NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 254/2014
ze dne 26. února 2014
o víceletém programu pro spotřebitele na období 2014-2020 a o zrušení rozhodnutí č. 1926/2006/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 169 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvané „Evropa 2020 - Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) vyzývá, aby občané měli právo plně se účastnit vnitřního trhu, k čemuž je nutné zvýšit jejich možnosti a důvěru, pokud jde o přeshraniční nakupování zboží a služeb, zejména prostřednictvím internetu.
(2)
Unie přispívá k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a k tomu, aby se spotřebitelé stali ústředním bodem vnitřního trhu, a to podporou a doplňováním politik členských států ve snaze zajistit, aby občané mohli plně požívat výhod vnitřního trhu a aby při tom byla prostřednictvím konkrétních akcí zajištěna řádná ochrana jejich bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů.
(3)
Víceletý program Spotřebitelé na období 2014-2020 (dále jen „program“) by měl pomoci zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a plně podpořit ambice strategie Evropa 2020 v oblasti růstu a konkurenceschopnosti prostřednictvím začlenění konkrétních témat určených ve strategii Evropa 2020, pokud jde o digitální agendu pro Evropu, s cílem zajistit, aby digitalizace skutečně vedla ke zlepšení podmínek pro spotřebitele, udržitelný růst, kterého má být dosaženo přechodem k udržitelnějším způsobům spotřeby, sociální začleňování, které má být zajištěno zohledněním zvláštní situace zranitelných spotřebitelů a potřeb stárnoucího obyvatelstva, a o inteligentní regulaci, která má být prováděna mimo jiné sledováním spotřebitelských trhů s cílem napomoci tvorbě inteligentních a správně zacílených právních předpisů.
(4)
Sdělení Komise ze dne 22. května 2012 nazvané „Evropský program pro spotřebitele - zvýšení důvěry a podpora růstu“ (dále jen „Program pro spotřebitele“) stanoví strategický rámec pro spotřebitelskou politiku Unie pro nadcházející období, který spočívá v prosazování zájmů spotřebitelů ve všech politikách na úrovni Unie. Cílem programu pro spotřebitele je vytvořit strategii, jejímž prostřednictvím budou politická opatření účinně a efektivně podporovat spotřebitele po celou dobu jejich života, a to zajištěním bezpečnosti výrobků a služeb, které jsou jim poskytovány, informováním a vzděláváním spotřebitelů, podporou subjektů, které spotřebitele zastupují, posílením práv spotřebitelů, umožněním jejich přístupu ke spravedlnosti a k nápravě a zajištěním vymáhání právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele.
(5)
Nedávný hospodářský pokles odhalil řadu nedostatků a nesrovnalostí v rámci vnitřního trhu, jež mají nepříznivé dopady na důvěru spotřebitelů i občanů. Ačkoli je třeba uznat, že fungování Unie v současnosti podléhá rozpočtovým omezením, Unie by přesto měla poskytnout přiměřené finanční prostředky s cílem umožnit dosažení cílů programu, a podpořit tak strategii Evropa 2020.
(6)
Pro dokončení vnitřního trhu je nezbytné odstranit zbývající neopodstatněné a nepřiměřené překážky bránící jeho řádnému fungování a zvýšit důvěru občanů v tento systém, zejména při přeshraničních nákupech. Unie by měla usilovat o vytvoření náležitých podmínek s cílem posílit postavení spotřebitelů tím, že jim poskytne dostatečné nástroje, znalosti a dovednosti, které jim umožní činit uvážená rozhodnutí založená na informacích, a zvýší jejich informovanost.
(7)
Toto nařízení bere v úvahu ekonomické, sociální a technické prostředí a nově se objevující průvodní jevy. Akce financované v rámci programu budou usilovat zejména o řešení otázek spojených s globalizací, digitalizací, stále složitějšími rozhodnutími, která musí spotřebitelé činit, nezbytností přejít k udržitelnějším způsobům spotřeby, stárnutím obyvatelstva, sociálním vyloučením a s problémem zranitelných spotřebitelů. Jednou z hlavních priorit je začlenění zájmů spotřebitelů do všech unijních politik v souladu s článkem 12 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Koordinace s dalšími politikami a programy Unie plní zásadní úlohu při zajišťování plného zohlednění zájmů spotřebitelů v dalších politikách. Aby se podpořila součinnost a zamezilo se duplicitě, měly by další fondy a programy Unie poskytovat finanční podporu na začleňování zájmů spotřebitelů do svých příslušných oblastí.
(8)
Program by měl zajistit vysokou úroveň ochrany všech spotřebitelů a věnovat při tom zvláštní pozornost zranitelným spotřebitelům za účelem zohlednění jejich zvláštních potřeb a posílení jejich pravomocí, jak požaduje usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. května 2012 o strategii k posílení práv zranitelných spotřebitelů (4). Tento program by měl zranitelným spotřebitelům zajistit zejména přístup k informacím o zboží a službách, aby měli rovnocenné příležitosti a mohli činit svobodná rozhodnutí založená na informacích, a to především proto, že zranitelní spotřebitelé mohou mít problémy s přístupem k informacím pro spotřebitele a s porozuměním těmto informacím, a být tak vystaveni riziku, že budou uvedeni v omyl.
(9)
Program by měl brát v potaz zejména děti, a to i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami s cílem zajistit, aby se zavázaly k šíření odpovědné reklamy určené nezletilým osobám, zejména proto, aby se bojovalo proti zavádějící reklamě na internetu.
(10)
Uvedené akce by měly být stanoveny v tomto programu, který poskytne rámec pro jejich financování. V souladu s článkem 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (5), má toto nařízení poskytnout právní základ pro činnost a pro provádění programu. Toto nařízení navazuje na akce financované podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES (6) a dále v nich pokračuje.
(11)
Je důležité zlepšit ochranu spotřebitele. K dosažení tohoto obecného cíle by měly být stanoveny specifické cíle, pokud jde o bezpečnost, informovanost a vzdělávání spotřebitelů, podporu poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie, jakož i práva a nápravu a vymáhání práv spotřebitelů. Hodnota a dopad opatření přijatých v rámci programu by měly být pravidelně sledovány a vyhodnocovány s cílem usnadnit tvorbu inteligentnější politiky v zájmu spotřebitelů. S cílem ohodnotit spotřebitelské politiky, a zejména přesného dopadu přijatých opatření, je potřeba vypracovat ukazatele, jejichž hodnota by se však měla posuzovat v širším kontextu.
(12)
Je důležité zvýšit důvěru spotřebitelů. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, je nezbytné rozšířit rozsah činnosti, zejména náležitou finanční podporou poskytovanou spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a evropským spotřebitelským centrům, a to s přihlédnutím k zásadní úloze, kterou uvedené subjekty plní při poskytování informací a pomoci spotřebitelům ohledně jejich práv, při podpoře spotřebitelů v rámci spotřebitelských sporů, zejména pokud jde o přístup k vhodným mechanismům řešení sporů, a při prosazování zájmů spotřebitelů v rámci řádného fungování vnitřního trhu. Tyto organizace a centra by měly být schopny zlepšit ochranu spotřebitelů a zvýšit jejich důvěru působením přímo na místě a poskytováním pomoci, informací a vzdělávání přizpůsobených potřebám jednotlivých osob.
(13)
Je nezbytné stanovit způsobilé akce, kterými má být uvedených cílů dosaženo.
(14)
Je zapotřebí vymezit kategorie potenciálních příjemců způsobilých získat granty.
(15)
Finanční referenční částka vyhrazená pro program ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (7) je uvedena v tomto nařízení, aniž by tím byly dotčeny rozpočtové pravomoci Evropského parlamentu a Rady stanovené ve Smlouvě o fungování EU.
(16)
Při provádění programu v duchu zásad řádného finančního řízení, transparentnosti a flexibility by další činnost výkonné agentury měla být přípustná v případě splnění všech požadavků stanovených nařízením Rady (ES) č. 58/2003 (8).
(17)
Výdaje Unie a finanční prostředky členských států vynakládané v oblasti bezpečnosti spotřebitelů, jejich vzdělávání, jejich práv a vymáhání těchto práv by měly být lépe koordinovány, aby byla zajištěna doplňkovost, vyšší účinnost a viditelnost a aby bylo dosaženo lepší rozpočtové součinnosti.
(18)
Dohoda o Evropském hospodářském prostoru stanoví pro oblast ochrany spotřebitele spolupráci mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, na straně druhé. Je rovněž třeba stanovit možnost, aby se programu účastnily další země, zejména země sousedící s Unií a země, které žádají o členství v Evropské unii, kandidátské země nebo země, které k Unii přistupují.
(19)
V souvislosti s prováděním programu a vzhledem ke globalizaci výrobního řetězce a stále větší vzájemné provázanosti trhů by měla být podporována spolupráce se třetími zeměmi, které se programu neúčastní, a to s přihlédnutím k jakýmkoliv relevantním dohodám mezi těmito zeměmi a Unií.
(20)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o přizpůsobení ukazatelů stanovených v příloze II za účelem zohlednění změn legislativního rámce v oblasti ochrany spotřebitele a pokud jde o změny přílohy I spočívající ve vyjmutí dotčených konkrétních akcí za účelem zohlednění výsledků hodnotící zprávy vypracované Komisí. Je obzvlášť důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přijímání ročních pracovních programů. Uvedené pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (9). Vzhledem k tomu, že program nestanoví kritéria pro bezpečnost výrobků, ale je zaměřen na poskytování finanční podpory nástrojům na provádění politiky v oblasti bezpečnosti výrobků, a vzhledem k poměrně nízké dotčené částce je vhodné uplatnit poradní postup.
(22)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny prostřednictvím přiměřených opatření v rámci celého výdajového cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
(23)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy z důvodu nadnárodní povahy příslušných otázek, ale spíše jich z důvodu větších možností opatření Unie může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(24)
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES by mělo být zrušeno.
(25)
Je vhodné zajistit přechod mezi akčním programem Společenství v oblasti spotřebitelské politiky (2007-2013) zavedeným rozhodnutím č. 1926/2006/ES a tímto programem, a to zejména pokud jde o pokračování víceletých opatření, jakož i o hodnocení úspěchů předchozího programu a oblastí v jeho rámci, jež vyžadují větší pozornost. Dále je třeba sladit trvání tohoto programu s trváním víceletého finančního rámce na roky 2014-2020 stanoveného v nařízení Rady (EU, Euratom) č.1311/2013 (10). Tento program by se měl proto použít od 1. ledna 2014. Od 1. ledna 2021 by měly prostředky na technickou a administrativní pomoc v případě potřeby pokrývat výdaje týkající se řízení akcí, které nebudou dokončeny do konce roku 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Víceletý program pro spotřebitele
Tímto nařízením se zavádí víceletý program pro spotřebitele na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 (dále jen „program“).
Článek 2
Obecný cíl
Obecným cílem tohoto programu je v rámci celkové strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů, posílit jejich postavení a učinit je ústředním prvkem vnitřního trhu. Program to zajistí tím, že přispěje k ochraně zdraví, bezpečnosti a právních a hospodářských zájmů spotřebitelů, jakož i k prosazování jejich práva na informace, vzdělávání a organizování se za účelem ochrany svých zájmů, a současně podpoří začlenění zájmů spotřebitelů do dalších oblastí politiky. Program doplňuje, podporuje a sleduje politiky členských států.
Článek 3
Specifické cíle a ukazatele
1. Obecného cíle podle článku 2 se dosáhne prostřednictvím těchto specifických cílů:
a)
Cíl I - Bezpečnost: upevnit a zvýšit bezpečnost výrobků prostřednictvím účinného dozoru nad trhem v rámci celé Unie.
Tento cíl bude měřen zejména podle činnosti a efektivity systému EU pro rychlou výměnu informací o nebezpečných spotřebních výrobcích (RAPEX).
b)
Cíl II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím: zlepšit vzdělávání a informovanost spotřebitelů a povědomí spotřebitelů o jejich právech, rozvíjet soubor poznatků pro účely spotřebitelské politiky, poskytovat podporu spotřebitelským organizacím a zohledňovat současně také specifické potřeby zranitelných spotřebitelů.
c)
Cíl III - Práva a náprava: rozvíjet a posilovat práva spotřebitelů zejména prostřednictvím inteligentní regulace a zlepšením přístupu k jednoduché, účinné a účelné nápravě s nízkými náklady, včetně alternativního řešení sporů.
Tento cíl bude měřen zejména podle využívání alternativního řešení sporů k řešení přeshraničních sporů a podle činnosti celounijního systému řešení sporů on-line a rovněž podle procentního podílu spotřebitelů, kteří v reakci na zjištěný problém učiní příslušné kroky k jeho řešení.
d)
Cíl IV - Vymáhání práva: podporovat vymáhání práv spotřebitelů prostřednictvím posilování spolupráce mezi vnitrostátními donucovacími orgány a podporou spotřebitelů formou poradenství.
Tento cíl bude měřen zejména podle úrovně toku informací a efektivity spolupráce v rámci sítě pro spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele, podle činnosti evropských spotřebitelských center a podle toho, do jaké míry jsou spotřebitelé s těmito centry obeznámeni.
Poskytování vysoce kvalitních informací spotřebitelům a jejich zapojení představují meziodvětvovou prioritu, a proto tyto požadavky musí být pokud možno výslovně zahrnuty do všech odvětvových cílů a akcí financovaných v rámci programu.
2. Popis ukazatelů je stanoven v příloze II.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 za účelem přizpůsobení ukazatelů uvedených v příloze II.
Článek 4
Způsobilé akce
Specifických cílů uvedených v článku 3 se dosahuje prostřednictvím způsobilých akcí stanovených v tomto seznamu:
a)
v rámci cíle I - Bezpečnost:
1)
vědecké poradenství a analýza rizik týkající se zdraví a bezpečnosti spotřebitelů, pokud jde o nepotravinářské výrobky a služby, včetně podpory úkolů nezávislých vědeckých výborů zřízených rozhodnutím Komise 2008/721/ES (11);
2)
koordinace opatření zaměřených na dozor nad trhem a na vymáhání práva v oblasti bezpečnosti výrobků s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady č. 2001/95/ES (12) a akce zaměřené na zlepšení bezpečnosti spotřebitelských služeb;
3)
správa a další vývoj databází kosmetických přípravků;
b)
v rámci cíle II - Informovanost a vzdělávání spotřebitelů a podpora poskytovaná spotřebitelským organizacím:
4)
budování souboru poznatků pro tvorbu politik v oblastech, které se dotýkají spotřebitelů, pro tvorbu inteligentních a správně zacílených právních předpisů a pro zjišťování případných selhání trhu či změn potřeb spotřebitelů, jenž slouží jako podklad pro rozvoj spotřebitelské politiky, pro vymezení oblastí, které jsou z hlediska spotřebitele nejproblematičtější, a pro začlenění zájmů spotřebitelů do ostatních politik Unie, a zlepšení přístupnosti uvedeného souboru poznatků;
5)
podpora zvyšování transparentnosti a zintenzivnění výměn osvědčených postupů a odborných znalostí prostřednictvím financování poskytovaného spotřebitelským organizacím na úrovni Unie a prostřednictvím budování kapacit spotřebitelských organizací na úrovni Unie a na vnitrostátní a regionální úrovni;
6)
zvyšování transparentnosti spotřebitelských trhů a informací pro spotřebitele, zajištění toho, aby spotřebitelé měli k dispozici porovnatelné, spolehlivé a snadno dostupné údaje, a to i v případě přeshraničního obchodování, s cílem pomoci jim porovnávat nejen ceny, ale i kvalitu a udržitelnost zboží a služeb;
7)
zlepšování vzdělávání spotřebitelů jako celoživotního procesu se zvláštním zaměřením na zranitelné spotřebitele;
c)
v rámci cíle III - Práva a náprava:
8)
příprava právních předpisů o ochraně spotřebitele a jiných regulačních iniciativ Komisí, sledování jejich provádění členskými státy, následné hodnocení jejich dopadu a podpora společných regulačních a samoregulačních iniciativ a sledování skutečného dopadu těchto iniciativ na spotřebitelské trhy;
9)
usnadnění přístupu k mechanismům řešení sporů určeným spotřebitelům, zejména k systémům alternativního řešení sporů, a to i prostřednictvím celounijního on-line systému a vytváření sítí vnitrostátních subjektů alternativního řešení sporů, přičemž je třeba věnovat zvláštní pozornost odpovídajícím opatřením týkajícím se potřeb a práv zranitelných spotřebitelů; sledování fungování a účinnosti mechanismů řešení sporů určených spotřebitelům, včetně vytváření a správy příslušných nástrojů informačních technologií a výměny stávajících osvědčených postupů a zkušeností v členských státech;
d)
v rámci cíle IV - Vymáhání práva:
10)
koordinace opatření zaměřených na dozor a na vymáhání práva s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (13);
11)
finanční příspěvky na společné akce s veřejnými nebo neziskovými subjekty tvořícími sítě na úrovni Unie, které poskytují informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů, včetně systémů mimosoudního řešení sporů on-line (síť evropských spotřebitelských center).
Způsobilé akce stanovené v prvním pododstavci tohoto článku jsou případně dále upřesněny v příloze I tím, že je v jejich rámci uveden výčet příslušných konkrétních akcí.
Článek 5
Příjemci způsobilí získat granty
1. Granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie mohou být poskytnuty evropským spotřebitelským organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů v Unii;
b)
nejméně v polovině členských států jsou pověřeny zastupováním zájmů spotřebitelů na úrovni Unie organizace, které zastupují spotřebitele v souladu s vnitrostátními předpisy nebo postupy a působí na regionální nebo celostátní úrovni.
2. Granty na fungování mezinárodních subjektů, které prosazují zásady a politiky, jež přispívají k cílům programu, mohou být poskytnuty organizacím, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a jejich hlavním cílem a náplní je podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských a právních zájmů spotřebitelů;
b)
vykonávají všechny tyto činnosti: zajišťují pro zástupce spotřebitelů z Unie a třetích zemí formální mechanismus umožňující přispívat k politickým diskusím a k politikám, pořádají setkání s politickými činiteli a regulačními orgány s cílem podporovat a prosazovat zájmy spotřebitelů u veřejných orgánů, identifikují společné spotřebitelské záležitosti a problémy, prosazují názory spotřebitelů v rámci dvoustranných vztahů mezi Unií a třetími zeměmi, přispívají k výměně a šíření odborných znalostí a vědomostí ohledně spotřebitelských záležitostí v Unii a v třetích zemích a vypracovávají politická doporučení.
3. Granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků mohou být poskytnuty subjektům uznaným za tímto účelem právními předpisy Unie.
4. Granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobku mohou být poskytnuty subjektům, které splňují všechny tyto podmínky:
a)
jsou nevládní, neziskové a nezávislé na průmyslových, obchodních, podnikatelských nebo jiných neslučitelných zájmech a mezi jejich hlavní cíle a náplň patří prosazování a ochrana zájmů spotřebitelů;
b)
působí alespoň v polovině členských států.
5. Granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie mohou být poskytnuty vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem.
6. Granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a na akce odpovídajících orgánů třetích zemí mohou být poskytnuty orgánům oznámeným členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi v souladu s nařízením (ES) č. 2006/2004 či směrnicí 2001/95/ES nebo mohou být poskytnuty neziskovým subjektům výslovně určeným uvedenými orgány k tomuto účelu.
7. Granty pro úředníky působící v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí mohou být poskytnuty úředníkům z orgánů oznámených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7 tohoto nařízení Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2001/95/ES.
8. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektu určenému členským státem či třetí zemí uvedenou v článku 7, který je neziskovým subjektem vybraným transparentním postupem nebo veřejným subjektem. Určený subjekt musí být součástí některé unijní sítě, která poskytuje informace a pomoc spotřebitelům s cílem pomoci jim při uplatňování jejich práv a získávání přístupu ke vhodnému řešení sporů (síť evropských spotřebitelských center). Je možné navázat rámcové partnerství jakožto mechanismus dlouhodobé spolupráce mezi Komisí a sítí evropských spotřebitelských center nebo subjekty, jež tuto síť tvoří.
9. Granty na akce mohou být poskytnuty subjektům zabývajícím se stížnostmi, které jsou zřízeny a působí v členských státech Unie a v zemích Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, a které jsou odpovědné za shromažďování stížností spotřebitelů, vyvíjení snah o vyřešení stížností, poskytování poradenství nebo za podávání informací spotřebitelům o stížnostech nebo dotazech a které v rámci stížností nebo dotazů spotřebitele na obchodníka jednají jako třetí strana. Nezahrnují mechanismy zabývající se stížnostmi spotřebitelů provozované obchodníky, v jejichž rámci se dotazy a stížnosti vyřizují přímo se spotřebitelem, ani mechanismy, které poskytují služby zabývající se stížnostmi, provozované obchodníkem nebo v jeho zastoupení.
Článek 6
Finanční rámec
1. Finanční krytí pro provádění programu na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 188 829 000 EUR v běžných cenách.
2. Roční prostředky schvalují Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 7
Účast třetích zemí v programu
Účast v programu je otevřena:
a)
zemím Evropského sdružení volného obchodu, které se účastní Evropského hospodářského prostoru, v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o Evropském hospodářském prostoru;
b)
třetím zemím, zejména přistupujícím a kandidátským zemím i potenciálním kandidátským zemím a zemím, na které se vztahuje evropská politika sousedství, v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro jejich účast v programech Unie stanovenými v příslušných rámcových dohodách, rozhodnutích Rady přidružení nebo podobných dohodách.
Článek 8
Typy podpůrných opatření a maximální úroveň spolufinancování
1. V souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012 mohou mít finanční příspěvky Unie podobu grantů nebo veřejných zakázek nebo jakýchkoliv jiných opatření potřebných k dosažení cílů uvedených v článcích 2 a 3 tohoto nařízení.
2. Granty Unie a jejich odpovídající maximální výše se stanovují takto:
a)
granty na fungování spotřebitelských organizací na úrovni Unie, vymezené v čl. 5 odst. 1, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
b)
granty na fungování mezinárodních subjektů, které podporují zásady a politiky přispívající k cílům programu, vymezené v čl. 5 odst. 2, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
c)
granty na fungování subjektů na úrovni Unie zřízených za účelem koordinace donucovacích opatření v oblasti bezpečnosti výrobků a uznaných za tímto účelem právními předpisy Unie, vymezené v čl. 5 odst. 3, nepřesahující 95 % způsobilých nákladů;
d)
granty na akce celounijních subjektů určené na vypracování kodexů chování, osvědčených postupů a pokynů pro porovnávání cen a jakosti a udržitelnosti výrobků, vymezené v čl. 5 odst. 4, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
e)
granty pro pořádání akcí předsednictví týkajících se spotřebitelské politiky Unie poskytované vnitrostátním orgánům členského státu vykonávajícího předsednictví jednotlivých složení Rady, s výjimkou složení pro zahraniční věci, nebo subjektům určeným tímto členským státem, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů;
f)
granty na akce orgánů členských států odpovědných za ochranu spotřebitele a akce odpovídajících orgánů ve třetích zemích účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 6, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů, kromě akcí výjimečné užitečnosti, u nichž příspěvek Unie na způsobilé náklady nesmí překročit 70 %;
g)
granty na výměny úředníků působících v oblasti vymáhání práva z členských států a třetích zemí účastnících se v souladu s článkem 7, vymezené v čl. 5 odst. 7, pokrývající příspěvky na cestu a pobyt;
h)
granty na akce subjektů určených členským státem nebo třetí zemí uvedenou v článku 7, vymezené v čl. 5 odst. 8, nepřesahující 70 % způsobilých nákladů;
i)
granty na akce vnitrostátních subjektů zabývajících se stížnostmi spotřebitelů, vymezené v čl. 5 odst. 9, nepřesahující 50 % způsobilých nákladů.
3. Akce se považují za akce výjimečné užitečnosti ve smyslu odst. 2 písm. f), jestliže:
a)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům a oznámené Komisi pro účely nařízení (ES) č. 2006/2004, podílí se na nich alespoň šest členských států nebo se týkají porušení právních předpisů, jež způsobují nebo pravděpodobně způsobí škodu ve dvou nebo více členských státech;
b)
pokud jde o granty poskytnuté orgánům odpovědným za bezpečnost spotřebních výrobků, podílí se na nich alespoň deset členských států zapojených do evropské sítě orgánů členských států příslušných pro bezpečnost výrobků podle článku 10 směrnice 2001/95/ES nebo přispívají k provádění činností dozoru nad trhem v oblasti bezpečnosti spotřebních výrobků, jež byly stanoveny v právním aktu Unie.
Článek 9
Administrativní a technická pomoc
1. Finanční příspěvek na program může rovněž pokrývat výdaje související s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením nezbytnými k řízení programu a plnění jeho cílů, mimo jiné výdaje související s horizontální komunikací týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecnými cíli tohoto nařízení, spolu s veškerými dalšími výdaji na technickou a administrativní pomoc, jež Komisi při řízení programu vzniknou.
2. Celková částka přidělená na pokrytí výdajů souvisejících s přípravou, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, jakož i výdajů na technickou a administrativní pomoc, které jsou uvedeny v odstavci 1, nesmí překročit 12 % finančního krytí přiděleného pro program.
Článek 10
Způsoby provádění
Komise provádí program prostřednictvím způsobů řízení uvedených v článku 58 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Článek 11
Soudržnost a doplňkovost s dalšími politikami
Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost mezi programem a dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Unie, zejména v rámci víceletého programu „Práva, rovnost a občanství“ na období 2014-2020 (14).
Článek 12
Roční pracovní programy
Komise provádí program prostřednictvím ročních pracovních programů. Roční pracovní programy jednotným způsobem provádějí cíle stanovené v článcích 2 a 3 a akce stanovené v článku 4 a dále upřesněné v příloze I.
Komise přijme roční pracovní programy formou prováděcích aktů v souladu s poradním postupem podle čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení. V těchto prováděcích aktech musí být uvedeny prvky stanovené v nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, a to zejména:
a)
provádění akcí v souladu s článkem 4 a přílohou I tohoto nařízení a orientační přidělení finančních zdrojů;
b)
harmonogram plánovaných výzev k předkládání nabídek a výzev k předkládání návrhů.
Článek 13
Hodnocení a šíření informací
1. Členské státy poskytnou Komise na její žádost informace o provádění a dopadu tohoto programu.
2. Komise:
a)
do 30. září 2017:
i)
přezkoumá plnění cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), aktuální stav provádění způsobilých akcí stanovených v článku 4 a konkrétních akcí uvedených v příloze I, přidělení finančních prostředků příjemcům v souladu s podmínkami stanovenými v článku 5, účinnost využívání zdrojů a jeho evropskou přidanou hodnotu a současně zohlední vývoj v oblasti ochrany spotřebitele s ohledem na rozhodnutí o obnovení, úpravě nebo pozastavení opatření,
ii)
předloží hodnotící zprávu o provedeném přezkumu Evropskému parlamentu a Radě;
b)
do 31. prosince 2017 případně předloží legislativní návrh nebo s výhradou odstavce 3 přijme akt v přenesené pravomoci.
Hodnotící zpráva se dále zabývá možnostmi zjednodušení, vnitřní a vnější soudržností programu, pokračující relevantností všech cílů a příspěvkem opatření k prioritám Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Uvedená zpráva zohlední výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejícího programu.
Hodnocení dlouhodobějších dopadů a udržitelnosti účinků programu slouží jako podklad pro rozhodnutí o případném obnovení, úpravě nebo pozastavení následujícího programu.
3. Za účelem zohlednění situace, při níž hodnotící zpráva podle odstavce 2 dospěje k závěru, že konkrétní akce stanovené v příloze I nebyly provedeny do 31. prosince 2016 a nelze je provést do konce programového období včetně případů, kdy tyto konkrétní akce již nejsou pro splnění cílů stanovených v článcích 2 a 3 relevantní, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 15 s cílem změnit přílohu I vyjmutím dotčených konkrétních akcí.
4. Komise zveřejní výsledky akcí uskutečněných podle tohoto nařízení.
Článek 14
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření k zajištění toho, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, a to účinnými kontrolami a, jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Evropský účetní dvůr mají pravomoc provádět na základě kontroly dokumentů i inspekce na místě audit u všech příjemců grantů, dodavatelů nebo subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie podle tohoto nařízení.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou podle tohoto nařízení nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Evropský účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich příslušnými pravomocemi.
Článek 15
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu trvání programu.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 3 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 16
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Článek 6 rozhodnutí č. 1926/2006/ES se nadále použije na akce upravené uvedeným rozhodnutím, které nebyly dokončeny do 31. prosince 2013. Z finančních prostředků přidělených na program lze hradit rovněž výdaje na technickou a administrativní pomoc nezbytnou k zajištění přechodu mezi opatřeními přijatými podle rozhodnutí č. 1926/2006/ES a programem.
2. S cílem umožnit řízení akcí, které nebudou dokončeny do 31. prosince 2020, mohou být v případě potřeby do rozpočtu po 31. prosinci 2020 zapsány prostředky na krytí výdajů stanovených v článku 9.
Článek 18
Zrušení
Rozhodnutí č. 1926/2006/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2014.
Článek 19
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 26. února 2014.
UREDBA (EU) br. 254/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 26. veljače 2014.
o višegodišnjem programu za potrošače za razdoblje 2014.-2020. i o stavljanju izvan snage Odluke br. 1926/2006/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 169.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Komunikacijom Komisije od 3. ožujka 2010. pod nazivom „Europa 2020. - Strategija za pametan, održiv i uključiv rast” („strategija Europa 2020.”) poziva se na osnaživanje građana kako bi u potpunosti bili uključeni u unutarnje tržište, što zahtijeva jačanje njihove sposobnosti i povjerenja da kupuju robu i usluge preko granice, posebno putem interneta.
(2)
Unija doprinosi osiguravanju visoke razine zaštite potrošača i stavljanju potrošača u središte unutarnjeg tržišta podupirući i upotpunjujući politike država članica u težnji da se građanima omogući potpuno korištenje prednosti unutarnjeg tržišta i da se pritom konkretnim mjerama adekvatno zaštiti njihova sigurnost te njihovi pravni i ekonomski interesi.
(3)
Višegodišnji program za potrošače za razdoblje 2014.- 2020. („program”) trebao bi pomoći u osiguravanju visoke razine zaštite potrošača i u potpunosti podupirati ciljeve strategije Europa 2020. u pogledu rasta i konkurentnosti integriranjem posebnih pitanja identificiranih u strategiji Europa 2020. u vezi s digitalnim programom za Europu kako bi se osiguralo da će digitalizacija uistinu dovesti do veće dobrobiti za potrošače, u vezi s održivim rastom, kretanjem prema održivijim obrascima potrošnje, u vezi sa socijalnom uključenosti, uzimajući u obzir posebnu situaciju ranjivih potrošača i potrebe stanovništva koje stari, i u vezi s pametnim donošenjem propisa, među ostalim praćenjem potrošačkih tržišta kako bi se pomoglo u osmišljavanju pametnih i usmjerenih propisa.
(4)
U Komunikaciji Komisije od 22. svibnja 2012. pod nazivom „Europska strategija za potrošače - poticanje povjerenja i rasta” („strategija za potrošače”) određuje se strateški okvir za politiku zaštite potrošača Unije za sljedeće godine podupirući interese potrošača u svim politikama Unije. Cilj strategije za potrošače jest oblikovati strategiju u kojoj će djelovanje politike učinkovito i djelotvorno podupirati potrošače tijekom cijelog života osiguravanjem sigurnosti proizvoda i usluga koje su im dostupne, njihovim informiranjem i edukacijom, podupiranjem tijela koja ih predstavljaju, jačanjem njihovih prava, osiguravanjem pristupa pravosuđu i pravnoj zaštiti te osiguravanjem izvršavanja zakonodavstva u području zaštite potrošača.
(5)
Nedavna gospodarska kriza razotkrila je niz nedostataka i nedosljednosti na unutarnjem tržištu koji su nepovoljno utjecali na povjerenje potrošača i građana. Iako je potrebno uzeti u obzir proračunska ograničenja u okviru kojih Unija trenutačno djeluje, Unija bi svejedno trebala osigurati odgovarajuća financijska sredstva kako bi se mogli ispuniti ciljevi programa te bi stoga trebala poduprijeti strategiju Europa 2020.
(6)
Uklanjanje preostalih neopravdanih i nerazmjernih prepreka pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta i povećanje povjerenja građana u sustav, posebno prilikom prekogranične kupnje, od presudne su važnosti za dovršenje unutarnjeg tržišta. Unija bi trebala nastojati stvoriti prave uvjete za osnaživanje potrošača osiguravajući im alate, znanje i stručnost potrebne za donošenje promišljenih odluka na temelju primljenih informacija i podizanjem svijesti potrošača.
(7)
Ova Uredba uzima u obzir gospodarsko, društveno i tehničko okruženje i popratne novonastale izazove. Djelovanja financirana u okviru programa posebno će nastojati rješavati pitanja povezana s globalizacijom, digitalizacijom, rastućom razinom složenosti odluka koje potrošači moraju donositi, potrebom za kretanjem prema održivijim obrascima potrošnje, starenjem stanovništva, društvenom isključenosti i pitanjem ranjivih potrošača. Izrazita prednost daje se integraciji interesa potrošača u sve politike Unije, u skladu s člankom 12. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU). Usklađivanje s ostalim politikama i programima Unije ključno je kako bi se osiguralo da se interesi potrošača u potpunosti uzmu u obzir u ostalim politikama. Radi poticanja sinergije i izbjegavanja udvostručavanja, ostali fondovi i programi Unije trebali bi osigurati financijsku potporu za integraciju interesa potrošača u svoja područja.
(8)
Programom bi se trebala osigurati visoka razina zaštite svih potrošača, uz pridavanje posebne pozornosti ranjivim potrošačima, kako bi se u obzir uzele njihove posebne potrebe i ojačale njihove sposobnosti, na što se poziva u Rezoluciji Europskog parlamenta od 22. svibnja 2012. o strategiji za jačanje prava ranjivih potrošača (4). Programom bi se posebno trebalo osigurati da ranjivi potrošači imaju pristup informacijama o robi i uslugama kako bi imali jednake mogućnosti za slobodan i informiran izbor, posebno zato što ranjivi potrošači mogu imati poteškoća u pristupu informacijama za potrošače i shvaćanju tih informacija te stoga mogu biti zavarani.
(9)
Program bi posebno trebao voditi računa o djeci, uključujući putem suradnje sa zainteresiranim stranama, kako bi se osigurala njihova predanost odgovornom oglašavanju u odnosu na maloljetnike, posebno u pogledu suzbijanja zavaravajućeg oglašavanja putem interneta.
(10)
Djelovanja bi se trebala utvrditi u Programu koji osigurava okvir Unije za njihovo financiranje. U skladu s člankom 54. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (5), ova Uredba treba osigurati pravnu osnovu za ta djelovanja i za provedbu Programa. Ova Uredba temelji se na djelovanjima financiranima u okviru Odluke br. 1926/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) te ih nastavlja.
(11)
Važno je poboljšati zaštitu potrošača. Da bi se postigao taj opći cilj, trebali bi se postaviti posebni ciljevi u pogledu sigurnosti, informiranja i edukacije potrošača te potpore organizacijama potrošača na razini Unije, prava i pravne zaštite, kao i ostvarivanja prava potrošača. Vrijednost i utjecaj mjera poduzetih u okviru Programa trebalo bi redovito pratiti i ocjenjivati kako bi se olakšalo oblikovanje pametnije politike u interesu potrošača. Kako bi se ocijenila politika zaštite potrošača, a posebno točan učinak poduzetih mjera, trebalo bi razviti pokazatelje, čija bi se vrijednost, međutim, trebala razmatrati u širem kontekstu.
(12)
Važno je poboljšati povjerenje potrošača. Da bi se postigao taj cilj, potrebno je ojačati opseg djelovanja, posebno putem prikladne financijske potpore organizacijama potrošača na razini Unije i europskim potrošačkim centrima, uzimajući u obzir njihovu važnu ulogu u pružanju informacija i pomoći potrošačima u odnosu na njihova prava, pružanju potpore potrošačima u potrošačkim sporovima, posebno u pogledu pristupa odgovarajućim mehanizmima za rješavanje sporova, te promicanju interesa potrošača u pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta. Te organizacije i centri trebali bi imati mogućnost povećanja zaštite i povjerenja potrošača poduzimanjem mjera na licu mjesta i prilagođavanjem pomoći, informiranja i edukacije pojedincu.
(13)
Potrebno je predvidjeti prihvatljiva djelovanja pomoću kojih će se postići navedeni ciljevi.
(14)
Potrebno je odrediti kategorije potencijalnih korisnika koji ispunjavaju uvjete za dobivanje bespovratnih sredstava.
(15)
U ovoj Uredbi navodi se financijski referentni iznos za program, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (7), pri čemu se ne utječe na proračunske ovlasti Europskog parlamenta i Vijeća, kako su određene u UFEU-u.
(16)
U duhu načela dobrog financijskog upravljanja, transparentnosti i fleksibilnosti u provedbi programa, nastavak postojanja izvršne agencije trebao bi biti dopušten ako su ispunjeni svi uvjeti utvrđeni u Uredbi Vijeća (EZ) br. 58/2003 (8).
(17)
Trebalo bi bolje koordinirati potrošnju sredstava Unije i sredstava država članica u području sigurnosti, edukacije i prava potrošača te izvršavanja u odnosu na njih kako bi se osigurala komplementarnost, bolja učinkovitost i vidljivost te kako bi se postigle bolje proračunske sinergije.
(18)
Sporazum o Europskome gospodarskom prostoru predviđa suradnju u području zaštite potrošača između Unije i njezinih država članica, s jedne strane, te zemalja Europskog udruženja za slobodnu trgovinu koje sudjeluju u Europskome gospodarskom prostoru, s druge strane. Sudjelovanje u programu trebalo bi omogućiti i drugim zemljama, a posebno susjednim zemljama Unije i zemljama koje su podnijele zahtjev za članstvo u Uniji, zemljama kandidatkinjama ili zemljama pristupnicama Uniji.
(19)
U okviru provedbe programa i s obzirom na globalizaciju proizvodnog lanca te rastuću međuovisnost tržišta trebalo bi poticati suradnju s trećim zemljama koje ne sudjeluju u programu, uzimajući u obzir sve relevantne sporazume između tih zemalja i Unije.
(20)
Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a u vezi s prilagodbom pokazatelja utvrđenih u Prilogu II. kako bi se uzele u obzir promjene u zakonodavnom okviru u području zaštite potrošača i u vezi s izmjenama Priloga I. uklanjanjem određenih djelovanja radi uzimanja u obzir rezultata izvješća o evaluaciji Komisije. Posebno je važno da Komisija tijekom svojega pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(21)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji u vezi s donošenjem godišnjih programa rada. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (9). S obzirom na to da program ne utvrđuje kriterije za sigurnost proizvoda, već za cilj ima davanje financijske potpore alatima za provedbu politike sigurnosti proizvoda, te s obzirom na razmjerno male predmetne količine, primjereno je da se primjenjuje savjetodavni postupak.
(22)
Financijske interese Unije trebalo bi zaštititi proporcionalnim mjerama tijekom cijelog ciklusa rashoda, uključujući sprečavanje, otkrivanje i istraživanje nepravilnosti, povrat izgubljenih, neopravdano isplaćenih ili nepravilno uporabljenih sredstava te, prema potrebi, administrativne i financijske sankcije u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
(23)
S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe zbog prekogranične naravi uključenih pitanja ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog većeg potencijala djelovanja Unije oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(24)
Odluku br. 1926/2006/EZ trebalo bi staviti izvan snage.
(25)
Primjereno je osigurati neometan i neprekinut prijelaz između programa djelovanja Zajednice u području politike zaštite potrošača (2007.-2013.), uspostavljenog Odlukom br. 1926/2006/EZ, i ovog programa, posebno u vezi s nastavkom višegodišnjih mjera i evaluacijom uspješnosti prethodnog programa te područja koja zaslužuju veću pozornost. Nadalje, primjereno je uskladiti trajanje ovog programa s trajanjem višegodišnjega financijskog okvira za razdoblje 2014.-2020., utvrđenoga u Uredbi Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (10). Ovaj bi se program stoga trebao primjenjivati od 1. siječnja 2014. Od 1. siječnja 2021. odobrena sredstva za tehničku i administrativnu pomoć trebala bi, prema potrebi, pokrivati izdatke povezane s upravljanjem onim djelovanjima koja nisu završena do kraja 2020.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Višegodišnji program za potrošače
Ovom Uredbom uspostavlja se višegodišnji program za potrošače za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. („program”).
Članak 2.
Opći cilj
Opći je cilj programa osiguravanje visoke razine zaštite potrošača, njihovo osnaživanje te stavljanje potrošača u središte unutarnjeg tržišta, u okviru ukupne strategije za pametan, održiv i uključiv rast. Taj će se cilj programa postići doprinosom zaštiti zdravlja, sigurnosti te pravnih i ekonomskih interesa potrošača, kao i promicanju njihova prava na informiranje, edukaciju i organiziranje u svrhu zaštite njihovih interesa te potporom integraciji interesa potrošača u druga područja politika. Programom se dopunjuju, podupiru i prate politike država članica.
Članak 3.
Posebni ciljevi i pokazatelji
1. Opći cilj iz članka 2. ostvaruje se kroz sljedeće posebne ciljeve:
(a)
cilj I. - sigurnost: konsolidirati i unaprijediti sigurnost proizvoda pomoću učinkovitog nadzora tržišta diljem Unije.
Taj će se cilj mjeriti posebno kroz aktivnost i djelotvornost sustava EU-a za brzo obavješćivanje o opasnim potrošačkim proizvodima (RAPEX);
(b)
cilj II. - informiranje i edukacija potrošača te potpora organizacijama potrošača: unaprijediti edukaciju potrošača, njihovu informiranost i svijest o vlastitim pravima, razviti informacijsku podlogu za politiku zaštite potrošača i poduprijeti organizacije potrošača, uzimajući pritom u obzir posebne potrebe ranjivih potrošača;
(c)
cilj III. - prava i pravna zaštita: razviti i ojačati prava potrošača, posebno putem pametnoga regulatornog djelovanja te poboljšanjem pristupa jednostavnoj, učinkovitoj i brzoj pravnoj zaštiti koja nije skupa, uključujući alternativne načine rješavanja sporova.
Taj će se cilj mjeriti posebno kroz pribjegavanje alternativnom rješavanju sporova za rješavanje prekograničnih sporova i kroz aktivnost sustava rješavanja sporova putem interneta na području cijele Unije te kroz postotak potrošača koji poduzimaju mjere da bi riješili problem s kojim su se susreli;
(d)
cilj IV. - izvršavanje: podupirati izvršavanje prava potrošača jačanjem suradnje između nacionalnih tijela za izvršavanje i davanjem potpore potrošačima u obliku savjeta.
Taj će se cilj mjeriti posebno kroz razinu protoka informacija i djelotvornost suradnje unutar mreže suradnje u području zaštite potrošača, kroz aktivnost europskih potrošačkih centara i po tome koliko su prepoznati među potrošačima.
Visokokvalitetno informiranje i sudjelovanje potrošača prioritet je u svim sektorima te se stoga izričito predviđa, kad god je to moguće, u svim sektorskim ciljevima i djelovanjima financiranima u okviru programa.
2. Pokazatelji su opisani u Prilogu II.
3. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 15. za prilagodbu pokazatelja navedenih u Prilogu II.
Članak 4.
Prihvatljiva djelovanja
Posebni ciljevi iz članka 3. ostvaruju se prihvatljivim djelovanjima navedenima na sljedećem popisu:
(a)
u okviru cilja I.- sigurnost:
1.
znanstveno mišljenje i analiza rizika značajnih za zdravlje i sigurnost potrošača u vezi s neprehrambenim proizvodima i uslugama, uključujući potporu zadaćama neovisnih znanstvenih odbora osnovanih Odlukom Komisije br. 2008/721/EZ (11);
2.
usklađivanje nadzora tržišta i mjera izvršavanja za sigurnost proizvoda s obzirom na Direktivu 2001/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12), kao i djelovanja za unapređenje sigurnosti potrošačkih usluga;
3.
održavanje i daljnji razvoj baza podataka o kozmetici;
(b)
u okviru cilja II. - informiranje i edukacija potrošača te potpora organizacijama potrošača:
4.
stvaranje i unaprjeđenje pristupa informacijskoj podlozi za kreiranje politike u područjima koja se tiču potrošača, za osmišljavanje pametnih i usmjerenih propisa te za prepoznavanje bilo kojih poremećaja tržišta ili promjena potreba potrošača, pružanje osnove za razvoj politike zaštite potrošača, za prepoznavanje područja koja su najproblematičnija za potrošače i za integraciju interesa potrošača u druge politike Unije;
5.
potpora putem financiranja organizacija potrošača na razini Unije i putem jačanja kapaciteta za organizacije potrošača na razini Unije te na nacionalnoj i regionalnoj razini, povećanjem transparentnosti i unapređenjem razmjene najbolje prakse i stručnog znanja;
6.
poboljšanje transparentnosti potrošačkih tržišta i informiranja potrošača, osiguravanje da potrošači raspolažu usporedivim i pouzdanim podacima koji su im lako dostupni, uključujući prekogranične slučajeve, kako bi mogli uspoređivati ne samo cijene nego i kvalitetu i održivost robe i usluga;
7.
unaprjeđenje edukacije potrošača kao cjeloživotnog procesa s osobitom usmjerenošću na ranjive potrošače;
(c)
u okviru cilja III. - prava i pravna zaštita:
8.
izrada zakonodavstva o zaštiti potrošača i drugih regulatornih inicijativa od strane Komisije, praćenje prenošenja od strane država članica i naknadna evaluacija njegova učinka, promicanje koregulatornih i samoregulatornih inicijativa te praćenje stvarnog učinka tih inicijativa na potrošačka tržišta;
9.
olakšavanje pristupa mehanizmima rješavanja sporova za potrošače, posebno pristupa alternativnim načinima rješavanja sporova, uključujući putem internetskog sustava na području cijele Unije te umrežavanja nacionalnih tijela za alternativno rješavanje sporova, uz obraćanje posebne pozornosti na prikladne mjere za potrebe i prava ranjivih potrošača; praćenje funkcioniranja i učinkovitosti mehanizama za rješavanje sporova za potrošače, uključujući razvijanjem i održavanjem relevantnih informatičkih alata i razmjenom trenutačne najbolje prakse i iskustva u državama članicama;
(d)
u okviru cilja IV. - izvršavanje:
10.
usklađivanje mjera nadzora i izvršavanja s obzirom na Uredbu (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (13);
11.
financijski doprinosi za zajednička djelovanja s javnim ili neprofitnim tijelima koja čine mreže Unije koje daju informacije i pomoć potrošačima u ostvarivanju njihovih prava i stjecanju pristupa odgovarajućem rješavanju sporova, uključujući postupke izvansudskog rješavanja sporova putem interneta (Mreža europskih potrošačkih centara).
Prihvatljiva djelovanja navedena u prvom stavku ovog članka, ovisno o slučaju, preciziraju se u Prilogu I. navođenjem pod posebnim djelovanjima.
Članak 5.
Korisnici koji ispunjavaju uvjete za dobivanje bespovratnih sredstava
1. Bespovratna sredstva za funkcioniranje organizacija potrošača na razini Unije mogu se dodijeliti europskim organizacijama potrošača koje ispunjavaju sve sljedeće uvjete:
(a)
one su nevladine, neprofitne, ne podliježu industrijskom, trgovačkom, poslovnom ni kojem drugom sukobu interesa i kao svoje primarne ciljeve i aktivnosti imaju promicanje i zaštitu zdravlja, sigurnosti, ekonomskih i pravnih interesa potrošača u Uniji;
(b)
one su dobile ovlaštenje za zastupanje interesa potrošača na razini Unije od strane organizacija iz najmanje polovice država članica koje su reprezentativne, u skladu s nacionalnim pravilima ili praksom, i koje djeluju na regionalnoj ili nacionalnoj razini.
2. Bespovratna sredstva za funkcioniranje međunarodnih tijela koja promiču načela i politike koji doprinose ciljevima Programa mogu se dodijeliti organizacijama koje ispunjavaju sve sljedeće uvjete:
(a)
one su nevladine, neprofitne, ne podliježu industrijskom, trgovačkom, poslovnom ni kojem drugom sukobu interesa i kao svoje primarne ciljeve i aktivnosti imaju promicanje i zaštitu zdravlja, sigurnosti, ekonomskih i pravnih interesa potrošača;
(b)
one obavljaju sve sljedeće aktivnosti: predstavnicima potrošača iz Unije i iz trećih zemalja osiguravaju formalni mehanizam za doprinos raspravama o politikama i izradi politika, organiziraju sastanke sa službenicima i regulatornim tijelima radi promicanja i zastupanja interesa potrošača pred tijelima javne vlasti, utvrđuju zajedničke probleme i izazove potrošača, promiču stajališta potrošača u kontekstu bilateralnih odnosa između Unije i trećih zemalja, doprinose razmjeni i širenju stručnosti i znanja o potrošačkim pitanjima u Uniji i trećim zemljama te izrađuju preporuke politika.
3. Bespovratna sredstva za funkcioniranje tijela na razini Unije osnovanih za potrebe usklađivanja mjera izvršavanja u području sigurnosti proizvoda mogu se dodijeliti onim tijelima koja u tu svrhu priznaje zakonodavstvo Unije.
4. Bespovratna sredstva za djelovanje za tijela na području cijele Unije za izradu kodeksa postupanja, najbolje prakse i smjernica za usporedbu cijene, kvalitete proizvodâ i održivosti mogu se dodijeliti tijelima koja ispunjavaju sve sljedeće uvjete:
(a)
ona su nevladina, neprofitna, ne podliježu industrijskom, trgovačkom, poslovnom ni kojem drugom sukobu interesa i među svojim primarnim ciljevima i aktivnostima imaju promicanje i zaštitu interesa potrošača;
(b)
ona su aktivna u najmanje polovici država članica.
5. Bespovratna sredstva za organizaciju događaja koje organizira predsjedništvo u vezi s politikom zaštite potrošača Unije mogu se dodijeliti nacionalnim tijelima države članice koja predsjeda sastavima Vijeća, osim Vijeća za vanjske poslove, ili tijelima koja je imenovala ta država članica.
6. Bespovratna sredstva za djelovanje za tijela država članica odgovorna za potrošačka pitanja te za odgovarajuća tijela trećih zemalja mogu se dodijeliti tijelima koje država članica ili treća zemlja iz članka 7. ove Uredbe prijavi Komisiji u skladu s Uredbom (EZ) br. 2006/2004 ili Direktivom 2001/95/EZ, ili neprofitnim tijelima koja su ta tijela imenovala isključivo u tu svrhu.
7. Bespovratna sredstva za službenike odgovorne za izvršavanje iz država članica i trećih zemalja mogu se dodijeliti službenicima iz tijela koja država članica ili treća zemlja iz članka 7. ove Uredbe prijavi Komisiji za potrebe Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2001/95/EZ.
8. Bespovratna sredstva za djelovanje mogu se dodijeliti tijelu koje je imenovala država članica ili treća zemlja iz članka 7. i koje je neprofitno tijelo izabrano u transparentnom postupku ili javno tijelo. Imenovano tijelo dio je mreže Unije koja potrošačima daje informacije i pomoć kako bi im pomogla u ostvarivanju njihovih prava i u ostvarenju pristupa odgovarajućem rješavanju sporova (Mreža europskih potrošačkih centara). Može se uspostaviti okvirno partnerstvo kao mehanizam dugoročne suradnje između Komisije i Mreže europskih potrošačkih centara i/ili tijela od kojih se ona sastoji.
9. Bespovratna sredstva za djelovanje mogu se dodijeliti tijelima za rješavanje pritužbi koja su osnovana i koja djeluju u državama članicama Unije i zemljama Europskog udruženja za slobodnu trgovinu koje sudjeluju u Europskome gospodarskom prostoru te koja su odgovorna za prikupljanje pritužbi potrošača ili pokušavaju riješiti pritužbe, ili pružaju savjete ili potrošačima pružaju informacije o pritužbama ili upitima i predstavljaju treću stranu u pritužbi ili upitu potrošača o trgovcu. Ona ne uključuju mehanizme za rješavanje pritužbi potrošača kojima upravljaju trgovci i gdje se upiti i pritužbe rješavaju neposredno s potrošačem, kao ni mehanizme za pružanje usluga rješavanja pritužbi kojima upravlja trgovac ili kojima se upravlja u ime trgovca.
Članak 6.
Financijski okvir
1. Financijska omotnica za provedbu Programa za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. iznosi 188 829 000 EUR prema tekućim cijenama.
2. Godišnja odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjega financijskog okvira.
Članak 7.
Sudjelovanje trećih zemalja u Programu
Sudjelovanje u Programu otvoreno je za:
(a)
zemlje Europskog udruženja za slobodnu trgovinu koje sudjeluju u Europskome gospodarskom prostoru, u skladu s uvjetima utvrđenima u Sporazumu o Europskome gospodarskom prostoru;
(b)
treće zemlje, posebno zemlje pristupnice i zemlje kandidatkinje, kao i potencijalne kandidate, te zemlje na koje se primjenjuje Europska politika susjedstva, u skladu s općim načelima i općim uvjetima njihova sudjelovanja u programima Unije utvrđenima u pripadajućim okvirnim sporazumima, odlukama Vijeća za pridruživanje ili srodnim sporazumima.
Članak 8.
Oblici intervencije i maksimalna razina sufinanciranja
1. U skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012, financijski doprinosi Unije mogu biti u obliku bespovratnih sredstava ili javne nabave ili bilo koje druge intervencije potrebne za postizanje ciljeva iz članaka 2. i 3. ove Uredbe.
2. Bespovratna sredstva Unije i njihove pripadajuće najviše razine su kako slijedi:
(a)
bespovratna sredstva za funkcioniranje organizacija potrošača na razini Unije, kako je određeno u članku 5. stavku 1., ne prelaze 50 % prihvatljivih troškova;
(b)
bespovratna sredstva za funkcioniranje međunarodnih tijela koja promiču načela i politike koji doprinose ciljevima Programa, kako je određeno u članku 5. stavku 2, ne prelaze 50 % prihvatljivih troškova;
(c)
bespovratna sredstva za funkcioniranje tijela na razini Unije osnovanih za potrebe usklađivanja mjera izvršavanja u području sigurnosti proizvoda i koja u tu svrhu priznaje zakonodavstvo Unije, kako je određeno u članku 5. stavku 3., ne prelaze 95 % prihvatljivih troškova;
(d)
bespovratna sredstva za djelovanje za tijela na području cijele Unije za izradu kodeksa postupanja, najbolje prakse i smjernica za usporedbu cijene, kvalitete proizvodâ i održivosti, kako je određeno u članku 5. stavku 4., ne prelaze 50 % prihvatljivih troškova;
(e)
bespovratna sredstva za organizaciju događaja koje organizira predsjedništvo u vezi s politikom zaštite potrošača Unije dodijeljena nacionalnim tijelima države članice koja predsjeda sastavima Vijeća, osim Vijeća za vanjske poslove, ili tijelima koja je imenovala ta država članica, ne prelaze 50 % prihvatljivih troškova;
(f)
bespovratna sredstva za djelovanje za tijela država članica odgovorna za potrošačka pitanja te za odgovarajuća tijela u trećim zemljama koje sudjeluju sukladno članku 7., kako je određeno u članku 5. stavku 6., ne prelaze 50 % prihvatljivih troškova, osim u slučaju djelovanja od izvanredne koristi, u kojem slučaju doprinos Unije za prihvatljive troškove ne prelazi 70 %;
(g)
bespovratna sredstva za razmjenu službenika odgovornih za izvršavanje iz država članica i trećih zemalja koje sudjeluju sukladno članku 7., kako je određeno u članku 5. stavku 7., pokrivaju putne troškove i terenski dodatak;
(h)
bespovratna sredstva za djelovanje za tijela koja je imenovala država članica ili treća zemlja iz članka 7., kako je određeno u članku 5. stavku 8., ne prelaze 70 % prihvatljivih troškova;
(i)
bespovratna sredstva za djelovanje za nacionalna tijela za pritužbe potrošača, kako je određeno u članku 5. stavku 9., ne prelaze 50 % prihvatljivih troškova.
3. Smatra se da su djelovanja od izvanredne koristi u smislu stavka 2. točke (f) ako:
(a)
u pogledu bespovratnih sredstava dodijeljenih tijelima i prijavljenih Komisiji za potrebe Uredbe (EZ) br. 2006/2004, uključuju najmanje šest država članica ili se tiču kršenja koja uzrokuju štetu ili bi mogla uzrokovati štetu u dvjema državama članicama ili više njih;
(b)
u pogledu bespovratnih sredstava dodijeljenih tijelima odgovornima za sigurnost potrošačkih proizvoda, uključuju najmanje deset država članica koje sudjeluju u europskoj mreži tijela država članica nadležnih za sigurnost proizvoda iz članka 10. Direktive 2001/95/EZ ili doprinose provedbi aktivnosti nadzora tržišta u području sigurnosti potrošačkih proizvoda koje su predviđene u pravnom aktu Unije.
Članak 9.
Administrativna i tehnička pomoć
1. Financijska sredstva namijenjena programu također mogu pokriti troškove pripremnih aktivnosti te aktivnosti praćenja, kontrole, revizije i evaluacije koje su potrebne u svrhu upravljanja programom i postizanja njegovih ciljeva, među ostalim, institucionalno priopćivanje političkih prioriteta Unije, u mjeri u kojoj su povezane s općim ciljem ove Uredbe, zajedno sa svim drugim troškovima tehničke i administrativne pomoći koje Komisija ima pri upravljanju programom.
2. Ukupni iznos namijenjen pokrivanju troškova pripremnih aktivnosti te aktivnosti praćenja, kontrole, revizije i evaluacije, kao i troškova tehničke i administrativne pomoći iz stavka 1. ne prelazi 12 % financijske omotnice dodijeljene programu.
Članak 10.
Načini provedbe
Komisija provodi program putem načina upravljanja iz članka 58. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Članak 11.
Usklađenost i komplementarnost s drugim politikama
Komisija, u suradnji s državama članicama, osigurava sveukupnu usklađenost i komplementarnost programa s drugim relevantnim politikama, instrumentima i djelovanjima Unije, posebno u okviru višegodišnjeg programa o pravima, jednakosti i građanstvu za razdoblje 2014.-2020. (14).
Članak 12.
Godišnji programi rada
Komisija provodi program putem godišnjih programa rada. Godišnjim programima rada na usklađeni način provode se ciljevi navedeni u člancima 2. i 3. te djelovanja navedena u članku 4. i precizirana u Prilogu I.
Komisija donosi godišnje programe rada u obliku provedbenih akata u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 16. stavka 2. ove Uredbe. U tim provedbenim aktima utvrđuju se elementi predviđeni u Uredbi (EU, Euratom) br. 966/2012, a posebno:
(a)
provedba djelovanja, u skladu s člankom 4. i Prilogom I. ovoj Uredbi, te okvirna raspodjela financijskih sredstava;
(b)
vremenski raspored planiranih poziva na podnošenje ponuda i poziva na dostavu prijedloga.
Članak 13.
Evaluacija i širenje
1. Države članice Komisiji na njezin zahtjev dostavljaju podatke o provedbi i učinku Programa.
2. Komisija:
(a)
do 30. rujna 2017.:
i.
pregledava ostvarenje ciljeva svih mjera (na razini rezultata i učinaka), stanje u pogledu provedbe prihvatljivih djelovanja navedenih u članku 4. te posebnih djelovanja iz Priloga I., raspodjelu financijskih sredstava među korisnicima u skladu s uvjetima određenima u članku 5., učinkovitost korištenja resursa i europsku dodanu vrijednost, uzimajući u obzir kretanja u području zaštite potrošača, radi donošenja odluke o produljenju, izmjeni ili suspenziji mjera;
ii.
Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o evaluaciji u vezi s obavljenim pregledom;
(b)
do 31. prosinca 2017., prema potrebi, podnosi zakonodavni prijedlog ili, podložno stavku 3., donosi delegirani akt.
U izvješću o evaluaciji dodatno se razmatra prostor za pojednostavnjenje, njegova unutarnja i vanjska koherentnost, jesu li svi ciljevi i dalje relevantni, kao i doprinos mjera prioritetima Unije u vezi s pametnim, održivim i uključivim rastom. U njemu se uzimaju se u obzir rezultati evaluacije dugoročnog učinka prethodnog programa.
Dugoročniji učinci i održivost utjecaja programa ocjenjuju se kako bi se uvrstili u odluku o mogućem produljenju, izmjeni ili suspenziji naknadnog programa.
3. Za potrebe uzimanja u obzir slučaja u kojem se u izvješću o evaluaciji na temelju stavka 2. zaključuje da posebna djelovanja navedena u Prilogu I. nisu provedena do 31. prosinca 2016. te ne mogu biti provedene do završetka programa, uključujući kada ta posebna djelovanja nisu više relevantna za postizanje ciljeva navedenih u člancima 2. i 3., Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 15. kako bi se Prilog I. izmijenio tako da se dotična posebna djelovanja uklone.
4. Komisija je dužna rezultate djelovanja provedenih u skladu s ovom Uredbom učiniti dostupnima javnosti.
Članak 14.
Zaštita financijskih interesa Unije
1. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kojima osigurava da su, dok se provode djelovanja koja se financiraju u okviru ove Uredbe, financijski interesi Unije zaštićeni primjenom preventivnih mjera protiv prijevare, korupcije i bilo koje druge nezakonite aktivnosti, učinkovitim provjerama i, ako se uoče nepravilnosti, povratom pogrešno plaćenih iznosa te, prema potrebi, učinkovitim, proporcionalnim i odvraćajućim administrativnim i financijskim sankcijama.
2. Komisija ili njezini predstavnici i Europski revizorski sud ovlašteni su provoditi reviziju, na temelju dokumenata i provjera na terenu, svih korisnika bespovratnih sredstava, ugovaratelja i podugovaratelja koji su primili sredstva Unije na temelju ove Uredbe.
3. Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) može provesti istrage, uključujući provjere i inspekcije na terenu u skladu s postupcima utvrđenima u Uredbi (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15) i Uredbi Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 (16) kako bi se utvrdilo je li došlo do prijevare, korupcije ili druge nezakonite aktivnosti koja utječe na financijske interese Unije u vezi sa sporazumom o dodjeli bespovratnih sredstava ili odlukom o dodjeli bespovratnih sredstava ili ugovorom koji se financira na temelju ove Uredbe.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., sporazumi o suradnji s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama, ugovori, sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava i odluke o dodjeli bespovratnih sredstava koji proizlaze iz provedbe ove Uredbe sadržavaju odredbe kojima se Komisiji, Europskome revizorskom sudu i OLAF-u daje izričita ovlast za provođenje takvih revizija i istraga, u skladu s njihovim nadležnostima.
Članak 15.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 3. stavka 3. i članka 13. stavka 3. dodjeljuje se Komisiji za razdoblje trajanja programa.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 3. stavka 3. i članka 13. stavka 3. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članaka 3. stavka 3. i članka 13. stavka 3. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 16.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 17.
Prijelazne mjere
1. Članak 6. Odluke br. 1926/2006/EZ nastavlja se primjenjivati na one djelovanja u okviru te odluke koja nisu završena do 31. prosinca 2013. Stoga financijska sredstva namijenjena programu također mogu pokriti troškove tehničke i administrativne pomoći potrebne kako bi se osigurao prijelaz između mjera usvojenih na temelju Odluke br. 1926/2006/EZ i programa.
2. Prema potrebi se odobrena sredstva mogu unijeti u proračun nakon 31. prosinca 2020. za pokrivanje troškova predviđenih u članku 9. kako bi se omogućilo upravljanje djelovanjima koja nisu završena do 31. prosinca 2020.
Članak 18.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 1926/2006/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2014.
Članak 19.
Stupanje na snagu i datum početka primjene
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 26. veljače 2014.