troškova proizvodnje u cjelini te se stoga tvrdnja iznesena u tom pogledu odbacuje.
2.8.4. Zatvaranja radi radova održavanja
(94)
Nakon privremene objave jedna je zainteresirana strana tvrdila da se smanjenje proizvodnje i prodaje moglo pripisati zatvaranjima radi radova održavanja industrije Unije koja su prouzročila smanjenje količine prodaje. Stoga se smanjenje proizvodnje i količine prodaje industrije Unije ne bi trebalo pripisati uvozu iz Indonezije.
(95)
Ispitnom postupkom utvrđeno je da je do smanjenja proizvodnje između FG 2012./2013. i razdoblja ispitnog postupka zaista došlo istodobno kad i do produljenog zatvaranja proizvodnje radi radova održavanja koje je, međutim, izvršeno samo kako bi se pokušale smanjiti velike količine zaliha koje su bile posljedica smanjenja prodaje prethodnih godina tijekom promatranog razdoblja.
(96)
Stoga je smanjenje proizvodnje i prodaje bilo posljedica povećanja dampinškog uvoza MNG-a iz Indonezije i tu je tvrdnju potrebno odbaciti.
(97)
Nakon objave druga zainteresirana strana ponovila je svoju tvrdnju da se šteta mogla pripisati zatvaranju proizvodnje radi radova održavanja i da nije bitno jesu li ta zatvaranja bila potrebna ili ne. Ta strana tvrdi da je samo utjecaj tih zatvaranja na profitabilnost industrije Unije trebalo uzeti u obzir.
(98)
Kako je navedeno u uvodnim izjavama 95. i 96., zatvaranja proizvodnje radi radova održavanja posljedica su smanjenja prodaje koje je pak posljedica povećanja dampinškog uvoza iz Indonezije. Stoga je uvoz iz Indonezije zaista prouzročio zatvaranja proizvodnje radi radova održavanja te se ne može procijeniti izolirano niti se može smatrati da je prekinuo uzročno-posljedičnu vezu između tog uvoza i nanesene štete. Stoga je tvrdnja predmetne zainteresirane strane odbačena.
2.8.5. Amortizacija indonezijske rupije
(99)
Nakon privremene objave jedna zainteresirana strana tvrdila je da je amortizacija indonezijske rupije između siječnja 2012. i siječnja 2014. dala proizvođačima izvoznicima komparativnu prednost nepovezanu s njihovim odlukama o određivanju cijena. Ta je strana tvrdila da je potrebno ispitati utjecaj tog čimbenika.
(100)
U tom se pogledu podsjeća da se vjerojatan učinak dampinškog uvoza na cijene industrije Unije zapravo ispituje utvrđivanjem obaranja, pada i sprečavanja rasta cijena. U tu se svrhu uspoređuju dampinške izvozne cijene i prodajne cijene industrije Unije pri čemu se katkad izvozne cijene upotrijebljene za izračun štete trebaju pretvoriti u drugu valutu kako bi se dobila usporediva osnova. Stoga se primjenom deviznih tečajeva u tom kontekstu osigurava samo da je razlika u cijeni utvrđena na usporedivoj osnovi. Slijedom toga očito je da se u ovom slučaju devizni tečaj ne može smatrati čimbenikom koji nanosi štetu industriji Unije jer se isti ne može odvojiti od uvoza. Stoga je tu tvrdnju potrebno odbaciti.
2.8.6. Zaključci
(101)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s učinkom troškova sirovina i drugih troškova, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 117. do 120. Privremene uredbe.
3. Zaključak o uzročnosti
(102)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s uzročnosti, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 121. do 125. Privremene uredbe.
F. INTERES UNIJE
1. Interes industrije Unije
(103)
Budući da nije bilo primjedaba u odnosu na interes industrije Unije, potvrđene su uvodne izjave od 127. do 129. Privremene uredbe.
2. Interes uvoznika/trgovaca
(104)
Budući da nije bilo primjedaba u odnosu na interes nepovezanih uvoznika i trgovaca, potvrđene su uvodne izjave od 130. do 132. Privremene uredbe.
3. Interes korisnika
(105)
Nakon privremene objave jedan korisnik ponovio je svoju tvrdnju iz uvodne izjave 140. Privremene uredbe prema kojoj se očekuje znatno povećanje potrošnje MNG-a u Uniji, posebno zbog zabrane EU-a koja se odnosi na fosfate i druge spojeve fosfora koje će navodno zamijeniti MNG koji se upotrebljava u neprehrambenom sektoru. Isti je korisnik jednako tako tvrdio da bi kapacitet industrije Unije bio nedovoljan za opskrbu rastuće potražnje na tržištu Unije. Ta strana tvrdila je i da bi industrija Unije imala koristi od povećanja potrošnje jer bi mogla povećati svoju količinu prodaje. Isti korisnik ponovio je tvrdnju da ne bi bilo dovoljno alternativnih izvora opskrbe, posebno zbog toga što su proizvođači u ostalim trećim zemljama dio iste grupacije kao i industrija Unije i stoga ne opskrbljuju tržište Unije.
(106)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 141. Privremene uredbe, teško je predvidjeti na koji će način novi regulatorni okvir u Uniji koji se odnosi na zabranu fosfata i spojeva fosfora utjecati na industriju Unije. Predmetna strana jednako tako nije dostavila nikakve podatke ni dokaze o tome hoće li se i u kojoj mjeri zbog toga povećati potražnja MNG-a u Uniji.
(107)
Ispitnim postupkom utvrđeno je da je industrija Unije imala raspoloživ rezervni kapacitet i da bi mogla povećati svoju količinu proizvodnje te omogućiti opskrbu povećane potražnje na tržištu Unije, barem djelomično. Ukupni kapacitet Unije premašio je ukupnu potrošnju u Uniji tijekom razdoblja ispitnog postupka.
(108)
Što se tiče alternativnih izvora opskrbe, i kako je već navedeno u uvodnoj izjavi 147. Privremene uredbe, ispitnim postupkom utvrđeno je da se MNG proizvodio u nekoliko trećih zemalja. Na početku promatranog razdoblja, odnosno tijekom FG 2010./2011., tržišni udio uvoza iz ostalih trećih zemalja (npr. Brazila, Vijetnama i Koreje) bio je znatan i smanjio se tek nakon povećanja jeftinog uvoza iz Indonezije. Ispitnim postupkom jednako je tako utvrđeno da je nekoliko trećih zemalja imalo dobavljače koji nisu pripadali istoj grupaciji kao industrija Unije. Uvoz iz ostalih trećih zemalja mogao bi se nastaviti ako se ponovno uspostave ravnopravni uvjeti na tržištu Unije.
(109)
Stoga je tvrdnje iznesene u tom pogledu potrebno odbaciti.
(110)
Nakon konačne objave ista zainteresirana strana ponovila je svoju tvrdnju da će se potražnja za MNG-om u Uniji znatno povećati zbog predstojeće zabrane fosfata i da industrija Unije neće moći udovoljiti toj rastućoj potražnji u Uniji. Međutim, predmetna strana nije dostavila nikakve nove podatke ili konkretne dokaze te je stoga ta tvrdnja odbačena.
(111)
Ista zainteresirana strana isto tako je nakon konačne objave tvrdila da Komisija nije uzela u obzir postotak MNG-a u ukupnim troškovima deterdženata. Međutim, predmetna strana nije dostavila nikakve nove podatke kojima bi se osporili nalazi navedeni u uvodnim izjavama 138. i 139. privremene Uredbe prema kojima je mogući utjecaj mjera na to društvo ograničen. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(112)
I na kraju, ista zainteresirana strana tvrdila je da nisu uzeti u obzir dodatni troškovi za neprehrambenu industriju i korisnike neprehrambenih proizvoda. Međutim, nije dostavila nikakve nove podatke ili dokaze te je stoga ta tvrdnja odbačena.
(113)
Drugi je korisnik tvrdio da je utjecaj na korisnike mjera protiv Indonezije i Kine potrebno ocijeniti skupno.
(114)
Utjecaj obiju mjera na korisnike analiziran je posebno u kontekstu raspoloživosti alternativnih izvora opskrbe iz uvodne izjave 147. Privremene uredbe. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 108., tom je analizom utvrđeno da je čitav niz trećih zemalja imao mogućnost izvoza MNG-a u Uniju. Te su treće zemlje bile prisutne na tržištu Unije prije nego što je indonezijski dampinški uvoz ušao u Uniju u povećanim količinama.
(115)
Tvrdilo se da korisnici ne mogu prenijeti dodatne troškove antidampinške pristojbe na krajnjeg kupca s obzirom na visoku konkurentnost tržišta gotovih prehrambenih proizvoda Unije.
(116)
Kako je navedeno u uvodnim izjavama od 135. do 137. Privremene uredbe, u pogledu sektora hrane i pića MNG je činio samo oko 5 % ukupnog troška proizvoda koji sadržavaju MNG, a koje proizvode društva koja surađuju. Utvrđeno je da su ta društva profitabilna. Zainteresirana strana nije dostavila nikakve podatke koji bi ukazivali na suprotno. Stoga se potvrđuju zaključci iz uvodne izjave 136. Privremene uredbe da bi mjere imale samo ograničeni utjecaj na ta društva, a tvrdnju iznesenu u tom pogledu potrebno je odbaciti.
4. Interes dobavljača sirovina
(117)
Nakon privremene objave dva dobavljača osporila su zaključak iz uvodne izjave 143. Privremene uredbe navodeći da bi nestanak industrije Unije imao znatan utjecaj na njihovo poslovanje. Dobavljači su tvrdili da bi učinak potencijalnog zaustavljanja proizvodnje MNG-a u industriji Unije imao štetan učinak na njihovo cjelokupno poslovanje s obzirom na to da tvornice šećera ne mogu izbjeći proizvodnju određene količine šećernih sirupa i melase koje u najvećoj mjeri kupuje industrija Unije. Ako se šećer u tom obliku ne proda, to može utjecati na cjelokupnu učinkovitost predmetne tvornice.
(118)
Međutim, te tvrdnje nisu bile potkrijepljene i stoga ih se nije moglo uzeti u obzir.
5. Ostale tvrdnje
(119)
Nakon privremene objave jedna zainteresirana strana ponovila je svoje primjedbe u vezi s navodnim dominantnim položajem industrije Unije, navodeći da bi uvođenjem mjera koje se odnose na MNG industrija Unije imala komparativnu prednost na tržištu Unije. Međutim, te tvrdnje nisu potkrijepljene novim dokazima. Stoga su potvrđeni zaključci iz uvodne izjave 145. Privremene uredbe, a tvrdnju iznesenu u tom pogledu potrebno je odbaciti.
6. Zaključak o interesu Unije
(120)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s interesom Unije, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 126. do 148. Privremene uredbe.
G. KONAČNE ANTIDAMPINŠKE MJERE
1. Razina uklanjanja štete (marža štete)
(121)
Nakon privremene objave jedna zainteresirana strana osporavala je ciljnu dobit upotrijebljenu kako bi se odredila razina uklanjanja štete kako je navedeno u uvodnoj izjavi 151. Privremene uredbe. Navedena je strana tvrdila da bi profitna marža prije oporezivanja u iznosu od 3 % do 5 % bila opravdana i tržišna razina dobiti temeljena na marži neto dobiti prije oporezivanja proizvođača MNG-a u dvjema azijskim zemljama ostvarenoj u 2013.
(122)
Profitna marža upotrijebljena za utvrđivanje razine uklanjanja štete odgovarala je profitnoj marži koju bi industrija Unije mogla opravdano očekivati u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi 151. Privremene uredbe, dampinški uvoz iz Indonezije počeo je davati učinke tek tijekom treće godine promatranog razdoblja. Stoga se smatralo opravdanim utvrditi profitnu maržu pozivajući se na prve dvije godine promatranog razdoblja.
(123)
Budući da nije bilo drugih primjedaba u vezi s razinom uklanjanja štete, potvrđeni su zaključci iz uvodnih izjava od 150. do 152. Privremene uredbe.
2. Konačne mjere
(124)
S obzirom na donesene zaključke u pogledu dampinga, štete, uzročnosti i interesa Unije i u skladu s člankom 9. stavkom 4. Osnovne uredbe, potrebno je uvesti konačne antidampinške mjere na uvoz predmetnog proizvoda na razini dampinških marža, u skladu s pravilom niže pristojbe. U tom je slučaju pojedinačna stopa pristojbe jednog proizvođača izvoznika revidirana nakon privremene objave s obzirom na to da su određene transakcije isključene iz utvrđivanja njegove izvozne cijene.
(125)
Na temelju prethodno navedenog, stope pristojbi koje će se uvesti određene su kako slijedi:
Država
Društvo
Dampinška marža
(%)
Marža štete
(%)
Konačna antidampinška pristojba
(%)
Indonezija
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9 - 40,2]
7,2
Indonezija
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9 - 43,6]
13,3
Indonezija
Sva ostala društva
28,4
[31,4 - 47,0]
28,4
(126)
Pojedinačne stope antidampinške pristojbe određene u ovoj Uredbi utvrđene su na temelju nalaza ovog ispitnog postupka. Stoga one odražavaju stanje utvrđeno tijekom tog ispitnog postupka u odnosu na ta društva. Stope pristojbi primjenjuju se isključivo na uvoz predmetnog proizvoda podrijetlom iz predmetne zemlje koji proizvode navedeni pravni subjekti. Uvezeni predmetni proizvod koji proizvodi bilo koje društvo koje nije posebno navedeno nazivom i adresom u izvršnom dijelu ove Uredbe, uključujući subjekte povezane s onima posebno navedenima, trebao bi podlijegati stopi pristojbe koja se primjenjuje na „sva ostala društva”. Ne bi trebao podlijegati nikakvoj drugoj pojedinačnoj stopi antidampinške pristojbe.
(127)
Društvo može zatražiti primjenu tih pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe ako naknadno promijeni naziv subjekta. Zahtjev se mora poslati Komisiji (4). Zahtjev mora sadržavati sve bitne podatke kojima se dokazuje da promjena ne utječe na pravo društva na ostvarivanje koristi od stope pristojbe koja se na njega primjenjuje. Ako promjena naziva društva ne utječe na pravo društva na ostvarivanje koristi od stope pristojbe koja se na njega primjenjuje, obavijest o promjeni naziva objavit će se u Službenom listu Europske unije.
(128)
Kako bi se rizik od izbjegavanja mjera zbog velike razlike među stopama pristojbi sveo na najmanji mogući, potrebne su posebne mjere kako bi se osigurala primjena pojedinačnih antidampinških pristojbi. Društva koja imaju pojedinačne antidampinške pristojbe moraju carinskim tijelima država članica dostaviti valjani trgovački račun. Račun mora biti u skladu sa zahtjevima utvrđenima u Prilogu. Uvoz uz koji nije priložen takav račun podliježe antidampinškoj pristojbi koja se primjenjuje na „sva ostala društva”.
(129)
Kako bi se osigurala ispravna primjena antidampinških mjera, antidampinška pristojba za sva ostala društva primjenjivat će se ne samo na proizvođače izvoznike koji ne surađuju u ovom ispitnom postupku, nego i na proizvođače koji nisu izvozili u Uniju tijekom razdoblja ispitnog postupka.
3. Konačna naplata privremenih pristojbi
(130)
S obzirom na utvrđene dampinške marže i razinu štete nanesene industriji Unije, potrebno je konačno naplatiti iznose osigurane privremenom antidampinškom pristojbom, koja je uvedena Privremenom uredbom.
(131)
Odbor osnovan u skladu s člankom 15. stavkom 1. Osnovne uredbe nije donio mišljenje,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Uvodi se konačna antidampinška pristojba na uvoz mononatrij-glutamata trenutačno razvrstanog u oznaku ex 2922 42 00 (oznaka TARIC 2922420010) i podrijetlom iz Indonezije.
2. Na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjeno, za proizvod opisan u stavku 1. koji proizvode društva navedena u tablici primjenjuju se sljedeće stope konačne antidampinške pristojbe:
Društvo
Konačna antidampinška pristojba (%)
Dodatna oznaka TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Sva ostala društva
28,4
B999
3. Uvjet za primjenu pojedinačnih stopa antidampinške pristojbe određenih za društva iz stavka 2. je da se carinskim tijelima država članica dostavi valjani trgovački račun koji je u skladu sa zahtjevima iz Priloga. Ne predoči li se takav račun, primjenjuje se pristojba koja se primjenjuje na „sva ostala društva”.
4. Ako nije navedeno drukčije, primjenjuju se važeće odredbe povezane s carinskim pristojbama.
Članak 2.
Konačno se naplaćuju iznosi osigurani privremenim antidampinškim pristojbama na temelju Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 904/2014.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 21. siječnja 2015.