NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 45/2014
ze dne 20. ledna 2014,
kterým se mění nařízení (EU) č. 204/2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 215 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (1),
s ohledem na společný návrh vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Rady (EU) č. 204/2011 (2) se uvádí v účinnost opatření stanovená v rozhodnutí 2011/137/SZBP.
(2)
Je nezbytné změnit ustanovení o vyloučení odpovědnosti a ustanovení o vyloučení nároků obsažená v nařízení (EU) č. 204/2011 v souladu se zněním Pokynů pro zavádění a hodnocení omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU přijatých Radou dne 15. června 2012.
(3)
Nařízení (EU) č. 204/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 204/2011 se mění takto:
1)
Článek 11 se nahrazuje tímto:
„Článek 11
1. Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů nebo odmítnutí dát je k dispozici, učiněné v dobré víře, že takový krok je v souladu s tímto nařízením, nezakládá jakoukoli odpovědnost fyzické nebo právnické osoby, subjektu nebo orgánu provádějících takové kroky nebo jejich vedoucích pracovníků nebo zaměstnanců, neprokáže-li se, že finanční prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny nebo zadrženy v důsledku nedbalosti.
2. Jednání fyzických nebo právnických osob, subjektů nebo orgánů pro ně nezakládá žádnou odpovědnost, pokud nevěděly a neměly rozumný důvod se domnívat, že svým jednáním porušují opatření stanovená v tomto nařízení.“
2)
Článek 12 se nahrazuje tímto:
„Článek 12
1. Nebude uspokojen žádný nárok vyplývající ze smlouvy nebo operace, jejichž plnění nebo uskutečnění bylo přímo nebo nepřímo, zcela nebo částečně dotčeno opatřeními uloženými tímto nařízením, a to včetně náhrady škody nebo jiných nároků tohoto druhu, jako je nárok na náhradu škody nebo nárok vyplývající ze záruky, zejména nárok na prodloužení doby platnosti nebo vyplacení dluhopisů, záruk nebo příslibu odškodnění v jakékoli formě, zejména finančních záruk nebo příslibů finančního odškodnění, je-li vznesen:
a)
určenými osobami, subjekty nebo orgány uvedenými v příloze II nebo III;
b)
jakýmikoli jinými libyjskými osobami, subjekty či orgány, včetně libyjské vlády;
c)
jakýmikoli osobami, subjekty či orgány jednajícími prostřednictvím nebo jménem osob, subjektů nebo orgánů uvedených v písmenech a) nebo b).
2. Ve všech řízeních k uspokojení nároku nese důkazní břemeno ohledně toho, že uspokojení nároku není zakázáno odstavcem 1, osoba usilující o uspokojení tohoto nároku.
3. Tímto článkem není dotčeno právo osob, subjektů a orgánů uvedených v odstavci 1 na soudní přezkum legality neplnění smluvních závazků v souladu s tímto nařízením.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. ledna 2014.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 45/2014
od 20. siječnja 2014.
o izmjeni Uredbe (EU) br. 204/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 215.,
uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2011/137/ZVSP od 28. veljače 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji (1),
uzimajući u obzir zajednički prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europske komisije,
budući da:
(1)
Uredbom Vijeća (EU) br. 204/2011 (2) provode se mjere predviđene u Odluci 2011/137/ZVSP.
(2)
Potrebno je izmijeniti klauzulu o isključenju odgovornosti i klauzulu o neodobravanju zahtjeva predviđene u Uredbi (EU) br. 204/2011 u skladu s tekstom Smjernica o provedbi i evaluaciji mjera ograničavanja (sankcije) u okviru Zajedničke vanjske i sigurnosne politike EU-a, koje je Vijeće donijelo 15. lipnja 2012.
(3)
Uredbu (EU) br. 204/2011 stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EU) br. 204/2011 mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 11. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 11.
1. Zamrzavanje sredstava i gospodarskih izvora ili odbijanje davanja na raspolaganje sredstava ili gospodarskih izvora, koje je provedeno u dobroj vjeri da je takvo postupanje u skladu s ovom Uredbom, ne smije prouzročiti odgovornost bilo kakve vrste za fizičku ili pravnu osobu, subjekt ili tijelo koje ga provodi, ili za njegove direktore ili zaposlenike, osim ako se dokaže da je zamrzavanje ili zadržavanje sredstava i gospodarskih izvora posljedica nepažnje.
2. Postupanja fizičkih ili pravnih osoba, subjekata ili tijela ne smiju za njih prouzročiti odgovornost bilo kakve vrste ako nisu znali niti opravdano nisu mogli znati da svojim postupanjem krše mjere navedene u ovoj Uredbi.”
2.
Članak 12. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 12.
1. U vezi s ugovorima ili transakcijama čije je izvršenje, izravno ili neizravno, u cijelosti ili djelomično, onemogućeno zbog mjera uvedenih ovom Uredbom, ne odobrava se nijedan zahtjev, uključujući zahtjeve za odštetu ili bilo koje druge zahtjeve takve vrste, kao što su zahtjev za naknadu štete ili zahtjev na temelju garancije, posebno zahtjev za produljenje ili plaćanje garancije ili protugarancije, osobito one financijske, u bilo kojem obliku, ako ga zahtijeva:
(a)
osoba, subjekt ili tijelo uvršteno na popis u prilozima II. ili III.;
(b)
bilo koja druga libijska osoba, subjekt ili tijelo, uključujući libijsku vladu;
(c)
bilo koja osoba, subjekt ili tijelo koje djeluje preko jedne od osoba, subjekata ili tijela iz točaka (a) ili (b) ili u njihovo ime.
2. U svim postupcima za izvršenje zahtjeva teret dokazivanja da ispunjenje zahtjeva nije zabranjeno stavkom 1. leži na osobi koja traži izvršenje tog zahtjeva.
3. Ovaj članak ne dovodi u pitanje pravo osoba, subjekata i tijela iz stavka 1. na sudsko preispitivanje zakonitosti neizvršenja ugovornih obveza u skladu s ovom Uredbom.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 20. siječnja 2014.