NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 499/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 a (EU) č. 1306/2013 prostřednictvím změny prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1), a zejména na čl. 37 písm. c) bod iv) a písm. d) bod xiii), čl. 173 odst. 1 písm. b), c) a f), čl. 181 odst. 2 a čl. 231 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (2), a zejména na čl. 64 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (3) bylo přijato na základě nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (4), jež bylo zrušeno a nahrazeno nařízením (EU) č. 1308/2013.
(2)
Nařízení (EU) č. 1308/2013 obsahuje některá nová ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny. Tato ustanovení je třeba doplnit, pokud jde o finanční příspěvky členů organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny (dále jen „organizace producentů“), uvádění celé produkce na trh prostřednictvím příslušné organizace producentů, externí zajišťování činností, demokratickou odpovědnost, stanovování stropů pro výdaje na řešení krizí a prevenci, podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření na předcházení krizím a jejich řešení, některé prvky postupu v případě, že nebyla dodržena kritéria uznávání, a uplatnění režimu vstupní ceny i podmínky pro skládání jistoty.
(3)
Článek 160 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů ukládají členům povinnost, aby celou svoji produkci uváděli na trh prostřednictvím své příslušné organizace producentů. S cílem umožnit flexibilitu v odvětví ovoce a zeleniny je vhodné za určitých podmínek producentům povolit, aby svoji produkci uváděli na trh i jinak než prostřednictvím organizace producentů.
(4)
Podle článku 26 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 se hlavní činnost organizace producentů má týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů, které vyprodukují její členové a pro které je uznána, na trh. Je třeba upřesnit, jakým způsobem je tato činnost prováděna, zejména v případě externího zajišťování činností. Aby členské státy mohly provádět nezbytné kontroly, měly by navíc organizace producentů vést záznamy, které umožní členskému státu ověřit, zda organizace producentů plní své úkoly.
(5)
Článek 27 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že organizace producentů musí zůstat odpovědné za činnosti zajišťované externě. Je vhodné přesněji stanovit, jak má být zajištěno, aby takové činnosti zůstaly pod kontrolou organizace producentů, která tyto činnosti zadala externě.
(6)
Článek 31 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo několika členy některé organizace producentů. Organizace producentů by měly členským státům prokázat demokratickou odpovědnost, pokud jde o členy jejich organizace. Za tím účelem by mělo být omezeno maximální procento hlasovacích práv a podílů, které může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů.
(7)
V čl. 153 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví, že stanovy organizace producentů předepisují členské příspěvky nezbytné k jejímu financování. S cílem zajistit, aby členové organizace producentů platili požadované finanční příspěvky potřebné pro vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 uvedeného nařízení, je nezbytné stanovit, že tato povinnost musí být uvedena ve stanovách organizace producentů.
(8)
Aby se zabránilo situacím, kdy by opatření pro předcházení krizím a jejich řešení vedla k nerovnoměrnému financování v rámci sdružení organizací producentů, měly by být na úrovni jednotlivých organizací producentů vypočteny stropy pro výdaje na předcházení krizím a jejich řešení v rámci operačních programů sdružení organizací producentů. Kromě toho by měly být také stanoveny podmínky pro opětovnou výsadbu sadů jako opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Aby se zamezilo nerovnoměrnému financování operačních programů, měl by být stanoven maximální procentní podíl výdajů, který lze vyčlenit na opětovnou výsadbu sadů.
(9)
Článek 114 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 stanoví sankce, které mají být uplatněny v případě nedodržení kritérií uznání. Podle čl. 154 odst. 4 nařízení (EU) č. 1308/2013 musí členské státy provádět v pravidelných intervalech kontroly, aby se ujistily, že organizace producentů dodržují kritéria uznání, ukládat těmto organizacím sankce v případě nedodržování opatření nebo v případě nesrovnalostí a v případě nutnosti rozhodnout o odebrání uznání. Systém, který rozlišuje mezi závažným a méně závažným nedodržením kritérií uznání, by byl účinnější a nedocházelo by k rozdílným výkladům členskými státy. Je proto vhodné zavést zjednodušený postup a odstupňované ukládání sankcí podle článku 64 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby se zabránilo organizacím producentů, které nadále nesplňují kritéria uznání, neoprávněně využívat podpory Unie.
(10)
Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 stanoví použití celního kodexu pro odbavení zboží, na které se vztahuje režim vstupní ceny. Jelikož dotyčné zboží rychle podléhá zkáze a jeho hodnota v okamžiku celního odbavení není vždy stanovena, je nezbytné, aby Komise mohla přijmout pravidla pro účely kontroly věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení ve srovnání s paušální dovozní hodnotou v zájmu urychlení celního odbavení. Kromě toho zkušenosti získané při uplatňování režimu vstupní ceny ukázaly, že je vhodné požadovat složení jistoty, pokud celní hodnota určená podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (5) překročí o více než 8 % paušální dovozní hodnotu vypočítanou Komisí.
(11)
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12)
V zájmu zajištění hladkého přechodu operačních programů schválených podle nařízení (ES) č. 1234/2007 na nová pravidla podle nařízení (EU) č. 1308/2013 by měla být stanovena přechodná ustanovení.
(13)
Ustanovení o předcházení krizím a jejich řešení by se měla uplatňovat od 1. ledna 2014, tj. ode dne, od kterého se použijí příslušná nová ustanovení nařízení (EU) č. 1308/2013. Aby se organizace producentů mohly přizpůsobit novým pravidlům týkajícím se požadavků na externí zajišťování činností a demokratickou odpovědnost, měla by se příslušná ustanovení použít až ode dne 1. ledna 2015. Článek 181 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije ode dne 1. října 2014, a proto by se měla příslušná nová ustanovení tohoto nařízení o kontrole věrohodnosti vstupní ceny zásilky uvedené v prohlášení a o podmínkách skládání jistoty použít od téhož dne,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 se mění takto:
1)
V čl. 26 odst. 1 se doplňuje nový druhý a třetí pododstavec, které znějí:
„Uvádění na trh musí provádět organizace producentů nebo v případě externího zajišťování činností podle článku 27 musí probíhat pod kontrolou organizace producentů. Uvádění na trh zahrnuje rozhodnutí o prodeji produktu, výběr distribučního řetězce, a pokud k prodeji nedojde formou aukce, jednání o jeho množství a ceně.
Organizace producentů po dobu nejméně 5 let uchovává záznamy, včetně účetních dokladů, které prokazují, že organizace producentů koncentrovala nabídku a uváděla na trh produkty svých členů, pro které byla uznána.“
2)
Vkládá se nový článek 26a, který zní:
„Článek 26a
Uvádění produkce na trh mimo organizaci producentů
Pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací producentů, členové této organizace producentů mohou:
1.
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl stanoví členské státy nejméně na 10 %;
2.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
3.
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.“
3)
Článek 27 se nahrazuje tímto:
„Článek 27
Externí zajišťování činností
1. Činnosti, jejichž zajištění externími subjekty mohou členské státy povolit podle článku 155 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (6), se vztahují k cílům organizací producentů uvedeným v čl. 152 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení a mohou mimo jiné zahrnovat shromažďování, skladování, balení a uvádění produktu členů organizace producentů na trh.
2. Organizace producentů zajišťující nějakou činnost externě uzavře pro účely provádění příslušné činnosti s jiným subjektem, včetně jednoho nebo několika svých členů nebo dceřiného podniku, obchodní dohodu formou písemné smlouvy. Organizace producentů zůstává nadále odpovědná za provádění činnosti zajišťované externě i za celkovou kontrolu řízení a dohled nad obchodní dohodou o provádění uvedené činnosti.
3. Celková kontrola řízení a dohled uvedené v odstavci 2 musí být účinné a vyžadují, aby smlouva o externím zajišťování činnosti:
a)
umožnila organizaci producentů vydávat závazné pokyny a obsahovala ustanovení, která umožní organizaci producentů ukončit smlouvu, pokud poskytovatel služeb nesplňuje podmínky smlouvy o externím zajištění činnosti;
b)
stanovila podrobné podmínky, včetně povinnosti podávat zprávy a lhůt, které umožní organizaci producentů hodnotit činnosti zajišťované externě a vykonávat nad nimi skutečnou kontrolu.
Smlouvy o externím zajištění činnosti, jakož i zprávy uvedené v písmenu b) uchovává organizace producentů po dobu nejméně 5 let pro účely následných kontrol a musí být na požádání přístupné všem členům.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 671).“" 						
4)
Článek 31 se nahrazuje tímto:
„Článek 31
Demokratická odpovědnost organizací producentů
1. Členské státy stanoví maximální procentní část hlasovacích práv a podílů, kterou může mít fyzická nebo právnická osoba v organizaci producentů. Maximální procentní část hlasovacích práv a podílů musí být nižší než 50 % celkových hlasovacích práv a nižší než 50 % podílů. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy stanovit vyšší maximální procentní část podílů, které může mít právnická osoba v organizaci producentů, za předpokladu, že se v každém případě zamezí zneužití pravomoci touto právnickou osobou.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě organizací producentů provádějících operační program dne 17. května 2014 maximální procentní část podílů stanovená členským státem při použití prvního pododstavce uplatní až po skončení operačního programu.
2. Orgány členských států provádějí kontroly hlasovacích práv a podílů, a to včetně kontrol totožnosti fyzických nebo právnických osob majících členské podíly v organizaci producentů, které jsou samy právnickou osobou.
3. Pokud je organizace producentů jasně vymezenou složkou právnické osoby, členské státy přijmou opatření a omezí či zruší pravomoci uvedené právnické osoby, pokud jde o změnu, schvalování nebo zamítání rozhodnutí organizace producentů.“
5)
V článku 53 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
„3. Stanovy organizace producentů v odvětví ovoce a zeleniny vyžadují od jejích členů, aby platili finanční příspěvky stanovené ve stanovách sdružení pro potřeby vytvoření a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 32 nařízení (EU) č. 1308/2013.“
6)
V článku 62 se doplňuje nový odstavec 5, který zní:
„5. Strop pro výdaje na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čtvrtého pododstavce čl. 33 odst. 3 nařízení (EU) č. 1308/2013 se v rámci operačních programů sdružení organizací producentů vypočte na úrovni jednotlivých organizací producentů, které jsou jeho členy.“
7)
Vkládá se nový článek 89a, který zní:
„Článek 89a
Opětovná výsadba sadů po povinném vyklučení
Pokud členské státy zahrnou do svých vnitrostátních strategií opětovnou výsadbu sadů po povinném vyklučení ze zdravotních nebo fytosanitárních důvodů provedeném jako krizové opatření, musí stanovit vhodné druhy a případně odrůdy i podmínky týkající se uplatňování uvedeného opatření. V případě klučení z fytosanitárních důvodů musí opatření přijatá členskými státy ohledně opětovné výsadby sadů splňovat podmínky směrnice Rady 2000/29/ES (7).
Na opětovnou výsadbu sadů se nesmí použít více než 20 % celkových výdajů v rámci operačních programů. Členské státy mohou rozhodnout, že stanoví nižší procento.
(7) Směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství (Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1).“" 						
8)
Článek 114 se nahrazuje tímto:
„Článek 114
Nedodržení kritérií uznání
1. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nesplňuje jedno z kritérií uznání v souvislosti s požadavky článků 21, 23, čl. 26 odst. 1 a 2 a článku 31, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce. Od okamžiku zjištění nedodržení členské státy pozastaví platby podpory až do okamžiku přijetí nápravných opatření k jejich spokojenosti.
2. Nedodržení kritérií uznání podle odstavce 1 ve lhůtě stanovené členským státem má za následek pozastavení uznání organizace producentů. Členský stát oznámí organizaci producentů dobu pozastavení, která nepřesáhne 12 měsíců od data přijetí dopisu s upozorněním organizací producentů. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v dané věci.
Během doby pozastavení uznání může organizace producentů pokračovat ve své činnosti, ale podpory se přestanou vyplácet až do okamžiku, kdy je pozastavení uznání zrušeno. Roční částka podpory se sníží o 2 % za každý započatý kalendářní měsíc, v němž bylo uznání pozastaveno.
Pozastavení končí dnem kontroly, která prokáže, že předmětná kritéria uznání byla dodržena.
3. Pokud nejsou kritéria dodržena do konce doby pozastavení stanovené příslušným orgánem členského státu, členský stát odejme uznání s účinností ode dne, od něhož přestaly být podmínky uznání dodržovány, nebo pokud není možné toto datum určit, ode dne, kdy bylo nedodržení zjištěno. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci. Neuhrazená podpora se nevyplatí a podpora vyplacená neoprávněně se vrátí.
4. Pokud členský stát zjistí, že organizace producentů nedodržuje nějaké jiné kritérium uznání stanovené v článku 154 nařízení (EU) č. 1308/2013, než které je uvedeno v odstavci 1, zašle dotyčné organizaci producentů nejpozději do dvou měsíců ode dne, kdy byla uvedená skutečnost zjištěna, doporučeně dopis s upozorněním na chybu, v němž budou uvedena nápravná opatření a lhůty, do kdy je třeba tato opatření přijmout; tyto lhůty nepřesáhnou čtyři měsíce.
5. Nejsou-li nápravná opatření přijata podle odstavce 4 ve lhůtě stanovené členským státem, dojde k pozastavení plateb a ke snížení roční výše podpory o 1 % za každý započatý kalendářní měsíc, který překračuje tuto lhůtu. Není tím dotčeno uplatňování horizontálních vnitrostátních právních předpisů, které mohou stanovit pozastavení této akce po zahájení soudního řízení v této věci.
6. Pokud však organizace producentů členskému státu prokáže, že není schopna dodržovat kritéria uznání stanovená v čl. 154 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013, pokud jde o minimální objem nebo hodnotu tržní produkce, které stanoví členské státy, v důsledku přírodních katastrof, nepříznivých klimatických jevů nebo chorob či škůdců, přestože podnikla nezbytná opatření na prevenci rizik, může členský stát pro daný rok této organizaci producentů udělit výjimku ohledně minimálního objemu nebo hodnoty tržní produkce.
7. V případech použití odstavců 1, 2, 4 a 5 mohou členské státy provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 70, je-li to pro uplatňování tohoto článku nezbytné. Tyto platby však musí být uskutečněny nejpozději 15. října druhého roku následujícího po roce provádění programu.“
9)
Článek 137 se nahrazuje tímto:
„Článek 137
Základ vstupní ceny
1. Ustanovení čl. 181 odst. 1 nařízení (EU) č. 1308/2013 se použije na produkty uvedené v příloze XVI.
2. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A určí podle hodnoty transakce uvedené v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92 a tato celní hodnota je vyšší o více než 8 % než paušální částka vypočtená Komisí jako paušální dovozní hodnota v době přijetí prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu, musí dovozce složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty uvedené v příloze XVI části A podléhat, rovná částce dlužného cla, pokud byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty.
První pododstavec se nepoužije, pokud je paušální dovozní hodnota vyšší než vstupní ceny uvedené v příloze I části III oddílu I příloze 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8) a pokud deklarant žádá o okamžité zaúčtování částky cla, která může být pro zboží nakonec vyměřena namísto složení jistoty.
3. Pokud se celní hodnota produktů uvedených v příloze XVI části A vypočte podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92, odečte se clo podle čl. 136 odst. 1 tohoto nařízení. V uvedeném případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě platné paušální dovozní hodnoty.
4. Celní hodnota zboží dováženého do komisního prodeje je určena přímo podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 a pro tento účel se použije paušální dovozní hodnota vypočítaná v souladu s článkem 136 během platných lhůt.
5. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotčených produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby prokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v článku 29 nařízení (EHS) č. 2913/92, nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v čl. 30 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení. Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 6.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu. V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
Aby dovozce prokázal, že šarže byla prodána za podmínek stanovených v prvním pododstavci, předloží kromě faktury veškeré doklady nezbytné pro provádění příslušných celních kontrol v souvislosti s prodejem a odbytem jednotlivých produktů dotyčné šarže, včetně dokladů týkajících se dopravy, pojištění, manipulace a skladování šarže.
Pokud obchodní normy uvedené v článku 3 vyžadují, aby byla na obalu uvedena odrůda produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, je třeba uvést odrůdu produktu nebo tržní druh ovoce a zeleniny, jež tvoří součást šarže, v dokladech o dopravě, na fakturách a ve vydacím listu.
6. Lhůtu čtyř měsíců uvedenou v odstavci 5 prvním pododstavci mohou příslušné orgány členského státu na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužit maximálně o tři měsíce.
Pokud příslušné orgány členských států při kontrole zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, vymáhají dlužné clo podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky vymahatelného cla nebo částky, kterou ještě zbývá uhradit, se započítá také úrok ode dne propuštění zboží do volného oběhu až do dne úhrady. Použije se úroková sazba platná pro úhradu pohledávek podle vnitrostátního práva.
(8) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1).“" 						
Článek 2
Přechodná ustanovení
Pokud členský stát schválil operační program podle třetího pododstavce čl. 64 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 před 20. lednem 2014, daný operační program se považuje za schválený podle nařízení (ES) č. 1234/2007.
Aniž jsou dotčeny články 65 a 66 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011, může na žádost organizace producentů operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 1234/2007:
a)
pokračovat až do konce;
b)
být upraven tak, aby splňoval požadavky nařízení (EU) č. 1308/2013; nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem schváleným podle nařízení (EU) č. 1308/2013.
Článek 3
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 6 a 7 a článku 2 se použijí ode dne 1. ledna 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 9 se použije od dne 1. října 2014.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a 4 se použijí ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 499/2014
оd 11. ožujka 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 1308/2013 i Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća izmjenom Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 u vezi sa sektorima voća i povrća te prerađevina voća i povrća
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (1), a posebno njezin članak 37. točku (c) podtočku iv. i točku (d) podtočku xiii., članak 173. stavak 1. točke (b), (c) i (f), članak 181. stavak 2. i članak 231. stavak 1.,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/00, (EZ) br. 1290/05 i (EZ) br. 485/2008 (2), a posebno njezin članak 64. stavak 6.,
budući da:
(1)
Provedbena uredba Komisije (EU) br. 543/2011 (3) donesena je na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 (4), koja je stavljena izvan snage i zamijenjena Uredbom (EU) br. 1308/2013.
(2)
Uredba (EU) br. 1308/2013 sadržava neke nove odredbe za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća. Te je odredbe potrebno dopuniti u pogledu financijskog doprinosa članova proizvođačke organizacije u sektoru voća i povrća (proizvođačka organizacija), stavljanja na tržište cjelokupne proizvodnje putem proizvođačke organizacije, povjeravanja aktivnosti vanjskim izvršiteljima, demokratske odgovornosti, utvrđivanja gornje granice za izdatke za sprečavanje krize i upravljanje krizom, uvjeta za ponovnu sadnju voćnjaka kao mjeru sprečavanja krize i upravljanja krizom, određenih elemenata postupka u slučaju nepoštovanja kriterija priznavanja te primjene sustava ulaznih cijena te uvjeta za polaganje jamstva.
(3)
Člankom 160. Uredbe (EU) br. 1308/2013 propisano je da se statutom proizvođačke organizacije mora zahtijevati od proizvođača koji su njezini članovi da čitavu svoju predmetnu proizvodnju stavljaju na tržište putem organizacije. Kako bi se omogućila fleksibilnost u sektoru voća i povrća, primjereno je dopustiti proizvođačima da uz određenim uvjete svoju proizvodnju stavljaju na tržište bez posredovanja proizvođačke organizacije.
(4)
U skladu s člankom 26. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011, glavna djelatnost proizvođačke organizacije mora se odnositi na koncentraciju ponude i stavljanje na tržište onih proizvoda svojih članova za koje je priznata. Potrebno je pojasniti kako se ta djelatnost provodi, osobito u slučaju angažiranja vanjskih izvršitelja. Nadalje, kako bi se državama članicama omogućilo obavljanje potrebnih kontrola, proizvođačke organizacije trebale bi voditi evidenciju na temelju koje država članica može provjeravati ispunjuje li proizvođačka organizacija svoje zadaće.
(5)
Člankom 27. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 predviđa se da proizvođačke organizacije moraju ostati odgovorne za aktivnosti koje su povjerene vanjskim izvršiteljima. Primjereno je detaljnije odrediti načine na koje će se osigurati da aktivnosti koje su povjerene vanjskim izvršiteljima ostanu pod kontrolom proizvođačke organizacije koja je te aktivnosti povjerila vanjskim izvršiteljima.
(6)
Člankom 31. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 predviđa se da države članice moraju poduzimati sve mjere koje smatraju potrebnima kako bi se izbjegla svaku zloporaba moći ili utjecaja jednog ili više članova proizvođačke organizacije. Proizvođačke bi organizacije trebale državi članici pružiti dokaze o svojoj demokratskoj odgovornosti u pogledu svojih članova proizvođača. U tu svrhu treba ograničiti maksimalan postotak prava glasova i udjela koje pojedinci ili pravne osobe mogu imati u proizvođačkoj organizaciji.
(7)
Člankom 153. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EU) br. 1308/2013 propisano je da se statutom proizvođačke organizacije mora zahtijevati od članova plaćanje financijskog doprinosa nužnog za njezino financiranje. Kako bi se osiguralo da članovi proizvođačke organizacije plaćaju financijske doprinose potrebne za uspostavu i punjenje operativnog fonda predviđenog u članku 32. te Uredbe, potrebno je predvidjeti uključivanje te obveze u statut proizvođačke organizacije.
(8)
Kako bi se izbjegle situacije u kojima se mjerama sprečavanja krize i upravljanja krizom dovodi do neujednačenog financiranja unutar udruženja proizvođačkih organizacija, gornje granice za izdatke za sprečavanje krize i upravljanje krizom u okviru operativnih programa udruženja proizvođačkih organizacija treba odrediti na razini svake proizvođačke organizacije koja je članica udruženja. Osim toga, treba utvrditi i uvjete za ponovnu sadnju voćnjaka kao mjeru sprečavanja krize i upravljanja krizom. Kako bi se izbjeglo neujednačeno financiranje operativnih programa, treba utvrditi maksimalan postotak izdataka koji se može namijeniti za ponovnu sadnju voćnjaka.
(9)
Člankom 114. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 utvrđuju se sankcije koje treba primijeniti u slučaju nepoštovanja kriterija priznavanja. U skladu s člankom 154. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1308/2013, države članice moraju u redovitim vremenskim razmacima obavljati kontrole kako bi provjerile ispunjuju li proizvođačke organizacije kriterije priznavanja, izreći kazne tim organizacijama u slučaju neispunjivanja tih kriterija ili u slučaju nepravilnosti te, ako je potrebno, donijeti odluku o povlačenju priznanja. Sustav koji razlikuje bitne i manje propuste u ispunjivanju kriterija priznavanja bio bi učinkovitiji i njime bi se izbjegla različita tumačenja od država članica. Stoga je primjereno utvrditi pojednostavnjeni postupak i stupnjevano sankcioniranje, kako je predviđeno u članku 64. Uredbe (EU) br. 1306/2013, kako bi se spriječilo da proizvođačke organizacije koje više ne ispunjuju kriterije priznavanja neopravdano primaju potporu Unije.
(10)
Člankom 181. Uredbe (EU) br. 1308/2013 predviđa se primjena Carinskog zakonika za carinjenje robe koja podliježe sustavu ulaznih cijena. Budući da je predmetna roba lako kvarljiva i njezina vrijednost u trenutku carinjenja nije uvijek utvrđena, potrebno je omogućiti Komisiji donošenje pravila o provjeri vjerodostojnosti prijavljene ulazne cijene pošiljke korištenjem paušalne uvozne vrijednosti kako bi se ubrzali postupci carinjenja. Nadalje, iskustvo stečeno primjenom sustava ulaznih cijena pokazalo je da je primjereno zahtijevati polaganje jamstva ako carinska vrijednost utvrđena u skladu s transakcijskom vrijednošću iz članka 29. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (5) premašuje za više od 8 % paušalnu uvoznu vrijednost koju je odredila Komisija.
(11)
Provedbenu uredbu (EU) br. 543/2011 treba, stoga, na odgovarajući način izmijeniti.
(12)
Kako bi se za operativne programe odobrene na temelju Uredbe (EZ) br. 1234/2007 osiguralo nesmetan prijelaz na nova pravila utvrđena Uredbom (EU) br. 1308/2013, treba predvidjeti prijelazne odredbe.
(13)
Odredbe o sprečavanju krize i upravljanju krizom treba primjenjivati od 1. siječnja 2014., tj. od datuma od kojeg se primjenjuju pripadajuće nove odredbe Uredbe (EU) br. 1308/2013. Kako bi se proizvođačkim organizacijama omogućila prilagodba novim pravilima koja se odnose na zahtjeve u pogledu povjeravanja aktivnosti vanjskim izvršiteljima i u pogledu demokratske odgovornosti, relevantne odredbe treba primjenjivati tek od 1. siječnja 2015. Članak 181. Uredbe (EU) br. 1308/2013 primjenjuje se od 1. listopada 2014. te,stoga, i odgovarajuće nove odredbe ove Uredbe koje se odnose na provjeru vjerodostojnosti prijavljene ulazne cijene pošiljke i uvjete za polaganje jamstva treba primjenjivati od tog istog datuma,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Provedbena uredba (EU) br. 543/2011 mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 26. stavku 1. dodaju se sljedeći drugi i treći podstavak:
„Stavljanje na tržište provodi proizvođačka organizacija ili se ono provodi uz nadzor proizvođačke organizacije u slučaju angažiranja vanjskih izvršitelja kako je utvrđeno u članku 27. To uključuje donošenje odluke o proizvodu koji će se prodati, odabir distribucijskog kanala i, osim u slučaju prodaje putem dražbe, pregovaranje o njegovoj količini i cijeni.
Proizvođačke organizacije čuvaju evidenciju, uključujući računovodstvene dokumente, najmanje pet godina, kojima se dokazuje da je proizvođačka organizacija koncentrirala ponudu i stavila na tržište one proizvode svojih članova za koje je priznata.”
(2)
Umeće se sljedeći članak 26.a:
„Članak 26.a
Stavljanje na tržište proizvodnje bez posredovanja proizvođačke organizacije
Ako proizvođačka organizacija to odobri i ako je to u skladu s odredbama i uvjetima koje je utvrdila proizvođačka organizacija, članovi proizvođači mogu:
(1)
prodati određeni postotak svoje proizvodnje ili proizvoda izravno ili izvan svojih gospodarstava potrošačima za njihove osobne potrebe, s tim da taj postotak utvrđuju države članice te da on nije manji od 10 %;
(2)
sami ili putem druge proizvođačke organizacije koju odredi njihova matična organizacija staviti na tržište količine proizvoda koje su neznatne u odnosu na količinu utržive proizvodnje njihove organizacije;
(3)
sami ili putem druge proizvođačke organizacije koju odredi njihova matična organizacija staviti na tržište proizvode koji zbog svojih značajki nisu uobičajeno obuhvaćeni trgovačkim aktivnostima predmetne proizvođačke organizacije.”
(3)
Članak 27. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 27.
Povjeravanje nekih aktivnosti vanjskim izvršiteljima
1. Aktivnosti koje država članica može dopustiti da budu povjerene vanjskim izvršiteljima u skladu s člankom 155. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (6) odnose se na ciljeve proizvođačkih organizacija kako su utvrđeni u članku 152. stavku 1. točki (c) te Uredbe i mogu uključivati, među ostalim, prikupljanje, skladištenje, pakiranje i stavljanje na tržište proizvoda članova proizvođačke organizacije.
2. Proizvođačka organizacija koja neku aktivnost povjerava vanjskom izvršitelju sklapa poslovni dogovor u obliku pisanog ugovora s drugim subjektom uključujući s jednim ili više svojih članova ili s društvom kćeri za provedbu predmetne aktivnosti. Proizvođačka organizacija ostaje odgovorna za osiguranje provedbe aktivnosti koja je povjerena vanjskom izvršitelju te za opću kontrolu upravljanja i nadzor poslovnog dogovora za provedbu aktivnosti.
3. Opća kontrola upravljanja i nadzor iz stavka 2. učinkoviti su i zahtijevaju da ugovor o povjeravanju aktivnosti vanjskom izvršitelju:
(a)
omogućuje proizvođačkoj organizaciji izdavanje obvezujućih naputaka te sadržava odredbe koje omogućuju proizvođačkoj organizaciji raskid ugovora ako pružatelj usluge ne ispunjuje odredbe i uvjete ugovora o povjeravanju aktivnosti vanjskom izvršitelju;
(b)
utvrđuje detaljne odredbe i uvjete, uključujući obveze izvješćivanja i rokove, koji omogućuju proizvođačkoj organizaciji ocjenjivanje i stvarnu kontrolu aktivnosti povjerenih vanjskom izvršitelju.
Ugovore o povjeravanju aktivnosti vanjskim izvršiteljima i izvješća iz točke (b) proizvođačka organizacija čuva najmanje pet godina radi ex-post provjera i oni su dostupni svim članovima na zahtjev.
(6) Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. O uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, 20.12.2013., str. 671.).”" 						
(4)
Članak 31. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 31.
Demokratska odgovornost proizvođačkih organizacija
1. Države članice utvrđuju maksimalan postotak prava glasa i udjela koje pojedinac ili pravna osoba može imati u proizvođačkoj organizaciji. Maksimalan postotak prava glasa i udjela mora biti manji od 50 % ukupnih prava glasa i manji od 50 % udjela. U opravdanim slučajevima države članice mogu utvrditi veći maksimalni postotak udjela koje pravna osoba može imati u proizvođačkoj organizaciji uz uvjet da je izbjegnuta svaka zloporaba moći te pravne osobe.
Odstupajući od prvog podstavka, u slučaju proizvođačkih organizacija koje na dan 17. svibnja 2014. provode operativni program, maksimalni postotak udjela koji je utvrdila država članica u primjeni prvog podstavka primjenjuje se tek nakon završetka operativnog programa.
2. Nadležna tijela država članica obavljaju provjere prava glasa i udjela, uključujući provjere identiteta pojedinaca ili pravnih osoba koji imaju udjele članova proizvođačke organizacije koji su i sami pravne osobe.
3. Ako je proizvođačka organizacija jasno definirani dio pravne osobe, države članice donose mjere kojima ograničuju ili zabranjuju ovlasti te pravne osobe da mijenja, odobrava ili odbija odluke proizvođačke organizacije.”
(5)
U članku 53. dodaje se sljedeći stavak 3.:
„3. Statutom proizvođačke organizacije u sektoru voća i povrća zahtijeva se od proizvođača koji su članovi te organizacije da plaćaju financijske doprinose koji su statutom predviđeni za uspostavljanje i popunjivanje operativnog fonda predviđenog u članku 32. Uredbe (EU) br. 1308/2013.”
(6)
U članku 62. dodaje se sljedeći stavak 5.:
„5. Gornje granice za izdatke za sprečavanje krize i upravljanje krizom, iz članka 33. stavka 3. četvrtog podstavka Uredbe (EU) br. 1308/2013, u okviru operativnih programa udruženja proizvođačkih organizacija određuju se na razini svake proizvođačke organizacije koja je članica udruženja.”
(7)
Umeće se sljedeći članak 89.a:
„Članak 89.a
Ponovna sadnja voćnjaka nakon obveznoga krčenja
Ako države članice u svojoj strategiji predvide ponovnu sadnju voćnjaka nakon obveznoga krčenja kao krizne mjere poduzete zbog zdravstvenih ili fitosanitarnih razloga, utvrđuju prihvatljive vrste i, prema potrebi, sorte te uvjete povezane s primjenom te mjere. U slučaju krčenja zbog fitosanitarnih razloga, mjere koje države članice poduzimaju u vezi s ponovnom sadnjom voćnjaka u skladu su s Direktivom Vijeća 2000/29/EC (7).
Ponovna sadnja voćnjaka ne obuhvaća više od 20 % ukupnih izdataka u okviru operativnih programa. Države članice mogu odlučiti da se utvrdi manji postotak.
(7) Direktiva Vijeća 2000/29/EC od 8. svibnja 2000. o zaštitnim mjerama protiv unošenja u Zajednicu organizama štetnih za bilje ili biljne proizvode i protiv njihovog širenja unutar Zajednice (SL L 169, 10.7.2000., str. 1.).”" 						
(8)
Članak 114. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 114.
Nepoštovanje kriterija priznavanja
1. Ako država članica utvrdi da proizvođačka organizacija ne poštuje jedan od kriterija priznavanja povezanih sa zahtjevima iz članka 21., članka 23., članka 26. stavaka 1. i 2. te članka 31., najkasnije dva mjeseca nakon utvrđivanja propusta šalje preporučenom poštom predmetnoj proizvođačkoj organizaciji pismo upozorenja u kojem navodi utvrđeni propust, korektivne mjere i rokove u kojima se te mjere poduzimaju, pri čemu ti rokovi nisu dulji od četiri mjeseca. Od trenutka utvrđivanja propusta države članice obustavljaju plaćanja potpore sve dok se ne poduzmu korektivne mjere na zadovoljavajući način.
2. Neispunjivanje kriterija priznavanja iz stavka 1. u roku koji odredi država članica dovodi do suspenzije priznavanja proizvođačke organizacije. Država članica obavješćuje proizvođačku organizaciju o razdoblju suspenzije, koje nije dulje od 12 mjeseci od datuma na koji proizvođačka organizacija primi pismo upozorenja Time se ne dovodi u pitanje primjena horizontalnog nacionalnog zakonodavstva kojim može biti predviđena suspenzija tih mjera nakon početka povezanog pravnog postupka.
Tijekom suspenzije priznanja proizvođačka organizacija može nastaviti svoju djelatnost, ali obustavlja joj se isplata potpore sve dok se suspenzija priznanja ne ukine. Godišnji iznos potpore umanjuje se za 2 % za svaki započeti kalendarski mjesec u kojemu je priznanje suspendirano.
Suspenzija završava na dan kontrole koja pokazuje da su predmetni kriteriji ispunjeni.
3. Ako se kriteriji ne ispune do kraja razdoblja suspenzije koje je utvrdilo nadležno tijelo države članice, država članica povlači priznanje s učinkom od datuma od kojeg uvjeti za priznavanje nisu ispunjeni ili, ako nije moguće utvrditi taj datum, od datuma utvrđivanja propusta. Time se ne dovodi u pitanje primjena horizontalnog nacionalnog zakonodavstva kojim može biti predviđeno obustavljanje tih mjera nakon početka povezanog pravnog postupka. Neplaćena potpora se ne isplaćuje, a neopravdano isplaćena potpora se vraća.
4. Ako država članica utvrdi da proizvođačka organizacija ne poštuje bilo koji drugi kriterij priznavanja utvrđen u članku 154. Uredbe (EU) br. 1308/2013, osim onih spomenutih u stavku 1., najkasnije dva mjeseca nakon utvrđivanja propusta šalje preporučenom poštom predmetnoj proizvođačkoj organizaciji pismo upozorenja u kojemu navodi utvrđeni propust, korektivne mjere i rokove u kojima se te mjere moraju poduzeti, pri čemu ti rokovi nisu dulji od četiri mjeseca.
5. Nepoduzimanje korektivnih mjera iz stavka 4. u roku koji je utvrdila, država članica dovodi do suspenzije plaćanja i smanjenja godišnjeg iznosa potpore za 1 % za svaki započeti kalendarski mjesec koji prekoračuje taj rok. Time se ne dovodi u pitanje primjena horizontalnog nacionalnog zakonodavstva kojim može biti predviđeno obustavljanje tih mjera nakon početka povezanog pravnog postupka.
6. Međutim, ako proizvođačka organizacija dostavi državi članici dokaz da zbog prirodnih katastrofa, nepovoljnih klimatskih događaja, bolesti ili najezde štetočina, unatoč tome što je poduzela potrebne mjere za sprečavanje rizika, ne može ispuniti kriterije priznavanja utvrđene u članku 154. stavku 1. točki (b) Uredbe (EU) br. 1308/2013 u pogledu minimalnog obujma ili vrijednosti utržive proizvodnje što ih je utvrdila država članica, država članica može za predmetnu godinu odstupiti od minimalnog obujma ili vrijednosti utržive proizvodnje u pogledu te proizvođačke organizacije.
7. U slučajevima kad se primjenjuju stavci 1., 2., 4. i 5. države članice mogu izvršiti plaćanja nakon isteka roka utvrđenog u članku 70. ako je to potrebno radi primjene ovog članka. Međutim, ta se plaćanja ne mogu izvršiti nakon 15. listopada druge godine koja je nakon godine provedbe programa.”
(9)
Članak 137. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 137.
Osnova za ulaznu cijenu
1. Članak 181. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1308/2013 primjenjuje se na proizvode navedene u Prilogu XVI.
2. Ako je carinska vrijednost proizvoda navedenih u dijelu A Priloga XVI. utvrđena u skladu s transakcijskom vrijednošću iz članka 29. Uredbe (EEZ) br. 2913/92 i ako je ona za više od 8 % veća od paušalne vrijednosti koju je Komisija utvrdila kao paušalnu uvoznu vrijednost u trenutku izrade deklaracije o puštanju proizvoda u slobodan promet, uvoznik mora položiti jamstvo iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93. U tu svrhu, iznos uvozne carine koja bi se na kraju mogla naplatiti za proizvode navedene u dijelu A Priloga XVI. jest iznos carine koju bi trebalo platiti da je predmetni proizvod bio razvrstan na temelju predmetne paušalne uvozne vrijednosti.
Prvi podstavak ne primjenjuje se ako je paušalna uvozna vrijednost veća od ulaznih cijena navedenih u Prilogu 2. Odjeljka I. dijela III. Priloga I. Uredbe (EEZ) br. 2658/87 (8) te ako deklarant, umjesto polaganja jamstva, zatraži neposredan unos u račune iznosa carina kojima roba može na kraju podlijegati.
3. Ako se carinska vrijednost proizvoda navedenih u dijelu A Priloga XVI izračunava u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EEZ) br. 2913/92 carina se oduzima u skladu s člankom 136. stavkom 1. ove Uredbe. U tom slučaju uvoznik polaže jamstvo iz članka 248. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2454/93 u iznosu carine koju bi trebalo platiti da je predmetni proizvod bio razvrstan na temelju predmetne paušalne uvozne vrijednosti.
4. Carinska vrijednost robe koja se uvozi kao konsignacijska roba izravno se utvrđuje u skladu s člankom 30. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EEZ) br. 2913/92 i u tu se svrhu primjenjuje paušalna uvozna vrijednost izračunana u skladu s člankom 136 u razdoblju u kojem je na snazi.
5. Uvozniku se daje rok od mjesec dana od prodaje predmetnih proizvoda, uz ograničenje od četiri mjeseca od datuma prihvaćanja deklaracije o puštanju u slobodan promet, da dokaže da je predmetna serija prodana u skladu s uvjetima koji potvrđuju ispravnost cijena iz članka 29. Uredbe (EEZ) br. 2913/92, ili da utvrdi carinsku vrijednost iz članka 30. stavka 2. točke (c) te Uredbe. Nepoštovanje jednog od ovih rokova ima kao posljedicu gubitak položenog jamstva, ne dovodeći u pitanje primjenu stavka 6.
Položeno se jamstvo oslobađa ako se carinskim tijelima pruži zadovoljavajući dokaz uvjeta prodaje odnosno ustupanja proizvoda. U protivnom se sredstvo osiguranja zadržava za plaćanje uvozne carine.
Kako bi dokazao da je serija prodana odnosno ustupljena u skladu s uvjetima utvrđenima u prvom podstavku, uvoznik stavlja na raspolaganje, osim računa, i sve dokumente potrebne za obavljanje odgovarajućih carinskih provjera u vezi s prodajom i ustupanjem svakog proizvoda iz predmetne serije, uključuju i dokumente koji se odnose na prijevoz, osiguranje, rukovanje i skladištenje serije.
Ako tržišni standardi iz članka 3. zahtijevaju da se na pakiranju navede sorta ili komercijalni tip voća i povrća, tada su sorta ili komercijalni tip voća i povrća koji su dio serije navedeni na dokumentima koji se odnose na prijevoz, na računima i na nalogu za isporuku.
6. Rok od četiri mjeseca iz stavka 5. prvog podstavka nadležna tijela države članice mogu produljiti za najviše tri mjeseca na propisno obrazložen zahtjev uvoznika.
Ako nadležna tijela država članica provjerom utvrde da nisu ispunjeni zahtjevi ovog članka, ona osiguravaju povrat dospjele carine u skladu s člankom 220. Uredbe (EEZ) br. 2913/92. Iznos carine čiji povrat treba osigurati ili preostali iznos carine čiji povrat treba osigurati uključuje kamate od datuma kada je roba puštena u slobodan promet do datuma osiguravanja povrata. Primjenjuje se kamatna stopa koja je na snazi za postupke povrata u okviru nacionalnog prava.
(8) Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 256, 7.9.1987., str. 1.).”" 						
Članak 2.
Prijelazna pravila
Ako je država članica odobrila operativni program u skladu s člankom 64. stavkom 2. trećim podstavkom Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011 prije 20. siječnja 2014., smatra se da je taj operativni program odobren u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007.
Ne dovodeći u pitanje članke 65. i 66. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011, operativni program odobren u skladu s Uredbom (EZ) br. 1234/2007 može se na zahtjev proizvođačke organizacije:
(a)
nastaviti provoditi do njegova završetka;
(b)
izmijeniti kako bi ispunjivao zahtjeve Uredbe (EU) br. 1308/2013 ili
(c)
zamijeniti novim operativnim programom odobrenim u skladu s Uredbom (EU) br. 1308/2013.
Članak 3.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dan nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 1. stavci 6. i 7. i članak 2. primjenjuju se od 1. siječnja 2014.
Članak 1. stavak 9. primjenjuje se od 1. listopada 2014.
Članak 1. stavci 3. i 4. primjenjuju se od 1. siječnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 11. ožujka 2014.