NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1123/2013
ze dne 8. listopadu 2013
o stanovení nároků na mezinárodní kredity podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 11a odst. 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Protokol k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (Kjótský protokol) zavádí dva mechanismy pro vytvoření mezinárodních kreditů, které mohou smluvní strany použít ke kompenzaci emisí. Mechanismus společného provádění stanoví tvorbu jednotek snížení emisí (ERU), zatímco mechanismus čistého rozvoje stanoví tvorbu jednotek ověřeného snížení emisí (CER).
(2)
Národní alokační plány členských států přijaté podle článku 9 směrnice 2003/87/ES stanoví, že za období 2008-2012 mohou provozovatelé využít určitý počet jednotek CER a ERU, aby splnili své závazky ohledně vyřazení povolenek, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2003/87/ES.
(3)
Článek 11a směrnice 2003/87/ES stanoví další používání CER a ERU vydaných podle Kjótského protokolu v rámci systému pro obchodování s emisemi podle směrnice 2003/87/ES v období od roku 2013 do roku 2020 a obsahuje ustanovení týkající se povolené výše použití, která provozovatelům a provozovatelům letadel umožňuje, aby splnili své povinnosti vyřadit povolenky podle článku 12 směrnice 2003/87/ES. Ustanovení čl. 11a odst. 8 uvádí konkrétní minimální nároky, vyjádřené v procentech využívání mezinárodních kreditů provozovateli a provozovateli letadel v období 2008-2020, a předpokládá opatření ke stanovení přesných procentních limitů.
(4)
Směrnice 2003/87/ES stanoví propojení mechanismů na bázi projektů obsažených v Kjótském protokolu se systémem obchodování s emisemi za účelem zvýšení nákladové efektivnosti při dosahování snížení celosvětových emisí skleníkových plynů. S ohledem na počet povolenek na období 2013-2020 vydaných podle čl. 13 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2003/87/ES by nároky na použití mezinárodních kreditů měly být stanoveny v minimálních výších uvedených v čl. 11a odst. 8 prvním a třetím pododstavci. V důsledku toho bude celkové omezení pro využití mezinárodních kreditů stanovené v čl. 11a odst. 8 pátém pododstavci směrnice 2003/87/ES dodrženo a druhý pododstavec a druhá věta čl. 11a odst. 8 čtvrtého pododstavce směrnice 2003/87/ES se zde nepoužijí. Veškeré zbývající nároky provozovatelů letadel z roku 2012 zůstanou zachovány v souladu s čl. 11a odst. 2, 3 a 4 směrnice 2003/87/ES.
(5)
Provozovatelé stacionárních zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity podle článku 20 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (2), by měli mít nárok, aby se s nimi zacházelo buď jako se stávajícími provozovateli, nebo novými účastníky.
(6)
Ustanovení článků 58 až 61 nařízení Komise (EU) č. 389/2013 ze dne 2. května 2013 o vytvoření registru Unie podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES a č. 406/2009/ES a o zrušení nařízení Komise (EU) č. 920/2010 a č. 1193/2011 (3) uvádějí podrobnosti praktického provedení omezení nároků zde uvedených.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každý provozovatel stacionárního zařízení, který obdržel bezplatné povolenky nebo nárok na použití mezinárodních kreditů na období 2008-2012, je v období 2008-2020 oprávněn použít mezinárodní kredity až do výše, která mu byla povolena v období 2008-2012, nebo do maximální výše 11 % svého přídělu v období 2008-2012, podle toho, která hodnota je vyšší.
2. Každý provozovatel stacionárního zařízení, který neobdržel bezplatné povolenky ani právo na použití mezinárodních kreditů v období 2008-2012, a odchylně od odstavce 1, každý provozovatel stacionárního zařízení ve smyslu čl. 3 písm. h) prvních dvou odrážek směrnice 2003/87/ES je v období 2008-2020 oprávněn použít mezinárodní kredity až do maximální výše 4,5 % svých ověřených emisí v období 2013-2020.
3. Každý provozovatel stacionárního zařízení po rozsáhlém rozšíření kapacity podle článku 20 rozhodnutí 2011/278/EU je v období 2008-2020 oprávněn použít mezinárodní kredity až do výše, která mu byla povolena na období 2008-2012, nebo do výše, která odpovídá maximálně 11 % jeho přídělu v období 2008-2012, nebo až do maximální výše 4,5 % jeho ověřených emisí v období 2013-2020, podle toho, která hodnota je vyšší.
4. Každý provozovatel stacionárního zařízení, který obdržel bezplatné povolenky v období 2008-2012 a který vykonává činnosti neuvedené v příloze I směrnice 2003/87/ES ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 219/2009 (4), ale uvedené v příloze I směrnice 2003/87/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES (5), je oprávněn použít mezinárodní kredity až do výše, která mu byla povolena na období 2008-2012, nebo do výše, která odpovídá maximálně 11 % jeho přídělu v období 2008-2012, nebo až do maximální výše 4,5 % jeho ověřených emisí v období 2013-2020, podle toho, která hodnota je vyšší.
5. Každý provozovatel letadel je oprávněn použít mezinárodní kredity až do maximální výše 1,5 % svých ověřených emisí v období 2013-2020, aniž jsou dotčeny veškeré zbývající nároky z roku 2012.
Článek 2
1. Členské státy vypočítají a zveřejní nároky na mezinárodní kredity pro všechny své provozovatele v souladu s čl. 1 odst. 1 a uvědomí Komisi v souladu s článkem 59 nařízení (EU) č. 389/2013 jeden měsíc po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Pro všechny provozovatele uvedené v čl. 1 odst. 2 a provozovatele letadel uvedené v čl. 1 odst. 5 se nárok na mezinárodní kredity vypočítá na základě ověřených emisí, jež se každoročně aktualizují. Pro provozovatele uvedené v čl. 1 odst. 3 a 4 se aktualizovaný nárok na mezinárodní kredity vypočítá podle vyšší hodnoty nároku vypočteného v čl. 1 odst. 1 nebo ve výši 4,5 % ověřených emisí na období 2013-2020. Jakmile jsou ověřené emise schváleny, členské státy uvědomí Komisi o změnách nároků na mezinárodní kredity v souladu s článkem 59 nařízení EU č. 389/2013.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. listopadu 2013.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1123/2013
оd 8. studenoga 2013.
o utvrđivanju prava korištenja međunarodnih jedinica sukladno Direktivi 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice i izmjeni Direktive Vijeća 96/61/EZ (1), a posebno njezin članak 11.a stavak 8. točku (a),
budući da:
(1)
Kyotskim protokolom uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime (Kyotski protokol) uspostavljaju se dva mehanizma uvođenja međunarodnih jedinica koje stranke mogu koristiti u svrhu smanjenja emisija. Zajednička provedba (JI) predviđa uvođenje jedinica smanjenja emisija (ERU), dok mehanizam čistog razvoja (CDM) predviđa uvođenje ovjerenih smanjenja emisije (CER).
(2)
Nacionalni planovi dodjele emisijskih jedinica država članica, doneseni u skladu s člankom 9. Direktive 2003/87/EZ, predviđaju da operateri mogu koristiti određene količine jedinica CER i ERU u svrhu ispunjenja obveze predaje emisijskih jedinica u skladu s člankom 12. Direktive 2003/87/EZ za razdoblje od 2008. do 2012.
(3)
Članak 11.a Direktive 2003/87/EZ predviđa nastavak korištenja jedinica CER i ERU izdanih u okviru Kyotskog protokola u sustavu trgovanja uspostavljenim u skladu s Direktivom 2003/87/EZ, u razdoblju od 2013. do 2020. i sadrži odredbe koje se odnose na dopuštene razine po kategorijama operatera i operatera zrakoplova u svrhu ispunjenja obveza predaje emisijskih jedinica u skladu s člankom 12. Direktive 2003/87/EZ. Člankom 11.a stavkom 8. utvrđuju se neka minimalna prava, izražena u postocima, u odnosu na korištenje međunarodnih jedinica među operaterima i operaterima zrakoplova u razdoblju od 2008. do 2020. i predviđaju se mjere za precizno određivanje maksimalnih vrijednosti tih postotaka.
(4)
Direktivom 2003/87/EZ predviđa se povezivanje Kyotskih projektnih mehanizama proizašlih iz projektnih aktivnosti sa sustavom trgovanja emisijskim jedinicama kako bi se povećala ekonomičnost u postizanju smanjenja globalnih emisija stakleničkih plinova. S obzirom na broj emisijskih jedinica koje vrijede za razdoblje od 2013. do 2020., izdanih u skladu s člankom 13. stavkom 2. drugim podstavkom Direktive 2003/87/EZ, pravo na korištenje međunarodnih jedinica treba se utvrditi na nižim razinama propisanima člankom 11.a stavkom 8. prvim i trećim podstavkom. Time će se poštovati ukupno ograničenje korištenja međunarodnih jedinica predviđeno u članku 11.a stavku 8. petom podstavku Direktive 2003/87/EZ, a članak 11.a stavak 8. drugi podstavak i članak 11.a stavak 8. četvrti podstavak druga rečenica Direktive 2003/87/EZ neće se ovdje primjenjivati. Zadržava se svako preostalo pravo operatera zrakoplova za 2012. u skladu s člankom 11.a stavcima 2., 3. i 4. Direktive 2003/87/EZ.
(5)
Operateri stacionarnih postrojenja sa značajnim proširenjem kapaciteta u skladu s člankom 20. Odluke Komisije 2011/278/EU od 27. travnja 2011. o utvrđivanju prijelaznih pravila na razini Unije za usklađenu besplatnu dodjelu emisijskih jedinica na temelju članka 10.a Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2) imaju pravo da se prema njima postupa kao prema postojećim operaterima ili novim sudionicima na tržištu.
(6)
Članci 58. do 61. Uredbe Komisije (EU) br. 389/2013 od 2. svibnja 2013. o uspostavi Registra Unije u skladu s Direktivom 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, odluke br. 280/2004/EZ i br. 406/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju izvan snage uredaba Komisije (EU) br. 920/2010 i br. 1193/2011 (3) sadrže pojedinosti u vezi s praktičnom primjenom ograničenja utvrđenih ovom Uredbom.
(7)
Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora za klimatske promjene,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Svaki operater stacionarnog postrojenja koji je primio besplatnu dodjelu ili je ostvario pravo na korištenje međunarodnih jedinica u razdoblju od 2008. do 2012. ima pravo na korištenje međunarodnih jedinica u razdoblju od 2008. do 2020. do količine koja mu je dodijeljena u razdoblju od 2008. do 2012. ili u količini koja odgovara postotku ne većem od 11 %, količine koja mu je dodijeljena u razdoblju od 2008. do 2012, već prema tome koja je veća.
2. Svaki operater stacionarnog postrojenja koji nije primio besplatnu dodjelu niti je ostvario pravo na korištenje međunarodnih jedinica u razdoblju od 2008. do 2012. i, odstupajući od stavka 1., svaki operater stacionarnog postrojenja u smislu prve dvije alineje članka 3. stavka (h) Direktive 2003/87/EZ ima pravo na korištenje međunarodnih jedinica u razdoblju od 2008. do 2020. do najviše 4,5 % svojih verificiranih emisija u razdoblju od 2013. do 2020.
3. Svaki operater stacionarnog postrojenja sa značajnim proširenjem kapaciteta u skladu s člankom 20. Odluke 2011/278/EU ima pravo na korištenje međunarodnih jedinica u razdoblju od 2008. do 2020. do količine koja mu je dodijeljena za razdoblje od 2008. do 2012. ili u količini koja odgovara postotku ne većem od 11 % količine koja mu je dodijeljena u razdoblju od 2008. do 2012., ili do najviše 4,5 % svojih verificiranih emisija u razdoblju od 2013. do 2020., ovisno o tome koji je iznos veći.
4. Svaki operater stacionarnog postrojenja koji je primio besplatnu dodjelu za razdoblje od 2008. do 2012. i koji provodi aktivnosti koje nisu navedene u Prilogu I. Direktivi 2003/87/EZ kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 219/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (4), ali su navedene u Prilogu I. Direktivi br. 2003/87/EZ kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5) ima pravo na korištenje međunarodnih jedinica tijekom razdoblja od 2008. do 2020. do količine koja mu je dodijeljena u razdoblju od 2008. do 2012. ili do količine koja odgovara postotku ne većem od 11 % količine koja mu je dodijeljena u razdoblju od 2008. do 2012. ili do najviše 4,5 % svojih verificiranih emisija u razdoblju od 2013. do 2020., već prema tome koji je iznos veći.
5. Svaki operater zrakoplova ima pravo na korištenje međunarodnih jedinica do najviše 1,5 % svojih verificiranih emisija u razdoblju od 2013. do 2020., ne dovodeći u pitanje preostalo pravo iz 2012.
Članak 2.
1. Države članice objavljuju pravo korištenja međunarodnih jedinica za svakog svog operatera u skladu s člankom 1. stavkom 1. i obavještavaju Komisiju u skladu s člankom 59. Uredbe (EU) br. 389/2013 mjesec dana nakon datuma stupanja na snagu ove Uredbe.
2. Za svakog operatera navedenog iz članka 1. stavka 2. i operatere zrakoplova iz članka 1. stavka 5. pravo korištenja međunarodnih jedinica računa se na temelju verificiranih emisija i godišnje se ažurira. Za operatere navedene iz članka 1. stavaka 3. i 4. ažurirano pravo korištenja međunarodnih jedinica računa se u skladu s većim pravom izračunanim u članku 1. stavku 1. ili 4,5 % verificiranih emisija u razdoblju od 2013. do 2020. Nakon što se odobre verificirane emisije, države članice obavještavaju Komisiju o promjenama u pogledu prava korištenja međunarodnih jedinica u skladu s člankom 59. Uredbe (EU) br. 389/2013.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedeći dan od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 8. studenoga 2013.