PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 908/2014
ze dne 6. července 2014,
kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 2, článek 23, čl. 36 odst. 6, čl. 46 odst. 5 a 6, čl. 50 odst. 2, čl. 53 odst. 1, čl. 57 odst. 2, čl. 62 odst. 2, čl. 66 odst. 4 a články 88, 104 a 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví základní pravidla pro financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, mj. pro akreditaci platebních agentur a koordinačních subjektů, finanční řízení, postupy schvalování, kontrolní systémy a sankce, včetně kontroly operací, jistot a transparentnosti. V zájmu hladkého fungování a jednotného uplatňování nového právního rámce, který uvedené nařízení zavádí, byla Komise zmocněna přijmout určitá pravidla v těchto oblastech. Tato nová pravidla by měla nahradit příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 601/94 (2), (ES) č. 4/2004 (3), (ES) č. 883/2006 (4), (ES) č. 884/2006 (5), (ES) č. 885/2006 (6), (ES) č. 259/2008 (7) a (EU) č. 282/2012 (8). Nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006 a (EU) č. 282/2012 byla zrušena nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (9). V zájmu srozumitelnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 měla být tímto nařízením zrušena,
(2)
Platební agentury by měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Unie, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Tato „akreditační kritéria“ jsou stanovena v příloze I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Měla by být stanovena pravidla týkající se postupů pro vydávání, přezkum a odejmutí akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů.
(3)
Členské státy by měly mít své platební agentury pod stálým dohledem. Měly by zřídit systém výměny informací, aby měly příslušné orgány zprávy a byly neustále informovány o podezření na případy nedodržení předpisů. Měl by být zaveden postup, který by členské státy použily při řešení takových případů, a tento postup by měl zahrnovat povinnost vypracovat ve stanovené lhůtě plán nápravy všech zjištěných nedostatků. Pokud jde o výdaje vynaložené platebními agenturami, kterým jejich členský stát ponechal akreditaci i přesto, že takový plán v dané lhůtě neprovedly, Komise by měla mít možnost rozhodnout o sledování nedostatků prostřednictvím postupu pro schválení souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(4)
Podle čl. 7 odst. 3 písm. b) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 se od odpovědných pracovníků akreditovaných platebních agentur vyžaduje, aby vypracovali prohlášení řídícího subjektu o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetní závěrky a řádném fungování systémů vnitřní kontroly, jakož i o legalitě a správnosti uskutečněných operací. Měla by se stanovit pravidla, pokud jde o obsah a formát těchto prohlášení řídícího subjektu.
(5)
Mělo by dojít k vypracování pravidel pro fungování koordinačních subjektů uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 a úkolů certifikačních subjektů uvedených v článku 9 uvedeného nařízení. Kromě toho by měl být specifikován obsah osvědčení a zpráv, které mají certifikační subjekty vypracovávat za účelem pomoci Komisi při postupu schvalování účetní závěrky.
(6)
Pro zajištění řádného řízení prostředků vyhrazených v rozpočtu Unie pro Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“) by platební agentury měly vést oddělené účetnictví týkající se výhradně plateb a účelově vázaných příjmů z a do každého fondu. Účetnictví vedené platebními agenturami proto musí pro každý z těchto fondů vykazovat odděleně výdaje a příjmy vynaložené podle čl. 4 odst. 1 a článků 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a umožnit uvést tyto výdaje a příjmy do vztahu s finančními zdroji, které jsou pro ně uvolněny z rozpočtu Unie.
(7)
Společná zemědělská politika je financována v eurech, přičemž členské státy, které nepřijaly euro, mohou uskutečňovat platby příjemcům ve své národní měně. K oprávnění provést konsolidaci všech výdajů a příjmů je tudíž nezbytné stanovit, že příslušné platební agentury musí být s to poskytovat údaje týkající se výdajů a příjmů jak v eurech, tak i v měně, v níž byly zaplaceny nebo získány.
(8)
Výdaje, které jsou na pomoc rozvoje venkova v rámci EZFRV spolufinancovány z rozpočtu Unie a z vnitrostátních rozpočtů, jsou založeny na podrobných programech rozčleněných podle jednotlivých opatření, zvláštní sazby příspěvků a prioritní oblasti. V souladu se zásadou řádného finančního řízení by tyto výdaje měly být sledovány a zaúčtovány na tomto základě, aby bylo možné identifikovat všechny operace podle jednotlivých programů, opatření, zvláštních sazeb příspěvku a prioritních oblastí. Tím bude zajištěna možnost ověřit soulad mezi uskutečněnými výdaji a vyčleněnými finančními prostředky. V této souvislosti by měly být upřesněny prvky, které musí mít platební agentury na zřeteli. Platební agentury by měly u provedeného financování na účtech jasně prokázat zejména původ veřejných a unijních finančních prostředků. Nadto by měly být identifikovány částky, které mají být a které byly získány zpět od příjemců podpory, a uvedeny původní operace, s nimiž tyto částky souvisí.
(9)
Členské státy uvolní prostředky potřebné k financování výdajů EZZF uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 předtím, než Komise uhradí uvedené výdaje formou měsíčních úhrad uskutečněných výdajů. Obdobně mohou členské státy obdržet zálohu pro výdaje EZFRV, která by se později vykázala v rámci schvalování roční účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013. V zájmu zajištění řádného řízení finančních toků by členské státy měly shromažďovat informace nezbytné pro prokázání úplnosti, přesnosti a věcné správnosti vynaložených výdajů na tyto měsíční úhrady a v případě jakýchkoli příjmů či výdajů je uchovávat k dispozici Komise, nebo je pravidelně Komisi předávat. Tyto informace by členské státy měly Komisi poskytovat v intervalech přizpůsobených způsobu správy každého z fondů. Poskytováním informací v uvedených intervalech by neměla být dotčena povinnost členských států vést úplné informace shromážděné pro řádné sledování výdajů, tak aby byly Komisi k dispozici za účelem ověření.
(10)
Obecné povinnosti platebních agentur ohledně vedení účetnictví se týkají údajů požadovaných pro správu a kontrolu finančních prostředků Unie. Tyto povinnosti se však netýkají požadavků o proplacení výdajů ani údajů, které musí být za účelem získání takové náhrady Komisi poskytnuty. Je tudíž třeba upřesnit, které informace a údaje o výdajích, jež mají být financovány z fondů, musí být Komisi pravidelně předávány. Informace, které členské státy sdělují Komisi, jí musí umožnit, aby předané informace použila přímo a co nejúčinněji pro správu účtů fondů, jakož i pro související platby. K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit, že veškeré informace, které je třeba zpřístupnit a předávat mezi členskými státy a Komisí, by měly být zasílány elektronickou cestou.
(11)
Podle čl. 102 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být pro opatření související s operacemi financovanými z fondů výkazy výdajů, které slouží zároveň jako žádost o platby, předány Komisi spolu s požadovanými informacemi. Aby členské státy a platební agentury mohly tyto výkazy výdajů sestavovat podle harmonizovaných pravidel a Komise mohla vzít v úvahu žádosti o platbu, měly by být stanoveny podmínky, za nichž mohou být uvedené výdaje zohledněny v rámci příslušných rozpočtů EZZF a EZFRV. Tyto podmínky by měly specifikovat pravidla pro zaznamenávání výdajů a příjmů, zejména pak účelově vázaných příjmů a případných oprav, které mají být provedeny, a pro jejich skutečné vykázání.
(12)
Jestliže na základě výkazů výdajů obdržených od členských států v rámci EZZF celková částka předběžných závazků, které by mohly být povoleny podle čl. 170 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (10), překračuje 75 % všech prostředků pro běžný rozpočtový rok, je Komise povinna tyto částky snížit. Podle zásady řádného finančního řízení musí být toto snížení poměrně rozloženo mezi všechny členské státy na základě výkazů výdajů obdržených od těchto členských států. Aby bylo rozdělování dostupných finančních prostředků mezi členské státy učiněno spravedlivě, je třeba stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF v tomto případě budou sníženy o určité procento, stanovené pro každou kapitolu, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise v dalších měsíčních platbách.
(13)
Poté, co Komise rozhodla o měsíčních platbách, měla by členským státům poskytnout finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z fondů, a to praktickým způsobem a za podmínek, které je třeba stanovit na základě informací sdělených členskými státy Komisi a na základě informačních systémů zavedených Komisí.
(14)
Podmínkou pro úhradu výdajů na veřejnou intervenci vynaložených platebními agenturami je, že do jejich výkazů průběžných výdajů budou začleněny hodnoty a částky zaúčtované v průběhu měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují operace veřejného skladování. Aby bylo zajištěno hladké fungování systému úhrad, je nezbytné stanovit způsob, jakým mají být tyto informace, které jsou nezbytné k výpočtu nákladů a výdajů, oznámeny Komisi.
(15)
V souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 907/2014 musí účetnictví týkající se veřejných zásob držených v rámci intervence umožnit zjistit jak částku financování vyplaceného Unií, tak stav zásob produktů, jež byly dány do intervenčního režimu. Za tímto účelem je třeba stanovit, že platební agentury musí vést odděleně skladové účetnictví a finanční účty, jež musí obsahovat údaje nezbytné ke sledování zásob a k řízení financování výdajů a příjmů vytvořených veřejnými intervenčními opatřeními.
(16)
Pokud jde o intervenční opatření ve formě veřejného skladování, zaúčtování údajů o množstvích, hodnotách a o některých průměrech ze strany platebních agentur je povinné. Existují však okolnosti, za nichž by se určité operace a výdaje neměly zaúčtovávat, nebo by se tak mělo dít podle zvláštních pravidel. V zájmu zajištění rovného zacházení a ochrany finančních zájmů Unie by se takové okolnosti měly specifikovat, včetně případných opatření pro zaúčtování operací a výdajů.
(17)
Datum, k němuž se provádí zaúčtování různých výdajových a příjmových položek, které jsou spojené s intervenčními opatřeními ve formě veřejného skladování, závisí na povaze operací, na něž se vztahují, a může být stanoveno v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství. V tomto kontextu je třeba přijmout obecné pravidlo, kterým se stanoví, že zaúčtování těchto položek se provádí ke dni, ve kterém dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření, a kterým se stanoví zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(18)
V zájmu řádného finančního řízení by členské státy měly Komisi poskytnout prognózu částek, které je třeba ještě financovat z EZFRV v daném zemědělském rozpočtovém roce, a odhady výše požadovaného financování na následující rozpočtový rok. Aby mohla Komise plnit své povinnosti, měly by jí být tyto informace sdělovány včas, každopádně však dvakrát do roka, a to každoročně nejpozději do 31. ledna a 31. srpna.
(19)
V souladu s čl. 36 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být stanoveny lhůty pro vyhotovování výkazů výdajů, které se týkají operací prováděných v rámci EZFRV. S ohledem na specifičnosti účetních pravidel, která platí EZFRV, uplatňování předběžného financování a financování opatření za kalendářní rok je třeba stanovit, že uvedené výdaje musí být vykazovány v pravidelných intervalech, které vyhovují těmto zvláštním podmínkám.
(20)
Výměna informací a dokumentů mezi členskými státy a Komisí, jakož i poskytování a sdělování informací členskými státy Komisi obvykle probíhá elektronickou cestou. Pro vylepšení těchto výměn informací ohledně fondů a pro rozšíření jejich využívání byly v souladu s nařízením (ES) č. 883/2006 zřízeny informační systémy. Tyto systémy by měly být využívány a fungovat i poté, co Komise informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
(21)
Podmínky pro zpracování informací těmito informačními systémy, jakož i forma a obsah dokumentů, jejichž sdělování je požadováno podle nařízení (EU) č. 1306/2013, vyžadují časté úpravy, které jsou důsledkem vývoje platných právních předpisů nebo požadavků spojených s řízením. Měla by být rovněž stanovena jednotná pravidla pro předkládání příslušných dokladů členskými státy. Pro dosažení těchto cílů a ve snaze zjednodušit postupy a umožnit, aby příslušné informační systémy byly rychle provozuschopné, je žádoucí určit formu a obsah dokumentů na základě standardizovaných vzorů a protokolů a stanovit, že jejich úpravy a aktualizaci provede Komise poté, co informuje Výbor zemědělských fondů.
(22)
Podle článku 58 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za řízení a kontrolu legality výdajů z fondů. Za sdělování nebo zaznamenávání údajů o finančních operacích v rámci informačních systémů a jejich aktualizaci by tedy měly nést odpovědnost platební agentury, provádí je přímo platební agentury nebo subjekty, na které byla tato funkce přenesena, popřípadě jsou zajišťovány i prostřednictvím akreditovaných koordinačních subjektů.
(23)
Některé dokumenty nebo prohlášení stanovené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo v aktech Komise přijatých pro účely uvedeného článku vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu. Informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů by měly v těchto případech umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Zejména by tomu tak mělo být u výkazů výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojených k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 písm. c) bodu iii) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 a u dokumentů předávaných elektronickou cestou v rámci těchto postupů.
(24)
Podle čl. 58 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za zpětné získání neoprávněných plateb a úroků. V zájmu zajištění účinného a řádného uplatňování uvedených ustanovení je vhodné stanovit jednotná pravidla týkající se úroků uplatnitelných na zpětné získání neoprávněných plateb. Aniž je dotčen čl. 54 odst. 3 první pododstavec písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1306/2013, mohou členské státy povinnost získat zpět neoprávněně vyplacené částky splnit různými způsoby. Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, účinným a nákladově efektivním způsobem zpětného vymáhání dluhů je snížení budoucích plateb dlužníkovi o částku, která má být získána zpět, jakmile je v souladu s vnitrostátními předpisy tento dluh zjištěn. Pro členské státy by proto mělo být povinné, aby uplatňovaly tento způsob vymáhání dluhů, přičemž by měly být stanoveny společné podmínky pro jeho použití.
(25)
Je třeba stanovit podrobná ustanovení jak pro postup schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, tak i pro postup pro schválení souladu podle článku 52 uvedeného nařízení včetně mechanismu, pomocí něhož jsou výsledné částky buď odečítány od jedné z následujících plateb vyplacených Komisí členským státům, nebo k této platbě přičítány.
(26)
Pokud jde o schvalování účetní závěrky v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, je dále nezbytné určit obsah ročních účetních závěrek platebních agentur a stanovit lhůtu pro předání těchto účetních závěrek a dalších náležitých dokumentů Komisi. Dále je nutné objasnit, jak dlouho musí platební agentury uchovávat pro potřeby Komise podklady týkající se všech výdajů a účelově vázaných příjmů. Kromě toho je třeba stanovit, že Komise určuje formu a obsah účetních údajů, které jí platební agentury musí poskytovat.
(27)
S cílem zajistit, aby v běžných případech byl postup pro schvalování souladu ukončen v přiměřené lhůtě, je vhodné pro různé fáze postupu stanovit zvláštní lhůty, které by Komise a členské státy musely dodržet. Zároveň je však zapotřebí, aby Komise měla možnost tyto lhůty prodloužit, pokud si takové prodloužení vyžaduje složitost vyšetřovaného případu. Postup pro schvalování souladu by měl dát členským státům právo na kontradiktorní řízení a řádně vyhodnocovat informace nezbytné pro hodnocení rizik fondů.
(28)
V souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy povinny zajistit minimální úroveň kontrol na místě nezbytných pro účinné řízení rizik. Členské státy však v rámci své odpovědnosti smějí snížit minimální úroveň těchto kontrol na místě, pokud bylo shledáno, že řídicí a kontrolní systémy řádně fungují a míra chybovosti zůstává na přijatelné úrovni. Zatímco v právních předpisech v odvětví zemědělství je nutné stanovit nezbytné minimální úrovně kontrol na místě, měla by se stanovit horizontální pravidla možnosti snížit minimální úroveň kontrol na místě platná pro všechna opatření financovaná z fondů, jakož i příslušné podmínky. Kromě těchto horizontálních pravidel mohou právní předpisy v odvětví zemědělství stanovit další pravidla.
(29)
Mimoto je vhodné stanovit pravidla pro provádění kontrol operací uvedených v článku 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 ze strany členských států, zejména pokud jde o výběr podniků a počet a harmonogram kontrol.
(30)
Podle hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se kontroly operací musí členské státy předávat Komisi řadu sdělení. Jelikož standardizace formy a obsahu těchto sdělení usnadní jejich používání a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se jejich formy a obsahu. Kromě toho je třeba stanovit pravidla pro uchovávání obchodní dokumentace, pro společná opatření zahrnující vzájemnou pomoc podle článku 83 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i pro zvláštní orgány uvedené v článku 85 uvedeného nařízení.
(31)
Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 stanoví pravidla doplňující právní rámec v oblasti jistot, zejména co se týče povinnosti složit jistotu, podmínek týkajících se jistot, jakož i pravidla pro složení, uvolnění a propadnutí jistoty. V zájmu zajištění jednotného uplatňování těchto pravidel by měla být přijata ustanovení týkající se formy a postupů pro složení a uvolnění jistoty, jakož i pro výměnu informací a sdělení požadovaných v tomto ohledu.
(32)
Podle hlavy VII kapitoly IV nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se transparentnosti se od členských států vyžaduje, aby každoročně zveřejňovaly příjemce finančních prostředků z fondů, jakož i částky, které každý příjemce z každého z těchto fondů obdržel. Za tímto účelem a v souladu s článkem 111 nařízení (EU) č. 1306/2013 by měla být stanovena forma uvedeného zveřejnění. Toto zveřejnění by nemělo překročit meze toho, co je zapotřebí k dosažení sledovaných cílů transparentnosti.
(33)
Zveřejnění by mělo být v souladu s informacemi, které mají platební agentury ve svém účetnictví a záznamech, a mělo by se týkat plateb obdržených v minulém rozpočtovém roce. Tyto informace by měly být veřejnosti sdělovány jasným a jednotným způsobem a měly by být k dohledání do 31. května.
(34)
Podle čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 mají být zveřejněny výše vyplacených částek odpovídajících každému opatření financovanému z fondů, které daný příjemce obdržel. Nicméně za účelem zajištění dodržování povinnosti stanovené v článku 112 uvedeného nařízení je rovněž nezbytné stanovit prahové hodnoty, pod jejichž úrovní by se jména příjemců nezveřejňovala.
(35)
V souladu s čl. 111 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je zveřejnění příjemců finančních prostředků z fondů nezbytné pro identifikaci obce, kde příjemce sídlí nebo je registrován. Tyto informace by měly být také k dispozici v případě příjemců, kteří jsou fyzickými osobami a jejichž jména nesmí být zveřejněna v souladu s článkem 112 uvedeného nařízení. Pokud by však z důvodu omezeného počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci zveřejnění názvu obce mělo za následek identifikaci příjemce, který je fyzickou osobou, měla by být přijata ustanovení, která by zabránila nepřiměřenému a zbytečnému porušování soukromí.
(36)
Informace by měly být zveřejněny na internetu, formou vyhledávače, který zajistí, že k nim bude mít přístup široká veřejnost. Nástroj na vyhledávání by měl umožnit vyhledávání na základě určitých kritérií a výsledky vyhledávání by měly být poskytnuty ve snadno přístupné formě.
(37)
Aby se vyhovělo platným požadavkům na ochranu údajů, je třeba příjemce finančních prostředků z těchto rozpočtů informovat o zveřejnění jejich údajů ještě před zveřejněním. Informace by měly být poskytovány příjemcům prostřednictvím formulářů žádostí o podporu nebo v okamžiku sběru údajů. Pokud jde o výdaje vzniklé v rozpočtových letech 2014 a 2015, nelze-li příjemce informovat v okamžiku sběru osobních údajů, měli by být informováni s přiměřeným předstihem před zveřejněním.
(38)
Aby se usnadnil přístup veřejnosti ke zveřejněným údajům, měly by členské státy zřídit internetové stránky obsahující informace týkající se příjemců finančních prostředků z fondů a prahové hodnoty podle článku 112 nařízení (EU) č. 1306/2013. Vzhledem k různým organizačním strukturám v členských státech by se státy měly rozhodnout, který orgán je odpovědný za zřízení a údržbu internetové schránky a za zveřejňování údajů. Komise by měla vytvořit internetovou stránku, která obsahuje odkazy na internetové stránky členských států.
(39)
Článek 10 tohoto nařízení by se měl použít pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy počínaje 16. říjnem 2014 s cílem zajistit kontinuitu podávání zpráv v rámci téhož rozpočtového roku.
(40)
S cílem zajistit jednotné zacházení v probíhajících postupech pro schvalování souladu by se lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 tohoto nařízení neměly týkat těch postupů, u nichž bude oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 podáno před dnem 1. ledna 2015.
(41)
Vzhledem k tomu, že se hlava VII kapitola IV nařízení (EU) č. 1306/2013, která pojednává o transparentnosti, vztahuje na uskutečněné platby počínaje rozpočtovým rokem 2014, měla by se příslušná ustanovení tohoto nařízení použít na tyto platby.
(42)
Aby členské státy měly dostatek času na provedení, měly by se informace předávané v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 začít poskytovat počínaje rozpočtovým rokem 2016.
(43)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Postup akreditace platebních agentur
1. Členské státy jmenují orgán na ministerské úrovni, jenž bude zodpovídat za:
a)
vydávání, přezkum a odnímání akreditace platebním agenturám;
b)
provádění úkolů, které byly v rámci této kapitoly svěřeny příslušnému orgánu.
2. Příslušný orgán prostřednictvím formálního aktu rozhodne o vydání nebo po provedení přezkumu o odnětí akreditace platební agentury na základě posouzení akreditačních kritérií uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (dále jen „akreditační kritéria“). Příslušný orgán akreditace nebo odnětí akreditace bezodkladně oznámí Komisi.
3. Příslušný orgán jmenuje auditní subjekt, který bude provádět šetření ještě před udělením akreditace (předakreditační přezkum). Auditním subjektem je auditní orgán nebo jiná veřejná či soukromá organizace nebo organizační jednotka orgánu disponujícího odpovídajícími znalostmi, dovednostmi a schopností provádět audity. Auditní subjekt musí být na platební agentuře, která má být akreditována, nezávislý. Šetření (předakreditační přezkum) prováděné auditním subjektem se týká zejména:
a)
zavedených postupů a systémů pro schvalování a provádění plateb;
b)
rozdělení úkolů a přiměřenosti vnitřní i vnější kontroly v souvislosti s operacemi financovanými z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“);
c)
míry způsobilosti zavedených postupů a systémů, včetně opatření proti podvodům založených na vyhodnocení rizik, chránit rozpočet Unie;
d)
bezpečnost informačních systémů;
e)
vedení účetních záznamů.
Auditní subjekt vypracuje zprávu, která podrobně popisuje činnosti vykonané při auditu, jeho výsledky a posouzení, zda platební agentura splňuje akreditační kritéria. Zpráva musí být předána příslušnému orgánu, který poté vydá rozhodnutí o akreditaci, pokud je spokojen s tím, jak platební agentura splňuje akreditační kritéria.
4. Pokud se příslušný orgán domnívá, že platební agentura nesplňuje akreditační kritéria, zašle agentuře přesné podmínky, které agentura musí splnit předtím, než jí může být akreditace udělena.
Až do provedení nezbytných změn, jejichž cílem je splnit tyto zvláštní podmínky, lze akreditaci udělit dočasně na období stanovené v závislosti na závažnosti zjištěných problémů, avšak ne na období delší než dvanáct měsíců. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu toto období prodloužit.
5. Informace podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou předávány ihned po první akreditaci platební agentury a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli její výdaj naúčtován fondům. K těmto informacím jsou připojeny následující výkazy a dokumenty týkající se:
a)
odpovědností svěřených dané platební agentuře;
b)
rozdělení odpovědností mezi odbory platební agentury;
c)
vztahu platební agentury s dalšími veřejnoprávními či soukromoprávními subjekty, které odpovídají za provádění jakýchkoli opatření, v jejichž rámci platební agentura účtuje výdaje fondů;
d)
postupů sloužících k přijímání, ověřování a potvrzování nároků vznesených příjemci, a dále ke schvalování, hrazení a účtování výdajů;
e)
opatření v oblasti bezpečnosti informačních systémů;
f)
zprávy o předakreditačním přezkumu provedeném auditním subjektem uvedeným v odstavci 3.
6. Komise uvědomí Výbor zemědělských fondů o platebních agenturách akreditovaných ve všech členských státech.
Článek 2
Přezkum akreditace
1. Příslušný orgán má pod stálým dohledem platební agentury, za které odpovídá, a to zejména na základě osvědčení a zpráv vypracovaných certifikačním subjektem podle článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013, a vyšetřuje zjištěné nedostatky.
Každé tři roky příslušný orgán písemně informuje Komisi o svém dohledu nad platebními agenturami a monitorování jejich činností. Zpráva zahrne přezkum toho, jak platební agentury průběžně plní akreditační kritéria, společně se shrnutím opatření přijatých k nápravě zjištěných nedostatků. Příslušný orgán potvrdí, zda platební agentury, za něž je odpovědný, i nadále splňují akreditační kritéria.
2. Členské státy vytvoří systém, který zajistí, že jsou informace naznačující neplnění akreditačních kritérií ze strany platební agentury bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
3. Pokud příslušný orgán zjistil, že akreditovaná platební agentura neplní jedno nebo více akreditačních kritérií způsobem, který brání plnění úkolů stanovených v čl. 1 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014, neprodleně akreditaci platební agentury podmíněně pozastaví. Příslušný orgán vypracuje plán obsahující opatření a lhůty pro nápravu zjištěných nedostatků ve lhůtě stanovené podle závažnosti problému, která nesmí být delší než dvanáct měsíců ode dne podmíněného pozastavení akreditace. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu tuto lhůtu prodloužit.
4. Příslušný orgán oznámí Komisi své rozhodnutí o podmíněném pozastavení akreditace platební agentury, o plánu vypracovaném v souladu s odstavcem 3 a následně o pokroku při provádění těchto plánů.
5. Pokud dojde k odebrání akreditace, příslušný orgán ihned akredituje jinou platební agenturu, která splňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby nedošlo k pozastavení plateb příjemcům.
6. Pokud Komise zjistí, že příslušný orgán nesplnil svou povinnost vypracovat plán nápravy podle odstavce 3 nebo že platební agentura je i nadále akreditována, aniž by tento plán ve stanovené lhůtě plně provedla, vyzve příslušný orgán k odnětí akreditace dané platební agentuře, pokud nebudou provedeny nezbytné změny ve lhůtě stanovené Komisí s ohledem na závažnost problému. V takovém případě může Komise rozhodnout o sledování nedostatků podle schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 3
Prohlášení řídícího subjektu
1. Prohlášení řídícího subjektu uvedené v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je vypracováno v přiměřené době tak, aby mohl certifikační subjekt vydat stanovisko uvedené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení.
Prohlášení řídícího subjektu má formát stanovený v příloze I tohoto nařízení a může být podmíněno výhradami, které vyčíslí potenciální finanční dopad. Pokud dojde k vyjádření výhrad, musí být součástí prohlášení plán nápravných opatření a přesný harmonogram jeho provádění.
2. Prohlášení řídícího subjektu se bude opírat o účinný dohled nad existujícím řídícím a kontrolním systémem během celého roku.
Článek 4
Koordinační subjekt
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 jedná jako jediný partner Komise pro dotčený členský stát ve všech otázkách souvisejících s fondy, pokud jde o:
a)
zprostředkování informací a pokynů týkajících se funkcí a činností platebních agentur těmto agenturám a subjektům odpovědným za provádění uvedených pokynů, jakož i o podporu jejich harmonizovaného provádění;
b)
sdělování informací uvedených v článcích 7 a 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 Komisi;
c)
přístup Komise k úplným záznamům všech účetních údajů vyžadovaných pro statistické a kontrolní účely.
2. Platební agentura může jednat jako koordinační subjekt za předpokladu, že jsou tyto dvě funkce vykonávány odděleně.
3. Při plnění svých úkolů může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy požádat o pomoc jiné správní orgány nebo útvary, zejména ty s účetní či technickou odborností.
4. Důvěrnost, integrita a dostupnost všech počítačových údajů v držení koordinačního subjektu bude zajištěna pomocí opatření přizpůsobených organizační struktuře, počtu pracovníků a technologickému prostředí každého koordinačního subjektu. Finanční a technologické nasazení bude úměrné skutečně hrozícím rizikům.
5. Informace uvedené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 se předávají ihned po první akreditaci koordinačního subjektu a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli výdaj, za který je subjekt odpovědný, naúčtován fondům. Je k němu přiložena akreditační listina subjektu spolu s informacemi o organizaci, účetnictví a podmínkách vnitřní kontroly, které souvisejí s jeho fungováním.
Článek 5
Certifikace
1. Příslušný orgán určí certifikační subjekt uvedený v článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Certifikační subjekt organizuje svou práci efektivně a účinně a provádí své kontroly v přiměřené lhůtě, přičemž přihlíží k povaze a načasování operací na dotčený rozpočtový rok.
3. Stanovisko, které certifikační subjekt poskytuje v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, se vypracuje každý rok.
Toto stanovisko vychází z auditní činnosti provedené v souladu s články 6 a 7 tohoto nařízení.
4. Certifikační subjekt vypracuje zprávu o svých zjištěních. Zpráva se týká svěřených funkcí. Zpráva uvádí, zda v období, na které se zpráva vztahuje:
a)
platební agentura splňovala akreditační kritéria;
b)
postupy platební agentury poskytovaly dostatečné ujištění, že výdaje účtované fondům byly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, čímž současně ujistí o legalitě a správnosti uskutečněných operací a provedení případných doporučení za účelem zlepšení;
c)
roční účetní závěrka uvedená v článku 29 tohoto nařízení byla v souladu s účetními knihami a záznamy platební agentury;
d)
výkazy výdajů a intervenčních operací byly ve své podstatě pravdivým, úplným a přesným záznamem operací účtovaných fondům;
e)
finanční zájmy Unie byly náležitě chráněny s ohledem na vyplacené zálohy, získané záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být získány zpět.
Zpráva obsahuje informace o počtu a kvalifikaci zaměstnanců provádějících audit, o provedené práci, o počtu posouzených transakcí, o dosaženém stupni věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných slabinách a doporučeních ke zlepšení a o operacích certifikačního subjektu i dalších auditorských subjektů uvnitř i vně platební agentury, na nichž je postaveno úplné či částečné ujištění certifikačního subjektu o vykazovaných skutečnostech.
Článek 6
Zásady auditu
1. Certifikační audit se provádí v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
2. Certifikační subjekt vypracuje strategii auditu, která stanoví rozsah, načasování a zaměření certifikačního auditu, auditní metody a metodiku výběru vzorků. Plán auditu se vypracuje za každý rozpočtový rok, který je předmětem auditu, na základě odhadů auditorského rizika. Na požádání musí Komise od certifikačního subjektu obdržet strategii auditu i plán auditu.
3. Přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z jeho prověrek má být dosaženo prostřednictvím posuzování kontrolního systému včetně testování dodržování předpisů, prověrek věcné správnosti výdajů sestávajících z testování podrobných údajů a analytických postupů.
4. Komise vypracuje pokyny obsahující zejména:
a)
další vyjasnění a pokyny pro certifikační audit, který má být prováděn;
b)
stanovení přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z prověrek provedených v jeho rámci.
Článek 7
Metody auditu
1. Metody certifikačního auditu musí být definovány ve strategii auditu podle čl. 6 odst. 2.
2. V zájmu dosažení cílů auditu a poskytnutí stanoviska, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, jsou součástí auditu audity systémů, prověrky věcné správnosti a ověřování souhlasu finančních prohlášení a prohlášení řídícího subjektu.
3. Prověrky věcné správnosti výdajů zahrnují ověřování legality a správnosti uskutečněných operací na úrovni konečných příjemců. Pro tyto účely se certifikační subjekt může účastnit druhostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou. Certifikační subjekt se nesmí účastnit prvostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou, s výjimkou situací, kdy by bylo fyzicky nemožné prvostupňové kontroly provedené platební agenturou znovu prověřit. Co se týče prověrek věcné správnosti, certifikační subjekty mohou používat integrovaný přístup k výběru vzorků.
4. Komise poskytne další podmínky a pokyny ohledně plánování auditních postupů, integrace výběru vzorků, plánování a provádění opětovného ověřování operací na místě prostřednictvím pokynů, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 4.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ FONDŮ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Účetnictví platebních agentur
1. Každá platební agentura vede samostatné účetní záznamy o výdajích a příjmech uvedených v čl. 4 odst. 1 a článcích 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a o používání finančních prostředků vyčleněných na platby příslušných výdajů. Tento způsob vedení účtů musí umožnit rozlišit a poskytnout odděleně finanční údaje týkající se EZZF a EZFRV.
2. Platební agentury členských států, které nepřijaly euro, vedou účetnictví, jež obsahuje částky v měně, v níž byly zaplaceny výdaje a přijaty příjmy. Pro účely konsolidace veškerých výdajů a příjmů musí být agentury schopny poskytnout příslušné údaje v národní měně a v eurech.
3. Co se týče EZFRV, každá platební agentura určená pro program rozvoje venkova vede účetní záznamy, které umožňují rozeznat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření. Tyto účetní záznamy především obsahují:
a)
částku veřejných výdajů a částku příspěvku Unie vyplacených v rámci každé operace;
b)
částky, které je třeba získat zpět od příjemců v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi nebo nedbalostmi;
c)
částky získané zpět spolu s uvedením původní operace.
ODDÍL 2
Účetnictví ezzf
Článek 9
Poskytování informací členskými státy
Členské státy shromažďují a poskytují Komisi informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných každý týden, a to za těchto podmínek:
a)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od začátku měsíce do konce předchozího týdne nejpozději třetí pracovní den každého týdne;
b)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce nejpozději třetí pracovní den měsíce, pokud týden připadá na přelom měsíce.
Článek 10
Předávání informací členskými státy
1. V souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) body i) a ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 členské státy předávají Komisi elektronickou cestou s výhradou článků 11 a 12 tohoto nařízení tyto informace a dokumenty:
a)
nejpozději třetí pracovní den každého měsíce informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, a to na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, a všechny informace, které mohou vysvětlit podstatné odchylky mezi rozpočtovými prognózami sestavenými v souladu s odst. 2 písm. a) bodem iii) tohoto článku a vynaloženými výdaji nebo vybranými účelově vázanými příjmy;
b)
nejpozději dvanáctý den každého měsíce výkaz výdajů podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Sdělení o uskutečněných výdajích a účelově vázaných příjmech vybraných od 1. do 15. října se ale předává nejpozději do 27. října.
2. Výkaz výdajů uvedený v odst. 1 písm. b) musí zahrnovat:
a)
výkaz vyhotovený každou platební agenturou na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, jednotlivých druhů výdajů a příjmů rozepsaných podle rozpočtové nomenklatury Unie (a to podle podrobné rozpočtové nomenklatury), která byla poskytnuta členským státům, který se týká:
i)
uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce,
ii)
souhrnu uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů od začátku rozpočtového roku až do konce předchozího měsíce,
iii)
odhadů výdajů a účelově vázaných příjmů, které se v závislosti na jednotlivých případech týkají:
-
pouze běžného měsíce a dvou měsíců následujících,
-
běžného měsíce, dvou měsíců následujících a období až do konce rozpočtového roku,
iv)
popřípadě dodatečných údajů;
b)
souhrnný seznam vytvořený členským státem na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, údajů podle písmene a) za každý členský stát pro všechny platební agentury dotčeného státu;
c)
průkazní účty nákladů a příjmů týkajících se veřejné intervence, jak je uvedeno v čl. 19 odst. 2.
3. Všechny finanční informace vyžadované podle tohoto článku jsou sdělovány v eurech.
Článek 11
Obecná pravidla pro výkaz výdajů a účelově vázaných příjmů
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy pro výkazy výdajů a příjmů týkajících se veřejného skladování podle článku 12, musí výdaje a účelově vázané příjmy vykázané platebními agenturami v rámci jednoho měsíce odpovídat platbám a příjmům, které byly skutečně provedeny během tohoto měsíce.
Tyto výdaje a příjmy jsou zapsány do účetnictví rozpočtu EZZF v rámci rozpočtového roku N.
Avšak
a)
výdaje, které mohou být zaplaceny předtím, než se začne používat ustanovení, které uvádí, že je celkově nebo částečně uhradí EZZF, mohou být vykázány pouze:
-
v rámci měsíce, během kterého se uvedené ustanovení začalo používat,
nebo
-
v rámci měsíce, který následuje po začátku používání uvedeného ustanovení;
b)
účelově vázané příjmy, které členský stát dluží Komisi, se vykazují v rámci měsíce, kdy vyprší lhůta pro uhrazení odpovídajících částek, kterou stanoví právní předpisy Unie;
c)
opravy, o nichž rozhodne Komise v rámci schvalování účetní závěrky a v rámci schvalování souladu, Komise přímo odečítá nebo případně přičítá k měsíčním platbám podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 8. Členské státy však zahrnují částky, které odpovídají těmto opravám, do výkazu sestaveného za měsíc, za který se opravy uskutečňují.
2. Výdaje a účelově vázané příjmy se berou v úvahu k datu, k němuž došlo na účtu platební agentury k připsání ve prospěch nebo k tíži. U plateb však může být rozhodné datum den, kdy dotyčný subjekt vystavil a zaslal finančnímu ústavu nebo příjemci platební doklad. Každá platební agentura používá stejný postup během celého rozpočtového roku.
3. Výdaje a účelově vázané příjmy vykázané v souladu s odstavcem 1 mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za předešlé měsíce stejného rozpočtového roku.
Jestliže by opravy účelově vázaných příjmů v případě některé rozpočtové položky na úrovni platební agentury vedly k vykázání záporných účelově vázaných příjmů, přenášejí se přebytkové opravy do následujícího měsíce. Případné zúčtování se provádí při schvalování účetní závěrky příslušného roku.
4. Neprovedené příkazy k úhradě a platby k tíži účtu, které jsou potom znovu připsány v jeho prospěch, se vykazují jako odpočty výdajů v měsíci, během kterého je platební agentuře oznámeno neuskutečnění nebo zrušení platebního příkazu.
5. Pokud jsou platby dlužné v rámci EZZF zatíženy pohledávkou, považují se pro účely odstavce 1 za provedené v plné výši:
a)
ke dni vyplacení splatné částky příjemci, pokud je pohledávka nižší než výdaj, který je předmětem vyrovnání;
b)
ke dni započtení, jestliže je tento výdaj nižší než pohledávka nebo se jí rovná.
6. Souhrnné údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do jednoho rozpočtového roku, které mají být předány Komisi nejpozději 27. října, mohou být opraveny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro výkaz výdajů týkající se veřejného skladování
1. Operace, které mají být zohledněny při sestavování výkazu výdajů týkajícího se veřejného skladování, jsou operace schválené na konci měsíce v účtech platební agentury, ke kterým došlo od začátku účetního období podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 do konce uvedeného měsíce.
2. Tento výkaz výdajů obsahuje hodnoty a částky určené v souladu s články 17 a 18 tohoto nařízení a článkem 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 (11) a zaúčtované platebními agenturami během měsíce, který následuje po měsíci, ke kterému se operace vztahují.
Avšak
a)
pokud jde o operace uskutečněné v září, platební agentury zaúčtovávají hodnoty a částky nejpozději do 15. října;
b)
pokud jde o celkové částky snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, částky se zaúčtovávají ke dni určenému rozhodnutím, které se na ně vztahuje.
Článek 13
Rozhodnutí Komise o platbě
1. Na základě údajů poskytnutých v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení Komise rozhodne o provedení měsíčních plateb podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, aniž by byly dotčeny opravy, které mohou být učiněny prostřednictvím příštích rozhodnutí v souladu s články 51 a 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, přičemž přihlédne ke snížením a pozastavením plateb, o nichž bylo rozhodnuto v souladu s článkem 41 uvedeného nařízení.
2. Jestliže celkové výdaje vykázané členskými státy pro následující rozpočtový rok překročí tři čtvrtiny všech rozpočtových prostředků pro běžný rozpočtový rok, jsou předběžné závazky uvedené v čl. 170 odst. 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a příslušné měsíční platby přiděleny v poměru k výkazům výdajů do výše 75 % prostředků pro běžný rozpočtový rok. Komise zohledňuje zůstatek částek neuhrazených členským státům v rozhodnutích o pozdějších následných úhradách.
Článek 14
Poskytování finančních prostředků členským státům
1. Rozhodnutím o měsíčních platbách poskytne Komise členským státům, v rámci rozpočtových prostředků, finanční zdroje nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF, na účet otevřený každým členským státem, přičemž se odečte částka odpovídající účelově vázaným příjmům.
Když platby, které má uskutečnit Komise, přičemž se provede odečet účelově vázaných příjmů, vedou na úrovni členského státu k negativní částce, přenášejí se přesahující odečtené částky na následující měsíce.
2. Název a číslo účtu podle odstavce 1 členské státy předají Komisi podle formátu, který jim Komise poskytne.
Článek 15
Poskytování informací v rámci veřejné intervence
1. Platební agentury předávají Komisi:
a)
na žádost Komise dokumenty a informace uvedené v čl. 3 odst. 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a doplňkové vnitrostátní správní předpisy přijaté k provedení a správě intervenčních opatření;
b)
do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení informace o veřejném skladování na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů.
2. Příslušné informační systémy uvedené v článku 24 se použijí ke zveřejňování oznámení, výměně informací a tvorbě dokumentů týkajících se výdajů spojených s veřejnou intervencí.
Článek 16
Obsah účtů veřejného skladování, které musí vést platební agentury
1. Skladové účetnictví podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat tyto třídy položek zanesených odděleně:
a)
množství produktů zjištěná na vstupu do skladu a množství produktů zjištěná na výstupu ze skladu, a to s fyzickým přemístěním nebo bez fyzického přemístění;
b)
množství použitá z titulu režimu rozdělení zdarma nejchudším osobám z Fondu evropské pomoci nejchudším osobám a zaúčtovaná podle čl. 4 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, v odlišení od množství, která jsou předmětem převodu do jiného členského státu;
c)
množství odebraná jako vzorky, v odlišení od vzorků odebraných kupujícími;
d)
množství, která po zjištění vizuální prohlídkou v rámci roční inventarizace nebo při kontrole prováděné po převzetí pro intervenci, již nelze přebalit a jsou předmětem přímého prodeje;
e)
množství chybějící ze zjistitelných i nezjistitelných důvodů, včetně těch odpovídajících mezní přípustné odchylce podle platných předpisů;
f)
znehodnocená množství;
g)
přebytečná množství;
h)
chybějící množství překračující mezní přípustné odchylky;
i)
množství uložená do skladů, u nichž se zjistí, že nesplňují požadované podmínky, což vede k zamítnutí jejich převzetí;
j)
čistá množství, která se nacházejí ve skladech na konci každého měsíce nebo na konci účetního období a která jsou převedena do následujícího měsíce nebo do následujícího účetního období.
2. Finanční účty podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat:
a)
hodnotu množství uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku, přičemž se odděleně zanáší hodnota množství koupených a hodnota množství prodaných;
b)
účetní hodnotu množství použitých nebo zohledněných z titulu režimu rozdělení zdarma podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
c)
finanční náklady podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
d)
výdaje na fyzické operace podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
e)
částky vyplývající ze snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
f)
částky vybrané nebo zpětně inkasované od prodejců, kupujících nebo skladovatelů, jiné než uvedené v čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení;
g)
částku pocházející z přímého prodeje provedeného po roční inventuře nebo následující kontrolu provedenou po převzetí produktů k intervenčnímu skladování;
h)
ztráty a zisky z vyskladnění produktů s přihlédnutím ke snížením hodnoty ve smyslu písmene e) tohoto odstavce;
i)
ostatní debetní a kreditní položky, zejména položky odpovídající množstvím podle odst. 1 písm. c) až g) tohoto článku;
j)
průměrnou účetní hodnotu vyjádřenou podle okolností v tunách nebo v hektolitrech.
Článek 17
Účetnictví v souvislosti s veřejnou intervencí
1. U položek uvedených v článku 16 se zaúčtovávají množství, hodnoty, částky a průměry skutečně zjištěné platebními agenturami nebo hodnoty a částky vypočítané na základě paušálních částek stanovených Komisí.
2. Zjištění a výpočty podle odstavce 1 se provádějí s výhradou uplatnění těchto pravidel:
a)
náklady na vyskladnění u množství, u kterých byla zjištěna manka nebo znehodnocení, v souladu s pravidly stanovenými v přílohách VI a VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se účtují pouze za množství skutečně prodaná a vyskladněná;
b)
množství, u kterých se zjistilo, že chybějí během převozu z jednoho členského státu do druhého, se nepovažují za uložená do skladu v členském státě určení, a proto se na ně neposkytují paušální částky za uskladnění;
c)
jestliže se produkt dopravuje či převádí, zaúčtují se paušální částky za uskladnění a vyskladnění, v případě, že se tyto náklady nepovažují podle pravidel Unie za nedílnou součást nákladů za dopravu;
d)
pokud pravidla Unie nestanoví jinak, příjmy z prodeje znehodnocených produktů ani jakékoliv jiné příjmy v této souvislosti se do účetní dokumentace EZZF nezaznamenávají;
e)
nadbytečná množství, která by se zjistila, se zaúčtovávají se zápornou hodnotou ve stavu a pohybu zásob mezi chybějícími množstvími. Uvedená množství se zohlední při určení množství přesahujících mezní přípustnou odchylku;
f)
jiné vzorky než ty, které odebrali kupující, se zaúčtují v souladu s bodem 2 písm. a) přílohy VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
3. Informace o opravách provedených Komisí, pokud jde o údaje z běžného účetního období uvedené v článku 16, se předávají Výboru zemědělských fondů. Mohou být oznámeny členským státům při rozhodnutí o měsíční platbě nebo, nedojde-li k němu, při rozhodnutí o schválení účetní závěrky. Zaúčtovávají je platební agentury za podmínek stanovených uvedeným rozhodnutím.
Článek 18
Data účtování o výdajích a příjmech a o pohybech produktů spojených s veřejnou intervencí
1. Zaúčtování různých výdajových a příjmových položek se provádí ke dni, k němuž dojde k hmotné operaci v rámci opatření veřejné intervence, a za použití směnného kurzu, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum přijetí u částek vybraných nebo zpětně inkasovaných podle čl. 16 odst. 2 písm. f) a g) tohoto nařízení;
b)
datum skutečného zaplacení nákladů týkajících se hmotných operací, pokud se na tyto náklady nevztahují paušální částky.
2. Zaúčtování různých položek týkajících se fyzických pohybů produktů a správy zásob se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum převzetí produktů platební agenturou podle čl. 31 odst. 2 a článku 33 nařízení Komise (EU) č. 1272/2009 (12) ohledně množství uskladněných v rámci veřejného skladování bez změny místa skladování;
b)
datum zjištění skutečností u chybějících nebo znehodnocených množství a u přebytečných množství;
c)
datum skutečného vyskladnění produktů u přímých prodejů týkajících se produktů, které nelze přebalit po vizuální prohlídce v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí k intervenci a které zůstávají na skladě;
d)
poslední den účetního období pro veškeré ztráty přesahující odpovídající mezní přípustnou odchylku podle čl. 4 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 19
Částky financované v rámci veřejné intervence
1. Částka, která má být financována v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se určuje na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a do kterých se zanášejí v aktivech a pasivech různé položky výdajů a příjmů podle článku 16 tohoto nařízení, přičemž se případně zohlední částky výdajů stanovené v rámci právních předpisů v odvětví zemědělství.
2. Platební agentury či koordinační subjekty předávají měsíčně i ročně Komisi elektronicky na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů, informace nezbytné pro financování veřejného skladování i účty odůvodňující výdaje a příjmy související s veřejným skladováním ve formě výkazů (výkazy P-STO), a to do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) a do dne stanoveného v čl. 30 odst. 2.
Článek 20
Výkazy výdajů a příjmů v případě veřejných intervencí
1. Financování EZZF v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 se rovná výdajům, které se vypočtou na základě údajů sdělených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření, které se schvalují informačním systémem zavedeným Komisí a které platební agentura zahrne do svého výkazu výdajů sestaveného v souladu s článkem 12 tohoto nařízení.
2. Částky získané zpět v souladu s článkem 54 nařízení (EU) č. 1306/2013 a částky vybrané nebo získané zpět od prodejců, kupců a skladovatelů, které splňují kritéria stanovená v článku 43 uvedeného nařízení, se deklarují v rozpočtu EZZF za podmínek stanovených v čl. 10 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení.
ODDÍL 3
Účetnictví EZFRV
Článek 21
Odhad potřeb financování
Za každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13) a podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 předávají členské státy Komisi dvakrát za rok, a to nejpozději 31. ledna a 31. srpna, své odhady částek, které mají být v daném rozpočtovém roce financovány z EZFRV. Kromě toho členské státy předají aktualizovaný odhad svých žádostí o financování na následující rozpočtový rok.
Tyto odhady se zasílají za pomoci strukturovaných údajů prostřednictvím informačního systému SFC2014 podle kapitoly I prováděcího nařízení Komise (EU) č. 184/2014 (14).
Článek 22
Výkazy výdajů
1. Platební agentury vyhotoví výkaz výdajů pro každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013.
U každého opatření pro rozvoj venkova platební agentury ve výkazech výdajů uvádějí:
a)
částku způsobilého veřejného výdaje, pro který platební agentura v každém z referenčních období uvedeném v odstavci 2 tohoto článku skutečně uhradila odpovídající příspěvek z EZFRV;
b)
dodatečné informace o finančních nástrojích podle hlavy IV druhé části nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (15);
c)
dodatečné informace týkající se záloh vyplacených příjemcům podle čl. 75 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013;
d)
částku vrácenou během běžného období, jak je uvedeno v odstavci 2 tohoto článku.
2. Po schválení programu rozvoje venkova Komisí předávají členské státy Komisi v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem i) nařízení (EU) č. 1306/2013 své výkazy výdajů v těchto lhůtách:
a)
nejpozději 30. dubna pro výdaje za období od 1. ledna do 31. března;
b)
nejpozději 31. července pro výdaje za období od 1. dubna do 30. června;
c)
nejpozději 10. listopadu pro výdaje za období od 1. července do 15. října;
d)
nejpozději 31. ledna pro výdaje za období od 16. října do 31. prosince.
Nicméně všechny výdaje, které platební agentury v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 před schválením programu rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 příjemcům vyplatily, jsou vynakládány v rámci odpovědnosti členských států a musí být vykázány Komisi v prvním výkazu výdajů po přijetí programu. Totéž pravidlo se obdobně použije v případě změny programu rozvoje venkova podle článku 11 nařízení (EU) č. 1305/2013.
3. Platební agentury zapisují výkazy výdajů pro programy rozvoje venkova formou strukturovaných údajů do informačního systému SFC2014 uvedeného v kapitole I prováděcího nařízení (EU) č. 184/2014.
4. Pokud Komise požaduje dodatečná ověřování z důvodu poskytnutí neúplných nebo nejasných informací nebo interpretačních růzností či rozporů nebo jakýchkoli jiných rozporů týkajících se výkazu výdajů za určité referenční období, které vyplývají především z toho, že nejsou sdělovány informace požadované podle nařízení (EU) č. 1305/2013 a aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení, nebo na základě závažných náznaků, že výdaje uvedené ve výkazu výdajů vykazují nesrovnalost nebo že mohou existovat nedostatky ve fungování řídicího a kontrolního systému v oblasti rozvoje venkova, poskytne dotyčný členský stát na žádost Komise doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti v závislosti na míře závažnosti problému.
Lhůta pro průběžné platby stanovená v čl. 36 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 může být přerušena pro celou nebo částečnou částku, která je předmětem žádosti o platbu, a to od data předání žádosti o informace do přijetí požadovaných informací, nejpozději však do maximální lhůty stanovené v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Neodpoví-li dotyčný členský stát na žádost o doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti nebo je-li odpověď považována za nedostačující, nebo pokud odpověď naznačuje, že nebyla dodržena platná pravidla nebo nebyly řádně využity finanční prostředky Unie, může Komise platby pozastavit či snížit v souladu s článkem 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Výdaje vykázané za referenční období mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za období předešlých výkazů stejného finančního roku.
Opravy údajů o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do daného rozpočtového roku neuvedené ve výkazech podle odst. 2 písm. a), b) a c) mohou být provedeny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 23
Výpočet částky, která má být zaplacena
1. Příspěvek Unie na způsobilé veřejné výdaje se pro každé opatření a pro každé referenční období vypočítá na základě plánu financování podle čl. 8 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1305/2013, který platí od prvního dne tohoto období. Tento výpočet musí brát v úvahu opravy příspěvku Unie, jak jsou vykázány ve výkazu výdajů za uvedené období.
2. Když souhrnná částka příspěvku Unie na program rozvoje venkova překročí celkovou částku naplánovanou pro určité opatření rozvoje venkova, sníží se částka k úhradě na výši částky naplánované pro toto opatření, a to aniž je dotčeno stanovení stropu podle čl. 34 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013. Veškeré příspěvky Unie, které proto byly vyloučeny, mohou být vyplaceny později s výhradou, že členský stát předložil upravený plán financování, který Komise přijala.
3. Komise provádí platbu příspěvku Unie podle dostupnosti rozpočtových prostředků na účet nebo účty otevřené jednotlivými členskými státy.
Členské státy sdělí Komisi číslo nebo čísla účtu podle formátu, který jim Komise poskytne.
ODDÍL 4
Společná ustanovení pro EZZF a pro EZFRV
Článek 24
Elektronická výměna informací a dokumentů
1. Pokud jde o sdělování informací a seznamování se s nimi podle článku 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 a jeho prováděcích pravidel, Komise určí informační systémy, které umožní výměnu dokumentů a informací mezi ní a členskými státy elektronickou cestou. O obecných podmínkách zavedení těchto systémů informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Informační systémy uvedené v odstavci 1 mohou zejména zpracovávat:
a)
údaje nezbytné pro finanční transakce, zejména ty, které se týkají měsíčních a ročních účetních závěrek platebních agentur, výkazů výdajů a příjmů a předávání informací a dokumentů podle článku 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a podle článků 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 a 29 tohoto nařízení;
b)
dokumenty společného zájmu, které umožňují kontrolu měsíčních a ročních účetních závěrek a prohlížení informací a dokumentů, které musí platební agentury poskytovat Komisi;
c)
texty Unie a pokyny Komise v oblasti financování společné zemědělské politiky z jednotlivých orgánů akreditovaných a jmenovaných podle nařízení (EU) č. 1306/2013 i pokyny týkající se jednotného uplatňování příslušných právních předpisů.
3. Formu a obsah dokumentů podle článků 10, 19, 20, 23 a čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a d) dá Komise k dispozici členským státům formou vzorových předloh prostřednictvím informačních systémů.
Komise tyto předlohy přizpůsobuje a aktualizuje, přičemž o tom předem informuje Výbor zemědělských fondů.
4. Informační systémy podle odstavce 1 mohou obsahovat nástroje nutné k tomu, aby Komise mohla uchovávat údaje a spravovat účty fondů, jakož i nástroje nezbytné k výpočtu paušálních výdajů nebo výdajů vyžadujících užití jednotných způsobů, a to zejména pokud jde o finanční náklady a odpisy.
5. Odpovědnost za sdělování, zapisování a aktualizování údajů o finančních transakcích v informačních systémech podle odstavce 1 mají platební agentury; platební agentura vše provádí sama nebo to provádí subjekt, na který byla tato odpovědnost přenesena, popřípadě se tak děje prostřednictvím koordinačního subjektu akreditovaného podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Když dokument nebo postup podle nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas určité osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu, v souladu s právními předpisy Unie musí informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Pokud jde o výkazy výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojené k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu i) a iii) nařízení (EU) č. 1306/2013, platební agentury nebo případně koordinační subjekty, které jsou akreditovány v souladu s čl. 7 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení, rovněž uchovávají dokumenty předané elektronicky v jejich původní formě.
7. Uchovávání elektronických a digitálních dokumentů musí být zajištěno během celé doby podle článku 32.
8. Při funkční poruše informačního systému nebo nestabilním spojení může členský stát zasílat dokumenty jinou formou, a to na základě předběžného souhlasu Komise a za podmínek, které Komise stanoví.
Článek 25
Pozastavení plateb v případě pozdního předložení
Prováděcí akty stanovující měsíční platby uvedené v čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo průběžné platby uvedené v článku 36 uvedeného nařízení zohlední pozastavení plateb, o nichž bylo rozhodnuto podle článku 42 uvedeného nařízení.
Článek 26
Získávání družicových snímků
1. Pro účely článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013 každý členský stát informuje Komisi nejpozději do 1. listopadu každého roku o:
a)
tom, zda si přeje, aby Komise získala družicové snímky nezbytné pro svůj program kontrol a/nebo pro své hodnocení kvality systému evidence půdy;
b)
oblasti, která má být zkontrolována a počtu plánovaných kontrolních oblastí.
2. Členské státy, které žádají Komisi, aby si opatřila družicové snímky, dokončí ve spolupráci s ní a před 15. lednem po sdělení informací uvedených v odstavci 1 vymezení oblasti, kterou je nutno zachytit, a sestavení harmonogramu pro získání těchto snímků.
3. Získané družicové snímky poskytne Komise pověřeným zástupcům členských států zdarma. Tito zástupci musí dodržovat ustanovení o autorském právu obsažená ve smlouvách s dodavateli a snímky po dokončení prací vrátit.
4. Pokud celková cena žádostí, které obdržely členské státy, překročí rozpočet vyčleněný na uplatnění článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013, Komise v zájmu o co nejefektivnější využití dostupných zdrojů rozhodne o omezení počtu družicových snímků, které mají být poskytnuty.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
ODDÍL 1
Vymáhání dluhů
Článek 27
Úroky uplatnitelné při zpětném získávání neoprávněných plateb
1. Nestanoví-li předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství jinak, úroky z neoprávněných plateb, které mají být získány zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti, se vypočítají za období mezi okamžikem uplynutí platební lhůty pro příjemce uvedené v inkasním příkazu a datem vrácení nebo odečtení částky. Platební lhůta nesmí být delší než 60 dnů od vydání inkasního příkazu.
2. Použitá úroková sazba v žádném případě nesmí být nižší než úroková sazba stanovená vnitrostátním právem pro zpětné získání srovnatelných neoprávněných výdajů nebo vymáhání splatných pohledávek.
Článek 28
Zpětné získání započtením dlužné částky
Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, členské státy započtou dlužnou částku, kterou příjemce dosud nevrátil a která byla zjištěna v souladu s vnitrostátním právem, proti jakékoli budoucí platbě, kterou má uhradit platební agentura odpovědná za získání dlužné částky tomuto příjemci.
ODDÍL 2
Zúčtování
Článek 29
Obsah roční účetní závěrky
Roční účetní závěrka uvedená v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnuje:
a)
účelově vázané příjmy uvedené v článku 43 uvedeného nařízení;
b)
výdaje EZZF po odečtení veškerých neoprávněně vyplacených plateb, které nebyly ke konci rozpočtového roku získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, souhrnně podle položek a podpoložek rozpočtu Unie;
c)
výdaje EZFRV podle jednotlivých programů, opatření a zvláštní sazby příspěvku. Roční výkaz výdajů musí obsahovat také informace o částkách, které byly získány zpět. Po ukončení programu budou veškeré neoprávněně vyplacené platby, které nebyly získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, odečteny od výdajů daného rozpočtového roku;
d)
tabulku rozdílů podle položek a podpoložek, nebo v případě EZFRV podle programu a opatření, zvláštní sazby příspěvku a prioritní oblasti, mezi výdaji a účelově vázanými příjmy vykázanými v roční účetní závěrce a těmi vykázanými za shodné období v dokumentech uvedených v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, pokud jde o EZZF, a v čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení, pokud jde o EZFRV, spolu s vysvětlením každého rozdílu;
e)
odděleně částky, které nese příslušný členský stát, a částky, které nese Unie, v souladu s čl. 54 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 54 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013;
f)
tabulku neoprávněně vyplacených plateb, které mají být získány zpět na konci rozpočtového roku v důsledku nesrovnalostí ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (16), včetně případných sankcí stanovených v platných odvětvových předpisech Unie a souvisejících úroků, připravenou podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení;
g)
výpis z knihy dlužníků zahrnující částky, které mají být získány zpět a připsány ve prospěch EZZF nebo EZFRV a nejsou uvedeny pod písmeny b), c) a f) tohoto článku, včetně případných sankcí a souvisejících úroků, sestavený podle vzoru v příloze III tohoto nařízení;
h)
přehled intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci rozpočtového roku;
i)
potvrzení, že výdaje, účelově vázané příjmy a podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uchovány v záznamech a v účetních záznamech platební agentury;
j)
na konci rozpočtového roku konečný zůstatek nevyužitých/záporných kumulovaných záloh vyplacených příjemcům členskými státy, podrobně rozčleněných podle jednotlivých opatření v případě EZZF a v případě EZFRV podle jednotlivých programů i podle finančních nástrojů. U finančních nástrojů se konečný zůstatek týká plateb ze strany Komise, které nebyly členskými státy použity ani pro platby konečným příjemcům, ani vyčleněny pro smlouvy o zárukách podle čl. 42 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 30
Předávání informací
1. Pro účely schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 předá každý členský stát Komisi:
a)
položky zahrnuté do účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení;
b)
stanoviska a zprávy podle čl. 5 odst. 3 a 4 tohoto nařízení, vypracované certifikačním subjektem nebo subjekty;
c)
úplné záznamy všech účetních údajů nezbytných pro statistické a kontrolní účely;
d)
prohlášení řídícího subjektu, jak je zmíněno v článku 3 tohoto nařízení.
2. Dokumenty a účetní údaje uvedené v odstavci 1 jsou zaslány Komisi nejpozději do 15. února roku následujícího po konci rozpočtového roku, jehož se týkají. Dokumenty uvedené v odst. 1 písm. a), b) a d) jsou předány v jednom vyhotovení spolu s elektronickou kopií v souladu s formátem a za podmínek určených Komisí podle článku 24.
3. Na základě žádosti Komise nebo na podnět členského státu lze Komisi poskytnout další informace o schválení účetní závěrky ve lhůtě stanovené Komisí, přičemž se zohlední množství práce pro poskytnutí těchto informací. Při neexistenci takových informací může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici.
4. V náležitě odůvodněných případech může Komise přijmout žádost o pozdní předložení informací, pokud je jí ovšem tato žádost předána před lhůtou pro předložení.
Článek 31
Forma a obsah účetních údajů
1. Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 30 odst. 1 písm. c) a způsob jejich předávání Komisi musí být v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) č. 991/2013 (17).
2. Komise použije účetní údaje výhradně pro účely:
a)
plnění svých funkcí v rámci schválení účetní závěrky podle nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
sledování vývoje a poskytování prognóz v zemědělství.
Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mají v rámci plnění svých povinností rovněž přístup k těmto údajům.
3. Jakékoli osobní údaje obsažené ve shromážděných účetních údajích jsou zpracovány výhradně pro účely uvedené v odstavci 2. Zejména platí, že pokud jsou účetní údaje používány Komisí pro účely uvedené v odst. 2 prvním pododstavci písm. b), Komise převede tyto údaje do anonymní podoby a zpracuje je pouze v souhrnné formě.
4. Všechny dotazy týkající se zpracování osobních údajů musí dotyčné osoby postoupit Komisi podle přílohy IV.
5. Komise zajistí zachování důvěrnosti a bezpečnosti účetních údajů.
Článek 32
Uchování účetních údajů
1. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZZF jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž Komise schválila účetní závěrku za rozpočtový rok uvedený v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZFRV jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž proběhla poslední platba ze strany platební agentury.
3. V případě nesrovnalostí nebo nedbalosti jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž došlo k úplnému zpětnému získání částek od příjemce a jejich připsání na účet fondů, anebo v němž bylo rozhodnuto o finančních důsledcích toho, že nedošlo ke zpětnému získání podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
4. V případě řízení o schválení podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku Komisi k dispozici po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo řízení ukončeno, nebo, pokud je rozhodnutí o souladu předmětem soudního řízení u Soudního dvora Evropské unie, po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo uvedené soudní řízení ukončeno.
5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s oddílem 3 (B) přílohy I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 33
Schválení účetní závěrky
1. Rozhodnutí Komise o schválení účetní závěrky uvedené v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě během dotyčného rozpočtového roku, které jsou uznány jako účtovatelné fondům na základě účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení a snížení a pozastavení plateb podle článku 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Rozhodnutí rovněž stanoví částky, které mají být účtovány Unii a dotčenému členskému státu podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, částka stanovená rozhodnutím o schválení účetní závěrky zahrnuje prostředky, které může dotčený členský stát znovu použít jejich přerozdělením podle čl. 56 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. S ohledem na EZZF je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení měsíčních plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných ve stejném roce v souladu s odstavcem 1. Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
S ohledem na EZFRV je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení průběžných plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných za stejný rok v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od první platby, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo ji k ní přičte.
3. Komise sdělí dotčenému členskému státu výsledky svého ověření poskytnutých informací spolu s případnými návrhy na změny nejpozději do 30. dubna následujícího po konci finančního roku.
4. Pokud Komise nemůže schválit účetní závěrku členského státu do 31. května následujícího roku z důvodů, které lze přičíst dotčenému členskému státu, uvědomí tento členský stát o dodatečném šetření, které navrhuje provést podle článku 47 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Odstavce 1 až 4 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 34
Schválení souladu
1. Za účelem stanovení částek, které mají být vyloučeny z financování Unií v případě zjištění, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, využije Komise svých vlastních zjištění a zohlední informace poskytnuté členskými státy, pokud byly tyto informace poskytnuty ve lhůtách stanovených Komisí v rámci postupu pro schvalování souladu provedeného v souladu s článkem 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a s tímto článkem.
2. Pokud se Komise v důsledku šetření domnívá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, sdělí svá zjištění dotčenému členskému státu, upřesní nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího souladu s těmito předpisy a uvede předběžnou výši finanční opravy, kterou považuje v této fázi postupu za odpovídající svým zjištěním. Součástí uvedeného sdělení bude rovněž návrh na uskutečnění dvoustranného jednání do čtyř měsíců od uplynutí lhůty pro odpověď členského státu. Sdělení bude odkazovat na tento článek.
Členský stát odpoví do dvou měsíců od přijetí sdělení. Ve své odpovědi má členský stát zejména možnost:
a)
prokázat Komisi, že skutečný rozsah nedodržení předpisů nebo riziko pro fondy je menší, než bylo uvedeno ve sdělení Komise;
b)
uvědomit Komisi o nápravných opatřeních, která přijal za účelem zajištění souladu s předpisy Unie, a o datu účinnosti jejich provedení.
V odůvodněných případech může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu schválit prodloužení dvouměsíční lhůty maximálně o dva měsíce. Žádost se Komisi předá před uplynutím této lhůty.
Pokud se členský stát domnívá, že není nutné, aby došlo k dvoustrannému jednání, uvědomí o tom Komisi ve své odpovědi na výše uvedené sdělení.
3. Při dvoustranném jednání se obě strany snaží o nalezení dohody, pokud jde o opatření, která je nezbytné přijmout, jakož i o hodnocení závažnosti protiprávního jednání a finanční škody vzniklé rozpočtu Unie.
Komise do třiceti pracovních dnů po dvoustranném jednání vypracuje zápis a zašle jej členskému státu. Členský stát může Komisi své připomínky zaslat do patnácti pracovních dní po obdržení tohoto zápisu.
Do šesti měsíců od zaslání zápisu z dvoustranného jednání Komise formálně sdělí členskému státu své závěry na základě informací, které získala v rámci postupu pro schvalování souladu. Toto sdělení obsahuje hodnocení výdajů, jež mají být vyloučeny z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a článku 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Sdělení obsahuje odkaz na čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát využil smírčího řízení podle článku 40, Komise sdělí své závěry členskému státu nejpozději do šesti měsíců poté, co:
a)
obdržela zprávu smírčího orgánu, nebo
b)
obdržela dodatečné informace od členského státu ve lhůtě uvedené v čl. 40 odst. 3 druhém pododstavci za předpokladu, že byly splněny podmínky stanovené v odstavci 6 tohoto článku.
5. Komise musí mít k dispozici všechny informace, jež jsou relevantní v této konkrétní fázi postupu, aby odstavce 3 a 4 mohla použít v rámci příslušných lhůt. Pokud se Komise domnívá, že nemá dostatek informací, může kdykoli během lhůt stanovených v odstavcích 3 a 4:
a)
požádat členský stát o doplňující informace, které jí členský stát předá do dvou měsíců od obdržení sdělení; a/nebo
b)
sdělit členskému státu, že hodlá provést dodatečný audit za účelem provedení nezbytných ověření.
Lhůty uvedené v odstavcích 3 a 4 začínají v tomto případě běžet opět buď ode dne, kdy Komise obdrží požadované dodatečné informace, nebo od posledního dne dodatečného auditu.
6. Při hodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Unií, lze informace sdělené členským státem po formálním sdělení Komise podle odst. 3 druhého pododstavce zohlednit pouze:
a)
pokud je nezbytné zabránit hrubému přecenění finanční újmy způsobené rozpočtu Unie; a
b)
pokud je pozdní předání informací řádně odůvodněno vnějšími faktory a není jím ohroženo včasné přijetí rozhodnutí ze strany Komise podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
7. Poté, co Komise členským státům sdělila své závěry v souladu s čl. 34 odst. 3 nebo 4 tohoto nařízení, přijme případně jedno nebo více rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 s cílem vyloučit z financování Unií výdaje, které nejsou v souladu předpisy Unie. Komise může opakovaně přistoupit k postupu pro schvalování souladu, dokud členský stát skutečně neprovede nápravná opatření.
8. S ohledem na EZZF jsou odpočty z financování Unií prováděny Komisí z měsíčních plateb souvisejících s výdaji ve druhém měsíci následujícím po rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však může Komise přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví jiná lhůta pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada prostřednictvím splátek, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
9. V řádně odůvodněných případech, které je nezbytné dotčenému členskému státu oznámit, může Komise prodloužit lhůty stanovené v odstavcích 3 a 4.
10. Odstavce 1 až 9 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 35
Rozhodnutí nezahájit či neprovádět šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu
1. Komise se může rozhodnout, že nezahájí nebo neprovede šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud očekává, že případné finanční opravy za nedodržení postupu zjištěné na základě šetření uvedeného v čl. 34 odst. 2 jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 2 % příslušných výdajů nebo částek, které mají být získány zpět.
2. Pokud Komise sníží měsíční platby v souladu s čl. 41 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, může rozhodnout o nezahájení nebo neprovedení šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 uvedeného nařízení za předpokladu, že dotčený členský stát nevznese námitku proti použití tohoto odstavce v rámci řízení podle čl. 41 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 36
Smírčí orgán
Pro účely schvalování souladu uvedeného v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 se ustaví smírčí orgán. Smírčí orgán plní zejména následující úkoly:
a)
posuzovat záležitosti, jež mu předloží členský stát, který obdržel formální sdělení od Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení, včetně hodnocení výdajů, které Komise zamýšlí vyloučit z financování Unií;
b)
usilovat o sblížení rozdílných postojů Komise a dotčeného členského státu;
c)
na závěr svého posuzování vypracovat zprávu o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
Článek 37
Složení smírčího orgánu
1. Smírčí orgán se skládá minimálně z pěti členů vybraných z významných osob, které mohou zaručit svou nezávislost a které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech týkajících se financování společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova, nebo v provádění finančního auditu.
Tyto osoby musí být státními příslušníky různých členských států.
2. Předsedu, členy a náhradníky jmenuje Komise na počáteční funkční období tří let na základě konzultace s Výborem zemědělských fondů.
Funkční období lze prodloužit vždy pouze o jeden rok a musí o tom být informován Výbor zemědělských fondů. Pokud je však předseda, který má být jmenován, již členem smírčího orgánu, jeho počáteční předsednické funkční období trvá tři roky.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na časovou náročnost úkolů. Náhrada nákladů se provádí v souladu s platnými předpisy pro zaměstnance Komise.
4. Po uplynutí funkčního období zůstává předseda i členové ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětovně jmenováni.
5. Funkční období členů, kteří nadále nesplňují podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, nebo kteří z jakéhokoli důvodu nejsou na neurčitou dobu k dispozici, může být Komisí ukončeno po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
V takovém případě je dotčený člen nahrazen na zbývající část svého funkčního období náhradníkem a je o tom informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je funkční období předsedy ukončeno, je člen, který má vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období, na které byl předseda jmenován, jmenován Komisí po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
Článek 38
Nezávislost smírčího orgánu
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od Komise, jakékoli vlády nebo jiného subjektu.
Členové smírčího orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu ani nepodepisují zprávu, pokud byli ve svých předchozích funkcích osobně zapojeni do projednávané záležitosti.
2. Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, členové smírčího orgánu nesmějí sdělovat informace získané v souvislosti se svou činností ve smírčím orgánu. Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 39
Organizace činnosti
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise. Jeho činnost připravuje a organizuje předseda. Aniž je dotčen čl. 37 odst. 5 první pododstavec, v případě nepřítomnosti předsedy vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu zajišťuje Komise.
2. Aniž je dotčen čl. 38 odst. 1 druhý pododstavec, smírčí orgán přijímá své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů s tím, že usnášeníschopný je za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a členové, kteří se účastnili jednání. Jsou spolupodepisovány sekretariátem.
Článek 40
Smírčí řízení
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení sdělení Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu.
Podmínky předepsaného postupu jsou spolu s adresou sekretariátu sděleny členským státům prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud částka, která má být vyloučena z financování Unií podle sdělení Komise, buď:
a)
přesahuje 1 milion EUR;
nebo
b)
představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci dotčené rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud daný členský stát v průběhu předchozích jednání uvedl a dostatečně odůvodnil, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Unie. Takový návrh však nebude přípustný tehdy, pokud se vztahuje výhradně na záležitost právního výkladu.
3. Smírčí orgán provádí svá šetření co nejméně formálně a co nejrychleji výhradně na základě dokladů dostupných Komisi v okamžiku sdělení formálních závěrů podle čl. 34 odst. 3, jakož i na základě nestranného vyjádření Komise a dotčených vnitrostátních orgánů.
Pokud však členský stát považuje za nezbytné předložit ve své žádosti o zahájení smírčího řízení informace, které dosud nebyly Komisi sděleny, smírčí orgán může Komisi vyzvat, aby posoudila tyto nové informace pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 34 odst. 6. Tyto informace musí být Komisi sděleny nejpozději dva měsíce poté, co byla odeslána zpráva uvedená v čl. 36 písm. c).
4. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení případu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné.
V takovém případě se ve zprávě uvedené v čl. 36 písm. c) uvedou důvody, proč ke sblížení postojů nedošlo. Uvede se také, zda během řízení nebylo dosaženo částečné dohody a zda smírčí orgán vyzval Komisi, aby posoudila nové informace podle odst. 3 druhého pododstavce.
Zpráva je zaslána:
a)
dotčenému členskému státu;
b)
Komisi k posouzení před sdělením svých závěrů členskému státu;
c)
ostatním členským státům v rámci Výboru zemědělských fondů.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA PRO KONTROLY
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 41
Snížení úrovně kontrol na místě
1. Členské státy mohou rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě v souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
certifikační subjekt v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1306/2013 předložil své stanovisko potvrzující, že systém vnitřní kontroly řádně funguje a že míra chybovosti pro dotčenou populaci byla nižší než práh významnosti ve výši 2,0 % po dobu nejméně dvou po sobě jdoucích rozpočtových roků předcházejících roku, kdy se plánuje zavedení snížené míry kontrol;
b)
Komise neinformovala dotčený členský stát o tom, že nemůže přijmout stanovisko uvedené v písmenu a) tohoto odstavce poskytnuté certifikačním subjektem v kontextu článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013; a
c)
Komise:
i)
neinformovala dotčený členský stát podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření, nebo
ii)
je při uplatňování článku 34 tohoto nařízení spokojena s nápravnými opatřeními přijatými dotčeným členským státem, pokud byl tento členský stát informován podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření.
2. Členské státy se mohou rozhodnout, že sníží minimální úroveň kontrol na místě v závislosti na úrovních a případných dalších podmínkách stanovených v odvětvových právních předpisech.
Členské státy informují Komisi o svém rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě bezprostředně po jeho přijetí. Součástí těchto informací je:
a)
režim podpory anebo dotyčné opatření;
b)
období, po něž se bude uplatňovat snížená minimální úroveň kontrol na místě;
c)
snížená minimální úroveň kontrol prováděných na místě, jež má platit.
3. V případě, že některá z kumulativních podmínek stanovených v odstavci 1 nebo jakákoli další podmínka stanovená podle odvětvových právních předpisů není nadále plněna, členské státy okamžitě zruší své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě a od následujícího roku podání žádostí uplatní minimální úroveň kontrol na místě stanovenou právními předpisy v odvětví zemědělství.
ODDÍL 2
Kontrola operací
Článek 42
Kontrola ze strany členských států
1. Systematická kontrola obchodní dokumentace podniků podle čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se pro každé kontrolní období uvedené v odstavci 4 tohoto článku použije na počet podniků, který nesmí být menší než polovina podniků, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 150 000 EUR za rozpočtový rok EZZF předcházející začátku dotčeného kontrolního období.
2. Členské státy, aniž jsou dotčeny jejich závazky vymezené v čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, vyberou pro každé kontrolní období podniky, které mají být zkontrolovány na základě analýzy rizik u všech opatření, kde je to proveditelné. Své návrhy na využití analýzy rizik předloží členské státy Komisi alespoň šest měsíců před začátkem příslušného kontrolního období. Návrhy budou obsahovat všechny relevantní informace týkající se koncepce, metody a údajů použitých v rámci analýzy, jakož i kritéria a očekávaný způsob provádění kontrol, které je třeba provést. Návrh bude vypracován v souladu s přílohou V tohoto nařízení. Členské státy přihlédnou k připomínkám, které Komise k návrhům na analýzu rizik podá do osmi týdnů po obdržení daného návrhu.
3. Pokud jde o opatření, o nichž členské státy usoudí, že na ně nelze metodu analýzy rizik použít, musí být kontrolovány podniky, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 350 000 EUR a které nebyly kontrolovány podle tohoto nařízení a hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 v průběhu některého ze dvou předcházejících kontrolních období.
4. Kontrolní období trvá od 1. července do 30. června následujícího roku. Kontrola se týká období alespoň dvanácti měsíců, které končí v průběhu předcházejícího kontrolního období; může být rozšířena na období stanovené členským státem, která předcházejí nebo následují toto dvanáctiměsíční období.
Článek 43
Přístup k obchodní dokumentaci
Podniky uchovávají obchodní dokumentaci po dobu nejméně tří let od konce roku, v němž byla vystavena. Členské státy mohou stanovit delší dobu uchovávání této dokumentace.
Článek 44
Společné činnosti
Komise může rozhodnout z vlastního podnětu nebo na základě návrhu členského státu a po dohodě s dotyčnými členskými státy o koordinaci společných opatření zahrnujících vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy, jak stanoví čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 45
Vzájemná pomoc
1. V průběhu prvního čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZZF, v němž byla vyplacena a/nebo obdržena dotyčná částka, předají členské státy seznam podniků uvedený v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 každému členskému státu, v němž je takový podnik usazen. Seznam obsahuje všechny podrobnosti umožňující oslovenému členskému státu zjistit totožnost podniků a splnit své kontrolní povinnosti. Oslovený členský stát je příslušný k provádění kontrol podniků v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013. Kopie každého seznamu je předán Komisi.
Členský stát, ve kterém byla vyplacena nebo obdržena finanční částka, může v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 požádat členský stát, v němž je podnik usazen, o kontrolu některých podniků, které jsou uvedeny v seznamu, s uvedením důvodů této žádosti a zejména rizik, která jsou s ní spojena.
Členský stát, který obdrží tuto žádost, náležitě přihlédne k rizikům spojeným s tímto podnikem, která mu sdělil členský stát, jenž o kontrolu požádal.
Dožádaný členský stát uvědomí členský stát, který o kontrolu požádal, o opatřeních, která učinil po obdržení jeho žádosti. Provede-li kontrolu některého z podniků uvedených v seznamu, uvědomí žádající členský stát, který kontrolu provedl, o výsledcích kontroly členský stát, který danou žádost vznesl, a to do tří měsíců po skončení kontrolního období.
Přehled těchto žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí. Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.
Seznam podniků uvedených v prvním pododstavci se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VI.
2. Seznam podniků podle čl. 83 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
3. Žádost členského státu o kontrolu určitého podniku v jiném členském státě podle odst. 1 druhého pododstavce a čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VIII tohoto nařízení.
4. Informace o výsledcích kontrol uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IX tohoto nařízení.
5. Přehled žádostí uvedených v odst. 1 pátém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, včetně výsledků kontrol, se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze X tohoto nařízení.
6. Údaje, které je nutno poskytnout podle odstavce 1, se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v oddíle 2 přílohy II prováděcího nařízení (EU) č. 991/2013.
Článek 46
Roční programy a zprávy
1. Roční program kontrol podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze XI tohoto nařízení.
2. Výroční zpráva uvedená v čl. 86 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí obsahovat veškeré obtíže, s nimiž se kontrola setkala, jakož i opatření přijatá k jejich překonání, a musí obsahovat případné návrhy na zlepšení.
Zpráva obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 uvedených v příloze XII tohoto nařízení uspořádané v jasně označených oddílech pod příslušnými nadpisy uvedenými v této příloze.
3. Informace, které mají být předloženy podle tohoto článku a článku 45, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce.
4. Komise každoročně vyhodnotí dosažený pokrok ve své výroční finanční zprávě o řízení fondu uvedené v článku 109 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 47
Zvláštní orgány
1. Zvláštní orgány podle článku 85 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou, kromě úkolů uvedených v uvedeném článku, odpovědné za:
a)
školení vnitrostátních úředníků pověřených prováděním kontrol podle tohoto oddílu, které jim umožní získat znalosti dostatečné k výkonu jejich povinností;
b)
zpracovávání zpráv o kontrolách a dalších dokumentů souvisejících s prováděnými kontrolami stanovenými v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013;
c)
vypracovávání a projednávání programů podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 a zpráv podle čl. 86 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Členské státy svěří zvláštním orgánům veškeré pravomoci nutné k plnění úkolů podle odstavce 1.
Tvoří je dostatečný počet úředníků, kteří jsou vhodným způsobem odborně vzděláni k výkonu těchto úkolů.
3. Členské státy, v nichž je minimální počet podniků, které mají být kontrolovány, menší než 10, nejsou povinny zřídit zvláštní orgán.
KAPITOLA V
JISTOTY
ODDÍL 1
Účel, informační technologie, vyšší moc
Článek 48
Účel
Tato kapitola se vztahuje na všechny případy, kdy právní předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství stanoví jistotu, bez ohledu na to, zda je použit přímo pojem „jistota“.
Tato kapitola se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (18).
Článek 49
Elektronická veřejná správa
Sdělení, dokumentace a jistoty mohou být vytvářeny, zpracovávány a spravovány prostřednictvím informačních technologií (IT) za předpokladu, že používané systémy jsou řízeny na základě úředně schválených protokolů kvality a bezpečnosti způsobilých pro tyto systémy.
Pokud příslušné orgány nemají přístup k požadovaným dokumentům za účelem ověření z důvodů rozdílných systémů IT, musí být tyto dokumenty vytisknuty a osvědčeny jako pravé orgánem odpovědným za řízení těchto systémů IT (dále jen „vydávající orgán“) nebo orgánem příslušným pro osvědčení dokumentů jako úředně ověřených kopií.
Tyto výtisky lze nahradit elektronickou zprávou mezi vydávajícím orgánem a příjemcem nebo příslušným orgánem za předpokladu, že vydávající orgán poskytne formou úředně schváleného protokolu o osvědčení ujištění o pravosti zprávy.
Článek 50
Lhůty v případě vyšší moci
1. Tento článek se použije v případě, kdy se na něj odvolává konkrétní nařízení.
2. Požadavek na uznání případu vyšší moci je nepřípustný, pokud jej příslušný orgán obdrží více než 30 kalendářních dnů:
a)
ode dne, kdy byl hospodářský subjekt příslušným orgánem informován o zjištěném nesplnění příslušné povinnosti ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; po uplynutí lhůty pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení nebo po uplynutí lhůty pro předložení důkazu pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
po uplynutí lhůty pro podání nabídek ve třetí zemi, kde je nabídka spojena s osvědčením o stanovení náhrady předem pro vývozní náhrady.
3. Hospodářské subjekty předloží ke spokojenosti příslušného orgánu důkaz o okolnostech, které považují za případ vyšší moci, do 181 kalendářních dnů následujících po uplynutí lhůty pro plné splnění povinnosti. Může jim být udělena dodatečná lhůta v případech, pokud nemohou předložit důkazy v uvedené lhůtě, i když vynaložily veškeré úsilí k jejich získání a předložení.
4. Případy vyšší moci, které členské státy uznaly, sdělí Komisi spolu s příslušnými údaji ke každému případu.
ODDÍL 2
Forma jistot
Článek 51
Forma
1. Jistota může být poskytnuta:
a)
složením hotovosti podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; a/nebo
b)
stanovením ručitele podle článku 21 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
2. Příslušný orgán může rozhodnout o poskytnutí jistoty:
a)
formou hotovostních vkladů v bance;
b)
formou uznaných pohledávek vůči veřejnoprávnímu subjektu nebo veřejným prostředkům, které jsou splatné a vůči kterým neexistuje žádná přednostní pohledávka; a/nebo
c)
formou převoditelných kolaterálů v dotyčném členském státě, s podmínkou, že byly vydány tímto členským státem nebo na ně poskytl jistotu.
3. Příslušný orgán může stanovit další podmínky pro přijetí jistot uvedených v odstavci 2.
Článek 52
Převoditelné kolaterály
1. Prodejní hodnota kolaterálu poskytnutého podle čl. 51 odst. 2 písm. c) musí při poskytnutí jistoty činit nejméně 115 % hodnoty požadované jistoty.
2. Příslušný orgán může přijmout jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 2 písm. c) pouze tehdy, pokud se strana nabízející tuto jistotu písemně zaváže buď poskytnout dodatečnou jistotu, nebo nahradit původní jistotu, pokud prodejní hodnota dotyčné jistoty byla za poslední tři měsíce nižší než 105 % hodnoty požadované jistoty. Tento písemný závazek není nutný, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy. Příslušný orgán pravidelně zkoumá hodnotu takové jistoty.
3. Prodejní hodnotu jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. c) stanoví příslušný orgán s ohledem na výdaje předpokládaného prodeje.
4. Prodejní hodnota jistot se vypočítává podle posledního kotovaní, které je k dispozici.
5. Strana, která poskytuje jistotu, poskytne na žádost příslušného orgánu důkaz o prodejní hodnotě.
Článek 53
Nahrazení a určení
1. Každá forma jistoty může být nahrazena jinou.
Nahrazení však musí schválit příslušný orgán v těchto případech:
a)
pokud původní jistota propadla, aniž by byla inkasována; nebo
b)
pokud je náhradní jistota jedním z typů jistot uvedených v čl. 51 odst. 2.
2. Bloková jistota může být nahrazena jinou blokovou jistotou za podmínky, že nová bloková jistota kryje nejméně část původní blokové jistoty, která je určena v okamžiku nahrazení k zajištění splnění jedné nebo více dosud nesplněných smluvních povinností.
3. Jakmile se část blokové jistoty vztahuje na určitou povinnost, musí být aktualizován zůstatek zbývající blokové jistoty.
ODDÍL 3
Uvolnění a propadnutí
Článek 54
Částečné uvolnění
V případě, že zvláštní předpisy Unie nestanoví minimální množství, může příslušný orgán sám omezit počet uvolněných částí z každé jistoty a stanovit minimální částku pro každé uvolnění tohoto typu.
Před uvolněním celé jistoty nebo její části může příslušný orgán požadovat, aby byla podána písemná žádost o uvolnění.
V případě jistot kryjících více než 100 % zajištěné částky, uvolní se část jistoty přesahující 100 %, jakmile dojde ke konečnému uvolnění nebo propadnutí zbylé zajištěné částky.
Článek 55
Propadnutí
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu k zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a)
neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 51 odst. 1 písm. a);
b)
neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 51 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c)
neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
i)
jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. b) a c) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou,
ii)
mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. a) na jeho vlastní účet.
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Aniž je dotčen odstavec 1,
a)
jestliže je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odstavce 1 a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky;
b)
jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do 30 dnů propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti;
c)
použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně;
d)
platební agentury odečítají placené úroky z výdajů EZZF nebo EZFRV v souladu s nařízením (EU) č. 1306/2013;
e)
členské státy mohou pravidelně požadovat navýšení jistoty s ohledem na úroky.
3. Pokud jistota propadla a částka byla již připsána fondům, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena zcela nebo zčásti a uhradí ji fondy, pokud není úhrada připsána orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby.
ODDÍL 4
Informace
Článek 56
Informace o propadnutí jistot, typech jistot a ručitelích
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 55, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Unie. Tyto informace se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1 000 EUR a každé ustanovení Unie, které stanoví jistotu. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty.
2. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise seznam obsahující:
a)
typy institucí schválených jednat jako ručitelé a za tímto účelem stanovené požadavky;
b)
typy jistot přijatých podle čl. 51 odst. 2 a za tímto účelem stanovené požadavky.
KAPITOLA VI
TRANSPARENTNOST
Článek 57
Obsah zveřejněných údajů
1. Údaje uvedené v čl. 111 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnují:
a)
rozpis částek plateb uvedených v písmenu c) uvedeného článku pro každé jednotlivé opatření vyjmenované v příloze XIII tohoto nařízení, a dále součet těchto částek, které každý příjemce obdržel v daném rozpočtovém roce;
b)
popis opatření financovaných fondy, jak jsou uvedena v písmenu d) uvedeného článku a vyjmenována v příloze XIII tohoto nařízení, včetně povahy a cíle každého opatření.
2. Částky uvedené v odstavci 1 jsou vyjádřeny v eurech v členských státech, které přijaly euro, a v národní měně v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou zveřejnit podrobnější informace, než je stanoveno v odstavcích 1 a 2, aniž by tím byla dotčena nezbytná ochrana soukromí.
Článek 58
Zveřejňování údajů o obci
Pokud informace, které mají být zveřejněny pro účely čl. 112 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, by vzhledem k omezenému počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci umožnily identifikaci jednotlivého příjemce, který je fyzickou osobou, zveřejní dotčené členské státy jako informaci pro účely čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. b) uvedeného nařízení nejbližší větší správní subjekt, jehož je obec součástí.
Článek 59
Forma a datum zveřejnění
1. Údaje, které mají být zveřejněny na zvláštních stránkách, uvedené v čl. 111 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 se zpřístupní formou vyhledávače, který uživatelům umožňuje vyhledávat příjemce podle jména nebo obce podle článku 58 tohoto nařízení, nebo podle obdržených částek nebo opatření nebo podle jejich kombinace a získat všechny náležité informace jako jednotný soubor údajů. Tyto informace jsou poskytovány v úředním jazyce či úředních jazycích členského státu a/nebo v jednom ze tří pracovních jazyků Komise.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se zveřejní do 31. května každého roku pro předchozí rozpočtový rok.
3. V souladu s uvedeným článkem zůstávají dané údaje na internetové stránce přístupné dva roky od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 60
Údaje o příjemcích
Údaje o příjemcích uvedené v článku 113 nařízení (EU) č. 1306/2013 se poskytnou příjemcům tak, že se začlení do formulářů žádostí o získání finančních prostředků z fondů, nebo v okamžiku, kdy jsou tyto údaje shromažďovány.
Pokud jde o údaje týkající se plateb přijatých v rozpočtových rocích 2014 a 2015, informace se odchylně od prvého pododstavce poskytne alespoň dva měsíce před datem zveřejnění.
Článek 61
Zveřejňování prahových hodnot režimu pro malé zemědělce
Částky oznámené členskými státy v souladu s čl. 112 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1306/2013 se zveřejní na internetových stránkách Unie uvedených v čl. 62 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 62
Spolupráce mezi Komisí a členskými státy
1. Komise zřídí a udržuje internetovou stránku Unie pod svou centrální internetovou adresou, včetně odkazů na internetové stránky členských států. Komise poskytuje aktualizované internetové odkazy podle informací zaslaných členskými státy.
2. Členské státy Komisi zasílají internetové adresy svých internetových stránek, jakmile byly zřízeny, a zasílají také jakékoliv následující změny mající vliv na přístupnost jejich internetové stránky z internetových stránek Unie.
3. Členské státy jmenují orgány příslušné pro zřízení a údržbu internetových stránek stanovených čl. 59 odst. 1. Informují Komisi o názvu a podrobné adrese tohoto orgánu.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Zrušení
Nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 se zrušují.
Nařízení (ES) č. 259/2008 se však i nadále použije pro platby za rozpočtový rok 2013. Odchylně od čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení zůstávají informace v něm uvedené na internetové stránce přístupné po dobu jednoho roku od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Avšak
a)
článek 10 se použije pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy od 16. října 2014;
b)
články 34 až 40 se použijí od 1. ledna 2015. Lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 se však nevztahují na šetření v rámci postupu pro schvalování souladu, u nichž bylo oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 odesláno před 1. lednem 2015;
c)
kapitola VI se nevztahuje na platby uskutečněné počínaje rozpočtovým rokem 2014;
d)
informace předávané členskými státy v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 se poskytují počínaje rozpočtovým rokem 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. srpna 2014.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 908/2014
оd 6. kolovoza 2014.
o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanje i drugih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, pravila o kontroli, jamstava i transparentnosti
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (1), a posebno njezin članak 8. stavak 2., članak 9. stavak 2., članak 23., članak 36. stavak 6., članak 46. stavke 5. i 6., članak 50. stavak 2., članak 53. stavak 1., članak 57. stavak 2., članak 62. stavak 2., članak 66. stavak 4., članke 88., 104. i 114.,
budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 1306/2013 utvrđuju se osnovna pravila o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike, uključujući i ona o akreditiranju agencija za plaćanja i koordinacijskih tijela, financijskom upravljanju i postupcima poravnanja računa, sustavima kontrole i kaznama uključujući kontrolu transakcija, jamstva i transparentnost. Kako bi se osigurali neometano funkcioniranje i ujednačena primjena novog pravnog okvira uspostavljenog tom Uredbom, Komisija je ovlaštena donijeti određena pravila u tim područjima. Nova bi pravila trebala zamijeniti odgovarajuće odredbe uredaba Komisije (EZ) br. 601/94 (2), (EZ) br. 4/2004 (3), (EZ) br. 883/2006 (4), (EZ) br. 884/2006 (5), (EZ) br. 885/2006 (6), (EZ) br. 259/2008 (7) i Provedbene uredbe (EU) br. 282/2012 (8). Uredbe (EZ) br. 883/2006, (EZ) br. 884/2006, (EZ) br. 885/2006 i Provedbena uredba (EU) br. 282/2012 stavljene su izvan snage Delegiranom uredbom Komisije (EU) br. 907/2014 (9). Radi jasnoće i pravne sigurnosti uredbe (EZ) br. 601/94, (EZ) br. 4/2004 i (EZ) br. 259/2008 potrebno je staviti izvan snage ovom Uredbom.
(2)
Države članice trebale bi akreditirati agencije za plaćanja samo ako one udovoljavaju određenim minimalnim kriterijima koji su uspostavljeni na razini Unije, kako je navedeno u članku 1. stavku 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014. Ti su akreditacijski kriteriji navedeni u Prilogu I. Delegiranoj uredbi (EU) br. 907/2014. Potrebno je utvrditi pravila o izdavanju, preispitivanju i povlačenju akreditacije agencija za plaćanja i koordinacijskih tijela.
(3)
Države članice trebale bi držati svoje agencije za plaćanja pod stalnim nadzorom. Trebale bi uspostaviti sustav razmjene informacija radi izvješćivanja i obavješćivanja nadležnih tijela o slučajevima sumnje na nepoštovanje akreditacijskih kriterija. Potrebno je uvesti postupak kojim će države članice rješavati takve slučajeve i on bi trebao uključivati obvezu sastavljanja plana za uklanjanje utvrđenih nedostataka u utvrđenom roku. U pogledu rashoda koje su ostvarile agencije za plaćanja čije je akreditacije njihova država članica zadržala unatoč tome što nisu uspjele provesti takav plan u utvrđenom roku, Komisija bi trebala imati mogućnost odlučiti rješavati nedostatke u okviru postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
(4)
U skladu s člankom 7. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 odgovorne osobe akreditiranih agencija za plaćanja obvezne su sastaviti izjavu o upravljanju što se tiče cjelovitosti, točnosti i istinitosti financijskih izvješća i pravilnog funkcioniranja sustava unutarnje kontrole te o zakonitosti i pravilnosti predmetnih transakcija. Potrebno je utvrditi pravila o sadržaju i obliku tih izjava o upravljanju.
(5)
Potrebno je utvrditi pravila o funkcioniranju koordinacijskih tijela iz članka 7. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te zadaće tijela za ovjeravanje iz članka 9. te Uredbe. Osim toga, kako bi se osiguralo da su potvrde i izvješća koja sastavljaju tijela za ovjeravanje od pomoći Komisiji u postupku poravnanja računa, potrebno je detaljno odrediti njihov sadržaj.
(6)
Kako bi se osiguralo pravilno upravljanje odobrenim sredstvima u proračunu Unije za Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj (EPFRR) („fondovi”), agencije za plaćanja trebale bi voditi odvojene račune koji se odnose isključivo na plaćanja i namjenske prihode na teret i u korist svakog od tih fondova. U tu bi svrhu u knjigama agencija za plaćanja trebalo za svaki od fondova biti jasno prikazani ostvareni rashodi i namjenski prihodi u skladu s člankom 4. stavkom 1., člankom 5. i člankom 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te bi trebalo omogućiti da takvi rashodi i prihodi budu povezani sa sredstvima koja su im stavljena na raspolaganje iz proračuna Unije.
(7)
Zajednička poljoprivredna politika financira se u eurima, ali se državama članicama koje nisu prihvatile euro dopušta da izvršavaju plaćanja korisnicima u svojoj nacionalnoj valuti. Kako bi se omogućilo da svi rashodi i prihodi budu konsolidirani, nužno je odrediti da predmetne agencije za plaćanja moraju biti u mogućnosti pružiti podatke koji se odnose na rashode i prihode i u eurima i u valuti u kojoj je rashod nastao, a prihod bio primljen.
(8)
Rashodi sufinancirani iz proračuna Unije i nacionalnih proračuna kao potpora ruralnom razvoju u okviru EPFRR-a temelje se na programima raščlanjenima po mjerama, posebnim stopama doprinosa i područjima od značaja. U skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja te je rashode potrebno nadzirati i knjižiti na toj osnovi tako da se sve operacije mogu identificirati prema programu, mjeri, posebnoj stopi doprinosa i području od značaja. Time će se osigurati mogućnost provjere podudarnosti između ostvarenog rashoda i osiguranih financijskih sredstava. U tom bi kontekstu trebalo pobliže odrediti elemente koje agencije za plaćanja trebaju uzimati u obzir. Agencije za plaćanja posebno bi trebale jasno prikazati podrijetlo javnih sredstava i sredstava Unije u računima u odnosu na ostvareno financiranje. Osim toga, iznose koje korisnici moraju vratiti i iznose koji su vraćeni potrebno je identificirati i prikazati u odnosu na izvorne operacije.
(9)
Države članice mobiliziraju sredstva potrebna za financiranje rashoda EFJP-a iz članka 4. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 prije nego što Komisija financira te rashode u obliku mjesečnih nadoknada ostvarenih rashoda. Alternativno, države članice primaju predujam za rashode EPFRR-a koji se kasnije poravnava u okviru godišnjeg financijskog poravnanja računa u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Kako bi se osiguralo dobro upravljanje financijskim kretanjima, države članice trebale bi, za te mjesečne nadoknade, prikupljati informacije potrebne za dokazivanje cjelovitosti, točnosti i istinitosti ostvarenih rashoda te ih Komisiji staviti na raspolaganje čim se ostvare rashod i prihod ili ih slati Komisiji u redovitim razmacima. Države članice dostavljaju Komisiji informacije u razmacima prilagođenima metodi upravljanja pojedinog fonda. Dostavljanje informacija u takvim razmacima ne smije utjecati na obvezu država članica da sve informacije prikupljene u svrhu pravilnog nadzora rashoda daju na raspolaganje Komisiji radi provjere.
(10)
Općim obvezama agencija za plaćanja koje se odnose na vođenje računa obuhvaćeni su podaci potrebni za upravljanje i kontrolu sredstava Unije. Međutim, tim obvezama nisu obuhvaćeni zahtjevi u pogledu nadoknade rashoda i detalji koji moraju biti dostavljeni Komisiji kako bi se dobila takva nadoknada. Stoga bi bilo potrebno specificirati informacije i pojedinosti koje se odnose na rashode koje trebaju financirati fondovi, a koji se Komisiji trebaju slati u redovitim razmacima. Obavijesti o informacijama koje države članice šalju Komisiji moraju joj omogućiti da se poslanim informacijama koristi izravno i što je moguće učinkovitije za upravljanje računima fondova te odgovarajućim plaćanjima. Kako bi se postigao taj cilj, sve informacije koje se trebaju staviti na raspolaganje ili dostaviti između država članica i Komisije trebale bi biti poslane elektronički.
(11)
Prema članku 102. stavku 1. prvom podstavku točki (c) Uredbe (EU) br. 1306/2013, za mjere u vezi s operacijama koje financiraju fondovi, izjave o rashodima, koje su ujedno i zahtjevi za plaćanje, isto se tako moraju slati Komisiji uz priložene potrebne informacije. Kako bi se državama članicama i agencijama za plaćanja omogućilo da sastave te izjave o rashodima prema usklađenim pravilima te kako bi se Komisiji omogućilo da razmotri zahtjeve za plaćanje, potrebno je utvrditi uvjete pod kojima se taj rashod može uzeti u obzir u okviru proračuna EFJP-a odnosno EPFRR-a. Tim bi se uvjetima trebala utvrditi pravila koja se primjenjuju na knjiženje rashoda i prihoda, osobito na namjenski prihod i bilo kakve ispravke koji se trebaju učiniti, i na njihovu stvarnu prijavu.
(12)
Ako na temelju izjava o rashodima zaprimljenih od država članica u okviru EFJP-a ukupni iznos unaprijed preuzetih obveza koji se može odobriti na temelju članka 170. stavka 3. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (10) premašuje 75 % odobrenih sredstava za tekuću financijsku godinu, Komisija mora smanjiti te iznose. U skladu s načelom dobrog financijskog upravljanja, to se smanjenje mora proporcionalno raspodijeliti na sve države članice, na temelju izjava o rashodima zaprimljenih od njih. Kako bi se među državama članicama pravedno rasporedila raspoloživa odobrena sredstva, potrebno je predvidjeti da se mjesečna plaćanja iz EFJP-a smanje za postotak izjava o rashodima koje podnosi svaka država članica, utvrđenima za svako poglavlje te da Komisija odlukama preraspodijeli iznos koji nije iskorišten u određenom mjesecu na sljedeća mjesečna plaćanja.
(13)
Nakon odobrenja mjesečnih plaćanja Komisija bi trebala staviti na raspolaganje državama članicama sredstva potrebna za pokriće rashoda koje trebaju financirati fondovi, u skladu s praktičnim rješenjima i uvjetima utvrđenima na temelju informacija koje su države članice dostavile Komisiji i računalnim sustavima koje je uspostavila Komisija.
(14)
Da bi se agencijama za plaćanja nadoknadili rashodi javnih intervencija, uvjet je da u svoje izjave o rashodima uključe vrijednosti i iznose uknjižene u mjesecu koji slijedi nakon mjeseca na koji se odnose operacije javnog skladištenja. Kako bi se osiguralo neometano odvijanje postupka nadoknade, potrebno je odrediti način na koji će se takve informacije, koje su potrebne za izračun troškova i rashoda, dostavljati Komisiji.
(15)
U skladu s člankom 3. stavkom 3. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 računovodstvom javnih interventnih zaliha mora se omogućiti utvrđivanje isplaćenog iznosa financiranja Unije i stanja interventnih zaliha. U tom cilju agencije za plaćanja trebale bi voditi odvojene evidencije zaliha i financijskih računa, koje sadržavaju elemente potrebne za praćenje zaliha i osiguranje financijskog upravljanja rashodima i prihodima nastalima mjerama za javnu intervenciju.
(16)
U pogledu mjera javnog interventnog skladištenja agencije za plaćanja trebaju knjižiti elemente koji se odnose na količine, vrijednosti i određene prosjeke. Međutim, postoje određene okolnosti u kojima određene operacije i rashode nije potrebno knjižiti ili ih je potrebno knjižiti u skladu s posebnim pravilima. Kako bi se osiguralo jednako postupanje i zaštitili financijski interesi Unije, trebalo bi pobliže odrediti takve okolnosti, uključujući, gdje je primjenjivo, način knjiženja operacija i rashoda.
(17)
Datum kada se različiti elementi rashoda i prihoda nastalih javnim interventnim mjerama skladištenja knjiže ovisi o vrsti mjere na koju se odnose i može se odrediti primjenjujući sektorsko poljoprivredno zakonodavstvo. U tom je kontekstu potrebno donijeti opće pravilo koje određuje različite elemente koji se knjiže na dan kada je fizička operacija izvršena kao rezultat interventne mjere, i koje određuje posebne slučajeve koje je potrebno uzeti u obzir.
(18)
U interesu dobrog financijskog upravljanja države članice trebale bi Komisiji dostaviti predviđanja iznosa koje EPFRR još treba financirati za poljoprivrednu financijsku godinu i procjene zahtjeva za financiranje za sljedeću financijsku godinu. Te je informacije potrebno poslati Komisiji na vrijeme kako bi joj se omogućilo da ispuni svoje obveze, a u svakom slučaju dva puta godišnje, najkasnije 31. siječnja i 31. kolovoza svake godine.
(19)
U skladu s člankom 36. stavkom 6. Uredbe (EU) br. 1306/2013 moraju se utvrditi rokovi za sastavljanje izjava o rashodima za operacije u okviru EPFRR-a. S obzirom na specifična obilježja računovodstvenih pravila koja vrijede za EPFRR, upotreba pretfinanciranja i financiranja mjera po kalendarskim godinama, potrebno je osigurati da ovaj rashod bude prijavljen u vremenskim razmacima prilagođenima tim specifičnim uvjetima.
(20)
Razmjena informacija i dokumentacije između država članica i Komisije te pružanje i dostavljanje Komisiji informacija iz država članica općenito se obavljaju elektronički. Kako bi se poboljšao način na koji se postupa s takvim razmjenama informacija u okviru fondova te proširila njihova upotreba, uspostavljeni su informacijski sustavi u skladu s Uredbom (EZ) br. 883/2006. Te je sustave potrebno i dalje primjenjivati te nastaviti provoditi nakon obavješćivanja država članica preko Odbora za poljoprivredne fondove.
(21)
Uvjete pod kojima ti informacijski sustavi obrađuju informacije te oblik i sadržaj dokumenata koji moraju biti dostavljeni prema Uredbi (EU) br. 1306/2013 treba često prilagođavati u skladu s promjenama važećih pravila ili zahtjeva u pogledu upravljanja. Potrebno je utvrditi i jedinstvena pravila o prikazu odgovarajućih dokumenata koje trebaju dostavljati države članice. Kako bi se postigli ti ciljevi i pojednostavnili postupci te osiguralo da predmetni informacijski sustavi budu brzo operativni, oblik i sadržaj dokumenata trebao bi biti određen na temelju standardiziranih predložaka i protokola koje bi Komisija trebala prilagoditi i ažurirati nakon obavješćivanja Odbora za poljoprivredne fondove.
(22)
U skladu s člankom 58. Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice odgovorne su, preko svojih agencija za plaćanja, za upravljanje rashodima u okviru fondova i za njihovu kontrolu. Podaci o financijskim poslovima stoga bi se trebali dostaviti ili unijeti u informacijske sustave te ažurirati pod odgovornošću agencija za plaćanja od strane samih agencija za plaćanja ili od strane tijela kojem je ta funkcija povjerena, a prema potrebi putem ovlaštenog koordinacijskog tijela.
(23)
Određeni dokumenti ili izjave predviđeni člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013 ili akti Komisije doneseni u svrhe tog članka zahtijevaju potpis ovlaštene osobe ili odobrenje osobe u jednoj ili više faza predmetnog postupka. U takvim slučajevima informacijski sustavi uspostavljeni za dostavu tih dokumenata trebali bi omogućavati nedvojbenu identifikaciju svake osobe i pružiti razumno jamstvo da se sadržaj dokumenata, uključujući različite faze postupka, ne može izmijeniti. To osobito mora vrijediti u pogledu izjava o rashodima i izjave o upravljanju priložene uz godišnje financijske izvještaje navedene u članku 102. stavku 1. prvom podstavku točki (c) podtočki iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te dokumenata koji se u okviru tih postupaka dostavljaju elektronički.
(24)
U skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (e) Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice odgovorne su, preko svojih agencija za plaćanja, za osiguravanje povrata neopravdanih plaćanja plus kamata. Kako bi se osigurala učinkovita i pravilna primjena tih odredaba, primjereno je utvrditi usklađena pravila u pogledu kamata koje se primjenjuju na osiguravanje povrata neopravdanih plaćanja. Ne dovodeći u pitanje članak 54. stavak 3. prvi podstavak točke (a) i (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013, obveza država članica da osiguraju povrat neopravdano isplaćenih iznosa može se izvršiti na različite načine. Ne dovodeći u pitanje sve ostale mjere izvršavanja predviđene nacionalnim zakonodavstvom, učinkovit i troškovno primjeren način za povrat duga jest oduzimanje svih nepodmirenih iznosa od budućih plaćanja u korist dužnika, u trenutku kada je dug utvrđen u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Države članice trebale bi stoga biti obvezne primjenjivati tu metodu osiguranja povrata duga te je potrebno utvrditi zajedničke uvjete za njezinu primjenu.
(25)
Potrebno je utvrditi detaljne odredbe za postupak poravnanja računa iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i postupak potvrde o sukladnosti iz članka 52. navedene Uredbe, uključujući i mehanizam kojim se nastali iznosi oduzimaju od jednog od sljedećih plaćanja koja Komisija izvršava prema državama članicama ili, ovisno o slučaju, dodaju tim plaćanjima.
(26)
U pogledu postupka poravnanja računa predviđenog člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013 potrebno je detaljno odrediti sadržaj godišnjeg financijskog izvještaja agencija za plaćanja te utvrditi datum dostavljanja navedenih izvještaja i ostalih odgovarajućih dokumenata Komisiji. Također je potrebno jasno odrediti razdoblje tijekom kojeg agencije za plaćanja moraju čuvati popratnu dokumentaciju o svim rashodima i namjenskim prihodima na raspolaganju Komisiji. Nadalje, potrebno je navesti da Komisija utvrđuje oblik i sadržaj računovodstvenih podataka koje joj agencije za plaćanja moraju proslijediti.
(27)
Kako bi se osiguralo da u uobičajenim slučajevima postupak potvrde o sukladnosti bude okončan u razumnom roku, primjereno je utvrditi konkretne rokove za različite faze postupka, koje trebaju poštovati Komisija i države članice. Međutim, Komisija bi ipak trebala moći produljiti te rokove ako je takvo produljenje potrebno zbog složenosti slučaja koji se istražuje. Postupak potvrde o sukladnosti trebao bi državama članicama davati pravo na kontradiktorni postupak i pravilno procijeniti informacije potrebne za ocjenu rizika na fondove.
(28)
U skladu s člankom 59. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice moraju osigurati najmanju razinu provjera na licu mjesta za učinkovito upravljanje rizikom. Međutim, državama članicama dopušteno je da u okviru nadležnosti smanje najmanju razinu tih provjera na licu mjesta ako se utvrdi da sustavi upravljanja i kontrole funkcioniraju pravilno, a stope pogrešaka ostanu na prihvatljivoj razini. Iako potrebne najmanje razine provjera na licu mjesta trebaju biti propisane sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom, potrebno je utvrditi horizontalna pravila o mogućem smanjenju najmanje razine provjera na licu mjesta koja će se primjenjivati na sve mjere financirane sredstvima fondova te primjenjive uvjete. Osim tih horizontalnih pravila, sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom mogu se predvidjeti i dodatna pravila.
(29)
Isto tako, primjerno je utvrditi pravila o kontroli transakcija iz članka 80. Uredbe (EU) br. 1306/2013 koju provode države članice, posebno u pogledu odabira poduzeća, omjera i kalendara kontrole.
(30)
U skladu s glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013, koje se odnosi na kontrolu transakcija, države članice moraju slati Komisiji niz komunikacija. Budući da se standardizacijom oblika i sadržaja tih komunikacija olakšava njihova uporaba i osigurava ujednačen pristup, primjereno je donijeti detaljna pravila o njihovu obliku i sadržaju. Nadalje, potrebno je utvrditi pravila o čuvanju trgovinskih dokumenata, o zajedničkim djelovanjima koja uključuju uzajamnu pomoć iz članka 83. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te o posebnim odjelima iz članka 85. te Uredbe.
(31)
Delegiranom uredbom (EU) br. 907/2014 utvrđuju se pravila kojima se dopunjuje pravni okvir o sredstvima osiguranja, posebno u pogledu obveznog polaganja sredstava osiguranja, uvjeta koji se primjenjuju na sredstva osiguranja te pravila o polaganju, vraćanju i zapljeni sredstava osiguranja. Kako bi se osigurala usklađena primjena tih pravila, potrebno je utvrditi odredbe o obliku i postupcima za polaganje i vraćanje sredstava osiguranja te o razmjeni informacija i komunikacija koje se moraju slati u tu svrhu.
(32)
U skladu s glavom VII. poglavljem IV. Uredbe (EU) br. 1306/2013, koje se odnosi na transparentnost, od država članica zahtijeva se godišnja objava korisnika fondova te, među ostalim, iznosa koje je pojedini korisnik primio iz svakog od tih fondova. U tu svrhu i u skladu s člankom 111. Uredbe (EU) br. 1306/2013 potrebno je utvrditi oblik te objave. Ta objava ne smije prelaziti ono što je potrebno za postizanje postavljenih ciljeva transparentnosti.
(33)
Objava bi trebala biti u skladu s podacima iz poslovnih knjiga i evidencija agencija za plaćanja i trebala bi se odnositi na plaćanja primljena prethodne financijske godine. Te je podatke potrebno predstaviti javnosti do 31. svibnja, i to na jasan, usklađen i pregledan način.
(34)
U skladu s člankom 111. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) Uredbe (EU) br. 1306/2013 potrebno je objaviti iznose plaćanja koji odgovaraju svakoj mjeri koju financiraju fondovi, koje je primio korisnik. Međutim, kako bi se osiguralo poštovanje obveze utvrđene u članku 112. te Uredbe, potrebno je utvrditi i pragove ispod kojih se neće objavljivati ime korisnika.
(35)
U skladu s člankom 111. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 u objavi korisnika fondova potrebno je navesti općinu u kojoj korisnik ima boravište ili u kojoj je registriran. Taj bi podatak trebao biti dostupan i kad je riječ o korisnicima koji su fizičke osobe, a čija se imena ne smiju objaviti u skladu s člankom 112. te Uredbe. Međutim, ako bi zbog ograničenog broja korisnika koji imaju boravište ili su registrirani u određenoj općini objavljivanje općine omogućilo prepoznavanje identiteta korisnika koji je fizička osoba, potrebno je utvrditi odredbe kojima će se izbjeći nerazmjerno i nepotrebno narušavanje privatnosti.
(36)
Objava podataka trebala bi se provoditi internetom u obliku tražilice kojom se osigurava da šira javnost dobije uvid u podatke. Tražilicom bi se trebalo omogućiti traženje podataka na temelju određenih kriterija, a rezultati pretrage trebali bi se prikazivati u lako dostupnom obliku.
(37)
Kako bi se postupilo sukladno zahtjevima zaštite podataka, korisnike fondova potrebno je obavijestiti o objavi njihovih podataka prije objave. Korisnike je o tome potrebno obavijestiti na obrascima zahtjeva za potporu ili u trenutku prikupljanja podataka. U odnosu na rashode nastale u financijskim godinama 2014. i 2015., ako korisnike nije moguće obavijestiti u trenutku prikupljanja osobnih podataka, ipak ih je potrebno obavijestiti u razumnom roku prije stvarne objave.
(38)
Kako bi se javnosti olakšao pristup objavljenim podacima, države članice trebale bi uspostaviti internetske stranice na kojima se objavljuju podaci o korisnicima fondova i pragovi iz članka 112. Uredbe (EU) br. 1306/2013. S obzirom na različite organizacijske strukture u državama članicama, one bi same trebale odrediti koje je tijelo nadležno za uspostavljanje i održavanje jedinstvene internetske stranice te za objavu podataka. Komisija bi trebala uspostaviti internetsku stranicu koja sadržava poveznice na internetske stranice država članica.
(39)
Članak 10. ove Uredbe trebao bi se na nastale rashode i namjenske prihode koje su države članice primile primjenjivati od 16. listopada 2014. kako bi se osigurao kontinuitet izvješćivanja u istoj financijskoj godini.
(40)
Kako bi se osiguralo dosljedno postupanje u pogledu postupaka potvrde o sukladnosti koji su u tijeku, rokovi, kako su utvrđeni člankom 34. stavcima 3. i 4. ove Uredbe, ne bi se trebali primjenjivati na one postupke za koje su podaci u skladu s člankom 11. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006 dostavljeni do 1. siječnja 2015.
(41)
Budući da se glava VII. poglavlje IV. Uredbe (EU) br. 1306/2013, koje se odnosi na transparentnost, primjenjuje na plaćanja izvršena od financijske godine 2014. nadalje, odgovarajuće odredbe ove Uredbe potrebno je primjenjivati na ta plaćanja.
(42)
Kako bi se državama članicama omogućilo dovoljno vremena za provedbu, podatke prenesene u skladu s Prilogom II. stupcima V1 i V2 trebalo bi dostaviti počevši od financijske godine 2016.
(43)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za poljoprivredne fondove,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
AGENCIJE ZA PLAĆANJA I DRUGA TIJELA
Članak 1.
Postupak za akreditaciju agencija za plaćanja
1. Države članice imenuju tijelo na razini ministarstva nadležno za:
(a)
izdavanje, preispitivanje i oduzimanje akreditacije agencijama za plaćanja;
(b)
izvršavanje zadaća dodijeljenih nadležnom tijelu u skladu s ovim poglavljem.
2. Na temelju provjere ispunjavanja akreditacijskih kriterija iz članka 1. stavka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 („akreditacijski kriteriji”) nadležno tijelo formalnim aktom odlučuje o izdavanju ili, nakon preispitivanja, oduzimanju akreditacije agenciji za plaćanje. Nadležno tijelo bez odgađanja obavješćuje Komisiju o izdanim i oduzetim akreditacijama.
3. Nadležno tijelo imenuje revizorsko tijelo koje provodi provjeru prije dodjele akreditacije (kontrolu prije akreditacije). Revizorsko tijelo jest revizorsko nadležno tijelo ili druga javna ili privatna organizacija ili organizacijska jedinica nadležnog tijela koja ima potrebnu stručnost, vještine i sposobnosti za provođenje revizija. Revizorsko tijelo neovisno je od agencije za plaćanja koja se akreditira.
Provjerom (kontrolom prije akreditacije) koju treba provesti revizorsko tijelo posebno se provjeravaju:
(a)
uspostavljeni postupci i sustavi za odobravanje i izvršavanje plaćanja;
(b)
raspodjela dužnosti i prikladnost unutarnje i vanjske kontrole u pogledu transakcija koje se financiraju iz Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR), dalje u tekstu „fondovi”;
(c)
u kojoj su mjeri uspostavljeni postupci i sustavi prikladni za očuvanje sigurnosti proračuna Unije, uključujući mjere za suzbijanje prijevara koje se temelje na analizi rizika;
(d)
sigurnost informacijskih sustava;
(e)
vođenje računovodstvenih knjiga.
Revizorsko tijelo sastavlja izvješće u kojemu detaljno opisuje obavljeni revizijski posao te navodi rezultate revizije i ocjenu o tome ispunjava li agencija za plaćanja akreditacijske kriterije. Izvješće se dostavlja nadležnom tijelu koje potom izdaje akt o akreditaciji ako se uvjeri da agencija za plaćanja ispunjava akreditacijske kriterije.
4. Ako nadležno tijelo smatra da agencija za plaćanja ne ispunjava akreditacijske kriterije, obavješćuje agenciju za plaćanja o posebnim uvjetima koje mora ispuniti prije nego što joj se odobri akreditacija.
Dok se ne provedu potrebne promjene kako bi se ispunili ti posebni uvjeti, akreditacija se može odobriti privremeno za razdoblje koje se utvrđuje uzimajući u obzir ozbiljnost identificiranih problema i koje ne prelazi 12 mjeseci. U opravdanim slučajevima Komisija može na zahtjev predmetne države članice odobriti produljenje navedenog razdoblja.
5. Podaci predviđeni člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 dostavljaju se odmah nakon što je agencija za plaćanja prvi put akreditirana, a u svakom slučaju prije nego što se rashodi koje je ona ostvarila terete na račun fondova. Zajedno s navedenim podacima dostavljaju se izjave i dokumenti o:
(a)
odgovornostima agencije za plaćanja;
(b)
raspodjeli odgovornosti među odjelima agencije za plaćanja;
(c)
odnosu agencije za plaćanja s ostalim javnim ili privatnim tijelima koja su odgovorna za provedbu mjera za koje agencija za plaćanja tereti rashode na račun fondova;
(d)
postupcima zaprimanja, provjere i potvrde valjanosti zahtjeva korisnika te postupcima odobravanja, plaćanja i pravdanja rashoda;
(e)
odredbama o sigurnosti informacijskih sustava;
(f)
izvješću o kontroli prije akreditacije koju je provelo revizorsko tijelo iz stavka 3.
6. Komisija obavješćuje Odbor za poljoprivredne fondove o agencijama za plaćanja akreditiranima u svakoj državi članici.
Članak 2.
Kontrola akreditacije
1. Nadležno tijelo drži agencije za plaćanja koje su u njegovoj nadležnosti pod stalnim nadzorom, ponajprije na temelju potvrda i izvješća koje sastavlja tijelo za ovjeravanje iz članka 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te prati sve utvrđene nedostatke.
Svake tri godine nadležno tijelo pisano izvješćuje Komisiju o nadzoru agencija za plaćanja i praćenju njihovih aktivnosti. U izvješću se navodi analiza ispunjavaju li agencije za plaćanja trajno akreditacijske kriterije te sažetak mjera poduzetih radi ispravljanja nedostataka. Nadležno tijelo potvrđuje ispunjava li agencija za plaćanja koja je u njegovoj nadležnosti i nadalje akreditacijske kriterije.
2. Države članice uspostavljaju sustav koji osigurava da se svaka informacija koja ukazuje na činjenicu da neka agencija za plaćanja ne ispunjava akreditacijske kriterije bez odgode dostavlja nadležnom tijelu.
3. Ako nadležno tijelo utvrdi da je akreditirana agencija za plaćanja prestala ispunjavati jedan ili više akreditacijskih kriterija tako da to može utjecati na njezinu sposobnost izvršavanja zadaća utvrđenih člankom 1. stavkom 1. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014, nadležno tijelo bez odgađanja određuje uvjetnu akreditaciju agencije za plaćanja. Sastavlja plan koji sadržava mjere i rokove za ispravljanje utvrđenih nedostataka u razdoblju koje se utvrđuje u skladu s ozbiljnošću problema, a koje nije dulje od 12 mjeseci od dana određivanja uvjetne akreditacije. U opravdanim slučajevima Komisija može na zahtjev predmetne države članice odobriti produljenje navedenog razdoblja.
4. Nadležno tijelo obavješćuje Komisiju o svojoj odluci da agenciji za plaćanja odredi uvjetnu akreditaciju, o planu izrađenom u skladu sa stavkom 3. te potom o napretku u provedbi takvih planova.
5. U slučaju oduzimanja akreditacije nadležno tijelo bez odgode akreditira drugu agenciju za plaćanja koja ispunjava uvjete utvrđene u članku 7. stavku 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kako bi se osigurale nesmetane isplate korisnicima.
6. Ako Komisija utvrdi da nadležno tijelo nije ispunilo obvezu izrade plana ispravljanja nedostataka u skladu sa stavkom 3. ili da je agencija za plaćanja i dalje akreditirana unatoč tome što nije u potpunosti provela takav plan u utvrđenom roku, zahtijevat će od nadležnog tijela da toj agenciji za plaćanja oduzme akreditaciju, osim ako se izvrše potrebne promjene u roku koji Komisija odredi ovisno o težini problema. U takvoj situaciji Komisija može odlučiti riješiti nedostatke uz okviru postupka potvrde o sukladnosti u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 3.
Izjava o upravljanju
1. Izjava o upravljanju iz članka 7. stavka 3. prvog podstavka točke (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se pravovremeno kako bi tijelo za ovjeravanje moglo dati mišljenje iz članka 9. stavka 1. te Uredbe.
Izjava o upravljanju sastavlja se u obliku koji je naveden u Prilogu I. ovoj Uredbi i može sadržavati rezerve koje određuju opseg potencijalnog financijskog učinka. U slučaju da se izražavaju rezerve, izjava sadržava akcijski plan za otklanjanje nedostataka i točno određen vremenski okvir za njegovu provedbu.
2. Izjava o upravljanju temelji se na učinkovitom nadzoru sustava upravljanja i kontrole tijekom cijele godine.
Članak 4.
Koordinacijsko tijelo
1. Koordinacijsko tijelo iz članka 7. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013 jedini je sugovornik Komisije za predmetnu državu članicu za sva pitanja koja se odnose na fondove u pogledu:
(a)
širenja informacija i smjernica koje se odnose na zadaće i poslovanje agencija za plaćanja onim agencijama za plaćanja i tijelima koji su odgovorni za provedbu tih smjernica kao i promicanje njihove usklađene primjene;
(b)
dostavljanja Komisiji informacija iz članaka 7. i 102. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(c)
dostupnosti Komisiji cjelokupne evidencije svih računovodstvenih podataka potrebnih za potrebe statistike i kontrole.
2. Agencija za plaćanja može imati ulogu koordinacijskog tijela pod uvjetom da su te dvije funkcije odvojene.
3. U izvršavanju svojih zadaća koordinacijsko tijelo može, u skladu s nacionalnim postupcima, upućivati zahtjeve ostalim upravnim tijelima ili odjelima, osobito onima koji posjeduju stručno znanje i iskustvo na računovodstvenom i tehničkom području.
4. Povjerljivost, cjelovitost i dostupnost svih elektroničkih podataka koje pohranjuje koordinacijsko tijelo osiguravaju se mjerama koje su prilagođene administrativnoj strukturi, kadrovskoj strukturi i tehnološkom okruženju svakog pojedinog koordinacijskog tijela. Financijska i tehnološka nastojanja moraju biti razmjerna stvarno nastalim rizicima.
5. Podaci predviđeni člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013 dostavljaju se odmah nakon što je koordinacijsko tijelo prvi put akreditirano, a u svakom slučaju prije nego što se rashodi za koje je ono odgovorno terete na račun fondova. Podaci se dostavljaju zajedno s dokumentom o akreditaciji tijela te s informacijama o administrativnim i računovodstvenim uvjetima te uvjetima unutarnje kontrole njegova poslovanja.
Članak 5.
Ovjeravanje
1. Nadležno tijelo imenuje tijelo za ovjeravanje predviđeno člankom 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Tijelo za ovjeravanje organizira svoj posao na djelotvoran i učinkovit način te provodi provjere unutar odgovarajućeg vremenskog okvira uzimajući u obzir vrstu i vrijeme transakcija za predmetnu financijsku godinu.
3. Mišljenje koje treba dati tijelo za ovjeravanje u skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se svake godine.
To se mišljenje temelji na reviziji koja treba biti provedena u skladu s člancima 6. i 7. ove Uredbe.
4. Tijelo za ovjeravanje sastavlja izvješće o svojim nalazima. Izvješćem su obuhvaćene delegirane zadaće. U izvješću se navodi, za razdoblje koje je njime obuhvaćeno:
(a)
ispunjava li agencija za plaćanja akreditacijske kriterije;
(b)
daju li postupci agencije za plaćanja uvjerljiva jamstva da su rashodi kojima se terete fondovi provedeni u skladu s pravilima Unije, čime se osigurava da su glavne transakcije zakonite i pravile te da se postupilo u skladu s preporukama u vezi s poboljšanjem, ako ih je bilo;
(c)
je li godišnji financijski izvještaj iz članka 29. ove Uredbe u skladu s računovodstvenim knjigama i evidencijama agencije za plaćanja;
(d)
jesu li izjave o rashodima i interventnim postupcima pravilan, potpun i točan zapis transakcija koje se terete na račun fondova;
(e)
jesu li financijski interesi Unije pravilno zaštićeni u pogledu isplaćenih predujmova, primljenih jamstava, interventnih zaliha i naplate potraživanja.
Izvješće sadržava informacije o broju i kvalifikacijama osoblja koje provodi reviziju, o obavljenom poslu, broju provjerenih transakcija, razini stečene materijalnosti i povjerenja, uočenim slabostima i preporukama za poboljšanje te o djelovanju tijela za ovjeravanje i drugih unutarnjih i vanjskih tijela revizije agencije za plaćanja, koja daju cjelokupna ili djelomična jamstva tijelu za ovjeravanje o pitanjima o kojima izvješćuje.
Članak 6.
Revizijska načela
1. Revizija za potrebe ovjeravanja provodi se u skladu s međunarodno prihvaćenim revizijskim standardima.
2. Tijelo za ovjeravanje priprema strategiju revizije u kojoj se utvrđuju djelokrug, vremenski raspored i usmjerenost revizije za potrebe ovjeravanje, revizijske metode i metodologija uzorkovanja. Za svaku financijsku godinu za koju se provodi revizija izrađuje se plan revizije na temelju procijenjenog revizijskog rizika. Tijelo za ovjeravanje dostavlja Komisiji na zahtjev strategiju i plan revizije.
3. Razumna razina revizijskog uvjerenja koje je potrebno steći revizijskim testiranjem stječe se ocjenjivanjem sustava kontrola, što uključuje testiranje sukladnosti i dokazno testiranje rashoda, koje se sastoji od testova detalja i analitičkih postupaka.
4. Komisija sastavlja smjernice u kojima se posebno:
(a)
daju dodatna pojašnjenja i smjernice u pogledu revizije za ovjeravanje koju je potrebno provesti;
(b)
utvrđuje razumna razina revizijskog uvjerenja koje je potrebno steći revizijskim testiranjem.
Članak 7.
Revizijske metode
1. Revizijske metode bitne za reviziju koja se provodi za potrebe ovjeravanja definiraju se u strategiji revizije predviđenoj u članku 6. stavku 2.
2. Da bi se ostvarili ciljevi revizije i dalo mišljenje kako je navedeno u članku 9. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, revizijski postupci moraju uključivati revizije sustava, dokazno testiranje i provjeru usklađenosti financijskih izjava i izjava o upravljanju.
3. Dokaznim testiranjem rashoda obuhvaćena je provjera zakonitosti i pravilnosti predmetnih transakcija na razini krajnjih korisnika. U tu svrhu tijelo za ovjeravanje može pratiti agenciju za plaćanja pri provedbi provjera na licu mjesta na sekundarnoj razini. Tijelo za ovjeravanje ne smije pratiti agenciju za plaćanja pri provedbi početnih provjera na licu mjesta, osim u situacijama kad bi bilo fizički nemoguće ponovo provjeriti početnu kontrolu koju je provela agencija za plaćanja. U pogledu dokaznog testiranja tijela za ovjeravanje mogu primjenjivati integrirani pristup uzorkovanju.
4. Smjernicama iz članka 6. stavka 4. Komisija daje dodatne uvjete i upute za osmišljavanje revizijskih postupaka, integriranje uzorkovanja te planiranje i provođenje provjera transakcija na licu mjesta.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKO UPRAVLJANJE FONDOVIMA
ODJELJAK 1.
Opće odredbe
Članak 8.
Računovodstvo agencija za plaćanja
1. Svaka agencija za plaćanja vodi računovodstvo koje obuhvaća samo rashode i prihode navedene u članku 4. stavku 1., članku 5. i članku 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i korištenje sredstava koji su joj dani na raspolaganje radi pokrivanja odgovarajućih rashoda. To računovodstvo mora omogućiti razlikovanje i odvojeno pružanje financijskih podataka za EFJP i EPFRR.
2. Agencije za plaćanja država članica koje ne čine dio europodručja vode računovodstvo koje obuhvaća iznose izražene u valuti u kojima je rashod nastao, a prihod bio primljen. Međutim, kako bi se omogućilo konsolidiranje svih njihovih rashoda i prihoda, one moraju biti u mogućnosti pružiti odgovarajuće podatke u nacionalnim valutama i u eurima.
3. U pogledu EPFRR-a svaka agencija za plaćanja određena za program ruralnog razvoja vodi računovodstvo koje omogućuje identificiranje svih operacija za svaki program i svaku mjeru. Takvo računovodstvo osobito uključuje:
(a)
iznos javnog rashoda i iznos doprinosa Unije uplaćenog za svaku operaciju;
(b)
iznose koje korisnici moraju vratiti zbog otkrivene nepravilnosti ili nepažnje;
(c)
iznose koji su vraćeni, s naznakom izvorne operacije.
ODJELJAK 2.
Računovodstvo EFJP-a
Članak 9.
Pružanje informacija od strane država članica
Države članice prikupljaju i drže na raspolaganju za Komisiju informacije o ukupnom ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom svaki tjedan kako slijedi:
(a)
najkasnije do trećeg radnog dana svakog tjedna, informacije o ukupno ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom od početka mjeseca do kraja prethodnog tjedna;
(b)
najkasnije do trećeg radnog dana u mjesecu ako se jedan tjedan proteže kroz dva mjeseca, informacije o ukupnom ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom tijekom prethodnog mjeseca.
Članak 10.
Dostavljanje informacija od strane država članica
1. U skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkama i. i ii. Uredbe (EU) br. 1306/2013, države članice Komisiji elektronički šalju sljedeće informacije i dokumente, pod uvjetima utvrđenima u člancima 11. i 12. ove Uredbe:
(a)
najkasnije do trećeg radnog dana svakog mjeseca informacije o ukupno ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom tijekom prethodnog mjeseca, na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava, te bilo koje informacije koje pojašnjavaju svaku bitnu razliku između procjena sastavljenih u skladu sa stavkom 2. točkom (a) podtočkom iii. ovog članka i ostvarenih rashoda i primljenih namjenskih prihoda;
(b)
najkasnije do dvanaestog dana svakog mjeseca izjavu o rashodima iz članka 18. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Međutim, informacije o ostvarenom rashodu i namjenskom prihodu primljenom između 1. i 15. listopada šalju se do 27. listopada.
2. Izjava o rashodima iz stavka 1. točke (b) sastoji se od:
(a)
izjave koju sastavlja svaka agencija za plaćanje na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava, raščlanjene prema nomenklaturi proračuna Unije i prema vrsti rashoda i prihoda, na temelju detaljne nomenklature koja je na raspolaganju državama članicama, a koja obuhvaća:
i.
ostvareni rashod i namjenski prihod primljen tijekom prethodnog mjeseca;
ii.
ukupni ostvareni rashod i namjenski prihod primljen od početka financijske godine do kraja prethodnog mjeseca;
iii.
procjene rashoda i namjenskog prihoda koje obuhvaćaju, prema potrebi:
-
samo tekući mjesec i sljedeća dva mjeseca,
-
tekući mjesec, sljedeća dva mjeseca i do kraja financijske godine;
iv.
dodatne podatke, ako su potrebni;
(b)
sažetka, koji je sastavila predmetna država članica na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava. o podacima navedenima u točki (a) za sve agencije za plaćanja te države članice;
(c)
računa koji pokazuju rashode i prihode koji se odnose na javnu intervenciju, kako je navedeno u članku 19. stavku 2.
3. Svi financijski podaci koji se moraju dostaviti na temelju ovog članka iskazuju se u eurima.
Članak 11.
Opća pravila za izjave o rashodima i o namjenskim prihodima
1. Ne dovodeći u pitanje posebne odredbe o izjavama o rashodima i prihodima koji se odnose na javno skladištenje iz članka 12., rashod i namjenski prihod prijavljen od strane agencija za plaćanje u vezi s danim mjesecom odgovara stvarno izvršenim plaćanjima i primicima tijekom toga mjeseca.
Taj rashod i prihod knjiže se u računima EFJP-a u pogledu financijske godine N.
Međutim:
(a)
rashod koji se može platiti prije provedbe odredbe kojom se dopušta da ga u cijelosti ili djelomično snosi EFJP, može se prijaviti samo:
-
u odnosu na mjesec tijekom kojeg je predmetna odredba bila provedena,
ili
-
u odnosu na mjesec koji slijedi nakon provedbe te odredbe,
(b)
namjenski prihod koji država članica duguje Komisiji prijavljuje se u vezi s mjesecom tijekom kojega ističe rok za plaćanje odgovarajućih iznosa određen zakonodavstvom Unije;
(c)
Komisija izravno oduzima od ili dodaje ispravke, o kojima je odlučila na temelju poravnanja računa i potvrde o sukladnosti, mjesečnim plaćanjima navedenim, kako je prikladno, u članku 33. stavku 2. ili članku 34. stavku 8.. Međutim, države članice uključuju iznose koji odgovaraju tim ispravcima u izjave sastavljene za mjesec za koji su ispravci izvršeni.
2. Rashod i namjenski prihod uzimaju se u obzir na datum na koji je iznos bio plaćen s računa ili uplaćen na račun agencije za plaćanja. Međutim, za plaćanja, datum koji se uzima u obzir može biti datum na koji je predmetna agencija izdala nalog za plaćanje i poslala ga financijskoj ustanovi ili korisniku. Svaka agencija za plaćanje koristi istu metodu tijekom cijele financijske godine.
3. Rashod i namjenski prihod prijavljen u skladu sa stavkom 1. može uključivati ispravke iznosa prijavljenih za prethodne mjesece u istoj financijskoj godini.
Ako ispravci namjenskog prihoda na razini agencija za plaćanje dovode do prijave negativnog namjenskog prihoda za proračunsku liniju, višak ispravaka prenosi se u sljedeći mjesec. Po potrebi, oni se namiruju prilikom poravnanja računa za predmetnu financijsku godinu.
4. Nalozi za plaćanje koji nisu izvršeni i plaćanja, koja su teretila račun te zatim vraćena, u računima se prikazuju kao odbici od rashoda u vezi s mjesecom tijekom kojega je platnoj agenciji prijavljeno neizvršenje ili storniranje plaćanja.
5. Ako su dospjela plaćanja iz EFJP-a opterećena potraživanjima, smatra se da su izvršena u cijelosti u svrhu primjene stavka 1.:
(a)
na dan isplate iznosa dugovanog korisniku, ako je potraživanje manje nego podmireni rashod;
(b)
na dan usklađivanja, ako je rashod manji ili jednak potraživanju.
6. Kumulativni podaci koji se odnose na rashod i namjenski prihod koji se mogu knjižiti u određenoj financijskoj godini, a dostavljaju se Komisiji najkasnije do 27. listopada, mogu se ispraviti samo u godišnjim financijskim izvještajima koji se šalju Komisiji u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 12.
Posebna pravila za izjave o rashodima koji se odnose na javno skladištenje
1. Operacije koje se uzimaju u obzir pri sastavljanju izjava o rashodima koji se odnose na javno skladištenje su one koje agencija za plaćanje uknjiži na kraju danog mjeseca, a koje su se dogodile od početka obračunske godine u smislu članka 3. stavka 3. prvog podstavka točke (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 pa do kraja predmetnog mjeseca.
2. Takve izjave o rashodima sadržavaju vrijednosti i iznose određene u skladu s člancima 17. i 18. ove Uredbe i člankom 4. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 906/2014 (11) koje su agencije za plaćanja knjižile tijekom mjeseca koji slijedi nakon onog na koji se te operacije odnose.
Međutim:
(a)
u slučaju operacija izvršenih tijekom rujna, agencije za plaćanja knjiže vrijednosti i iznose najkasnije 15. listopada;
(b)
u slučaju ukupnih iznosa amortizacije navedenih u članku 3. stavku 1. točki (e) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014, iznosi se knjiže na dan određen odlukom kojom su predviđeni.
Članak 13.
Odluka Komisije o plaćanju
1. Na temelju podataka poslanih u skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe, Komisija odlučuje izvršiti mjesečna plaćanja u skladu s člankom 18. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ne dovodeći u pitanje ispravke koji se mogu izvršiti naknadnim odlukama u skladu s člancima 51. i 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i uzimajući u obzir smanjenja i suspenzije o kojima je odlučeno u skladu s člankom 41. te Uredbe.
2. Ako ukupni rashodi koje su države članice objavile za sljedeću financijsku godinu premašuju tri četvrtine ukupnih odobrenih sredstava za tekuću financijsku godinu, unaprijed preuzete obveze iz članka 170. stavka 3. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 te odgovarajuća mjesečna plaćanja odobravaju se razmjerno izjavama o rashodima, do maksimalnog iznosa od 75 % odobrenih sredstava za tekuću financijsku godinu. Komisija u odlukama o naknadnim nadoknadama uzima u obzir saldo iznosa koji nisu nadoknađeni državama članicama.
Članak 14.
Stavljanje sredstava na raspolaganje državama članicama
1. Odlučujući izvršiti mjesečna plaćanja, Komisija unutar okvira proračunskih sredstava stavlja na raspolaganje državama članicama sredstva potrebna za pokriće rashoda koje financira EFJP, umanjeno za odgovarajući iznos namjenskog prihoda, na račun koji je otvorila svaka država članica.
Kada plaćanja koja izvršava Komisija, umanjena za namjenski prihod, dovedu do negativnog iznosa za državu članicu, višak odbitaka prenosi se u sljedeći mjesec.
2. Svaka država članica Komisiji dostavlja naziv i broj računa iz stavka 1. prema formatu koji im Komisija stavlja na raspolaganje.
Članak 15.
Dostavljanje podataka u okviru javne intervencije
1. Agencije za plaćanja dostavljaju Komisiji:
(a)
na zahtjev Komisije dokumente i podatke iz članka 3. stavka 7. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 te dodatne nacionalne administrativne odredbe donesene radi primjene i provođenja interventnih mjera;
(b)
do dana predviđenog člankom 10. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe, podatke o javnom skladištenju na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava.
2. Za obavješćivanje i razmjenu podataka te sastavljanje dokumenata koji se odnose na rashode za javne intervencije upotrebljavaju se odgovarajući informacijski sustavi iz članka 24.
Članak 16.
Sadržaj računa javnog skladištenja koje trebaju voditi agencije za plaćanja
1. Evidencije zaliha predviđene člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 moraju sadržavati sljedeće kategorije elemenata, odvojeno prikazane:
(a)
količine proizvoda zabilježene pri ulazu u i izlazu iz skladišta, sa ili bez fizičkog premještanja;
(b)
količine upotrijebljene za slobodnu distribuciju najugroženijim osobama u okviru Fonda europske pomoći za najpotrebitije te knjižene prema članku 4. stavku 3. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014, razlikujući one koje su predmet prijenosa u drugu državu članicu;
(c)
količine koje su uzete kao uzorci, razlikujući uzorke koje su uzeli kupci;
(d)
količine koje se nakon vizualnog pregleda u okviru godišnje inventure ili tijekom inspekcije nakon preuzimanja na interventno skladištenje više ne mogu zapakirati i predmet su izravne prodaje;
(e)
manjke nastale iz poznatih ili nepoznatih razloga, uključujući one koji odgovaraju zakonskim granicama dopuštenog odstupanja;
(f)
količine čija se kvaliteta pogoršala;
(g)
viškove;
(h)
manjke, s tim da količine prelaze granice dopuštenog odstupanja;
(i)
količine koje su unesene na skladištenje, a za koje je utvrđeno da ne ispunjavaju uvjete zbog čega je odbijeno njihovo preuzimanje;
(j)
neto količine na skladištenju na kraju svakog mjeseca ili obračunske godine koje se prenose u sljedeći mjesec ili sljedeću obračunsku godinu.
2. Financijski računi predviđeni člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 sadržavaju:
(a)
vrijednost količina navedenih u stavku 1. točki (a) ovog članka, odvojeno prikazujući vrijednost otkupljenih i prodanih količina;
(b)
knjigovodstvenu vrijednost količina koje su korištene ili uzete u obzir prema sporazumima slobodne distribucije iz ovog članka stavka 1. točke (b);
(c)
troškove financiranja iz članka 3. stavka 1. točke (a) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014;
(d)
rashode fizičkih mjera iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014;
(e)
iznose koji su rezultat amortizacije iz članka 3. stavka 1. točke (e) Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014;
(f)
iznose koji su naplaćeni ili za koje je osiguran povrat od prodavača, kupaca i skladištara, osim onih iz članka 20. stavka 2. ove Uredbe;
(g)
iznose od izravne prodaje izvršene nakon godišnje inventure ili nakon provjera nakon što su proizvodi uzeti na interventno skladištenje;
(h)
gubitke i dobitke pri uklanjanju proizvoda, vodeći računa o amortizaciji kako je navedeno u točki (e) ovog stavka;
(i)
ostale rashode i prihode, posebno one koji odgovaraju količinama iz stavka 1. točaka (c) do (g) ovog članka;
(j)
prosječnu knjigovodstvenu vrijednost, izraženu u tonama ili hektolitrima, ovisno o slučaju.
Članak 17.
Računovodstvo koje se odnosi na javne intervencije
1. Elementi iz članka 16. knjiže se za količine, vrijednosti, iznose i prosječne vrijednosti koje su stvarno utvrdile agencije za plaćanja ili za vrijednosti i iznose izračunate na temelju paušalnih iznosa koje određuje Komisija.
2. Evidencije i izračuni iz stavka 1. podliježu primjeni sljedećih pravila:
(a)
troškovi izlaza koji se odnose na količine za koje su utvrđeni količinski gubici ili gubitak vrijednosti u skladu s pravilima iz Priloga VI. i VII. Delegiranoj uredbi (EU) br. 906/2014 knjiže se samo za količine koje su stvarno prodane ili izašle iz skladišta;
(b)
količine izgubljene u prijevozu između država članica neće se smatrati primljenim na skladištenje u odredišnoj državi članici i neće biti pokrivene paušalnim ulaznim troškovima;
(c)
paušalni ulazni i izlazni troškovi utvrđeni za prijevoz i prijenos knjiže se u računima ako se, prema pravilima Unije, ti troškovi ne smatraju integralnim dijelom troškova prijevoza;
(d)
osim ako određena pravila Unije ne predviđaju drugačije, iznosi koji dolaze od prodaje proizvoda koji su izgubili na kvaliteti i svi drugi iznosi primljeni u tom kontekstu se ne knjiže u računovodstvenim knjigama EFJP-a;
(e)
svi evidentirani viškovi se knjiže kao negativne količine u manjcima u evidencijama i premještanju zaliha. Te će količine biti obuhvaćene pri određivanju količina koje prelaze granice dopuštenog odstupanja;
(f)
uzorci osim onih koje su uzeli kupci knjiže se u skladu sa stavkom 2. točkom (a) Priloga VII. Delegiranoj uredbi (EU) br. 906/2014.
3. Ispravke koje je izvršila Komisija u vezi elemenata iz članka 16. za tekuću obračunsku godinu, dostavljaju se Odboru za poljoprivredne fondove. Mogu se dostaviti državama članicama prilikom odluke o mjesečnim isplatama ili ako ne, u vrijeme podmirivanja računa. Agencije za plaćanja ih knjiže sukladno uvjetima te odluke.
Članak 18.
Datumi knjiženja rashoda i prihoda te kretanja proizvoda u računovodstvene evidencije javnih intervencija
1. Razne stavke rashoda i prihoda knjiže se na datum kada je došlo do fizičke mjere na temelju interventnih mjera, uz primjenu tečaja kako je navedeno u članku 3. stavku 2. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014.
Međutim, u dolje opisanim slučajevima primjenjuju se sljedeći datumi:
(a)
u slučaju primljenih iznosa ili iznosa za koje je osiguran povrat, datum primitka kako je navedeno u članku 16. stavku 2. točkama (f) i (g) ove Uredbe;
(b)
datum stvarnog plaćanja troškova koji se odnose na fizičke mjere, ako takvi troškovi nisu pokriveni paušalnim iznosima.
2. Razni elementi koji se odnose na fizičko kretanje proizvoda i upravljanje zalihama knjiže se na datum kada se provodi fizička mjera na temelju interventne mjere.
Međutim, u dolje opisanim slučajevima primjenjuju se sljedeći datumi:
(a)
datum preuzimanja proizvoda od strane agencije za plaćanja u skladu s člankom 31. stavkom 2. i člankom 33. Uredbe Komisije (EU) br. 1272/2009 (12), za količine koje ulaze u javno skladište bez promjene mjesta skladištenja;
(b)
datum utvrđivanja činjenica u slučajevima manjkova ili proizvoda koji su izgubili na kvaliteti ili u slučaju viškova;
(c)
datum stvarnog izlaska iz skladišta, u slučaju izravne prodaje proizvoda preostalih na skladištu koji se više ne mogu zapakirati nakon vizualnog pregleda u okviru godišnje inventure ili tijekom inspekcije nakon primanja u interventno skladište.
(d)
zadnji dan obračunske godine za sve gubitke koji prelaze granicu dopuštenog odstupanja iz članka 4. stavka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014.
Članak 19.
Iznosi koji se financiraju u okviru javne intervencije
1. Iznosi koji se financiraju prema interventnim mjerama na koje se odnosi članak 2. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014 određuju se na temelju računa koje sastavljaju i vode agencije za plaćanja u skladu s člankom 3. stavkom 3. prvim podstavkom točkom (a) Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014, i u kojima se upisuju i zadužuju razne stavke rashoda i prihoda iz članka 16. ove Uredbe vodeći po potrebi računa o iznosima rashoda određenih sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom.
2. Agencije za plaćanja ili koordinacijska tijela će Komisiji elektroničkim putem svakog mjeseca i svake godine, na temelju predloška koji je Komisija stavila na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava, dostaviti informacije potrebne za financiranje rashoda javnog skladištenja, kao i račune koji pokazuju rashode i prihode koji se odnose na javno skladištenje u obliku tablica (P-STO tablice), do datuma predviđenog člankom 10. stavkom 1. točkom (b) i do datuma predviđenog člankom 30. stavkom 2.
Članak 20.
Izjave o rashodima i prihodima koji proizlaze iz javnih intervencija
1. Financiranje iz EFJP-a u okviru interventnih mjera iz članka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 906/2014 jednako je rashodima koji su izračunati na temelju informacija dobivenih od agencije za plaćanja, nakon oduzimanja svih prihoda proizašlih iz interventnih mjera, potvrđenih informatičkim sustavom koji je uspostavila Komisija i koje su agencije za plaćanja uključile u svoju izjavu o rashodima sastavljenu u skladu s člankom 12. ove Uredbe.
2. Iznosi vraćeni u skladu s člankom 54. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i iznosi primljeni ili vraćeni od strane prodavatelja, kupaca i skladištara koji zadovoljavaju kriterije iz članka 43. navedene Uredbe, prijavljuju se u proračun EFJP-a prema uvjetima iz članka 10. stavka 2. točke (a) ove Uredbe.
ODJELJAK 3.
Računovodstvo EPFRR-a
Članak 21.
Predviđanje potrebe za sredstvima
Za svaki program ruralnog razvoja iz članka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (13), a u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom ii. Uredbe (EU) br. 1306/2013, države članice Komisiji dostavljaju dva puta godišnje, najkasnije do 31. siječnja i 31. kolovoza, svoja predviđanja iznosa koje EPFRR treba financirati u predmetnoj financijskoj godini. Osim toga, države članice šalju ažuriranu procjenu svojih zahtjeva za financiranje u sljedećoj financijskoj godini.
Ta se predviđanja i ažurirana procjena šalju u obliku strukturiranih podataka korištenjem informacijskog sustava SFC2014, predviđenog u poglavlju I. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 184/2014 (14).
Članak 22.
Izjave o rashodima
1. Agencije za plaćanja prijavljuju rashode za svaki program ruralnog razvoja iz članka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013.
Za svaku mjeru ruralnog razvoja agencije za plaćanja navode u izjavi o rashodima:
(a)
iznos prihvatljivog javnog rashoda za koji je agencija za plaćanje stvarno platila odgovarajući doprinos EPFRR-a tijekom referentnog razdoblja navedenog u stavku 2. ovog članka;
(b)
dodatne informacije o financijskim instrumentima iz dijela drugog glave IV. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15);
(c)
dodatne informacije o predujmovima koji su isplaćeni korisnicima kako je navedeno u članku 75. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(d)
iznos čiji je povrat osiguran u tekućem razdoblju kako je naveden u stavku 2. ovog članka.
2. Nakon što Komisija odobri program ruralnog razvoja, države članice Komisiji dostavljaju, u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom i. Uredbe (EU) br. 1306/2013, svoje izjave o rashodima u sljedećim rokovima:
(a)
najkasnije do 30. travnja u slučaju rashoda u razdoblju od 1. siječnja do 31. ožujka;
(b)
najkasnije do 31. srpnja u slučaju rashoda u razdoblju od 1. travnja do 30. lipnja;
(c)
najkasnije do 10. studenoga u slučaju rashoda u razdoblju od 1. srpnja do 15. listopada;
(d)
najkasnije 31. siječnja u slučaju rashoda u razdoblju od 16. listopada do 31. prosinca.
Međutim, svi rashodi koje su agencije za plaćanja platile korisnicima u skladu s člankom 65. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1303/2013 prije odobrenja programa ruralnog razvoja iz članka 6. Uredbe (EU) br. 1305/2013 izvršeni su na odgovornost država članica i prijavljuju se Komisiji u prvoj izjavi o rashodima nakon donošenja programa. Isto se pravilo primjenjuje mutatis mutandis u slučaju izmjene programa ruralnog razvoja predviđene člankom 11. Uredbe (EU) br. 1305/2013.
3. Agencije za plaćanja za programe ruralnog razvoja unose izjave o rashodima u obliku strukturiranih podataka u informacijski sustav SFC2014, predviđen u poglavlju I. Provedbene uredbe (EU) br. 184/2014.
4. Ako Komisija zahtjeva daljnje provjere zbog dostavljenih nepotpunih ili nejasnih informacija ili zbog neslaganja, razlika u tumačenju ili bilo kojih drugih nedosljednosti u vezi s izjavom o rashodima koje su osobito posljedica nedostavljanja informacija zahtijevanih u skladu s Uredbom (EU) br. 1305/2013 i aktima Komisije donesenim na temelju te Uredbe ili ako postoje ozbiljni dokazi da na rashode koji su uključeni u izjavu o rashodima utječe nepravilnost ili da postoje manjkavosti u funkcioniranju sustava upravljanja i kontrole za ruralni razvoj, predmetna država članica dostavlja na zahtjev Komisije dodatne informacije u roku koji je u tom zahtjevu određen prema ozbiljnosti problema.
Rok za privremena plaćanja određen člankom 36. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 može se prekinuti, za sav ili dio iznosa za koji se plaćanje traži, od datuma na koji je poslan zahtjev za informacijom do primitka tražene informacije, pri čemu to razdoblje ne smije biti dulje od najduljeg razdoblja utvrđenog člankom 83. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1303/2013.
Ako predmetna država članica ne odgovori na zahtjev za dodatnim informacijama u roku koji je određen u tom zahtjevu ili ako se odgovor smatra nezadovoljavajućim ili ukazuje na nepoštovanje važećih pravila ili na nepravilno korištenje fondova Unije, Komisija može suspendirati ili umanjiti plaćanja u skladu s člankom 41. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
5. Izjave o rashodima u vezi s razdobljem mogu sadržavati ispravke podataka prijavljenih u vezi s prethodnim razdobljima iste financijske godine.
Ispravak rashoda i namjenskog prihoda koje treba knjižiti u određenoj financijskoj godini i koji još nisu uključeni u izjave iz stavka 2. točaka (a), (b) i (c) može se ispraviti samo u godišnjim financijskim izvještajima koji se šalju Komisiji u skladu s člankom 102. stavkom 1. prvim podstavkom točkom (c) podtočkom iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 23.
Izračun iznosa za plaćanje
1. Doprinos Unije koji se plaća u pogledu prihvatljivog javnog rashoda izračunava se za svaku mjeru i za svako referentno razdoblje na temelju plana financiranja iz članka 8. stavka 1. točke (h) Uredbe (EU) br. 1305/2013 koji je na snazi prvog dana tog razdoblja. U izračunu se uzimaju u obzir ispravci doprinosa Unije kako su prijavljeni u izjavi o rashodima za to razdoblje.
2. Ne dovodeći u pitanje gornju granicu predviđenu člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013, gdje kombinirani ukupni iznos doprinosa Unije koji je plaćen za program ruralnog razvoja premašuje ukupno programirani iznos za određenu mjeru ruralnog razvoja, iznos koji se plaća smanjuje se na iznos programiran za tu mjeru. Svaki doprinos Unije isključen kao posljedica toga može se platiti kasnije pod uvjetom da su države članice Komisiji dostavile prilagođeni plan financiranja i da ga je ona prihvatila.
3. Doprinos Unije plaća Komisija, ovisno o raspoloživim sredstvima, na račun(e) koje je otvorila svaka država članica.
Svaka država članica Komisiji dostavlja naziv ili brojeve računa u skladu s formatom koji joj je Komisija stavila na raspolaganje.
ODJELJAK 4.
Zajedničke odredbe za EFJP i EPFRR
Članak 24.
Elektronička razmjena informacija i dokumenata
1. Komisija utvrđuje informacijske sustave koji omogućavaju elektroničku razmjenu dokumenata i informacija između nje i država članica za slanje i pregledavanje informacija predviđenih člankom 102. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te rješenja za njihovu primjenu. Ona obavješćuje države članice putem Odbora za poljoprivredne fondove o općim uvjetima za provedbu tih sustava.
2. Informacijski sustavi iz stavka 1. osobito su u mogućnosti obraditi:
(a)
podatke potrebne za financijske transakcije, osobito one koji se odnose na mjesečne i godišnje financijske izvještaje agencija za plaćanja, izjave o rashodima i prihodima i prijenos informacija i dokumenata navedenih u članku 3. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014 te člancima 10., 11., 14., 15., 19., 20., 23. i 29. ove Uredbe;
(b)
dokumente od zajedničkog interesa koji omogućuju praćenje mjesečnih i godišnjih financijskih izvještaja te informacije i dokumente koje agencije za plaćanja moraju staviti na raspolaganje Komisiji radi pregledavanja;
(c)
tekstove Unije i smjernice Komisije o financiranju zajedničke poljoprivredne politike od strane tijela ovlaštenih i određenih na temelju Uredbe (EU) br. 1306/2013 te smjernice o usklađenoj primjeni odgovarajućeg zakonodavstva.
3. Oblik i sadržaj dokumenata iz članaka 10., 19., 20. i 23. te članka 30. stavka 1. točaka (a), (b) i (d) određuje Komisija na temelju predložaka koje stavlja na raspolaganje državama članicama preko informacijskih sustava.
Komisija ažurira i prilagođava te predloške nakon što je obavijestila Odbor za poljoprivredne fondove.
4. Informacijski sustavi iz stavka 1. mogu sadržavati i alate potrebne za čuvanje podataka i vođenje računa fondova od strane Komisije, te one potrebne za izračun paušalnog rashoda ili rashoda koji zahtijeva uporabu jedinstvenih metoda, osobito što se tiče troškova financiranja i amortizacije.
5. Sama agencija za plaćanja ili tijelo na koje je ta funkcija prenesena dostavlja, unosi i ažurira podatke o financijskim transakcijama u informacijskim sustavima iz stavka 1. koji su pod odgovornošću agencije za plaćanja, a prema potrebi, putem koordinacijskih tijela ovlaštenih u skladu s člankom 7. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
6. Kada dokument ili postupak predviđen Uredbom (EU) br. 1306/2013 ili akti Komisije doneseni na temelju te Uredbe zahtijevaju potpis ovlaštene osobe ili odobrenje osobe u jednoj ili više faza tog postupka, informacijski sustavi uspostavljeni za dostavu tih dokumenata moraju omogućavati nedvojbenu identifikaciju svake osobe i pružati razumno jamstvo da sadržaj dokumenata, uključujući i u pogledu faza postupka, ne može biti izmijenjen, a u skladu sa zakonodavstvom Unije. Što se tiče izjava o rashodima i izjava o upravljanju priloženih godišnjim financijskim izvještajima iz članka 102. stavka 1. prvog podstavka točke (c) podtočaka i. i iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013, agencije za plaćanja ili, po potrebi, koordinacijska tijela ovlaštena u skladu s člankom 7. stavcima 2. i 4. navedene Uredbe pohranjuju dokumente poslane elektronički u njihovom izvornom obliku.
7. Elektronički i digitalizirani dokumenti pohranjuju se tijekom cjelokupnog razdoblja predviđenog člankom 32.
8. Kada dođe do kvara informacijskog sustava ili ne postoje stabilne veze, država članica uz prethodnu suglasnost Komisije i pod uvjetima koje je ona utvrdila može poslati dokumente u drugom obliku.
Članak 25.
Suspenzija plaćanja u slučaju kasnog podnošenja zahtjeva
Provedbenim aktima kojima se određuju mjesečna plaćanja iz članka 18. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ili privremena plaćanja iz članka 36. te Uredbe uzima se u obzir suspenzija plaćanja o kojoj je odlučeno u skladu s člankom 42. navedene Uredbe.
Članak 26.
Nabava satelitskih snimaka
1. Za potrebe članka 21. Uredbe (EU) br. 1306/2013, svaka država članica obavješćuje Komisiju najkasnije do 1. studenoga svake godine:
(a)
o tome želi li da joj Komisija nabavi satelitske snimke potrebne za njezin program provjera i/ili za njezinu procjenu kvalitete sustava za identifikaciju zemljišnih čestica;
(b)
o području koje treba provjeriti i broju planiranih kontrolnih zona.
2. Države članice koje od Komisije zatraže da im nabavi satelitske snimke konačno utvrđuju, u suradnji s Komisijom i prije 15. siječnja nakon slanja informacija iz stavka 1., zone koje je potrebno obuhvatiti i vremenski raspored nabave tih snimaka.
3. Komisija besplatno dostavlja ovlaštenim službenicima država članica satelitske snimke koje je nabavila. Ti službenici moraju poštovati odredbe o autorskim pravima koje su utvrđene ugovorima s dobavljačima te moraju vratiti snimke nakon obavljenog posla.
4. Ako ukupni zahtjevi koje su primile države članice premašuju proračun koji je na raspolaganju za primjenu članka 21. Uredbe (EU) br. 1306/2013, Komisija odlučuje o ograničavanju satelitskih snimaka koje je potrebno nabaviti kako bi se raspoloživa sredstva najučinkovitije iskoristila.
POGLAVLJE III.
PORAVNANJE RAČUNA
ODJELJAK 1.
Povrat dugova
Članak 27.
Kamate koje se primjenjuju na povrat neopravdanih plaćanja
1. Osim ako je drukčije predviđeno sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom, kamate na neopravdana plaćanja čiji povrat treba osigurati zbog nepravilnosti ili nemara obračunavaju se za razdoblje koje protekne između roka plaćanja koji je korisniku određen u nalogu za povrat i datuma otplate ili odbitka. Rok plaćanja ne smije biti utvrđen na više od 60 dana nakon naloga za povrat.
2. Kamatna stopa koja se primjenjuje ni u kojem slučaju ne smije biti niža od kamatne stope koja je nacionalnim pravom predviđena za povrat usporedivih neopravdanih rashoda ili naplatu prispjelih potraživanja.
Članak 28.
Povrat prijebojem
Ne dovodeći u pitanje bilo koje druge mjere izvršavanja predviđene nacionalnim pravom, države članice izvršavaju prijeboj bilo kojeg još nepodmirenog duga korisnika koji je utvrđen u skladu s nacionalnim zakonodavstvom s bilo kojim budućim plaćanjem agencije za plaćanja odgovorne za osiguravanje povrata duga od istog korisnika.
ODJELJAK 2.
Poravnanje računa
Članak 29.
Sadržaj godišnjeg financijskog izvještaja
Godišnji financijski izvještaj iz članka 102. stavka 1. prvog podstavka točke (c) podtočke iii. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sadržava:
(a)
namjenske prihode iz članka 43. te Uredbe;
(b)
rashode EFJP-a nakon odbitka svih neopravdanih plaćanja za koja nije osiguran povrat na kraju financijske godine, osim onih iz točke (f) ovog članka, uključujući sve kamate na te iznose, sažete po stavkama i podstavkama proračuna Unije;
(c)
rashode EPFRR-a, po programima, mjerama i posebnim stopama doprinosa. Godišnja izjava o rashodima uključuje i informacije o iznosima čiji je povrat osiguran. Po zaključenju programa, sva neopravdana plaćanja za koja nije osiguran povrat, osim onih iz točke (f) ovog članka, uključujući sve kamate na te iznose, odbijaju se od rashoda predmetne financijske godine;
(d)
tablicu razlika po stavkama i podstavkama ili, u slučaju EPFRR-a, po programima, mjerama, posebnim stopama doprinosa i područjima od značaja, između rashoda i namjenskih prihoda navedenih u godišnjem financijskom izvještaju i onih koji su navedeni za isto razdoblje u dokumentima iz članka 10. stavka 1. točke (b) ove Uredbe ako je riječ o EFJP-u i članka 22. stavka 2. ove Uredbe ako je riječ o EPFRR-a, uz objašnjenje svake razlike;
(e)
odvojeno, iznose koje treba snositi predmetna država članica, odnosno Unija, u skladu s člankom 54. stavkom 2. prvim podstavkom i člankom 54. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(f)
tablicu neopravdanih plaćanja čiji se povrat treba osigurati na kraju financijske godine zbog nepravilnosti u smislu članka 1. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (16), uključujući bilo koje sankcije predviđene mjerodavnim sektorskim pravilima Unije i kamate na te iznose u skladu s predloškom tablice iz Priloga II. ovoj Uredbi;
(g)
izvadak iz knjige dužnika o iznosima čiji se povrat treba osigurati i koji se trebaju knjižiti u korist EFJP-a ili EPFRR-a, osim iznosa iz točaka (b), (c) i (f) ovog članka, uključujući bilo koje sankcije i kamate na te iznose, u skladu s predloškom iz Priloga III. ovoj Uredbi;
(h)
sažetak interventnih transakcija i izjavu o količini i lokaciji zaliha na kraju financijske godine;
(i)
potvrdu da se rashodi, namjenski prihodi i detalji o svakom kretanju interventnih zaliha nalaze u dokumentaciji i računovodstvenoj evidenciji agencije za plaćanja;
(j)
zaključnu bilancu neiskorištenih/neporavnanih kumuliranih predujmova koje su države članice isplatile korisnicima, sa stanjem na kraju financijske godine, koja je za EFJP detaljno raščlanjena po mjerama, a za EPFRR po programima, uključujući za EPFRR i financijske instrumente. Kad je riječ o financijskim instrumentima, zaključna bilanca odnosi se na iznose koje je platila Komisija, a koje države članice nisu iskoristile za plaćanja krajnjim korisnicima niti su bili odobreni za ugovore o jamstvu u skladu s člankom 42. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1303/2013.
Članak 30.
Prijenos informacija
1. Za potrebe poravnanja računa prema članku 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013, svaka država članica dostavlja Komisiji:
(a)
stavke uključene u godišnji financijski izvještaj prema članku 29. ove Uredbe;
(b)
mišljenje i izvješća koje izdaje tijelo ili tijela za ovjeravanje, kako je utvrđeno u članku 5. stavcima 3. i 4. ove Uredbe;
(c)
potpune evidencije svih računovodstvenih informacija koje su potrebne za potrebe statistike i kontrole;
(d)
izjavu o upravljanju iz članka 3. ove Uredbe.
2. Dokumenti i računovodstvene informacije iz stavka 1. dostavljaju se Komisiji najkasnije do 15. veljače u godini koja slijedi nakon financijske godine na koju se odnose. Dokumenti navedeni u točkama (a), (b) i (d) navedenoga stavka dostavljaju se u jednom primjerku zajedno s elektroničkom kopijom u obliku i pod uvjetima koje utvrđuje Komisija prema članku 24.
3. Na zahtjev Komisije ili na inicijativu države članice, daljnje informacije u vezi s poravnanjem računa mogu se dostaviti Komisiji u roku koji utvrdi Komisija uzimajući u obzir opseg posla potrebnog za pribavljanje navedenih informacija. U nedostatku takvih informacija, Komisija može poravnati račune na temelju informacija koje posjeduje.
4. U opravdanim slučajevima Komisija može prihvatiti zahtjev za kasniju dostavu informacija ako joj se zahtjev dostavi prije isteka roka navedene dostave.
Članak 31.
Oblik i sadržaj računovodstvenih informacija
1. Oblik i sadržaj računovodstvenih informacija iz članka 30. stavka 1. točke (c) te način na koji se dostavljaju Komisiji utvrđeni su Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 991/2013 (17)
2. Komisija koristi računovodstvene informacije jedino za potrebe:
(a)
izvršavanja svoje dužnosti u smislu poravnanja računa u skladu s Uredbom (EU) br. 1306/2013;
(b)
praćenja razvoja i predviđanja u sektoru poljoprivrede.
Europski revizorski sud i Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) imaju pristup navedenim informacijama za obavljanje svojih zadaća.
3. Svi osobni podaci koji su uključeni u prikupljene računovodstvene informacije koriste se samo za potrebe utvrđene u stavku 2. Posebice ako Komisija koristi računovodstvene informacije u smislu navedenom u stavku 2. prvom podstavku točki (b), Komisija ih drži anonimnima i obrađuje samo u sažetom obliku.
4. Za sve upite u vezi s obradom njihovih osobnih podataka predmetne se osobe obraćaju Komisiji kako je određeno u Prilogu IV.
5. Komisija osigurava povjerljivost i sigurnost računovodstvenih informacija.
Članak 32.
Pohranjivanje računovodstvenih informacija
1. Popratna dokumentacija o financiranim rashodima i namjenskim prihodima koje naplaćuje EFJP na raspolaganju su Komisiji u razdoblju od najmanje tri godine od godine u kojoj Komisija poravna račune za predmetnu financijsku godinu u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Popratna dokumentacija o financiranim rashodima i namjenskim prihodima koje naplaćuje EPFRR na raspolaganju su Komisiji u razdoblju od najmanje tri godine od godine u kojoj agencija za plaćanja izvrši konačnu isplatu.
3. U slučaju nepravilnosti ili nepažnje, popratna dokumentacija iz stavaka 1. i 2. na raspolaganju je Komisiji u razdoblju od najmanje tri godine od godine u kojoj je u cijelosti osiguran povrat sredstava od korisnika te su uplaćena na račun fondova ili od godine u kojoj su utvrđene financijske posljedice neosiguravanja povrata sredstava u skladu s člankom 54. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
4. U slučaju postupka potvrde o sukladnosti iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013, popratna dokumentacija navedena u stavcima 1. i 2. ovog članka na raspolaganju je Komisiji u razdoblju od najmanje jedne godine od godine u kojoj je navedeni postupak završen ili, u slučaju da je odluka o sukladnosti predmet sudskog postupka pred Sudom Europske unije, najmanje godinu dana od godine u kojoj je postupak završen.
5. Popratna dokumentacija iz stavaka 1. do 4. na raspolaganju je Komisiji u pisanom obliku, u elektroničkom obliku i/ili u oba oblika.
Dokumentacija se može čuvati isključivo u elektroničkom obliku samo ako nacionalno zakonodavstvo predmetne države članice dopušta uporabu elektroničkih dokumenata kao dokaza osnovnih transakcija u postupcima pred nacionalnim sudom.
Ako se dokumentacija čuva isključivo u elektroničkom obliku, sustav koji se primjenjuje u tu svrhu mora biti u skladu s odjeljkom 3. dijelom B Priloga I. Delegiranoj uredbi (EU) br. 907/2014.
Članak 33.
Financijska potvrda
1. Odluka Komisije o poravnanju računa iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013 određuje iznose rashoda ostvarenih u svakoj državi članici tijekom predmetne financijske godine koji se priznaju i terete na račun fondova na temelju financijskih izvještaja iz članka 29. ove Uredbe te svih smanjenja i suspenzija iz članka 41. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Odluka određuje i iznose kojima se terete Unija i predmetna država članica u skladu s člankom 54. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Za EPFRR, iznos utvrđen odlukom o poravnanju računa uključuje i sredstva koja predmetna država članica može ponovno iskoristiti preraspodjelom u skladu s člankom 56. drugim stavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. U pogledu EFJP-a, iznos čiji povrat, kao rezultat odluke o poravnanju računa, treba osigurati od države članice ili koji treba platiti državi članici utvrđuje se oduzimanjem iznosa mjesečnih plaćanja za predmetnu financijsku godinu od rashoda priznatih za istu godinu u skladu sa stavkom 1. Komisija za navedeni iznos umanjuje ili uvećava mjesečno plaćanje koje se odnosi na ostvarene rashode za drugi mjesec od mjeseca donošenja odluke o poravnanju računa.
U pogledu EPFRR-a, iznos čiji povrat, kao rezultat odluke o poravnanju računa, treba osigurati od države članice ili koji treba platiti državi članici utvrđuje se oduzimanjem iznosa plaćanja tijekom provedbe za predmetnu financijsku godinu od rashoda priznatih za istu godinu u skladu sa stavkom 1.
Komisija za navedeni iznos umanjuje ili uvećava prvo plaćanje za koje je država članica podnijela izjavu o rashodima nakon što je donesena odluka u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
3. Komisija dostavlja predmetnoj državi članici rezultate provjere dostavljenih informacija, zajedno s eventualnim izmjenama koje predlaže, najkasnije do 30. travnja nakon završetka financijske godine.
4. Ako zbog razloga koje je moguće pripisati predmetnoj državi članici Komisija nije u mogućnosti poravnati račune države članice prije 31. svibnja sljedeće godine, Komisija obavješćuje državu članicu o dodatnim provjerama čije obavljanje predlaže u skladu s člankom 47. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
5. Stavci od 1. do 4. primjenjuju se mutatis mutandis na namjenske prihode u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 34.
Potvrda o sukladnosti
1. Kako bi odredila koje iznose treba isključiti iz financiranja Unije, ako se utvrdi da rashodi nisu nastali u skladu s pravilima Unije, Komisija koristi vlastite nalaze i uzima u obzir informacije koje je stavila na raspolaganje država članica, pod uvjetom da su te informacije dostavljene u rokovima koje je Komisija odredila u okviru postupka potvrde o sukladnosti provedenog u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i u skladu s ovim člankom.
2. Ako Komisija nakon analize smatra da rashodi nisu ostvareni u skladu s pravilima Unije, dostavlja svoje nalaze predmetnoj državi članici i navodi korektivne mjere koje su potrebne kako bi se u budućnosti osiguralo poštovanje navedenih pravila te privremenu razinu financijskog ispravka za koji u toj fazi postupka smatra da odgovara njezinim nalazima. Pri dostavi podataka određuje se i održavanje bilateralnog sastanka u roku od četiri mjeseca od isteka roka za odgovor države članice. Pri dostavi podataka upućuje se na ovaj članak.
Država članica mora odgovoriti u roku od dva mjeseca od primitka podataka. U svom odgovoru država članica posebno ima priliku:
(a)
dokazati Komisiji da su stvarni razmjeri nesukladnosti ili rizik za fondove manji od onih koji je navela Komisija;
(b)
obavijestiti Komisiju o korektivnim mjerama koje je poduzela kako bi osigurala usklađenost s pravilima Unije i o datumu stupanja na snagu njihove provedbe.
U opravdanim slučajevima Komisija može na obrazložen zahtjev države članice odobriti produljenje dvomjesečnog razdoblja za najviše dva mjeseca. Zahtjev se upućuje Komisiji prije isteka navedenoga razdoblja.
Ako država članica smatra da nije potreban bilateralni sastanak, o tome obavješćuje Komisiji u odgovoru na prethodno navedenu dostavu podataka.
3. Na bilateralnom sastanku obje strane nastoje postići dogovor o mjerama koje je potrebno poduzeti i o ocjeni ozbiljnosti povrede i financijske štete nanesene proračunu Unije.
U roku od 30 radnih dana od bilateralnog sastanka Komisija sastavlja zapisnik i šalje ga državi članici. Država članica može poslati Komisiji primjedbe u roku od 15 radnih dana od primitka zapisnika.
U roku od šest mjeseci od slanja zapisnika bilateralnog sastanka Komisija formalno dostavlja svoje zaključke državi članici na temelju podataka koje je primila u okviru postupka potvrde o sukladnosti. U dostavljenim zaključcima ocjenjuju se rashodi koje treba isključiti iz financiranja Unije na temelju članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i članka 12. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014. Pri dostavi zaključaka upućuje se na članak 40. stavak 1. ove Uredbe.
4. Ako je država članica iskoristila postupak mirenja iz članka 40., Komisija dostavlja svoje zaključke državi članici najkasnije šest mjeseci nakon:
(a)
primitka izvješća tijela za mirenje; ili
(b)
primitka dodatnih informacija od države članice u roku iz članka 40. stavka 3. drugog podstavka, pod uvjetom da su ispunjeni uvjeti koji su utvrđeni u stavku 6. ovog članka.
5. Kako bi mogla primijeniti stavke 3. i 4. u odgovarajućim rokovima, Komisija mora imati na raspolaganju sve informacije koje su bitne u toj konkretnoj fazi postupka. Ako Komisija smatra da joj nedostaju informacije, ona u svakom trenutku unutar rokova navedenih u stavcima 3. i 4. može:
(a)
zatražiti dodatne informacije od države članice, na što država članica odgovara u roku od dva mjeseca od primitka zahtjeva i/ili
(b)
obavijestiti državu članicu o svojoj namjeri obavljanja dodatne revizijske misije radi provođenja potrebnih provjera.
Rokovi iz stavaka 3. i 4. u tom slučaju započinju ili nakon što Komisija primi tražene dodatne informacije ili od zadnjeg dana dodatne revizijske misije.
6. Pri ocjenjivanju rashoda koji se isključuju iz financiranja Unije, informacije koje je dostavila država članica nakon Komisijine formalne dostave zaključaka iz stavka 3. drugog podstavka mogu se uzeti u obzir samo:
(a)
ako je to potrebno da bi se izbjeglo veliko precjenjivanje financijske štete nanesene proračunu Unije; i
(b)
ako je kašnjenje dostave podataka valjano opravdano vanjskim faktorima i ne ugrožava pravovremeno donošenje Komisijine odluke u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
7. Nakon što dostavi svoje zaključke državama članicama u skladu s člankom 34. stavkom 3. ili 4. ove Uredbe, Komisija prema potrebi donosi jednu ili više odluka na temelju članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kako bi se rashodi ostvareni suprotno pravilima Unije isključili iz financiranja Unije. Komisija može provoditi uzastopne postupke potvrde o sukladnosti sve dok država članica stvarno ne provede korektivne mjere.
8. U pogledu EFJP-a, odbitke od financiranja Unije Komisija zaračunava od mjesečnih plaćanja koja se odnose na rashode ostvarene u drugom mjesecu nakon donošenja odluke u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
U pogledu EPFRR-a, odbitke od financiranja Unije Komisija zaračunava od plaćanja za koje je država članica dostavila izjavu o rashodima nakon donošenja odluke u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Međutim, na zahtjev države članice i nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove, Komisija može donijeti odluku kojom određuje drugi datum za odbitke ili odobrava njihov povrat u ratama kada je to utemeljeno radi materijalnosti odbitaka uključenih u provedbeni akt donesen na temelju članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
9. U opravdanim slučajevima, o kojima treba obavijestiti predmetnu državu članicu, Komisija može produljiti rokove navedene u stavcima 3. i 4.
10. Stavci od 1. do 9. primjenjuju se mutatis mutandis na namjenske prihode u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 35.
Odluka o nepokretanju ili neprovođenju istrage u pogledu potvrde o sukladnosti
1. Komisija može odlučiti ne pokrenuti ili ne provoditi istragu u pogledu potvrde o sukladnosti u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ako očekuje da mogući financijski ispravak zbog nesukladnosti utvrđene istragom iz članka 34. stavka 2. neće premašiti 50 000 EUR i 2 % odgovarajućih rashoda ili iznosa čiji povrat treba osigurati.
2. Ako Komisija smanji mjesečna plaćanja u skladu s člankom 41. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, može odlučiti ne pokrenuti ili ne provoditi istragu u pogledu potvrde o sukladnosti u skladu s člankom 52. te Uredbe, pod uvjetom da se predmetna država članica nije usprotivila primjeni ovog stavka u okviru postupka predviđenog člankom 41. stavkom 1. te Uredbe.
Članak 36.
Tijelo za mirenje
Za postupak potvrde o sukladnosti koji je predviđen u članku 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 osniva se tijelo za mirenje. Ono izvršava sljedeće zadaće:
(a)
ispituje svaki predmet koji mu uputi država članica koja je od Komisije primila formalne zaključke prema članku 34. stavku 3. drugom podstavku ove Uredbe, uključujući i ocjenu rashoda koje Komisija namjerava isključiti iz financiranja Unije;
(b)
pokušava pomiriti različita stajališta Komisije i predmetne države članice;
(c)
nakon ispitivanja sastavlja izviješće o učincima svojih nastojanja pomirbe stajališta, navodeći primjedbe koje smatra korisnima ako sve ili neke sporne točke ostanu neriješene.
Članak 37.
Sastav tijela za mirenje
1. Tijelo za mirenje sastoji se od najmanje pet članova koji se biraju iz reda uglednih osoba koje u cijelosti jamče neovisnost i koje su visoko kvalificirane u pitanjima financiranja zajedničke poljoprivredne politike, uključujući ruralni razvoj, ili u praksi financijske revizije.
Članovi moraju biti državljani različitih država članica.
2. Komisija imenuje predsjedavajućeg, članove i zamjenske članove na početni mandat od tri godine nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove.
Mandat se može odjednom produljiti samo za jednu godinu, nakon što se o tome obavijesti Odbor za poljoprivredne fondove. Međutim, kada se imenuje predsjedavajući koji je već član tijela za mirenje, njegov početni mandat predsjedavajućeg traje tri godine.
Imena predsjedavajućeg, članova i zamjenskih članova objavljuju se u seriji C Službenog lista Europske unije.
3. Članovima tijela za mirenje isplaćuje se naknada uzimajući u obzir vrijeme koje je potrebno za obavljanje zadaće. Troškovi se nadoknađuju u skladu s pravilima na snazi za osoblje Komisije.
4. Po isteku mandata predsjedavajući i članovi ostaju na dužnosti do zamjene ili produljenja mandata.
5. Nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove, Komisija može prekinuti mandat članova koji prestanu ispunjavati uvjete koji se traže za ispunjavanje njihovih zadaća u tijelu za mirenje ili koji iz bilo kojeg razloga nisu na raspolaganju na neodređeno razdoblje.
U tom slučaju, tijekom preostaloga razdoblja za koje je bio imenovan, člana zamjenjuje zamjenski član, o čemu se obavješćuje Odbor za poljoprivredne fondove.
Ako se prekine mandat predsjedavajućega, Komisija nakon savjetovanja s Odborom za poljoprivredne fondove imenuje člana koji će obavljati dužnost predsjedavajućega u preostalom razdoblju trajanja mandata za koji je predsjedavajući bio imenovan.
Članak 38.
Neovisnost tijela za mirenje
1. Članovi tijela za mirenje izvršavaju svoje dužnosti neovisno i pritom ne traže ni ne prihvaćaju upute Komisije, bilo koje vlade ili tijela.
Članovi koji su u prethodnom mandatu bili osobno uključeni u predmet o kojem se raspravlja ne sudjeluju u radu tijela za mirenje i ne potpisuju izvješće.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 287. Ugovora, članovi ne otkrivaju informacije do kojih su došli tijekom svog rada u tijelu za mirenje. Navedene su informacije povjerljive i za njih vrijedi obveza čuvanja profesionalne tajne.
Članak 39.
Pravila rada
1. Tijelo za mirenje sastaje se u sjedištu Komisije. Predsjedavajući priprema i organizira rad. Najviše rangirani član preuzima mjesto predsjedavajućega u njegovom odsustvu, ne dovodeći u pitanje članak 37. stavak 5. prvi podstavak.
Tajništvo tijela za mirenje osigurava Komisija.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 38. stavak 1. drugi podstavak, izvješća se donose apsolutnom većinom prisutnih članova, pri čemu su za kvorum potrebna tri člana.
Izvješća potpisuju predsjedavajući i članovi koji su sudjelovali u vijećanju. Tajništvo ih supotpisuje.
Članak 40.
Postupak mirenja
1. Država članica može uputiti predmet tijelu za mirenje u roku od 30 radnih dana od primitka formalnih zaključaka Komisije iz članka 34. stavka 3. drugog podstavka, tako da pošalje obrazložen zahtjev za mirenje tajništvu tijela za mirenje.
Postupak kojeg se treba pridržavati i adresa tajništva priopćavaju se državi članici putem Odbora za poljoprivredne fondove.
2. Zahtjev za mirenje dopušten je samo ako predviđeni iznos koji se isključuje iz financiranja Unije prema komunikaciji Komisije ili:
(a)
prelazi iznos od 1 000 000 EUR;
ili
(b)
iznosi najmanje 25 % ukupnog iznosa godišnjih rashoda države članice u predmetnoj proračunskoj stavci.
Nadalje, ako je tijekom prethodnih rasprava država članica tvrdila i dokazala da se radi o načelu primjene pravila Unije, predsjedavajući tijela za mirenje može odlučiti da je zahtjev za mirenje dopušten. Međutim, takav zahtjev nije dopušten ako se odnosi samo na pitanje pravnog tumačenja.
3. Tijelo za mirenje provodi istrage što je neformalnije i brže moguće, te se pritom oslanja isključivo na dokaze kojima je Komisija raspolagala u trenutku dostave formalnih zaključaka u skladu s člankom 34. stavkom 3. te Komisiji i predmetnim državnim tijelima omogućuje pošteno saslušanje.
Međutim, ako država članica smatra da u svom zahtjevu za mirenje treba iznijeti podatke koji još nisu dostavljeni Komisiji, tijelo za mirenje može pozvati Komisiju da procijeni te nove podatke samo ako su ispunjeni uvjeti iz članka 34. stavka 6. Ti se podaci dostavljaju Komisiji najkasnije dva mjeseca nakon slanja izvješća iz članka 36. točke (c).
4. Kada tijelo za mirenje ne uspije pomiriti stajališta Komisije i države članice u roku četiri mjeseca od dana kada mu je dostavljen predmet, smatra se da postupak mirenja nije uspio.
U izvješću iz članka 36. točke (c) navode se razlozi zbog kojih se stajališta nisu mogla pomiriti. Navodi se je li postignut bilo kakav djelomičan sporazum tijekom postupka te poziva li tijelo za mirenje Komisiju da procijeni nove podatke u skladu sa stavkom 3. drugim podstavkom.
Izvješće se dostavlja:
(a)
predmetnoj državi članici;
(b)
Komisiji na provjeru prije priopćenja zaključaka državi članici;
(c)
ostalim državama članicama u okviru Odbora za poljoprivredne fondove.
POGLAVLJE IV.
PRAVILA O KONTROLAMA
ODJELJAK 1.
Opća pravila
Članak 41.
Smanjenje provjera na licu mjesta
1. Države članice mogu odlučiti smanjiti najmanju razinu provjera na licu mjesta u skladu s člankom 59. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
tijelo za ovjeravanje izdalo je mišljenje u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kojim potvrđuje da sustav unutarnje kontrole funkcionira pravilno i da je stopa pogreške za predmetnu populaciju bila niža od praga materijalnosti od 2,0 % u najmanje dvije uzastopne godine prije godine u kojoj se namjerava primijeniti smanjeni stupanj kontrole;
(b)
Komisija nije obavijestila predmetnu državu članicu da ne može prihvatiti mišljenje iz točke (a) ovog stavka koje je dostavilo tijelo za ovjeravanje u smislu članka 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013; i
(c)
Komisija:
i.
nije obavijestila predmetnu državu članicu u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 o nedostacima sustava kontrole koji se primjenjuje za pojedini program ili mjeru potpore, ili
ii.
pri primjeni članka 34. ove Uredbe, zadovoljna je s korektivnim mjerama koje je poduzela predmetna država članica, ako je ta država članica bila obaviještena u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 o nedostacima sustava kontrole koji se primjenjuje za pojedini program ili mjeru potpore, te je o tome na odgovarajući način obavijestila državu članicu.
2. Države članice mogu odlučiti smanjiti najmanju razinu provjera na licu mjesta u skladu s razinama i, prema potrebi, dodatnim uvjetima koji su utvrđeni zakonodavstvom specifičnim za sektor.
Države članice obavješćuju Komisiju o svojoj odluci da smanje najmanju razinu provjera na licu mjesta odmah nakon donošenja te odluke. U toj se obavijesti navodi:
(a)
predmetni program ili mjera potpore;
(b)
razdoblje u kojemu se primjenjuje smanjena najmanja razina provjera na licu mjesta;
(c)
smanjena najmanja razina provjera na licu mjesta koja će se primjenjivati.
3. Ako se bilo koji od kumulativnih uvjeta utvrđenih u stavku 1. ili bilo koji dodatni uvjet predviđen zakonodavstvom specifičnim za sektor prestane ispunjavati, države članice odmah opozivaju svoju odluku o smanjenju najmanje razine provjera na licu mjesta te od sljedeće godine podnošenja zahtjeva primjenjuju najmanju razinu provjera na licu mjesta koja je utvrđena sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom.
ODJELJAK 2.
Kontrola transakcija
Članak 42.
Kontrola koju provode države članice
1. Sustavna kontrola trgovinskih dokumenata poduzeća iz članka 80. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 primjenjuje se, za svako razdoblje kontrole iz stavka 4. ovog članka, na broj poduzeća koji ne smije biti manji od polovice poduzeća čiji primici ili plaćanja, ili zbroj istih, u okviru sustava financiranja iz EFJP-a iznosi više od 150 000 EUR za financijsku godinu EFJP-a prije početka razdoblja predmetne kontrole.
2. Za svako razdoblje kontrole države članice, ne dovodeći u pitanje svoje obveze određene u članku 80. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013, odabiru poduzeća koja je potrebno kontrolirati na temelju analize rizika za sve mjere gdje je to izvedivo. Države članice Komisiji predaju svoje prijedloge za uporabu analize rizika najmanje šest mjeseci prije početka razdoblja kontrole. Prijedlozi uključuju sve važne podatke u vezi s pristupom koji se mora upotrebljavati, tehnikama i podacima korištenima za analizu te kriterijima i očekivanom metodom provedbe provjera koje treba izvršiti. Prijedlog se sastavlja u skladu s Prilogom V. ovoj Uredbi. Svaka država članica uzima u obzir komentare Komisije o prijedlogu analize rizika, koje je Komisija dužna dati u roku od osam tjedana od primitka.
3. Za mjere za koje država članica smatra da uporaba analize rizika nije izvediva, obvezno je kontrolirati poduzeća čiji je zbroj primitaka ili plaćanja ili zbroj tih dvaju iznosa u sustavu financiranja iz EFJP-a bio veći od 350 000 EUR i koja nisu bila kontrolirana u skladu s ovom Uredbom i glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 tijekom bilo kojeg od dva prethodna razdoblja kontrole.
4. Razdoblje kontrole traje od 1. srpnja do 30. lipnja sljedeće godine. Kontrola obuhvaća razdoblje od najmanje 12 mjeseci koje završava tijekom prethodnog razdoblja kontrole; može se produljiti na razdoblja koja određuje država članica, prije ili nakon 12-mjesečnoga razdoblja.
Članak 43.
Pristup trgovinskim dokumentima
Poduzeća čuvaju trgovinske dokumente u trajanju od najmanje tri godine, počevši od kraja godine u kojoj su sastavljeni. Države članice mogu propisati dulje razdoblje za zadržavanje navedenih dokumenata.
Članak 44.
Zajednička djelovanja
Komisija, na vlastitu inicijativu ili na temelju prijedloga države članice te u dogovoru s predmetnom državom članicom, može donijeti odluku o koordinaciji zajedničkih djelovanja koja uključuju uzajamnu pomoć između dvije ili više država članica, kako je predviđeno člankom 83. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 45.
Uzajamna pomoć
1. Tijekom prva tri mjeseca nakon financijske godine EFJP-a u kojoj je obavljeno plaćanje, države članice šalju popis poduzeća iz članka 83. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 svakoj državi članici u kojoj takvo poduzeće ima poslovni nastan. Popis sadržava sve pojedinosti potrebne kako bi se državi članici odredišta omogućíla identifikacija poduzeća i poduzimanje svoje obveze kontrole. Država članica odredišta odgovorna je za kontrolu takvih poduzeća u skladu s člankom 80. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Preslika svakog popisa šalje se Komisiji.
Država članica koja prima ili vrši plaćanja može zamoliti državu članicu u kojoj poduzeće ima poslovni nastan da kontrolira neka od poduzeća s navedenoga popisa u skladu s člankom 80. Uredbe (EU) br. 1306/2013, navodeći zašto je potrebno tako nešto zatražiti, a posebno s tim povezane rizike.
Država članica koja prima zahtjev vodi računa o rizicima povezanim s poduzećem o čemu je obavješćuje država članica koja podnosi zahtjev.
Država članica od koje se zahtijeva obavješćuje državu članicu koja podnosi zahtjev o daljnjim mjerama. Ako se vrši kontrola nekog poduzeća s popisa, država članica od koje se zahtijeva koja je izvršila kontrolu obavješćuje državu članicu koja podnosi zahtjev o rezultatima navedene kontrole najkasnije tri mjeseca od kraja razdoblja kontrole.
Komisiji se pregled tih posebnih zahtjeva šalje na tromjesečnoj osnovi u roku od mjesec dana nakon završetka svakog tromjesečja. Komisija može zahtijevati da joj se osigura kopija pojedinačnih zahtjeva.
Popis poduzeća iz prvog podstavka sastavlja se prema primjerku obrasca navedenom u Prilogu VI.
2. Popis poduzeća iz članka 83. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se prema obrascu navedenom u Prilogu VII. ovoj Uredbi.
3. Zahtjev države članice za kontrolom poduzeća iz druge države članice, kako je propisano stavkom 1. drugim podstavkom i člankom 83. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013, sastavlja se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga VIII. ovoj Uredbi.
4. Podaci o rezultatima kontrola iz stavka 1. drugog podstavka i članka 83. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavljaju se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga IX. ovoj Uredbi.
5. Pregledni prikaz zahtjeva iz stavka 1. petog podstavka i članka 83. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013, uključujući rezultate kontrola, sastavlja se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga X. ovoj Uredbi.
6. Informacije koje treba pružiti na temelju stavka 1. šalju se u elektroničkom obliku i u formatu propisanom u odjeljku 2. Priloga II. Provedbenoj uredbi (EU) br. 991/2013.
Članak 46.
Godišnji programi i izvješća
1. Godišnji program kontrola iz članka 84. Uredbe (EU) br. 1306/2013 sastavlja se u skladu s primjerkom obrasca iz Priloga XI. ovoj Uredbi.
2. U godišnjem izvješću iz članka 86. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 navode se sve poteškoće na koje se naišlo i mjere poduzete za njihovo rješavanje te se, prema potrebi, iznose prijedlozi za poboljšanje.
On sadržava detaljne informacije o svakom aspektu primjene glave V. poglavlja III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 navedenom u Prilogu XII. ovoj Uredbi, iznesene u jasno definiranim odjeljcima pod naslovima koji su navedeni u tom Prilogu.
3. Podaci koji se trebaju dostaviti na temelju ovog članka i članka 45. mogu se poslati u tiskanom ili elektronskom obliku i u formatu koji dogovaraju pošiljatelj i primatelj.
4. Komisija svake godine u svojem godišnjem financijskom izvješću o upravljanju fondovima iz članka 109. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ocjenjuje postignuti napredak.
Članak 47.
Posebni odjeli
1. Posebni odjeli iz članka 85. Uredbe (EU) br. 1306/2013, osim što izvršavaju zadaće navedene u tom članku, odgovorni su i za:
(a)
osposobljavanje državnih službenika odgovornih za provođenje kontrole iz ovog odjeljka kako bi im se omogućilo da steknu dostatno znanje za obavljanje svojih dužnosti;
(b)
upravljanje izvješćima o kontroli i svim ostalim dokumentima u vezi s kontrolama koje su provedene i predviđene glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013;
(c)
pripremu i slanje programa iz članka 84. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i izvješća iz članka 86. stavka 1. te Uredbe
2. Posebnim odjelima država članica dodjeljuje sve ovlasti potrebne za obavljanje dužnosti iz stavka 1.
Sastavljeni su od dostatnog broja službenika koji su odgovarajuće osposobljeni za izvršavanje svojih zadaća.
3. Države članice u kojoj je broj poduzeća koja treba kontrolirati manji od deset nisu obvezne uspostaviti poseban odjel.
POGLAVLJE V.
SREDSTVA OSIGURANJA
ODJELJAK 1.
Područje primjene, informacijska tehnologija, viša sila
Članak 48.
Područje primjene
Ovo se poglavlje primjenjuje u svim slučajevima u kojima je sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom predviđeno sredstvo osiguranja, bez obzira na to upotrebljava li se pojam „sredstvo osiguranja” ili ne.
Ovo se poglavlje ne primjenjuje na sredstva osiguranja koja se polažu radi osiguranja plaćanja uvoznih i izvoznih carina iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (18).
Članak 49.
E-uprava
Obavijesti, dokumenti i jamstva mogu se sastavljati, obrađivati i njima se može upravljati primjenom informacijske tehnologije (IT) pod uvjetom da se sustavima koji se primjenjuju upravlja prema službeno odobrenim protokolima kvalitete i sigurnosti koji su prikladni za te sustave.
Ako zbog razlika u sustavima IT-a nadležna tijela ne mogu pristupiti zahtijevanim dokumentima radi provjere, te dokumente treba ispisati te ih tijelo nadležno za upravljanje navedenim sustavima IT-a („izdavatelj”) ovjerava kao izvorne dokumente ili ih tijelo nadležno za ovjeravanje dokumenata ovjerava kao vjerne kopije.
Takvi se ispisi mogu zamijeniti elektroničkim porukama između izdavatelja i korisnika ili nadležnog tijela, pod uvjetom da izdavatelj osigura službeno odobreni protokol ovjeravanja koji osigurava autentičnost poruke.
Članak 50.
Rokovi u slučaju više sile
1. Ovaj se članak primjenjuje ako određena uredba upućuje na njega.
2. Zahtjev za priznavanjem slučaja više sile nije prihvatljiv ako ga nadležno tijelo primi više od 30 kalendarskih dana nakon:
(a)
datuma na koji je nadležno tijelo obavijestilo gospodarski subjekt o utvrđenom neispunjenju odgovarajuće obveze u smislu članka 23. stavka 2. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014, iskteka roka za ispunjenje odgovarajuće obveze iz članka 23. stavka 3. te Uredbe ili isteka roka za predočenje dokaza o ispunjenju odgovarajuće obveze iz članka 23. stavka 4. te Uredbe;
(b)
zaključnog datuma za podnošenje ponuda u trećoj zemlji ako je ponuda povezana s potvrdom o prethodnom utvrđivanju izvoznih subvencija.
3. Gospodarski subjekti moraju nadležnom tijelu predočiti zadovoljavajući dokaz o okolnostima koje smatraju višom silom u roku od 181 kalendarskog dana od isteka razdoblja u kojemu je obveza morala biti u cijelosti izvršena. Ako ne mogu predočiti dokaz u navedenom roku unatoč tome što su postupili sa svom dužnom pažnjom da ga dobiju i proslijede, gospodarskim subjektima može se odobriti dodatno vrijeme.
4. Države članice obavješćuju Komisiju o slučajevima više sile koje su priznale te dostavljaju odgovarajuće informacije o svakom slučaju.
ODJELJAK 2.
Oblik sredstava osiguranja
Članak 51.
Oblik
1. Sredstvo osiguranja može se položiti:
(a)
uplatom novca, kako je navedeno u članku 19. stavcima 2. i 3. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014; i/ili
(b)
pribavljanjem jamca u skladu s člankom 21. Delegirane uredbe (EU) br. 907/2014.
2. Prema slobodnoj odluci nadležnog tijela sredstvo osiguranja može se dati:
(a)
davanjem u zalog kod banke gotovinskog pologa;
(b)
davanjem u zalog priznatih potraživanja prema državnom tijelu ili državnih vrijednosnica, koje su dospjele i plative i nitko drugi nema prvenstvo polaganja prava na njih; i/ili
(c)
davanjem u zalog kolaterala prenosivog u predmetnoj državi članici, pod uvjetom da ga je izdala i da za njega jamči ta država članica.
3. Nadležno tijelo može utvrditi dodatne uvjete za prihvaćanje sredstava osiguranja vrsta navedenih u stavku 2.
Članak 52.
Prenosivi kolateral
1. U trenutku davanja sredstva osiguranja kolateral položen u skladu s člankom 51. stavkom 2. točkom (c) mora imati kapitalizirajuću vrijednost od najmanje 115 % vrijednosti traženog sredstva osiguranja.
2. Nadležno tijelo može prihvatiti sredstvo osiguranja iz članka 51. stavka 2. točke (c) samo ako se strana koja ga nudi obaveže u pisanom obliku da će dati dodatno sredstvo osiguranja ili zamijeniti prvobitno sredstvo osiguranja ako kapitalizirajuća vrijednost predmetnog sredstva osiguranja u razdoblju od tri mjeseca bude niža od 105 % vrijednosti traženog sredstva osiguranja. Ta pisana obveza nije potrebna ako je to već određeno nacionalnim propisima. Nadležno tijelo dužno je redovito provjeravati vrijednost takvog sredstva osiguranja.
3. Kapitalizirajuću vrijednost sredstva osiguranja, kako je navedeno u članku 51. stavku 2. točki (c), procjenjuje nadležno tijelo uzimajući u obzir troškove kapitaliziranja.
4. Kapitalizirajuća vrijednost sredstva osiguranja procjenjuje se na temelju posljednjih dostupnih kotacija.
5. Strana koja daje sredstvo osiguranja pruža na zahtjev nadležnog tijela dokaz o njegovoj kapitalizirajućoj vrijednosti.
Članak 53.
Zamjena i namjenjivanje
1. Svaki se oblik sredstva osiguranja može zamijeniti drugim.
Međutim, o tome nadležno tijelo treba dati svoj pristanak u sljedećim slučajevima:
(a)
kad je prvobitno sredstvo osiguranja izgubljeno, ali još nije realizirano; ili
(b)
kad je zamjensko sredstvo osiguranja tipa navedenog u članku 51. stavku 2.
2. Globalno sredstvo osiguranja može se zamijeniti drugim globalnim sredstvo osiguranja pod uvjetom da je novim globalnim sredstvom osiguranja obuhvaćen najmanje onaj dio prvobitnog globalnog sredstva osiguranja koji u trenutku zamjene služi za osiguranje ispunjenja jedne ili više još uvijek neispunjenih obveza.
3. Čim je dio sredstva osiguranja određen za određenu obvezu, ostatak globalnog sredstva osiguranja ažurira se.
ODJELJAK 3.
Vraćanje i zapljena
Članak 54.
Djelomično vraćanje
Kad posebnim propisima Unije nije određena minimalna količina, nadležno tijelo može ograničiti broj djelomičnih vraćanja pojedinog sredstva osiguranja te može odrediti minimalni iznos za svako takvo vraćanje.
Prije nego se vrati cijelo sredstvo osiguranja ili njegov dio, nadležno tijelo može zahtijevati podnošenje pisanog zahtjeva za vraćanje.
U slučaju kad sredstva osiguranja pokrivaju više od 100 % iznosa za koji se traži osiguranje, dio sredstva osiguranja koji prelazi 100 % vraća se kad se ostatak osiguranog iznosa konačno vrati ili zaplijeni.
Članak 55.
Zapljena
1. Kad nadležno tijelo sazna o okolnostima kojih je posljedica zapljena cijelog ili djelomičnog jamstva, ono će bez odlaganja zatražiti od strane koja je dužna ispuniti obvezu plaćanje izgubljenog iznosa, dajući joj rok 30 dana od dana primitka zahtjeva za plaćanje.
Ako plaćanje nije izvršeno do kraja tog roka, nadležno će tijelo:
(a)
odmah naplatiti sredstvo osiguranja tipa opisanog u članku 51. stavku 1. točki (a) na odgovarajući račun;
(b)
odmah zatražiti od jamca iz članka 51. stavka 1. točke (b) plaćanje, dajući mu 30 dana od dana primitka zahtjeva za plaćanje;
(c)
odmah poduzeti sljedeće korake:
i.
pretvoriti sredstva osiguranja opisana u članku 51. stavku 2. točkama (b) i (c) u novac dovoljan za naplatu dospjele svote;
ii.
prebaciti založene gotovinske depozite iz članka 51. stavka 2. točke (a) na svoj račun.
Nadležno tijelo može odmah naplatiti sredstva osiguranja bilo kojeg tipa, opisana u članku 51. stavku 1. točki (a), na odgovarajući račun, a da prije ne zatraži od predmetne strane izvršenje plaćanja.
2. Ne dovodeći u pitanje stavak 1.,
(a)
kad je donesena odluka o zapljeni sredstva osiguranja, ali je na uloženu žalbu naknadno odgođena u skladu s nacionalnim propisima, predmetna strana plaća kamate na iznos koji je stvarno zaplijenjen tijekom razdoblja koje počinje 30 dana od dana primitka zahtjeva za plaćanje iz stavka 1. i završava s danom koji prethodi plaćanju stvarno zaplijenjenog iznosa;
(b)
ako je nakon okončanog žalbenog postupka predmetna strana dužna platiti zaplijenjeni iznos u roku od 30 dana, u svrhu izračuna kamata država članica može uzeti da je plaćanje izvršeno dvadesetog dana nakon dana kad je zatraženo;
(c)
kamatna stopa koja se primjenjuje izračunava se u skladu s nacionalnim pravom, ali ni u kojem slučaju ne smije biti niža od kamatne stope koja se primjenjuje za naplate nacionalnih iznosa;
(d)
agencije za plaćanja odbijaju plaćenu kamatu od rashoda EFJP-a ili EPFRR-a u skladu s Uredbom (EU) br. 1306/2013;
(e)
države članice mogu periodično zatražiti povećanje sredstva osiguranja u odnosu na odgovarajuće kamate.
3. Kad je sredstvo osiguranja zaplijenjeno, a iznos je već odobren fondovima, a na temelju odluke u žalbenom postupku treba se vratiti izgubljeni iznos u cijelosti ili djelomično, uključujući kamatu po stopi u skladu s nacionalnim propisima, iznos koji je potrebno vratiti isplaćuju fondovi, osim ako se krivnja za povrat iznosa sredstva osiguranja pripisuje nemarnosti ili ozbiljnim greškama administrativnih ili drugih tijela države članice.
ODJELJAK 4.
Podaci
Članak 56.
Podaci o izgubljenim jamstvima, vrstama jamstava i jamcima
1. Za svaku godinu države članice dostavljaju Komisiji na raspolaganje ukupan broj i iznos zaplijenjenih sredstava osiguranja, bez obzira na to u kojoj se fazi nalazi postupak utvrđen u članku 55., razlikujući po slučajevima između onih naplaćenih u nacionalne proračune i onih naplaćenih u proračun Unije. Ti se podaci vode u odnosu na sva zaplijenjena sredstva osiguranja za iznose iznad 1 000 EUR i po svakoj odredbi Unije kojom su predviđena ta sredstva osiguranja. Podaci obuhvaćaju iznose izravno plaćene od strane zainteresirane strane i iznose naplaćene oslobađanjem sredstva osiguranja.
2. Države članice drže na raspolaganju Komisiji popis:
(a)
vrsta institucija ovlaštenih da djeluju kao jamci i za to utvrđenih uvjeta;
(b)
tipova sredstva osiguranja prihvaćenih prema članku 51. stavku 2. i za to utvrđenih uvjeta.
POGLAVLJE VI.
TRANSPARENTNOST
Članak 57.
Sadržaj objave
1. Podaci iz članka 111. stavka 1. točaka (c) i (d) Uredbe (EU) 1306/2013 uključuju:
(a)
raščlambu iznosa plaćanja iz točke (c) tog članka za svaku pojedinu mjeru navedenu u Prilogu XIII. ovoj Uredbi te zbroj tih iznosa koje je svaki korisnik primio u predmetnoj financijskoj godini;
(b)
opis mjera koje financiraju fondovi iz točke (d) tog članka, navedene u Prilogu XIII. ovoj Uredbi, uključujući prirodu i cilj svake mjere.
2. Iznosi iz stavka 1. izražavaju se u eurima u državama članicama koje su prihvatile euro te u nacionalnoj valuti u ostalim državama članicama.
3. Države članice mogu objaviti detaljnije podatke nego što je predviđeno u stavcima 1. i 2., ne dovodeći u pitanje potrebnu zaštitu privatnosti.
Članak 58.
Objavljivanje općine
Ako bi zbog ograničenog broja korisnika koji imaju boravište ili su registrirani u određenoj općini podaci koje treba objaviti za potrebe članka 112. trećeg stavka Uredbe (EU) br. 1306/2013 omogućili prepoznavanje identiteta fizičke osobe kao korisnika, predmetna država članica objavljuje, kao podatak za potrebe članka 111. stavka 1. prvog podstavka točke (b) navedene Uredbe, sljedeću veću administrativnu jedinicu čiji je dio predmetna općina.
Članak 59.
Oblik i datum objave
1. Podacima koji trebaju biti dostupni na jedinstvenoj internetskoj stranici iz članka 111. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 1306/2013 pristupa se putem tražilice kojom se korisnicima omogućuje pretraga korisnika prema imenu, općini kako je navedeno u članku 58. ove Uredbe, primljenim iznosima ili mjeri ili prema kombinaciji tih kriterija te preuzimanje odgovarajućih podataka u jednom skupu podataka. Ti se podaci pružaju na službenom jeziku ili službenim jezicima države članice i/ili jednom od triju radnih jezika Komisije.
2. Podaci iz stavka 1. objavljuju se do 31. svibnja svake godine za prethodnu financijsku godinu.
3. U skladu s tim člankom, podaci su dostupni na internetskoj stranici dvije godine od datuma njihova početnog objavljivanja.
Članak 60.
Obavješćivanje korisnika
Obavješćivanje korisnika iz članka 113. Uredbe (EU) br. 1306/2013 provodi se uvrštavanjem odgovarajuće obavijesti u obrazac za podnošenje zahtjeva za primanje sredstava iz fondova ili na neki drugi način prilikom prikupljanja podataka.
Odstupajući od prvog podstavka, u odnosu na podatke o plaćanjima primljenima u financijskim godinama 2014. i 2015. obavijest korisnicima daje se najmanje dva mjeseca prije datuma njihove objave.
Članak 61.
Objava pragova koji se odnose na program za male poljoprivrednike
Iznosi o kojima države članice obavijeste u skladu s člankom 112. drugim podstavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013 objavljuju se na internetskoj stranici Unije iz članka 62. stavka 1. ove Uredbe.
Članak 62.
Suradnja između Komisije i država članica
1. Komisija uspostavlja i održava internetsku stranicu Unije u okviru svoje središnje internetske adrese, koje uključuje poveznice na internetske stranice država članica. Komisija ažurira internetske poveznice u skladu s podacima koje šalju države članice.
2. Države članice šalju Komisiji internetsku adresu svoje internetske stranice čim je uspostavljena, kao i sve njezine naknadne promjene koje utječu na pristup njihovim internetskim stranicama s internetske stranice Unije.
3. Države članice imenuju tijelo zaduženo za uspostavu i održavanje jedinstvene internetske stranice iz članka 59. stavka 1. One obavješćuju Komisiju o nazivu i pojedinostima adrese tog tijela.
POGLAVLJE VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 63.
Stavljanje izvan snage
Uredbe (EZ) br. 601/94, (EZ) br. 4/2004 i (EZ) br. 259/2008 stavljaju se izvan snage.
Međutim, Uredba (EZ) br. 259/2008 ostaje na snazi za plaćanja izvršena za financijsku godinu 2013. Odstupajući od članka 3. stavka 3. te Uredbe, podaci navedeni u tom članku ostaju dostupni na internetskoj stranici godinu dana od datuma njihova početnog objavljivanja.
Članak 64.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Međutim:
(a)
članak 10. se za nastale rashode i namjenske prihode koje su države članice primile primjenjuje od 16. listopada 2014.;
(b)
članci 34. do 40. primjenjuju se od 1. siječnja 2015. Međutim, rokovi predviđeni člankom 34. stavcima 3. i 4. ne primjenjuju se na istrage u pogledu potvrde o sukladnosti za koje su podaci iz članka 11. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 885/2006 dostavljeni do 1. siječnja 2015.;
(c)
poglavlje VI. primjenjuje se na plaćanja izvršena od financijske godine 2014. nadalje;
(d)
podaci koje su države članice prenijele u skladu s Prilogom II. stupcima V1 i V2 dostavljaju se počevši od financijske godine 2016.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 6. kolovoza 2014.