SMĚRNICE RADY 2014/87/EURATOM
ze dne 8. července 2014,
kterou se mění směrnice 2009/71/Euratom, kterou se stanoví rámec Společenství pro jadernou bezpečnost jaderných zařízení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 31 a 32 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise, vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osobností jmenovaných Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2013/59/Euratom (3) stanoví jednotné základní bezpečnostní standardy ochrany zdraví osob, které jsou vystaveny profesnímu ozáření, lékařskému ozáření a ozáření obyvatelstva, před nebezpečím vyplývajícím z ionizujícího záření.
(2)
Směrnice Rady 2009/71/Euratom (4) ukládá členským státům povinnost stanovit a udržovat vnitrostátní rámec pro jadernou bezpečnost. Uvedená směrnice odráží ustanovení hlavního mezinárodního nástroje v oblasti jaderné bezpečnosti, jímž je Úmluva o jaderné bezpečnosti (5), jakož i základní bezpečnostní principy (6) zavedené Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE).
(3)
Směrnice Rady 2011/70/Euratom (7) ukládá členským státům povinnost stanovit a udržovat vnitrostátní rámec pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem.
(4)
V závěrech Rady ze dne 8. května 2007 týkajících se jaderné bezpečnosti a bezpečného nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem se zdůrazňuje, že „odpovědnost za jadernou bezpečnost je vnitrostátní záležitostí, která se ve vhodných případech vykonává v rámci EU. Rozhodnutí týkající se bezpečnostních opatření a dohledu, pokud jde o jaderná zařízení, zůstávají výhradně v pravomoci provozovatelů a vnitrostátních orgánů“.
(5)
Jaderná havárie ve Fukušimě v Japonsku, k níž došlo v roce 2011, opětovně zaměřila celosvětovou pozornost na opatření, jež je třeba přijmout za účelem minimalizace rizik a zajištění co nejvyšších úrovní jaderné bezpečnosti. Na základě závěrů Evropské rady ze dnů 24. a 25. března 2011 provedly příslušné vnitrostátní dozorné orgány spolu s Komisí v rámci Skupiny evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG), zřízené rozhodnutím Komise 2007/530/Euratom (8), na úrovni Společenství komplexní posouzení rizik a bezpečnosti jaderných elektráren (dále jen „zátěžové testy“). Výsledky identifikovaly řadu zlepšení, jež by mohla být v zúčastněných zemích zahrnuta do přístupů k jaderné bezpečnosti a provozních postupů.
Evropská rada kromě toho pověřila Komisi, aby případně přezkoumala stávající právní a regulační rámec pro bezpečnost jaderných zařízení a aby navrhla veškerá zlepšení, která se budou jevit jako nezbytná. Evropská rada rovněž zdůraznila, že v Unii je třeba zavést a soustavně zlepšovat nejvyšší standardy jaderné bezpečnosti.
(6)
Silný příslušný dozorný orgán, který je fakticky nezávislý v rozhodování o věcech týkajících se výkonu dozoru, je základním předpokladem rámce Společenství pro dozor nad jadernou bezpečností. Aby byla zajištěna vysoká úroveň jaderné bezpečnosti, je vrcholně důležité, aby byl příslušný dozorný orgán schopen vykonávat své pravomoci nestranně, transparentně a bez toho, že by byl v rozhodování o věcech týkajících se výkonu dozoru nepřípustně ovlivňován. Vydávání rozhodnutí v otázkách dozoru v oblasti jaderné bezpečnosti a přijímání opatření k jejich prosazování by mělo vycházet z objektivních odborných úvah týkajících se bezpečnosti a mělo by probíhat bez nepatřičných vnějších vlivů, jež by mohly bezpečnost nepříznivě ovlivnit, což se týká například nepřípustných vlivů vznikajících v souvislosti se změnou politických, hospodářských a společenských podmínek.
Ustanovení směrnice 2009/71/Euratom týkající se funkčního oddělení příslušných dozorných orgánů by měla být posílena, aby byla zajištěna faktická nezávislost dozorných orgánů z hlediska nepřípustných vlivů na jejich rozhodování o věcech týkajících se výkonu dozoru a aby bylo zaručeno, že tyto orgány budou mít přiměřené prostředky a pravomoci pro náležitý výkon svěřených povinností. Aby mohly dozorné orgány svěřené povinnosti náležitě plnit, měly by být vybaveny zejména dostatečnými zákonnými pravomocemi, dostatečným počtem zaměstnanců a dostatečnými finančními zdroji.
Posílenými požadavky by nicméně neměla být dotčena případná úzká spolupráce s jinými příslušnými vnitrostátními orgány nebo všeobecné politické pokyny vydané členskými státy.
(7)
Při rozhodování o věcech týkajících se výkonu dozoru by se měly zohlednit schopnosti a odborná způsobilost, které mohou poskytnout organizace pro technickou podporu. Tato odborná způsobilost by měla být založena na nejmodernějších vědeckých a technických poznatcích, včetně provozních zkušeností a poznatků z výzkumu týkajícího se bezpečnosti, na řízení znalostí a na odpovídajících technických zdrojích.
(8)
V souladu s částí 1 Obecných bezpečnostních požadavků MAAE by měla být respektována úloha členských států, pokud jde o stanovení rámce pro jadernou bezpečnost, i úloha dozorného orgánu, pokud jde o provádění tohoto rámce.
(9)
Vzhledem ke specializované povaze jaderného odvětví a omezenému počtu zaměstnanců s požadovanou odbornou způsobilostí a schopnostmi může docházet k přesunům zaměstnanců s výkonnými pravomocemi mezi jaderným průmyslem a dozornými orgány, a proto je třeba věnovat zvláštní pozornost zabránění střetům zájmů. Nadto je třeba přijmout opatření, která by zabránila střetu zájmů v případě organizací, jež poskytují dozorným orgánům poradenství nebo služby.
(10)
Jelikož důsledky jaderné havárie mohou přesáhnout hranice jednotlivých států, je třeba podporovat úzkou spolupráci, koordinaci a výměnu informací mezi příslušnými dozornými orgány členských států v okolí jaderných zařízení, bez ohledu na to, zda tyto členské státy provozují jaderná zařízení, či nikoliv. V tomto ohledu by měly členské státy zajistit vhodná opatření pro usnadnění takové spolupráce v oblasti jaderné bezpečnosti s přeshraničním dopadem.
(11)
Aby bylo zajištěno osvojení náležitých dovedností a dosažení a udržení odpovídající úrovně schopností, měly by všechny strany zajistit, aby všichni zaměstnanci, kteří mají odpovědnost ve věcech jaderné bezpečností jaderných zařízení, havarijní připravenosti a odezvy na mimořádné situace v areálu jaderného zařízení, průběžně procházeli odbornou přípravou. Toho lze dosáhnout zavedením programů a plánů školení a postupů pro pravidelný přezkum a aktualizaci těchto programů, jakož i přidělením přiměřených rozpočtových prostředků na tato školení.
(12)
Dalším zásadním poučením z fukušimské jaderné havárie je poznání významu posílení transparentnosti v otázkách jaderné bezpečnosti. Transparentnost je rovněž důležitým prostředkem podpory nezávislosti v rozhodování o věcech týkajících se výkonu dozoru. Stávající ustanovení směrnice 2009/71/Euratom týkající se informací, jež je třeba poskytnout obyvatelstvu, by proto měla být formulována konkrétněji, pokud jde o typ takto poskytovaných informací. Obyvatelstvu by měla být dále umožněna účast na příslušných fázích procesu rozhodování týkajícího se jaderných zařízení v souladu s vnitrostátním rámcem pro jadernou bezpečnost, při zohlednění různých vnitrostátních systémů. Za rozhodnutí o udělování povolení jsou i nadále odpovědné příslušné vnitrostátní orgány.
(13)
Požadavky této směrnice týkající se transparentnosti doplňují požadavky vyplývající ze stávajících právních předpisů Euratomu. Rozhodnutí Rady 87/600/Euratom (9) ukládá členským státům vůči Komisi a ostatním členským státům oznamovací povinnost a povinnost poskytovat informace v případě radiační mimořádné situace na vlastním území, zatímco směrnice 2013/59/Euratom vyžaduje, aby členské státy informovaly obyvatelstvo o tom, jaká opatření na ochranu zdraví je třeba uplatnit a jaké kroky je třeba přijmout v případě radiační mimořádné situace, a aby v pravidelných intervalech poskytovaly aktuální informace obyvatelstvu, jež bude v případě takové mimořádné situace pravděpodobně postiženo.
(14)
Strany Úmluvy o jaderné bezpečnosti během 6. hodnotící konference potvrdily význam, jejž přikládají závěrům 2. mimořádné konference, konané po havárii ve Fukušimě. Především zdůraznily, že jaderné elektrárny by měly být projektovány, stavěny a provozovány s cílem předcházet haváriím, zmírňovat následky havárií, pokud k nim dojde, a zamezovat kontaminaci mimo areál zařízení, a dále že by dozorné orgány měly zajistit uplatňování těchto cílů při identifikaci a provádění příslušných bezpečnostních zlepšení v již existujících elektrárnách.
(15)
S ohledem na technický pokrok, kterého bylo dosaženo pomocí předpisů MAAE a Asociací západoevropských jaderných dozorů (WENRA) a v reakci na poznatky získané ze zátěžových testů a z vyšetřování jaderné havárie ve Fukušimě, by směrnice 2009/71/Euratom měla být změněna tak, aby obsahovala jaderněbezpečnostní cíl na vysoké úrovni, zahrnující všechny etapy životního cyklu jaderných zařízení (umístění, projekt, výstavba, uvedení do provozu, provoz, vyřazení z provozu). Tento cíl si zejména žádá výrazná posílení bezpečnosti při projektování nových reaktorů, v jejichž případě by měly být použity současné poznatky a technologie s přihlédnutím k nejnovějším mezinárodním bezpečnostním požadavkům.
(16)
Uvedeného cíle by mělo být dosaženo především prostřednictvím hodnocení jaderné bezpečnosti, která spadají do oblasti působnosti této směrnice. Hodnocení jaderné bezpečnosti by měli provádět držitelé povolení za kontroly příslušného dozorného orgánu, přičemž daných hodnocení lze využít pro posouzení rizika závažných nehod podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (10), jsou-li splněny požadavky této směrnice.
(17)
Pro bezpečnost jaderných zařízení má klíčový význam koncepce ochrany do hloubky, jež je zároveň základem pro plnění jaderněbezpečnostních cílů na vysoké úrovni. Uplatňování zásad ochrany do hloubky podle mezinárodních norem a doporučení WENRA zajistí, aby činnosti související s bezpečností byly, v rozumně proveditelné míře, zajišťovány nezávislými prostředky na různých úrovních tak, aby bylo případné selhání detekováno a napraveno vhodnými opatřeními. Účinnost každé z jednotlivých úrovní představuje zásadní prvek, má-li ochrana do hloubky předcházet haváriím a zmírňovat následky havárií, k nimž může dojít. Ochrana do hloubky je obecně strukturována do pěti úrovní. V případě selhání jedné z úrovní dochází k působení úrovně následující. Cílem první úrovně ochrany je předcházet abnormálnímu provozu a selháním systému. Selže-li první úroveň, abnormální provoz je zvládnut a případné selhání odhaleno druhou úrovní ochrany. Pokud selže druhá úroveň ochrany, třetí úroveň zajistí, aby byly i nadále plněny bezpečnostní funkce, neboť aktivuje zvláštní bezpečnostní systémy a další bezpečnostní prvky. V případě selhání třetí úrovně omezí úroveň čtvrtá další vývoj poruchy prostřednictvím postupů pro zvládání havárií, aby se předešlo závažným havarijním podmínkám vedoucím k únikům radioaktivních materiálů nebo aby tyto podmínky byly zmírněny. Posledním cílem (v rámci páté úrovně ochrany) je zmírnění radiologických následků významných úniků formou odezvy na mimořádnou událost mimo areál zařízení.
(18)
Spolu s ochranou do hloubky je za klíčový faktor pro dosažení vysoké úrovně jaderné bezpečnosti a pro její průběžné zlepšování považována účinná kultura jaderné bezpečnosti. Mezi ukazatele účinné kultury jaderné bezpečnosti patří zejména tyto aspekty: v rámci dané organizace mají osoby na všech pracovních a vedoucích úrovních zájem na jaderné bezpečnosti a jejím průběžném zlepšování; prosazuje se, aby se zaměstnanci na všech úrovních mohli vyjadřovat k dodržování relevantních bezpečnostních zásad a postupů pro průběžné zlepšování jaderné bezpečnosti; zaměstnanci mají možnost neprodleně hlásit bezpečnostní záležitosti; na základě provozních zkušeností jsou identifikovány poznatky užitečné do budoucna; veškeré odchylky od podmínek nebo uspořádání normálního provozu se vztahem ke zvládání havárií, které mohou mít na jadernou bezpečnost dopad, jsou systematicky hlášeny. Důležité prvky, jež napomáhají k dosažení vysoké kultury jaderné bezpečnosti, zahrnují zejména účinné systémy řízení, patřičné vzdělání a odbornou přípravu, opatření přijatá držitelem povolení pro zaznamenávání, hodnocení a dokumentování vlastních a cizích bezpečnostně významných provozních zkušeností, jakož i účinných řešení vznesených problémů.
(19)
Tam, kde se v této směrnici používá výraz „rozumně proveditelné“, je třeba jej uplatňovat v souladu se zavedenými definicemi, zejména s definicemi WENRA a MAAE.
(20)
Po jaderných haváriích v elektrárně Three Mile Island a v Černobylu fukušimská jaderná havárie opětovně poukázala na zásadní význam funkce kontejnmentu, který představuje poslední bariéru, jež chrání lidi a životní prostředí proti radioaktivním únikům následkem havárie. Žadatel o povolení k výstavbě nového reaktoru určeného k výrobě energie či k výzkumným účelům by měl proto prokázat, že projekt omezuje následky poškození aktivní zóny reaktoru na vnitřek kontejnmentu, což znamená, že žadatel by měl prokázat, že rozsáhlý či nedovolený radioaktivní únik mimo kontejnment je mimořádně nepravděpodobný, a měl by být schopen prokázat s vysokou mírou jistoty, že k takovému úniku nedojde.
(21)
V zájmu předcházení haváriím a jejich zmírňování by měly být vyžadovány konkrétnější opatření pro zvládání havárií a odezvu na mimořádné situace v areálu jaderného zařízení. Tato opatření by měla být v souladu s příslušnými ustanoveními směrnice 2013/59/Euratom, která by jimi neměla být dotčena. Držitel povolení by měl přijmout postupy, pokyny a opatření pro případy havárií, včetně těžkých havárií, k nimž by mohlo dojít ve všech provozních režimech včetně plného výkonu, odstavení a přechodových stavů, a měl by zajistit soulad a kontinuitu mezi všemi takovými postupy a opatřeními, jakož i jejich procvičování, revize a aktualizace. V rámci těchto opatření by měl být zajištěn rovněž dostatečný počet zaměstnanců a dostatečné množství vybavení a dalších nezbytných zdrojů. Měla by být zajištěna organizační struktura s jasným rozdělením odpovědnosti, jakož i koordinace jednotlivých orgánů zajišťujících odezvu.
(22)
Zátěžové testy poukázaly na klíčovou úlohu mechanismů posílené spolupráce a koordinace mezi všemi stranami, jež mají v oblasti jaderné bezpečnosti odpovědnost. Dobrým nástrojem pro budování důvěry se ukázalo být vzájemné hodnocení, jehož cílem je rozvíjení a výměna zkušeností a zajištění společného uplatňování vysokých standardů jaderné bezpečnosti.
(23)
Spolupráce členských států v oblasti jaderné bezpečnosti má pevné základy a může vytvářet přidanou hodnotu, pokud jde o jadernou bezpečnost, transparentnost a otevřenost vůči zúčastněným stranám na evropské i mezinárodní úrovni.
Členské státy by měly prostřednictvím svých příslušných dozorných orgánů a s patřičným využitím skupinu ENSREG a odborných poznatků WENRA, každých šest let stanovit metodiku, postupy a časový rámec pro vzájemná hodnocení vybraných společných, technických témat souvisejících s jadernou bezpečností jejich jaderných zařízení. Společné vybrané technické téma, které má být zvažováno, by mělo být stanoveno v rámci bezpečnostních referenčních úrovní WENRA nebo na základě zpětné vazby plynoucí z provozních zkušeností, z nehod a havárií a na základě technologického a vědeckého vývoje. Na vnitrostátní úrovni by členské státy měly provádět vlastní hodnocení a přijmout opatření pro vzájemná hodnocení těchto vlastních hodnocení, která budou provádět příslušné dozorné orgány jiných členských států.
O zjištěních těchto vzájemných hodnocení by měly být vypracovány zprávy. Členské státy by měly vypracovat své akční plány, jimiž budou reagovat na příslušná zjištění i na výsledky vlastního vnitrostátní hodnocení, se zřetelem k výsledkům těchto zpráv o vzájemných hodnoceních. Zprávy o vzájemných hodnoceních by měly být rovněž základem pro souhrnnou zprávu o výsledcích tematického vzájemného hodnocení na úrovni celé Unie, vypracovanou kolektivně příslušnými dozornými orgány členských států. Účelem souhrnné zprávy by nemělo být stanovit pořadí jaderných zařízení na základě jejich bezpečnosti, nýbrž věnovat pozornost procesu a technickým zjištěním tematického vzájemného hodnocení, aby bylo možno sdílet získané poznatky.
Vzájemná hodnocení by měla být založena na vzájemné důvěře, a proto by bylo vhodné, aby Komise, kdykoli to bude prakticky proveditelné, informovala členské státy, že zamýšlí výsledky zpráv o vzájemných hodnoceních použít ve svých politických dokumentech.
(24)
Povinnosti členských států předkládat zprávy o uplatňování této směrnice a povinnost Komise vypracovat zprávu na základě zpráv jednotlivých států jsou příležitostí pro posouzení a hodnocení různých aspektů uplatňování této směrnice, jakož i její účinnosti. Na mezinárodní úrovni existuje ve věci předkládání zpráv řada relevantních závazků, například pokud jde o podávání zpráv podle Úmluvy o jaderné bezpečnosti, a výsledky těchto zpráv by mohly být také využity pro hodnocení uplatňování této směrnice. Kromě toho by tato směrnice měla stanovit další požadavky na podávání zpráv, pokud jde o zjištění plynoucí z tematických vzájemných hodnocení jaderných zařízení. V zájmu zjednodušení právní úpravy a snížení administrativní zátěže by měla být povinnost členských států podávat zprávy zmírněna co do četnosti podávání zpráv i jejich obsahu.
(25)
V souladu s odstupňovaným přístupem závisí použitelnost ustanovení této směrnice na druhu jaderných zařízení na území každého členského státu. Při provádění těchto ustanovení ve vnitrostátním právu by proto měly členské státy zohlednit potenciální závažnost a povahu rizik, která se pojí s jadernými zařízeními, jejichž výstavbu plánují nebo která provozují. Odstupňovaný přístup by se měl týkat zejména těch členských států, jež mají v držení jen malé zásoby jaderných a radioaktivních materiálů, například pro účely provozování menších výzkumných reaktorů, které by v případě těžké havárie nezpůsobily následky srovnatelné s následky havárie v jaderné elektrárně.
(26)
Ustanovení této směrnice, která jsou ze své podstaty spojena s existencí jaderných zařízení, konkrétně ta ustanovení, jež se týkají povinností držitelů povolení, jakož i nové zvláštní požadavky na jaderná zařízení a ustanovení týkající se havarijní připravenosti na mimořádné situace v areálu zařízení a odezvy na ně, by se neměla vztahovat na členské státy, které nemají jaderná zařízení. Ustanovení této směrnice by se měla provést ve vnitrostátním právu a uplatňovat přiměřeným způsobem v souladu s podmínkami na vnitrostátní úrovni a s přihlédnutím k tomu, že tyto členské státy nemají jaderná zařízení, přičemž by se mělo zajistit, že se otázkám jaderné bezpečnosti dostane ze strany vlády či příslušných orgánů náležité pozornosti.
(27)
V souladu se směrnicí 2009/71/Euratom mají členské státy zavést a udržovat vnitrostátní legislativní, dozorný a organizační rámec pro jadernou bezpečnost jaderných zařízení. Rozhodování o tom, jak ustanovení vnitrostátního rámce přijímat a prostřednictvím jakého nástroje je uplatňovat, zůstává v pravomoci jednotlivých členských států.
(28)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(29)
Směrnice 2009/71/Euratom by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2009/71/Euratom se mění takto:
1)
Nadpis kapitoly 1 se nahrazuje tímto:
„CÍLE, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE“.
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Tato směrnice se vztahuje na každé civilní jaderné zařízení podléhající povolení.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Tato směrnice doplňuje základní standardy uvedené v článku 30 Smlouvy, pokud jde o jadernou bezpečnost jaderných zařízení, a nedotýká se stávajících právních předpisů Společenství týkajících se ochrany zdraví pracovníků a obyvatelstva před nebezpečím ionizujícího záření, zvláště pak směrnice Rady 2013/59/Euratom. (11)
(11) Směrnice Rady 2013/59/Euratom ze dne 5. prosince 2013, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy ochrany před nebezpečím vystavení ionizujícímu záření a zrušují se směrnice 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom a 2003/122/Euratom (Úř. věst. L 13, 17.1.2014, s. 1).“" 						
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v bodě 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
jaderná elektrárna, obohacovací závod, závod na výrobu jaderného paliva, závod na přepracování, výzkumný reaktor, sklad vyhořelého paliva; a“;
b)
doplňují se nové body, které znějí:
„6)
‚havárií‘ jakákoliv nezamýšlená událost, jejíž důsledky či potenciální důsledky jsou z hlediska radiační ochrany či jaderné bezpečnosti významné;
7)
‚nehodou‘ jakákoliv nezamýšlená událost, jejíž důsledky či potenciální důsledky nejsou z hlediska radiační ochrany či jaderné bezpečnosti zanedbatelné;
8)
‚abnormálním provozem‘ provozní proces odchylný od normálního provozu, který může nastat alespoň jednou během životního cyklu jaderného zařízení, který však s ohledem na příslušná projektová opatření nezpůsobuje žádné významné poškození částí důležitých z hlediska bezpečnosti ani nevede ke vzniku podmínek pro havárii;
9)
‚projektovými východisky‘ soubor situací a událostí, jež jsou podle stanovených kritérií explicitně zohledněny v projektu jaderného zařízení, včetně jeho modernizace, a to tak, aby jim dotčené zařízení dokázalo odolat, aniž by plánovaným provozem bezpečnostních systémů došlo k překročení povolených limitů;
10)
‚projektovou havárií‘ havarijní situace, proti nimž je jaderné zařízení podle stanovených projektových kritérií projektováno a při nichž poškození paliva, je-li to možné, a únik radioaktivních látek nepřekročí povolené limity;
11)
‚závažnými situacemi‘ situace, jež jsou závažnější než situace týkající se projektových havárií; tyto situace mohou nastat vícenásobným selháním, jako je úplná ztráta všech úrovní bezpečnostního systému, nebo v důsledku mimořádně nepravděpodobné události.“
4)
V kapitole 2 se za nadpis „POVINNOSTI“ vkládá nový nadpis, který zní:
„ODDÍL 1
Obecné povinnosti“.
5)
V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Členské státy stanoví a udržují vnitrostátní legislativní, dozorný a organizační rámec (dále jen ‚vnitrostátní rámec‘) pro jadernou bezpečnost jaderných zařízení. Vnitrostátní rámec zejména stanoví:
a)
rozdělení odpovědností a koordinaci mezi příslušnými státními orgány;
b)
vnitrostátní požadavky v oblasti jaderné bezpečnosti vztahující se na všechny fáze životního cyklu jaderných zařízení;
c)
systém vydávání povolení a zákazu provozu jaderných zařízení bez povolení;
d)
systém dozorné kontroly jaderné bezpečnosti prováděné příslušným dozorným orgánem;
e)
účinná a přiměřená donucovací opatření, případně včetně nápravných opatření nebo pozastavení provozu a změny nebo zrušení povolení.
Stanovení způsobu přijetí vnitrostátních požadavků v oblasti jaderné bezpečnosti uvedených v prvním pododstavci písm. b) a nástroje pro jejich uplatňování spadá do pravomoci členských států.“
6)
V článku 5 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
„2. Členské státy zajistí příslušnému dozornému orgánu skutečnou nezávislost z hlediska nepřípustného vlivu při přijímání rozhodnutí v oblasti dozoru. Za tímto účelem členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval, aby příslušný dozorný orgán:
a)
byl funkčně oddělen od jiných subjektů nebo organizací činných v oblasti podpory či využívání jaderné energie a při plnění úkolů v oblasti dozoru od takového subjektu nebo organizace nevyžadoval ani nepřijímal pokyny;
b)
přijímal rozhodnutí v oblasti dozoru na základě účinných a transparentních požadavků týkajících se jaderné bezpečnosti;
c)
měl přiděleny vyčleněné a dostatečné rozpočtové prostředky umožňující plnění úkolů v oblasti dozoru, jak jsou vymezeny ve vnitrostátním rámci, a odpovídal za plnění přiděleného rozpočtu;
d)
zaměstnával náležitý počet zaměstnanců s kvalifikací, zkušenostmi a odbornou způsobilostí nezbytnými pro plnění svých povinností. Může využít externích vědeckých a technických zdrojů a odborné způsobilosti na podporu svých dozorných činností;
e)
zavedl postupy pro předcházení všem střetům zájmu a pro jejich řešení;
f)
poskytoval informace týkající se jaderné bezpečnosti, aniž by potřeboval povolení od jakéhokoli jiného subjektu či organizace, nejsou-li tím ohroženy jiné prvořadé zájmy, jako je bezpečnost, uznané v příslušných právních předpisech či mezinárodních nástrojích.
3. Členské státy zajistí, aby byly příslušnému dozornému orgánu svěřeny pravomoci nezbytné k plnění jeho povinností v souvislosti s vnitrostátním rámcem podle čl. 4 odst. 1. Za tím účelem členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec pověřil příslušné dozorné orgány těmito hlavními úkoly v oblasti dozoru:
a)
navrhovat či stanovovat vnitrostátní požadavky v oblasti jaderné bezpečnosti nebo se podílet na jejich stanovení;
b)
vyžadovat od držitele povolení, aby dodržoval a prokázal dodržování vnitrostátních požadavků na jadernou bezpečnost a dodržování podmínek příslušného povolení;
c)
ověřovat toto dodržování požadavků hodnocením a inspekcemi;
d)
navrhovat nebo uplatňovat účinná a přiměřená vynucovací opatření.“
7)
Články 6, 7 a 8 se nahrazují tímto:
„Článek 6
Držitelé povolení
Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval, že:
a)
prvotní odpovědnost za jadernou bezpečnost jaderného zařízení nese držitel povolení. Tuto odpovědnost není možné přenést a zahrnuje odpovědnost za činnost dodavatelů a subdodavatelů, jejichž činnost by mohla mít dopad na jadernou bezpečnost jaderného zařízení;
b)
při podávání žádosti o povolení musí žadatele prokázat jadernou bezpečnost. Rozsah a podrobnost tohoto prokazování musí odpovídat potenciální síle a povaze rizika týkajícího se jaderného zařízení a jeho umístění;
c)
držitelé povolení musí v rozumně proveditelné míře pravidelně, systematicky a ověřitelným způsobem vyhodnocovat, ověřovat a průběžně zlepšovat jadernou bezpečnost svých jaderných zařízení. Toto posouzení zahrnuje ověření, že jsou zavedena opatření pro předcházení haváriím a zmírňování důsledků havárií, včetně ověření uplatňování ustanovení o ochraně do hloubky;
d)
držitelé povolení vypracují a zavedou systémy řízení, ve kterých má jaderná bezpečnost požadovanou prioritu;
e)
držitelé povolení přijmou odpovídající postupy a opatření pro mimořádné situace v areálu jaderných zařízení, včetně pokynů ke zvládání těžkých havárií či jiných odpovídajících opatření, pro účinnou odezvu na havárie s cílem předcházet jejich důsledkům nebo je zmírnit. Tyto postupy zejména musí:
i)
být v souladu s dalšími provozními postupy a být pravidelně procvičovány s cílem ověřit jejich použitelnost,
ii)
zahrnovat havárie a těžké havárie, k nimž by mohlo dojít za všech provozních režimů, a ty, které současně zahrnují několik bloků nebo na ně mají dopad,
iii)
stanovit opatření pro příjem vnější pomoci,
iv)
být pravidelně přezkoumávány a aktualizovány, při zohlednění zkušeností ze cvičení a poznatků získaných při haváriích;
f)
držitelé povolení poskytují a udržují finanční a lidské zdroje s náležitou kvalifikací a způsobilostí, jež jsou nezbytné pro plnění jejich povinností s ohledem na jadernou bezpečnost jaderného zařízení. Držitelé povolení rovněž zajistí, aby dodavatelé a subdodavatelé, za něž nesou odpovědnost a jejichž činnost by mohla mít dopad na jadernou bezpečnost jaderného zařízení, měli nezbytné lidské zdroje s odpovídající kvalifikací a schopnostmi pro plnění svých povinností.
Článek 7
Odborná způsobilost a dovednosti pro potřeby jaderné bezpečnosti
Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec od všech stran vyžadoval přijetí opatření týkajících se vzdělávání a odborné přípravy jejich zaměstnanců odpovědných za jadernou bezpečnost jaderných zařízení s cílem získat, udržovat a dále rozvíjet odbornou způsobilost a dovednosti v oblasti jaderné bezpečnosti a havarijní připravenost na mimořádné situace v areálu jaderného zařízení.
Článek 8
Transparentnost
1. Členské státy zajistí, aby byly pracovníkům a obyvatelstvu dostupné nezbytné informace týkající se jaderné bezpečnosti jaderných zařízení a dozoru nad ní, a to se zvláštním ohledem na místní orgány, obyvatelstvo a zúčastněné strany žijící v okolí jaderného zařízení. Tato povinnost zahrnuje zajištění toho, aby příslušný dozorný orgán a držitelé povolení v rozsahu své působnosti a v rámci své komunikační politiky poskytovali:
a)
informace o normálním provozu jaderných zařízení pracovníkům a obyvatelstvu; a
b)
neprodleně informace v případě nehod a havárií pracovníkům a obyvatelstvu a rovněž příslušným dozorným orgánům dalších členských států v okolí jaderného zařízení.
2. Informace se veřejnosti zpřístupňují v souladu s příslušnými právními předpisy a mezinárodními nástroji a za podmínky, že to neohrozí jiné prvořadé zájmy, jako je bezpečnost, uznané v příslušných právních předpisech či mezinárodních nástrojích.
3. Členské státy zajistí, aniž je dotčen čl. 5 odst. 2, aby se příslušný dozorný orgán případně zapojil do spolupráce v oblasti jaderné bezpečnosti jaderných zařízení s příslušnými dozornými orgány jiných členských států v okolí jaderného zařízení, mimo jiné prostřednictvím výměny nebo sdílení informací.
4. Členské státy zajistí, aby obyvatelstvo mělo v souladu s příslušnými právními předpisy a mezinárodními nástroji vhodnou příležitost účinně se účastnit procesu rozhodování týkajícího se udělování povolení pro jaderná zařízení.“
8)
Za článek 8 se vkládá nový oddíl, který zní:
„ODDÍL 2
Zvláštní povinnosti
Článek 8a
Jaderněbezpečnostní cíl pro jaderná zařízení
1. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec pro jadernou bezpečnost vyžadoval, aby byla jaderná zařízení projektována, umisťována, stavěna, uváděna do provozu, provozována a vyřazována z provozu s cílem předejít haváriím, a pokud by došlo k havárii, zmírnit její důsledky a zabránit:
a)
časným radioaktivním únikům, které by vyžadovaly opatření pro mimořádné situace mimo areál jaderného zařízení, s nedostatečnou dobou k jejich provedení;
b)
velkým radioaktivním únikům, které by vyžadovaly ochranná opatření, jež nelze omezit místně nebo časově.
2. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval, aby cíl stanovený v odstavci 1:
a)
se vztahoval na jaderná zařízení, pro něž je stavební povolení uděleno poprvé po 14. srpnu 2014;
b)
byl používán jako referenční pro včasné provedení rozumně proveditelných bezpečnostních zlepšení stávajících jaderných zařízení, mimo jiné v rámci periodického hodnocení bezpečnosti, jak je stanoveno v čl. 8c písm. b).
Článek 8b
Zavedení jaderněbezpečnostního cíle pro jaderná zařízení
1. V zájmu dosažení jaderněbezpečnostního cíle stanoveného v článku 8a členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval tam, kde se uplatňuje ochrana do hloubky, aby zajistila, že:
a)
je minimalizován dopad mimořádných vnějších přírodních vlivů a náhodných rizik majících původ v činnosti člověka;
b)
je předcházeno abnormálnímu provozu a selháním;
c)
je abnormální provoz zvládnut a jsou odhalena selhání;
d)
jsou zvládnuty havárie zvažované v projektových východiscích;
e)
jsou zvládány závažné situace, včetně předcházení rozvoji havárie a zmírnění důsledků těžkých havárií;
f)
jsou vytvořeny organizační struktury podle čl. 8d odst. 1.
2. V zájmu dosažení jaderněbezpečnostního cíle stanoveného v článku 8a členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval, aby příslušný dozorný orgán a držitel povolení přijali opatření na podporu a zlepšení účinné kultury jaderné bezpečnosti. Tato opatření zahrnují zejména:
a)
systémy řízení, ve kterých má jaderná bezpečnost náležitou prioritu a které podporují na všech pracovních a vedoucích úrovních možnost vyjadřovat se k účinnému provádění příslušných bezpečnostních zásad a postupů a včas hlásit bezpečnostní otázky, v souladu s čl. 6 písm. d);
b)
opatření držitele povolení pro zaznamenávání, hodnocení a dokumentaci vlastních a cizích bezpečnostně významných provozních zkušeností;
c)
povinnost držitele povolení hlásit události s možným dopadem na jadernou bezpečnost příslušnému dozornému orgánu; a
d)
opatření pro vzdělávání a odbornou přípravu v souladu s článkem 7.
Článek 8c
Úvodní a periodické hodnocení bezpečnosti
Členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval, aby:
a)
všechna povolení vydaná pro výstavbu jaderného zařízení nebo provoz jaderného zařízení byla založena na náležitém hodnocení místa a konkrétních specifik zařízení, zahrnující prokázání jaderné bezpečnosti v souladu s vnitrostátními požadavky stanovenými na základě cíle uvedeného v článku 8a;
b)
držitel povolení, na nějž se vztahuje dozorná kontrola příslušného dozorného orgánu, systematicky a pravidelně, a to alespoň každých deset let, přehodnocoval bezpečnost jaderných zařízení, jak je stanoveno v čl. 6 písm. c). Cílem tohoto hodnocení bezpečnosti je zajištění shody se stávajícími projektovými východisky a nalezení dalších bezpečnostních zlepšení při zohlednění stárnutí, provozních zkušeností, nejnovějších výsledků výzkumu a vývoje v oblasti mezinárodních standardů, za použití cíle stanoveného v článku 8a jakožto reference.
Článek 8d
Havarijní připravenost a odezva na mimořádné situace v areálu jaderného zařízení
1. Aniž je dotčena směrnice 2013/59/Euratom, členské státy zajistí, aby vnitrostátní rámec vyžadoval, aby organizační struktura pro havarijní připravenost a odezvu na mimořádné situace v areálu jaderného zařízení byla zřízena s jasným přidělením odpovědností a stanovením postupů koordinace mezi držitelem povolení, příslušnými orgány a organizacemi, při zohlednění všech fází mimořádné situace.
2. Členské státy zajistí soulad a kontinuitu mezi opatřeními pro havarijní připravenost a odezvu na mimořádné situace v areálu jaderného zařízení a požadovanými vnitrostátním rámcem a dalšími opatřeními pro havarijní připravenost a odezvu na mimořádné situace požadovanými podle směrnice 2013/59/Euratom.“
9)
Za článek 8d se vkládá nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA 2a
VZÁJEMNÁ HODNOCENÍ A PODÁVÁNÍ ZPRÁV
Článek 8e
Vzájemná hodnocení
1. Členské státy nejméně jednou za deset let zajistí pravidelné vlastní hodnocení svých vnitrostátních rámců a příslušných dozorných orgánů a přizvou mezinárodní misi, která provede vzájemné hodnocení příslušných částí jejich vnitrostátních rámců a příslušných dozorných orgánů s cílem soustavného zlepšování jaderné bezpečnosti. O výsledcích takových vzájemných hodnocení, jakmile jsou k dispozici, se podají zprávy členským státům a Komisi.
2. Členské státy zajistí, aby koordinovaně:
a)
bylo provedeno jejich vlastní hodnocení určité vybrané tematické oblasti týkající se jaderné bezpečnosti příslušných jaderných zařízení na jejich území;
b)
byly všechny ostatní členské státy a Komise jako pozorovatel přizvány ke vzájemnému hodnocení vlastního hodnocení uvedeného v písmenu a);
c)
byla přijata vhodná následná opatření podle příslušných zjištění vyplývajících z provedeného vzájemného hodnocení;
d)
byly po tom, co jsou výsledky k dispozici, zveřejněny příslušné zprávy o výše uvedeném vzájemném hodnocení a jeho hlavním výsledku.
3. Členské státy zajistí, aby byla přijata opatření umožňující zahájení prvního tematického vzájemného hodnocení v roce 2017 a aby se mohla následující tematická vzájemná hodnocení uskutečňovat každých šest let.
4. V případě havárie, jež má za následek situace vyžadující opatření pro mimořádné situace mimo areál jaderného zařízení nebo ochranná opatření pro obyvatelstvo, zajistí příslušný členský stát neprodlené pozvání mise k provedení mezinárodního vzájemného hodnocení.“
10)
Článek 9 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy předloží Komisi zprávu o uplatňování této směrnice poprvé do 22. července 2014 a následně do 22. července 2020.“;
b)
odstavec 3 se zrušuje.
11)
V článku 10 se za odstavec 1 vkládá nový odstavec, který zní:
„1a. Povinnost provedení článků 6, 8a, 8b, 8c a 8d ve vnitrostátním právu a jejich uplatňování se netýká členských států bez jaderných zařízení, pokud se tyto státy nerozhodnou vyvinout jakoukoliv činnost související s jadernými zařízeními podléhajícími povolení v jejich jurisdikci.“
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. srpna 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a veškeré jejich následné změny.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 8. července 2014.
DIREKTIVA VIJEĆA 2014/87/EURATOM
od 8. srpnja 2014.
o izmjeni Direktive 2009/71/Euratom o uspostavi okvira Zajednice za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegove članke 31. i 32.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije sastavljen nakon dobivanja mišljenja skupine osoba koje je među znanstvenim stručnjacima država članica imenovao Znanstveni i tehnički odbor,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
budući da:
(1)
Direktivom Vijeća 2013/59/Euratom (3) uspostavljaju se jednoobrazni osnovni sigurnosni standardi za zaštitu zdravlja pojedinaca koji su izloženi profesionalnim, zdravstvenim i javnim opasnostima od ionizirajućeg zračenja.
(2)
Direktivom Vijeća 2009/71/Euratom (4) za države članice uvodi se obveza uspostave i održavanja nacionalnog okvira za nuklearnu sigurnost. Ta Direktiva odražava odredbe temeljnih međunarodnih instrumenata u području nuklearne sigurnosti, a to su Konvencija o nuklearnoj sigurnosti (5), kao i Temeljna pitanja sigurnosti (6) koje je utvrdila Međunarodna agencija za atomsku energiju („IAEA”).
(3)
Direktivom Vijeća 2011/70/Euratom (7) za države članice uvodi se obveza uspostave i održavanja nacionalnog okvira za upravljanje istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom.
(4)
U zaključcima Vijeća od 8. svibnja 2007. o nuklearnoj sigurnosti i sigurnom upravljanju istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom naglašeno je da je „nuklearna sigurnost odgovornost države koja se prema potrebi provodi unutar okvira EU-a. Odluke o sigurnosnim djelovanjima i nadzoru nuklearnih postrojenja i dalje su isključivo na operaterima i nacionalnim tijelima”.
(5)
Zbog nuklearne nesreće u Fukushimi u Japanu 2011. pozornost je širom svijeta ponovno usmjerena na mjere koje su potrebne za smanjivanje rizika na najmanju moguću mjeru i osiguravanje najstrože razine nuklearne sigurnosti. Na temelju zaključaka Europskog vijeća od 24. i 25. ožujka 2011., nadležna nacionalna regulatorna tijela zajedno s Komisijom, u okviru Skupine europskih regulatora za nuklearnu sigurnost (ENSREG) koja je osnovana Odlukom Komisije 2007/530/Euratom (8), provela su procjene rizika i sigurnosti nuklearnih elektrana („ispitivanja na opterećenje”) širom Zajednice. Rezultati su pokazali niz poboljšanja koja bi se mogla primijeniti u pristupu nuklearnoj sigurnosti i industrijskoj praksi zemalja sudionica.
Osim toga, Europsko vijeće također je pozvalo Komisiju da prema potrebi preispita postojeći pravni i regulatorni okvir za sigurnost nuklearnih postrojenja i predloži sva potrebna poboljšanja. Europsko vijeće također je naglasilo da bi se u Uniji trebale provoditi i kontinuirano poboljšavati najviše norme nuklearne sigurnosti.
(6)
Snažno nadležno regulatorno tijelo koje je stvarno neovisno u regulatornom odlučivanju temeljni je uvjet regulatornog okvira za nuklearnu sigurnost Zajednice. Od iznimne je važnosti da nadležno regulatorno tijelo ima mogućnost izvršavati svoje ovlasti nepristrano, transparentno i bez neprimjerenog utjecaja na njegovo regulatorno odlučivanje kako bi se osigurala visoka razina nuklearne sigurnosti. Regulatorne odluke i provedbena djelovanja u području nuklearne sigurnosti trebali bi se temeljiti na objektivnim tehničkim razmatranjima u pogledu sigurnosti i trebali bi biti uspostavljeni bez ikakvog neprimjerenog vanjskog utjecaja koji bi mogao ugroziti sigurnost, poput neprimjerenog utjecaja povezanog s političkim, gospodarskim ili društvenim uvjetima koji se mijenjaju.
Odredbe Direktive 2009/71/Euratom o funkcionalnom odvajanju nadležnih regulatornih tijela trebalo bi ojačati kako bi se osigurala stvarna neovisnost regulatornih tijela od neprimjerenog utjecaja pri regulatornom odlučivanju te kako bi se zajamčilo da su im osigurana primjerena sredstva i nadležnosti za pravilno obavljanje zadaća koje su im dodijeljene. Regulatorno bi tijelo posebno trebalo imati dostatne pravne ovlasti, dostatan broj osoblja i dostatna financijskih sredstava za pravilno obavljanje zadaća koje su mu dodijeljene.
Međutim, pooštreni zahtjevi ne bi trebali dovoditi u pitanje blisku suradnju, prema potrebi, s drugim mjerodavnim nacionalnim tijelima ili opće smjernice politike koje su izdale države članice.
(7)
Postupak regulatornog odlučivanja trebao bi u obzir uzeti sposobnosti i stručnost koje mogu pružiti organizacije za tehničku podršku. Ta bi se stručnost trebala temeljiti na najsuvremenijem znanstvenom i tehničkom znanju, uključujući znanje stečeno iz praktičnih iskustava i istraživanja u pogledu sigurnosti, na upravljanju znanjem i na odgovarajućim tehničkim resursima.
(8)
U skladu s dijelom 1. Općih sigurnosnih zahtjeva IAEA-e, trebalo bi poštovati kako ulogu država članica u uspostavi okvira za nuklearnu sigurnost tako i ulogu regulatora u provedbi tog okvira.
(9)
S obzirom na posebnosti nuklearne industrije i ograničenu dostupnost osoblja s potrebnom stručnošću i sposobnostima, a zbog čega može doći do rotacije osoblja s izvršnom odgovornošću između nuklearne industrije i regulatora, posebnu pozornost trebalo bi posvetiti izbjegavanju sukoba interesa. Osim toga, trebalo bi uspostaviti mehanizme kako bi se osiguralo da organizacije koje nadležnom regulatornom tijelu daju savjete ili pružaju usluge ne budu u sukobu interesa.
(10)
Budući da posljedice nuklearnih nesreća mogu prelaziti državne granice, trebalo bi poticati blisku suradnju, koordinaciju i razmjenu informacija između nadležnih regulatornih tijela država članica u blizini nuklearnog postrojenja, neovisno o tome imaju li te države članice nuklearna postrojenja ili ne. U tom pogledu države bi članice trebale osigurati primjerene mehanizme kako bi se olakšala takva suradnja u pitanjima nuklearne sigurnosti s prekograničnim utjecajem.
(11)
Kako bi se osiguralo stjecanje odgovarajućih vještina i postizanje te održavanje dovoljnih razina sposobnosti, sve bi strane trebale osigurati da cjelokupno osoblje koje ima odgovornosti povezane s nuklearnom sigurnošću nuklearnih postrojenja i s mehanizmima pripravnosti za izvanredni događaje na lokaciji i odgovora na izvanredni događaj na lokaciji prolazi kroz postupak kontinuiranog učenja. To se može postići uspostavom programa i planova osposobljavanja, postupcima periodičnog preispitivanja i ažuriranjem programa osposobljavanja te odgovarajućim proračunskim sredstvima za osposobljavanje.
(12)
Druga ključna pouka iz nuklearne nesreće u Fukushimi odnosi se na važnost jačanja transparentnosti u pitanjima nuklearne sigurnosti. Transparentnost je također važno sredstvo promicanja neovisnosti u regulatornom odlučivanju. Stoga bi trenutačne odredbe Direktive 2009/71/Euratom o informiranju šire javnosti trebale biti podrobnije kada je riječ o vrsti informacije koju treba pružiti. Pored toga, šira javnost trebala bi imati mogućnost sudjelovati u odgovarajućim fazama postupka odlučivanja o nuklearnim postrojenjima u skladu s nacionalnim okvirom za nuklearnu sigurnost, uzimajući u obzir različite nacionalne sustave. Za odluke o izdavanju dozvola i dalje su odgovorna nacionalna nadležna tijela.
(13)
Zahtjevima ove Direktive o transparentnosti dopunjuju se zahtjevi iz postojećeg zakonodavstva Euratoma. Odlukom Vijeća 87/600/Euratom (9) se za države članice uvodi obveza obavješćivanja i informiranja Komisije i drugih država članica u slučaju radiološke opasnosti na njihovom državnom području, dok Direktiva 2013/59/Euratom sadrži zahtjeve državama članicama da informiraju javnost o mjerama zdravstvene zaštite koje treba primijeniti i koracima koje treba poduzeti u slučaju radiološke opasnosti te da stanovništvu koje bi vjerojatno moglo biti zahvaćeno u slučaju takve opasnosti u redovitim razmacima pružaju ažurirane informacije.
(14)
Tijekom 6. preglednog sastanka, ugovorne stranke Konvencije o nuklearnoj sigurnosti ponovile su svoju predanost spoznajama 2. izvanrednog sastanka koji se održao nakon nesreće u Fukushimi. Posebno su naglasile da bi „nuklearne elektrane trebalo projektirati, graditi i rabiti s ciljem sprečavanja nesreća, a u slučaju nesreće, s ciljem ublažavanja njezinih posljedica i izbjegavanja zagađenja izvan lokacije” te da bi „regulatorna tijela trebala osigurati da se navedeni ciljevi primjenjuju kako bi se utvrdila i provela primjerena poboljšanja sigurnosti u postojećim postrojenjima”.
(15)
S obzirom na tehnički napredak koji je ostvaren odredbama IAEA-e i Udruženja zapadnoeuropskih nuklearnih regulatora („WENRA”) te odgovarajući na pouke izvučene iz ispitivanja na opterećenje i istraga nuklearne nesreće u Fukushimi, Direktivu 2009/71/Euratom trebalo bi izmijeniti kako bi se uključio cilj visoke nuklearne sigurnosti Zajednice kojim su obuhvaćene sve faze životnog ciklusa nuklearnih postrojenja (smještaj, projektiranje, izgradnja, stavljanje u pogon, uporaba, stavljanje izvan pogona). Taj cilj posebno poziva na značajna poboljšanja sigurnosti pri projektiranju novih reaktora za koje bi trebalo upotrijebiti najsuvremenija znanja i tehnologiju, uzimajući u obzir najnovije međunarodne sigurnosne zahtjeve.
(16)
Taj bi cilj prije svega trebalo ostvariti putem procjena nuklearne sigurnosti koje ulaze u područje primjene ove Direktive. Njih bi, pod nadzorom nadležnog nacionalnog regulatornog tijela, trebali provoditi nositelji dozvole, a mogu se upotrebljavati za procjenu rizika od teške nesreće u skladu s Direktivom 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća (10), pod uvjetom da su ispunjeni zahtjevi ove Direktive.
(17)
Koncept dubinske obrane ključan je za sigurnost nuklearnih postrojenja i temelj je za provedbu ciljeva visoke razine nuklearne sigurnosti. Primjena načela dubinske obrane, kako ih priznaju međunarodne norme i smjernice te WENRA, osigurava da sigurnosne aktivnosti podliježu, koliko god je to razumno provedivo, odredbama neovisnih razina tako da bi u slučaju kvara on bio otkriven, nadomješten ili ispravljen primjerenim mjerama. Djelotvornost svake od različitih razina temeljni je element dubinske obrane radi sprečavanja nesreća i ublažavanja posljedica ako bi do njih došlo. Dubinska obrana općenito je strukturirana u pet razina. Ako zakaže jedna razina, aktivira se sljedeća razina. Cilj je prve razine zaštite sprečavanje neuobičajenog rada i kvarova sustava. Ako zakaže prva razina, druga razina zaštite kontrolira neuobičajeni rad ili otkriva kvarove. Ako zakaže druga razina, treća razina sigurnosti, aktiviranjem posebnih sigurnosnih sustava i drugih sigurnosnih svojstava, osigurava daljnje obavljanje sigurnosnih funkcija. Ako zakaže treća razina, četvrta razina ograničava razvoj nesreće putem upravljanje nesrećama tako da spriječi ili ublaži uvjete teške nesreće s vanjskim ispuštanjima radioaktivnog materijala. Posljednji cilj (peta razina zaštite) je ublažavanje radioloških posljedica značajnih vanjskih ispuštanja putem odgovora na izvanredni događaj izvan lokacije.
(18)
Zajedno s dubinskom obranom, djelotvorna kultura nuklearne sigurnosti smatra se temeljnim čimbenikom u postizanju visoke razine nuklearne sigurnosti i njezinog neprekidnog poboljšavanja. Pokazatelji djelotvorne kulture nuklearne sigurnosti obuhvaćaju, poglavito: posvećenost osoblja i uprave na svim razinama unutar organizacije nuklearnoj sigurnosti i njezinom neprekidnom poboljšavanju; promicanje sposobnosti osoblja na svim razinama da propituje provedbu relevantnih sigurnosnih načela i prakse s ciljem neprekidnog poboljšanja nuklearne sigurnosti; sposobnost osoblja da pravovremeno izvješćuje o sigurnosnim problemima; utvrđivanje pouka naučenih iz praktičnog iskustva; i sustavno izvješćivanje o svakom odstupanju od normalnih uvjeta rada ili mehanizama relevantnih za upravljanje nesrećama koje bi moglo utjecati na nuklearnu sigurnost. Važni elementi koji pomažu pri ostvarivanju snažne kulture nuklearne sigurnosti uključuju, poglavito, djelotvorne sustave upravljanja, primjereno obrazovanje i osposobljavanje te mehanizme nositelja dozvole za registriranje, evaluaciju i dokumentiranje praktičnog iskustva značajnog za unutarnju i vanjsku sigurnost te djelotvorno rješavanje pitanja koja su se pojavila.
(19)
Kada se u ovoj Direktivi koristi izraz „razumno provedivo”, trebalo bi ga primjenjivati u skladu s postojećim definicijama, posebno definicijama WENRA-e i IAEA-e.
(20)
Nakon nuklearnih nesreća u Three Mile Islandu i Černobilu, nesrećom u Fukushimi još je jednom istaknuta presudna važnost funkcije zaštitne zgrade koja je posljednja prepreke koja štiti ljude i okoliš od ispuštanja radioaktivnih tvari uslijed nesreće. Podnositelj zahtjeva za dozvolu za izgradnju nove nuklearne elektrane ili istraživačkog reaktora stoga bi trebao dokazati da projekt ograničava učinke oštećenja jezgre reaktora na unutrašnjost zaštitne zgrade, tj. podnositelj zahtjeva trebao bi dokazati da je obilno ili nedopušteno ispuštanje radioaktivnih tvari izvan zaštitne zgrade iznimno malo vjerojatno i treba bi moći, uz visok stupanj pouzdanosti, dokazati da do takvog ispuštanja neće doći.
(21)
Trebalo bi zahtijevati da se specifičniji mehanizmi za upravljanje nesrećama i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji bave sprečavanjem i ublažavanjem nesreća. Oni bi trebali biti u skladu s relevantnim odredbama Direktive 2013/59/Euratom te ih ne bi trebali dovoditi u pitanje. Nositelj dozvole trebao bi osigurati postupke, smjernice i mehanizme u slučaju nesreća uključujući teške nesreće do kojih bi moglo doći pri svim načinima rada, uključujući stanje punog pogona, gašenja i prijelazna stanja, uz osiguravanje dosljednosti i kontinuiteta između svih takvih postupaka i mehanizama kao i osiguravajući da se oni provode, preispituju i ažuriraju. Tim bi mehanizmima također trebalo predvidjeti dostatan broj osoblja, opreme i drugih potrebnih sredstava. Trebalo bi osigurati organizacijsku strukturu s jasnom raspodjelom odgovornosti kao i usklađenost između tijela koja odgovaraju na nesreću.
(22)
Ispitivanja na opterećenje pokazala su da ključnu ulogu imaju pojačani mehanizmi suradnje i usklađivanja između svih strana koje su odgovorne za nuklearnu sigurnost. Stručni pregledi (peer reviews) pokazali su se kao dobar način izgradnje povjerenja, u cilju razvoja i razmjene iskustava i osiguravanja zajedničke primjene visokih normi nuklearne sigurnosti.
(23)
Suradnja među državama članicama u području nuklearne sigurnosti čvrsto je uspostavljena i može dati dodanu vrijednost u smislu nuklearne sigurnosti, transparentnosti i otvorenosti prema dionicima na europskoj i međunarodnoj razini.
Države članice bi, putem svojih nadležnih regulatornih tijela, na relevantan način koristeći ENSREG i nadovezujući se na iskustvo WENRA-e, trebale svakih šest godina utvrditi metodologiju, mandat i vremenski okvir stručnih pregleda zajedničkog posebnog tehničkog pitanja povezanog s nuklearnom sigurnošću njihovih nuklearnih postrojenja. Zajedničko posebno tehničko pitanje koje se treba razmotriti trebalo bi utvrditi među referentnim razinama sigurnosti WENRA-e ili na temelju povratnih informacija iz praktičnog iskustva, nezgoda i nesreća te tehnološkog i znanstvenog razvoja. Države članice trebale bi provesti nacionalnu samoprocjenu i organizirati mehanizme za provedbu zajedničkih stručnih pregleda njihove nacionalne samoprocjene od strane nadležnih regulatornih tijela drugih država članica.
Trebalo bi izraditi izvješća o rezultatima tih stručnih pregleda. Države članice trebale bi utvrditi nacionalne akcijske planove za bavljenje svim relevantnim otkrićima i vlastite nacionalne procjene, uzimajući u obzir rezultate navedenih izvješća o stručnim pregledima. Izvješća o stručnim pregledima također bi trebala biti temelj svakog sažetog izvješća o rezultatu provedbe tematskog stručnog pregleda širom Unije koje su zajednički pripremila nadležna regulatorna tijela država članica. Sažeto izvješće ne bi trebalo za cilj imati izradu popisa redoslijeda nuklearnih postrojenja, nego bi trebalo biti usredotočeno na postupak i tehničke nalaze tematskog stručnog pregleda tako da se znanje stečeno njegovom provedbom može podijeliti.
U stručnim bi pregledima trebalo prevladavati uzajamno povjerenje te bi stoga bilo primjereno da Komisija, kad god je to provedivo, obavijesti države članice ako namjerava upotrijebiti rezultate izvješća o stručnim pregledima u svojim dokumentima o politikama.
(24)
Obveze država članica da izvješćuju o provedbi ove Direktive i obveza Komisije da izradi izvješće na temelju nacionalnih izvješća trebale bi pružiti mogućnost razmatranja i evaluacije raznih aspekata provedbe ove Direktive, kao i njezine djelotvornosti. Na međunarodnoj razini postoji niz relevantnih obveza izvješćivanja, poput izvješća Konvencije o nuklearnoj sigurnosti, čije bi se rezultate moglo upotrijebiti za evaluaciju provedbe ove Direktive. Nadalje, u okviru ove Direktive trebalo bi utvrditi dodatne zahtjeve za izvješćivanje u vezi s nalazima stručnih pregleda nuklearnih postrojenja. Slijedom toga, radi pojednostavljenja zakonodavstva i smanjenja administrativnog opterećenja, obveza izvješćivanja za države članice trebala bi biti manje zahtjevna kako s obzirom na učestalost izvješćivanja tako i s obzirom sadržaj izvješćâ.
(25)
U skladu s postupnim pristupom, provedba odredaba ove Direktive ovisi o vrsti nuklearnih postrojenja na državnom području države članice. Stoga bi države članice prilikom provedbe tih odredaba u nacionalnom pravu trebale voditi računa o mogućoj veličini i prirodi rizika koje predstavljaju nuklearna postrojenja koja su u planu ili u pogonu. Postupni pristup bi se posebno trebao odnositi na one države članice koje imaju tek manju količinu nuklearnih i radioaktivnih materijala, npr. povezanu s radom manjih istraživačkih reaktora, koji u slučaju teške nesreće ne bi izazvao posljedice usporedive s onima koje izazivaju nuklearne elektrane.
(26)
Odredbe ove Direktive koje su neraskidivo povezane s postojanjem nuklearnih postrojenja, odnosno odredbe koje se odnose na obveze nositelja dozvole, novi posebni zahtjevi za nuklearna postrojenja i odredbe koje se odnose na pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji ne bi se trebale primjenjivati na države članice koje nemaju nuklearna postrojenja. Odredbe ove Direktive trebalo bi prenijeti i primjenjivati na proporcionalan način, u skladu s nacionalnim okolnostima i vodeći računa o činjenici da te države članice nemaju nuklearna postrojenja, osiguravajući pritom da vlada ili nadležna tijela posvete primjerenu pozornost nuklearnoj sigurnosti.
(27)
U skladu s Direktivom 2009/71/Euratom, države članice moraju uspostaviti i održavati nacionalni zakonodavni, regulatorni i organizacijski okvir za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja. Odluka o načinu donošenja odredaba nacionalnog okvira i instrumentu putem kojeg se one primjenjuju u nadležnosti je država članica.
(28)
U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s obrazloženjem, države članice obvezale su se, u opravdanim slučajevima, uz obavijesti o svojim mjerama prenošenja priložiti jedan ili više dokumenata kojima se obrazlaže odnos između odredaba direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata prijenosa. U pogledu ove Direktive zakonodavac smatra da je slanje takvih dokumenata opravdano.
(29)
Direktivu 2009/71/Euratom trebalo bi stoga u skladu s time izmijeniti,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2009/71/Euratom mijenja se kako slijedi:
(1)
Naslov poglavlja 1. zamjenjuje se sljedećim:
„CILJEVI, PODRUČJE I DEFINICIJE”.
(2)
Članak 2. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Ova se Direktiva primjenjuje na svako civilno nuklearno postrojenje koje podliježe dozvoli.”;
(b)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Ovom se Direktivom dopunjuju osnovne norme iz članka 30. Ugovora u pogledu nuklearne sigurnosti nuklearnih postrojenja i njom se ne dovodi u pitanje postojeće zakonodavstvo Zajednice o zaštiti zdravlja radnika i šire javnosti od opasnosti koje proizlaze iz ionizirajućeg zračenja, a posebno Direktiva Vijeća 2013/59/Euratom (11).
(11) Direktiva Vijeća 2013/59/Euratom od 5. prosinca 2013. o osnovnim sigurnosnim standardima za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju, i o stavljanju izvan snage direktiva 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom i 2003/122/Euratom (SL L 13, 17.1.2014., str. 1.).”." 						
(3)
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
nuklearna elektrana, postrojenje za obogaćivanje, postrojenje za proizvodnju nuklearnog goriva, postrojenje za preradu, istraživački reaktor, skladište istrošenog goriva; i”;
(b)
dodaju se sljedeći stavci od 6. do 11.:
„6.
‚nesreća’ znači svaki nenamjerni događaj čije su posljedice ili moguće posljedice značajne sa stajališta zaštite od zračenja ili nuklearne sigurnosti;
7.
‚nezgoda’ znači svaki nenamjerni događaj čije posljedice ili moguće posljedice nisu zanemarive sa stajališta zaštite od zračenja ili nuklearne sigurnosti;
8.
‚neuobičajeni rad’ znači operativni postupak koji odstupa od normalnog rada za koji se očekuje da će se pojaviti najmanje jednom tijekom radnog vijeka postrojenja, ali koji, s obzirom na odgovarajuće mjere projektiranja, ne uzrokuje nikakvu znatnu štetu za stavke bitne za sigurnost ili ne dovodi do uvjeta nesreće;
9.
‚projektna osnova’ znači niz uvjeta i događaja koji se izričito uzimaju u obzir pri projektiranju nuklearnog postrojenja, uključujući njegove nadogradnje, u skladu s utvrđenim kriterijima, a koje postrojenje može izdržati uz planirani rad sigurnosnih sustava, bez prekoračivanja dozvoljenih granica;
10.
‚projektnom osnovom predviđena nesreća’ znači uvjeti nesreće u odnosu na koje je nuklearno postrojenje projektirano u skladu s utvrđenim projektnim kriterijima i pri kojoj oštećenje goriva, kada je to primjenjivo, te ispuštanje radioaktivnog materijala ostaju unutar dozvoljenih granica;
11.
‚teški uvjeti’ znači uvjeti koji su teži od uvjeta pri projektom osnovom predviđenoj nesreći; takvi uvjeti mogu biti prouzročeni višestrukim kvarovima poput potpunog zakazivanja svih razina sigurnosnog sustava ili iznimno malo vjerojatnog slučaja.”.
(4)
U poglavlju 2. umeće se sljedeći naslov nakon naslova „OBVEZE”:
„ODJELJAK 1.
Opće obveze”.
(5)
Članak 4. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice uspostavljaju i održavaju nacionalni zakonodavni, regulatorni i organizacijski okvir (‚nacionalni okvir’) za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja. Nacionalnim okvirom posebno se predviđaju:
(a)
dodjela odgovornosti i koordinacija između relevantnih državnih tijela;
(b)
nacionalni zahtjevi u pogledu nuklearne sigurnosti koji obuhvaćaju sve faze životnog ciklusa nuklearnih postrojenja;
(c)
sustav izdavanja dozvola i zabranjivanja rada nuklearnih postrojenja bez dozvole;
(d)
sustav regulatorne kontrole nuklearne sigurnosti koju obavlja nadležno regulatorno tijelo;
(e)
djelotvorna i proporcionalna provedbena djelovanja, uključujući, prema potrebi, korektivno djelovanje ili obustavu rada i izmjenu ili izmjenu odnosno poništenje dozvole.
Određivanje načina na koji se donose nacionalni zahtjevi u pogledu nuklearne sigurnosti iz točke (b) i instrumenta putem kojeg se oni primjenjuju ostaje u nadležnosti država članica;”.
(6)
U članku 5. stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:
„2. Države članice osiguravaju stvarnu neovisnost nadležnih regulatornih tijela od neprimjerenog utjecaja pri njihovom regulatornom odlučivanju. U tu svrhu države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom zahtijeva da nadležno regulatorno tijelo:
(a)
bude funkcionalno odvojeno od bilo kojeg drugog tijela ili organizacije koji se bave promicanjem ili upotrebom nuklearne energije, i ne traži niti prima naputke od bilo kojeg takvog tijela ili organizacije pri provođenju svojih regulatornih zadaća;
(b)
donosi regulatorne odluke na temelju pouzdanih i transparentnih zahtjeva u pogledu nuklearne sigurnosti;
(c)
dobiva namjenska i odgovarajuća proračunska sredstva kako bi se omogućilo obavljanje njegovih regulatornih zadaća kako su utvrđene u nacionalnom okviru te je odgovorno za provedbu dodijeljenih proračunskih sredstava;
(d)
zapošljava odgovarajući broj članova osoblja s kvalifikacijama, iskustvom i stručnošću potrebnima za ispunjavanje njegovih obveza. Ono se može služiti vanjskim znanstvenim i tehničkim resursima i stručnošću kao podrškom njegovim regulatornim funkcijama;
(e)
utvrđuje postupke za sprječavanje i rješavanje svih sukoba interesa;
(f)
pruža informacije u pogledu nuklearne sigurnosti bez odobrenja bilo kojeg tijela ili organizacije pod uvjetom da se time ne ugrožavaju drugi nadređeni interesi kao što je sigurnost, priznati u odgovarajućem zakonodavstvu ili međunarodnim instrumentima.
3. Države članice osiguravaju da nadležno regulatorno tijelo dobije pravne ovlasti koje su mu potrebne za ispunjavanje obveza u vezi s nacionalnim okvirom opisanim u članku 4. stavku 1. U tu svrhu države članice osiguravaju da nacionalni okvir nadležnim regulatornim tijelima povjeri sljedeće glavne regulatorne zadaće:
(a)
predlaganje i definiranje nacionalnih zahtjeva u pogledu nuklearne sigurnosti ili sudjelovanje u njihovom utvrđivanju;
(b)
zahtijevanje od nositelja dozvole da poštuje i dokaže da poštuje nacionalne zahtjeve u pogledu nuklearne sigurnosti i uvjete pod kojima je izdana odgovarajuća dozvola;
(c)
provjera takvog poštovanja zahtjeva putem regulatornih procjena i inspekcija;
(d)
predlaganje ili provedba djelotvornih i proporcionalnih provedbenih djelovanja.”.
(7)
Članci 6., 7. i 8. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 6.
Nositelji dozvole
Države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da:
(a)
primarna odgovornost za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja ostaje na nositelju dozvole. Ta se odgovornost ne može delegirati, a uključuje odgovornost za aktivnosti izvoditelja i podizvoditelja čije bi aktivnosti mogle utjecati na nuklearnu sigurnost nuklearnog postrojenja;
(b)
podnositelj zahtjeva pri podnošenju zahtjeva za dozvolu mora podnijeti dokaz nuklearne sigurnosti. Opseg i razina detalja dokaza moraju biti prilagođeni potencijalnoj veličini i prirodi opasnosti po nuklearno postrojenje i njegovu lokaciju;
(c)
nositelji dozvole moraju redovito procjenjivati, provjeravati i stalno poboljšavati, koliko god je to razumno provedivo, nuklearnu sigurnost njihovih nuklearnih postrojenja na sustavan i provjerljiv način. Navedeno uključuje provjeru postojanja mjera za sprečavanje nesreća i ublažavanje posljedica nesreća, uključujući provjeru primjene odredbi dubinske obrane;
(d)
nositelji dozvole uvode i primjenjuju sustave upravljanja koji daju odgovarajući prioritet nuklearnoj sigurnosti;
(e)
nositelji dozvole predviđaju odgovarajuće postupke i mehanizme u slučaju izvanrednog događaja na lokaciji, uključujući smjernice za upravljanje teškim nesrećama ili jednakovrijedne mehanizme, radi djelotvornog odgovaranja na nesreće kako bi se spriječile ili ublažile njihove posljedice. Oni posebno moraju:
i.
biti u skladu s ostalim operativnim postupcima i provoditi se u pravilnim vremenskim razmacima kako bi se provjerila njihova provedivost;
ii.
obuhvaćati nesreće i teške nesreće do kojih bi moglo doći pri svim načinima rada i one koje istodobno pogađaju više jedinica ili utječu na njih;
iii.
omogućiti mehanizme primanja vanjske pomoći;
iv.
biti periodično preispitivani i redovito ažurirani, uzimajući u obzir iskustva iz vježbi i pouke stečene iz nesreća;
(f)
nositelji dozvole osiguravaju i održavaju financijske i ljudske resurse s odgovarajućim kvalifikacijama i sposobnostima potrebnima za ispunjavanje svojih obveza u pogledu nuklearne sigurnosti nuklearnih postrojenja. Nositelji dozvole također osiguravaju da izvoditelji i podizvoditelji koji su pod njihovom odgovornošću i čije bi aktivnosti mogle utjecati na nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja imaju potrebne ljudske resurse s odgovarajućim kvalifikacijama i sposobnostima za ispunjavanje njihovih obveza.
Članak 7.
Stručnost i vještine u području nuklearne sigurnosti
Države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom od svih strana zahtijeva da osiguraju mehanizme za obrazovanje i osposobljavanje svojeg osoblja koje ima odgovornosti povezane s nuklearnom sigurnošću nuklearnih postrojenja tako da bi to osoblje steklo, održavalo i dalje razvijalo stručnost i vještine u području nuklearne sigurnosti i pripravnosti za izvanredni događaj na lokaciji.
Članak 8.
Transparentnost
1. Države članice osiguravaju da radnicima i široj javnosti budu dostupne potrebne informacije povezane s nuklearnom sigurnošću nuklearnih postrojenja kao i njezinom regulacijom, pri čemu posebno trebaju obratiti pozornost na lokalne vlasti, stanovništvo i dionike u blizini nuklearnog postrojenja. Navedena obveza uključuje i osiguravanje da nadležno regulatorno tijelo i nositelji dozvole, svaki u području svoje odgovornosti, u okviru svoje komunikacijske politike pružaju:
(a)
informacije o normalnim uvjetima rada nuklearnih postrojenja radnicima i široj javnosti; i
(b)
hitne informacije u slučaju nezgoda i nesreća radnicima i široj javnosti te nadležnim regulatornim tijelima drugih država članica u blizini nuklearnog postrojenja.
2. Informacije se stavljaju na raspolaganje javnosti u skladu s mjerodavnim zakonodavstvom i međunarodnim instrumentima, pod uvjetom da se time ne ugrožavaju drugi nadređeni interesi, kao što je sigurnost, priznati u odgovarajućem zakonodavstvu ili međunarodnim instrumentima.
3. Države članice ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 2., osiguravaju da nadležno regulatorno tijelo sudjeluje, prema potrebi, u aktivnostima suradnje u području nuklearne sigurnosti nuklearnih postrojenja s nadležnim regulatornim tijelima drugih država članica, u blizini nuklearnog postrojenja, između ostalog, putem razmjene informacija i/ili zajedničkog korištenja informacija.
4. Države članice osiguravaju da šira javnost dobije primjerene mogućnosti za djelotvorno sudjelovanje u postupku odlučivanja o izdavanju dozvola nuklearnim postrojenjima, u skladu s odgovarajućim zakonodavstvom i međunarodnim instrumentima.”.
(8)
Nakon članka 8. umeće se sljedeći odjeljak:
„ODJELJAK 2.
Posebne obveze
Članak 8.a
Cilj nuklearne sigurnosti za nuklearna postrojenja
1. Države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom za nuklearnu sigurnost zahtijeva da se nuklearna postrojenja projektiraju, smještaju, grade, stavljaju u pogon, upotrebljavaju i stavljaju izvan pogona s ciljem sprečavanja nesreća, a u slučaju nesreće, ublažavanja njezinih posljedica te izbjegavanja:
(a)
ranog radioaktivnog ispuštanja koje bi zahtijevalo mjere u slučaju izvanrednog događaja izvan lokacije, ali uz nedostatno vrijeme za njihovu provedbu;
(b)
velikog radioaktivnog ispuštanja koje bi zahtijevalo zaštitne mjere koje se ne bi mogle prostorno ili vremenski ograničiti.
2. Države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom zahtijeva da se cilj iz stavka 1.:
a)
primjenjuje na nuklearna postrojenja za čiju je izgradnju dozvola izdana prvi put nakon 14. kolovoza 2014.;
b)
upotrebljava kao referenca za pravovremenu provedbu razumno provedivih poboljšanja sigurnosti postojećih nuklearnih postrojenja, uključujući u okviru periodičnih sigurnosnih pregleda kako je utvrđeno u članku 8.c točki (b).
Članak 8.b
Provedba cilja nuklearne sigurnosti za nuklearna postrojenja
1. Kako bi se ostvario cilj nuklearne sigurnosti za nuklearna postrojenja koji je određen u članku 8.a, države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom zahtijeva da se, kada se primjenjuje dubinska obrana, ona primjenjuje kako bi osigurala da:
(a)
se utjecaj ekstremnih vanjskih prirodnih opasnosti i opasnosti nenamjerno uzrokovanih ljudskim faktorom svede na najmanju moguću mjeru;
(b)
se spriječe neuobičajeni rad i kvarove;
(c)
se pod kontrolu stavi neuobičajeni rad te da se otkriju kvarovi;
(d)
se pod kontrolu stave nesreće u okviru projektnom osnovom predviđenih nesreća;
(e)
se pod kontrolu stave teški uvjeti, uključujući sprečavanje daljnjeg razvoja nesreća i ublažavanje posljedica teških nesreća;
(f)
budu uspostavljene organizacijske strukture u skladu s člankom 8.d stavkom 1.
2. Kako bi se ostvario cilj nuklearne sigurnosti određen u članku 8.a, države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da nadležno regulatorno tijelo i nositelj dozvole poduzimaju mjere za promicanje i jačanje djelotvorne kulture nuklearne sigurnosti. Te mjere posebno uključuju:
(a)
sustave upravljanja koje daju odgovarajući prioritet nuklearnoj sigurnosti i promiču, na svim razinama osoblja i uprave, sposobnost preispitivanja djelotvorne provedbe odgovarajućih sigurnosnih načela i prakse te pravovremenog izvješćivanja o sigurnosnim pitanjima, u skladu s člankom 6. stavkom (d);
(b)
mehanizme nositelja dozvole za registriranje, evaluaciju i dokumentiranje radnog iskustva značajnog za unutarnju i vanjsku sigurnost;
(c)
obvezu nositelja dozvole da nadležnom regulatornom tijelu prijavi događaje koji bi mogli utjecati na nuklearnu sigurnost; i,
(d)
mehanizme za obrazovanje i osposobljavanje, u skladu s člankom 7.
Članak 8.c
Prva procjena i periodični sigurnosni pregledi
Države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da:
(a)
se svaka dodjela dozvole za izgradnju nuklearnog postrojenja ili rad nuklearnog postrojenja, temelji na primjerenoj procjeni specifičnoj za lokaciju i postrojenje, koja obuhvaća dokaz nuklearne sigurnosti u odnosu na nacionalne zahtjeve u pogledu nuklearne sigurnosti utemeljene na cilju određenom u članku 8.a;
(b)
nositelj dozvole pod regulatornim nadzorom nadležnih regulatornih tijela, sustavno i redovito procjenjuje, najmanje svakih deset godina, sigurnost nuklearnog postrojenja, kako je utvrđeno u članku 6. stavku (c). Tom se ponovnom procjenom sigurnosti želi osigurati poštovanje trenutačne projektne osnove i utvrditi daljnja sigurnosna poboljšanja uzimajući u obzir pitanja starenja, praktično iskustvo, najnovije rezultate istraživanja i razvoj u području međunarodnih normi, koristeći se ciljem određenim u članku 8.a kao referencom.
Članak 8.d
Pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji
1. Ne dovodeći u pitanje odredbe Direktive 2013/59/Euratom, države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da je uspostavljena organizacijska struktura za pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji uz jasnu podjelu odgovornosti i koordinaciju između nositelja dozvole i nadležnih tijela i organizacija, uzimajući u obzir sve faze izvanrednog događaja.
2. Države članice osiguravaju dosljednost i kontinuitet između mehanizama za pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji koje zahtijeva nacionalni okvir i drugih mehanizama za pripravnost za izvanredni događaj i odgovor na izvanredni događaj koji se zahtijevaju prema Direktivi 2013/59/Euratom.”.
(9)
Sljedeće poglavlje se umeće nakon članka 8.d:
„POGLAVLJE 2.a
STRUČNI PREGLEDI I IZVJEŠĆIVANJE
Članak 8.e
Stručni pregledi
1. Države članice najmanje svakih deset godina organiziraju periodične samoprocjene svojeg nacionalnog okvira i nadležnih regulatornih tijela te pozivaju na međunarodni stručni pregled relevantnih segmenata svojeg nacionalnog okvira i nadležnih regulatornih tijela u cilju kontinuiranog unapređivanja nuklearne sigurnosti. O rezultatima takvih stručnih pregleda, kada su dostupni, izvješćuju se države članice i Komisija.
2. Države članice osiguravaju da se na koordiniranoj osnovi:
(a)
provodi nacionalna procjena, na temelju specifičnih tema povezanih s nuklearnom sigurnošću odgovarajućih nuklearnih postrojenja na njihovom državnom području;
(b)
pozovu sve druge države članice i Komisija kao promatrač na stručni pregled nacionalne procjene iz stavka (a);
(c)
poduzmu odgovarajuće daljnje mjere relevantnih rezultata stručnog pregleda;
(d)
objave odgovarajuća izvješća o gore navedenom postupku i njegovom glavnom rezultatu kada su rezultati dostupni.
3. Države članice osiguravaju da su uspostavljeni mehanizmi koji omogućuju da prvi tematski stručni pregled započne 2017. i da se nakon toga daljnji tematski stručni pregledi provode najmanje svakih šest godina.
4. U slučaju nesreće koja je dovela do situacije koja bi zahtijevala mjere u slučaju izvanrednog događaja izvan lokacije ili zaštitne mjere izvan lokacije za širu javnost, dotična država članica osigurava da se bez nepotrebnog odgađanja pozove međunarodni stručni pregled.”.
(10)
Članak 9. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice Komisiji podnose izvješće o provedbi ove Direktive prvi put do 22. srpnja 2014., a zatim do 22. srpnja 2020.”;
(b)
stavak 3. briše se.
(11)
U članku 10. nakon stavka 1. umeće se sljedeći stavak:
„1.a. Obveze prenošenja i provedbe članaka 6., 8.a, 8.b, 8.c i 8.d ne primjenjuju se na države članice koje nemaju nuklearna postrojenja osim ako one odluče pokrenuti aktivnosti povezane s nuklearnim postrojenjima koja podliježu dozvoli za rad prema njihovoj jurisdikciji.”.
Članak 2.
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 15. kolovoza 2017. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
Kada države članice donose ove odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave na nju upućuje. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredbi nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva i svih naknadnih izmjena tih odredbi.
Članak 3.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 8. srpnja 2014.