NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1025/2012
ze dne 25. října 2012
o evropské normalizaci, změně směrnic Rady 89/686/EHS a 93/15/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/23/ES a 2009/105/ES, a kterým se ruší rozhodnutí Rady 87/95/EHS a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním cílem normalizace je vymezit dobrovolné technické nebo kvalitativní specifikace, jež mohou současné nebo budoucí výrobky, výrobní postupy nebo služby splňovat. Normalizace se může týkat různých otázek, například normalizace jednotlivých jakostních tříd či rozměrů konkrétního výrobku nebo technických specifikací na trzích výrobků nebo služeb, kde jsou nezbytné slučitelnost a interoperabilita s jinými výrobky nebo systémy.
(2)
Evropská normalizace je organizována dotčenými zúčastněnými stranami a v jejich prospěch na základě národních zastoupení (Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (Cenelec)) a přímé účasti (Evropský ústav pro telekomunikační normy (ETSI)) a zakládá se na zásadách uznaných Světovou obchodní organizací (WTO) v oblasti normalizace, a to zejména na zásadách soudržnosti, transparentnosti, otevřenosti, konsenzu, dobrovolného použití, nezávislosti vůči zájmovým skupinám a účinnosti (dále jen „základní zásady“). V souladu se základními zásadami je důležité, aby všechny příslušné zainteresované strany, včetně orgánů veřejné správy a malých a středních podniků, byly vhodně zapojeny do postupu normalizace na národní i evropské úrovni. Národní normalizační orgány by rovněž měly podporovat a usnadňovat zapojení zúčastněných stran.
(3)
Evropská normalizace rovněž pomáhá zlepšit konkurenceschopnost podniků tím, že usnadňuje zejména volný pohyb zboží a služeb, interoperabilitu sítí, využívání komunikačních prostředků, technický rozvoj a inovace. Evropská normalizace posiluje celosvětovou konkurenceschopnost evropského průmyslu, a to především, pokud je zaváděna v koordinaci s mezinárodními normalizačními orgány, a to s Mezinárodní organizací pro normalizaci (ISO), Mezinárodní elektrotechnickou komisí (IEC) a Mezinárodní telekomunikační unií (ITU). Normy přinášejí značné pozitivní hospodářské účinky, například tím, že přispívají k vzájemnému hospodářskému pronikání na vnitřním trhu a podporují vývoj nových a zdokonalených výrobků nebo trhů a lepší dodací podmínky. Normy tedy běžně posilují hospodářskou soutěž a snižují výrobní a prodejní náklady, což prospívá celému hospodářství, a zvláště pak spotřebitelům. Normy mohou udržovat a zvyšovat kvalitu, poskytovat informace a zajišťovat interoperabilitu a slučitelnost, čímž zvyšují bezpečnost a hodnotu pro spotřebitele.
(4)
Evropské normy jsou přijímány evropskými normalizačními organizacemi, kterými jsou CEN, Cenelec a ETSI.
(5)
Evropské normy hrají velmi důležitou úlohu v rámci vnitřního trhu, například prostřednictvím využití harmonizovaných norem, pokud je zde předpoklad shody výrobků, jež mají být dodány na trh, se základními požadavky na tyto výrobky stanovenými v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie. Tyto požadavky by měly být přesně vymezeny, aby nebyly evropskými normalizačními organizacemi mylně interpretovány.
(6)
Normalizace sehrává stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu a při otevírání trhů. Unie by měla usilovat o posílení spolupráce mezi evropskými normalizačními organizacemi a mezinárodními normalizačními orgány. V zájmu koordinace normalizačního úsilí a prosazování evropských norem by Unie měla rovněž posilovat dvoustranné přístupy se třetími zeměmi, například při vyjednávání dohod či při vysílání odborníků v oblasti normalizace do třetích zemí. Unie by dále měla podporovat kontakt evropských normalizačních organizací se soukromými fóry a konsorcii, aniž by bylo ohroženo přednostní postavení evropské normalizace.
(7)
Evropskou normalizaci upravuje zvláštní právní rámec, který je tvořen třemi různými právními akty, jmenovitě směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (3), rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES ze dne 24. října 2006 o financování evropské normalizace (4) a rozhodnutím Rady 87/95/EHS ze dne 22. prosince 1986 o normalizaci v oblasti informačních technologií a telekomunikací (5). Současný právní rámec však již není aktuální s ohledem na vývoj evropské normalizace v posledních desetiletích. Současný právní rámec by proto měl být zjednodušen a upraven, aby pokrýval nové aspekty normalizace a odrážel tak tento nejnovější vývoj a budoucí výzvy v oblasti evropské normalizace. To se týká zejména zvýšení tvorby norem pro služby a vývoje i jiných produktů normalizace než pouze formálních norem.
(8)
V usnesení Evropského parlamentu ze dne 21. října 2010 o budoucnosti evropské normalizace (6), jakož i ve zprávě panelu odborníků pro přezkum evropského systému normalizace (Express) z února 2010 nazvané „Normalizace pro konkurenceschopnou a inovativní Evropu: vize pro rok 2020“ byla stanovena řada strategických doporučení týkajících se přezkumu evropského normalizačního systému.
(9)
Za účelem zajištění efektivity norem a normalizace jako politických nástrojů pro Unii je nutné mít k dispozici efektivní a účinný systém normalizace, který poskytuje pružnou a transparentní platformu pro budování konsenzu mezi všemi účastníky a který je finančně únosný.
(10)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (7) stanoví obecná ustanovení k usnadnění výkonu svobody usazování pro poskytovatele služeb a volného pohybu služeb při zachování vysoké kvality služeb. Zavazuje členské státy, aby ve spolupráci s Komisí podporovaly vypracovávání dobrovolných evropských norem s cílem usnadnit slučitelnost služeb dodávaných poskytovateli v různých členských státech, poskytování informací příjemcům a kvalitu poskytování služeb. Směrnice 98/34/ES se však vztahuje pouze na normy pro výrobky, zatímco na normy pro služby se výslovně nevztahuje. Rozlišení mezi službami a zbožím je kromě toho v realitě vnitřního trhu stále méně významné. V praxi není vždy možné normy pro výrobky jasně odlišit od norem pro služby. Mnohé normy pro výrobky mají složku týkající se služeb, zatímco normy pro služby se často týkají částečně i výrobků. Proto je nezbytné přizpůsobit současný právní rámec těmto novým okolnostem rozšířením jeho působnosti na normy pro služby.
(11)
Podobně jako ostatní normy jsou i normy pro služby dobrovolné a jejich vypracovávání by mělo probíhat podle potřeb trhu, kdy jsou určující potřeby hospodářských subjektů a zúčastněných stran, jichž se tyto normy přímo nebo nepřímo týkají, přičemž normy by měly brát v úvahu základní zásady včetně konsenzu. Měly by se především zaměřovat na služby spojené s výrobky a postupy.
(12)
Právní rámec, jenž Komisi umožňuje požádat jednu nebo několik evropských normalizačních organizací, aby navrhly evropskou normu nebo produkt evropské normalizace pro služby, by se měl uplatňovat tak, aby bylo plně dodrženo rozdělení pravomocí mezi Unií a členskými státy, jež stanoví Smlouvy. To se týká zejména článků 14, 151, 152, 153, 165, 166 a 168 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a protokolu č. 26 o službách obecného zájmu, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“) a Smlouvě o fungování EU, podle nichž mají členské státy výlučnou pravomoc vymezovat základní zásady sociálního zabezpečení, odborného vzdělávání a zdravotnictví a vytvářet rámcové podmínky pro řízení, financování, organizaci a poskytování služeb těchto systémů, včetně vymezení požadavků, kvality a bezpečnostních norem, které se na ně vztahují, aniž jsou dotčena ustanovení čl. 168 odst. 4 Smlouvy o fungování EU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (8). Komise by vznesením takové žádosti neměla ovlivnit právo vyjednávat, uzavírat a vymáhat kolektivní smlouvy ani právo na protestní akce zaměstnanců podle vnitrostátních právních předpisů a postupů, které jsou v souladu s právem Unie.
(13)
Evropské normalizační organizace podléhají právu hospodářské soutěže do té míry, že je lze považovat za podnik nebo sdružení podniků ve smyslu článků 101 a 102 Smlouvy o fungování EU.
(14)
V rámci Unie jsou národní normy přijímány národními normalizačními orgány, což by mohlo vést ke vzniku konfliktních norem a technických překážek na vnitřním trhu. Proto je pro vnitřní trh a pro efektivitu normalizace v rámci Unie nezbytné potvrdit stávající pravidelnou výměnu informací mezi národními normalizačními orgány, evropskými normalizačními organizacemi a Komisí o jejich současných a budoucích normalizačních činnostech a rovněž o zásadě týkající se pozastavení prací, jež se použije pro národní normalizační orgány v rámci evropských normalizačních organizací a jež stanovuje, že po zveřejnění nové evropské normy budou zrušeny národní normy. Národní normalizační orgány a evropské normalizační organizace by rovněž měly dodržovat ustanovení o výměně informací obsažená v příloze 3 Dohody o technických překážkách obchodu (9).
(15)
Splnění povinnosti členských států oznámit Komisi existenci národních normalizačních orgánů by nemělo vyžadovat přijetí specifických vnitrostátních právních předpisů za účelem uznání těchto orgánů.
(16)
Pravidelná výměna informací mezi národními normalizačními orgány, evropskými normalizačními organizacemi a Komisí by neměla národním normalizačním orgánům bránit v dodržování jiných povinností a závazků, a zejména v dodržování přílohy 3 Dohody o technických překážkách obchodu.
(17)
Zastoupením společenských zájmů a zúčastněných společenských subjektů v evropských normalizačních činnostech se rozumí činnosti organizací a stran zastupujících zájmy s vysokým významem pro společnost, jako jsou například zájmy v oblasti životního prostředí či zájmy spotřebitelů a zaměstnanců. Zastoupením sociálních zájmů a zúčastněných stran v sociální oblasti v evropských normalizačních činnostech se však současně rozumí zejména činnosti organizací a stran hájících základní práva zaměstnanců a pracovníků, například odborové organizace.
(18)
V zájmu urychlení rozhodovacího procesu by národní normalizační orgány a evropské normalizační organizace měly usnadnit přístup k informacím o svých činnostech prostřednictvím podpory využívání informačních a komunikačních technologií (IKT) v rámci jejich příslušných systémů normalizace, například poskytnutím snadno použivatelného internetového konzultačního mechanismu, jenž by všem příslušným zúčastněným stranám umožnil vyjadřovat se k návrhům norem a organizovat virtuální schůze technických komisí, mimo jiné pomocí online konferencí či videokonferencí.
(19)
Normy mohou politice Unie pomoci řešit závažné společenské otázky, jako jsou změna klimatu, udržitelné využívání zdrojů, inovace, stárnutí populace, integrace zdravotně postižených osob, ochrana spotřebitelů, bezpečnost práce a pracovní podmínky. Tím, že podněcuje tvorbu evropských nebo mezinárodních norem pro zboží a technologie v expandujících trzích v těchto oblastech, by mohla Unie vytvořit konkurenční výhodu pro své podniky a usnadnit obchod, zejména pro malé a střední podniky, které představují velkou část evropských podniků.
(20)
Normy jsou důležitým nástrojem pro konkurenceschopnost podniků, a zejména malých a středních podniků, jejichž zapojení do postupu normalizace je významné pro technický pokrok v Unii. Proto je třeba, aby normalizační rámec podněcoval malé a střední podniky k tomu, aby se na normalizační činnosti aktivně podílely a aby k ní přispívaly svými inovativními technickými řešeními. K tomu je mimo jiné třeba, aby se zlepšilo jejich zapojení na vnitrostátní úrovni, kde mohou působit účinněji díky nižším nákladům a neexistujícím jazykovým překážkám. Toto nařízení by tak mělo zlepšit zastoupení malých a středních podniků jak ve vnitrostátních, tak v evropských technických komisích, a mělo by usnadnit jejich přístup k normám a jejich povědomí o normách.
(21)
Evropské normy mají zásadní význam pro konkurenceschopnost malých a středních podniků, které jsou však v některých případech v evropských normalizačních činnostech nedostatečně zastoupeny. Toto nařízení by tudíž mělo podporovat a usnadňovat přiměřené zastoupení a účast malých a středních podniků v procesu evropské normalizace prostřednictvím subjektu, který je skutečně v kontaktu s malými a středními podniky a s organizacemi zastupujícími tyto podniky na vnitrostátní úrovni a který je náležitě zastupuje.
(22)
Normy mohou mít značný vliv na společnost, zejména na bezpečnost a blaho občanů, účinnost sítí, životní prostředí, bezpečnost práce a pracovní podmínky, přístupnost a další oblasti veřejného zájmu. Je proto nezbytné zajistit posílení úlohy a přínosu zúčastněných společenských subjektů při tvorbě norem, a to prostřednictvím vyšší podpory organizací zastupujících zájmy spotřebitelů, životního prostředí a sociální zájmy.
(23)
Povinnost evropských normalizačních organizací podporovat a usnadňovat zastoupení a účinné zapojení všech příslušných zúčastněných stran těmto zúčastněným stranám nepřiznává hlasovací práva, pokud jim taková práva neposkytují vnitřní jednací řády evropských normalizačních organizací.
(24)
Evropský systém normalizace by měl rovněž plně zohlednit Úmluvu Organizace spojených národů o právech zdravotně postižených osob (10). Proto je důležité, aby organizace zastupující zájmy spotřebitelů dostatečně zastupovaly a zohledňovaly zájmy osob se zdravotním postižením. Dále je třeba všemi dostupnými prostředky usnadnit účast osob se zdravotním postižením na procesu normalizace.
(25)
Vzhledem k významu normalizace jako nástroje, který má podporovat právní předpisy a politiky Unie, a s cílem zabránit následně vznášeným námitkám proti harmonizovaným normám a jejich úpravám je důležité, aby byly orgány veřejné správy zapojeny do všech fází tvorby těchto norem, na nichž mohou být zainteresovány, zejména pak v oblastech, na něž se vztahují harmonizační právní předpisy Unie pro výrobky.
(26)
Normy by měly zohledňovat environmentální dopady po celou dobu životního cyklu výrobků a služeb. Společné výzkumné středisko Komise (dále jen „JRC“) vyvinulo důležité a veřejně přístupné nástroje pro hodnocení těchto dopadů po celou dobu životního cyklu. Toto nařízení by proto mělo zajistit, že JRC bude moci v evropském normalizačním systému hrát aktivní úlohu.
(27)
Životaschopnost spolupráce mezi Komisí a evropským systémem normalizace závisí na pečlivém plánování budoucích žádostí o vypracování norem. Toto plánování lze zlepšit, zejména prostřednictvím přínosu zainteresovaných stran, včetně vnitrostátních orgánů pro dozor nad trhem, a to zavedením mechanismů pro získávání stanovisek a usnadňování výměny informací mezi všemi zainteresovanými stranami. Jelikož směrnice 98/34/ES již stanoví možnost požádat evropské normalizační organizace o vypracování evropských norem, je vhodné zavést do praxe lepší a transparentnější plánování v rámci ročního pracovního programu, který by měl obsahovat přehled všech žádostí o normy, jež Komise hodlá předložit evropským normalizačním organizacím. Při sestavování každoročního pracovního programu Komise pro oblast evropské normalizace a při přípravě žádostí o normy je nezbytné zajistit vysokou míru spolupráce mezi evropskými normalizačními organizacemi a evropskými organizacemi zúčastněných stran oprávněných čerpat finanční prostředky z Unie v souladu s tímto nařízením a Komisí, aby bylo možné vyhodnotit význam navrženého tématu pro trh a politické cíle stanovené zákonodárcem a umožnit evropským normalizačním organizacím rychleji reagovat na žádosti týkající se normalizačních činností.
(28)
Před projednáním záležitosti týkající se žádostí o evropské normy nebo o evropské produkty normalizace či námitek proti harmonizovaným normám ve výboru ustaveném v souladu s tímto nařízením by Komise měla vést konzultace s odborníky z členských států, například prostřednictvím zapojení výborů ustavených příslušnými právními předpisy Unie nebo jinými formami konzultací s odborníky z odvětví, v nichž takové výbory nebyly vytvořeny.
(29)
Několik směrnic, které harmonizují podmínky uvádění výrobků na trh, stanoví, že Komise může požádat, aby evropské normalizační organizace přijaly harmonizované normy, na základě kterých se předpokládá soulad s platnými základními požadavky. Mnohé z těchto směrnic však obsahují širokou škálu ustanovení o námitkách proti těmto normám, pokud tyto nepokrývají všechny příslušné požadavky nebo je nepokrývají v plné míře. Rozdílná ustanovení, která vedou k nejistotě u hospodářských subjektů a evropských normalizačních organizací, jsou zejména obsažena ve směrnici Rady 89/686/EHS ze dne 21. prosince 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků (11), směrnici Rady 93/15/EHS ze dne 5. dubna 1993 o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití (12), směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/9/ES ze dne 23. března 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zařízení a ochranných systémů určených k použití v prostředí s nebezpečím výbuchu (13), směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel (14), směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/16/ES ze dne 29. června 1995 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů (15), směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/23/ES ze dne 29. května 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se tlakových zařízení (16), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES ze dne 31. března 2004 o měřicích přístrojích (17), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/23/ES ze dne 23. května 2007 o uvádění pyrotechnických výrobků na trh (18), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/23/ES ze dne 23. dubna 2009 o vahách s neautomatickou činností (19) a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/105/ES ze dne 16. září 2009 týkající se jednoduchých tlakových nádob (20). Proto je nezbytné zapracovat do tohoto nařízení jednotný postup stanovený v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES ze dne 9. července 2008 o společném rámci pro uvádění výrobků na trh (21), odstranit příslušná ustanovení z uvedených směrnic a rozšířit právo Evropského parlamentu vznést námitku proti harmonizované normě v souladu s tímto nařízením.
(30)
Orgány veřejné správy by měly co nejlépe využít příslušné technické specifikace při nákupu hardwaru, softwaru a IT služeb, například volbou technických specifikací, které mohou být uplatněny všemi zúčastněnými dodavateli, což umožní větší hospodářskou soutěž a sníží riziko patové situace. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (22), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (23), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci postupů při zadávání některých zakázek na stavební práce, dodávky a služby zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti (24) a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (25) stanoví, že technické specifikace při zadávání veřejných zakázek by měly být formulovány odkazem na národní normy přejímající evropské normy, evropská technická schválení, obecné technické specifikace, mezinárodní normy nebo jiné technické referenční systémy vypracované evropskými normalizačními organizacemi nebo - pokud neexistují - na národní normy, vnitrostátní technická schválení nebo vnitrostátní technické specifikace týkající se projektování, výpočtu a provádění staveb a použití výrobků, případně na rovnocenné dokumenty. Technické specifikace IKT jsou však často vypracovávány jinými organizacemi, které vytvářejí normy, a nepatří do žádné z kategorií norem a schválení stanovených ve směrnicích 2004/17/ES, 2004/18/ES nebo 2009/81/ES či v nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002. Proto je nezbytné stanovit možnost, aby technické specifikace pro zadávání veřejných zakázek mohly odkazovat na technické specifikace IKT, aby tak bylo možno reagovat na rychlý vývoj v oblasti IKT, bylo usnadněno poskytování přeshraničních služeb a byla podpořena hospodářská soutěž, interoperabilita a inovace.
(31)
Technické specifikace, které nebyly přijaty evropskými normalizačními organizacemi, nemají stejný status jako evropské normy. Některé technické specifikace IKT nejsou vytvořeny v souladu se základními zásadami. Proto by toto nařízení mělo stanovit postup pro určení technických specifikací IKT, na které by se mohlo odkazovat při zadávání veřejných zakázek, zahrnující všeobecnou konzultaci s širokou škálou zúčastněných stran včetně evropských normalizačních organizací, podniků a orgánů veřejné správy. Toto nařízení by mělo také stanovit požadavky, v podobě seznamu kritérií, pro tyto technické specifikace a související postupy jejich tvorby. Požadavky na určení technických specifikací IKT by měly zajistit respektování cílů veřejné politiky a sociálních potřeb a měly by být založeny na zásadních zásadách.
(32)
V zájmu podpory inovací a hospodářské soutěže by určení konkrétní technické specifikace nemělo vést k tomu, že by nesměla být v souladu s ustanoveními tohoto nařízení určena jiná konkurenční technická specifikace. Veškerá určení by měla být podmíněna splněním kritérií a dosažením vysoké úrovně přijetí technické specifikace na trhu.
(33)
Určené technické specifikace IKT by mohly přispět k provádění rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 922/2009/ES ze dne 16. září 2009 o řešeních interoperability pro evropské orgány veřejné správy (ISA) (26), které na období let 2010 až 2015 stanoví program řešení interoperability pro evropské orgány veřejné správy a orgány a instituce Unie, jenž poskytuje společná a sdílená řešení usnadňující interoperabilitu.
(34)
V oblasti IKT může docházet k situacím, kdy bude vhodné podpořit používání příslušných norem na úrovni Unie nebo vyžadovat soulad s nimi, aby byla zajištěna interoperabilita na jednotném trhu a zlepšena možnost výběru pro uživatele. Rovněž mohou nastat okolnosti, za kterých již určité evropské normy nebudou vyhovovat potřebám spotřebitelů nebo budou stát v cestě technickému rozvoji. Z těchto důvodů umožňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (27) Komisi, aby v případě potřeby požádala evropské normalizační organizace o vypracování norem, vytvořila a zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie seznam norem nebo specifikací na podporu jejich používání, nebo nařídila jejich uplatňování, nebo normy či specifikace z uvedeného seznamu vyňala.
(35)
Toto nařízení by nemělo evropským normalizačním organizacím bránit v tom, aby pokračovaly v tvorbě norem v oblasti IKT a zvýšily svou spolupráci s dalšími orgány, jež vytvářejí normy, zejména v oblasti IKT, s cílem zajistit soudržnost a zabránit roztříštěnosti či duplicitě při zavádění norem a specifikací.
(36)
Postup pro určení technických specifikací IKT stanovený tímto nařízením by neměl narušit soudržnost evropského systému normalizace. Proto by toto nařízení mělo rovněž určit podmínky, za nichž lze stanovit, že technická specifikace není v rozporu s ostatními evropskými normami.
(37)
Než budou určeny technické specifikace IKT, na něž je možné odkazovat při zadávání veřejných zakázek, měla by být jako konzultační fórum evropských a vnitrostátních zúčastněných stran, evropských normalizačních organizací a členských států využita mnohostranná platforma zřízená rozhodnutím Komise ze dne 28. listopadu 2011 (28), aby se zajistila legitimita tohoto postupu.
(38)
Rozhodnutí č. 1673/2006/ES stanoví pravidla ohledně příspěvku Unie na financování evropské normalizace, aby bylo zajištěno vypracovávání a revidování evropských norem a jiných produktů evropské normalizace na podporu cílů, legislativní činnosti a politik Unie. Za účelem správního a rozpočtového zjednodušení je vhodné začlenit ustanovení uvedeného rozhodnutí do tohoto nařízení a použít za všech vhodných okolností nejméně zatěžující postupy.
(39)
S ohledem na velice rozsáhlé pole působnosti evropské normalizace v rámci podpory právních předpisů a politik Unie a různé druhy normalizační činnosti je nezbytné nastavit i různé způsoby financování. Jedná se především o granty bez výzvy k předkládání návrhů u evropských normalizačních organizací a národních normalizačních orgánů, v souladu s čl. 110 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (29), a čl. 168 odst. 1 písm. d) nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002. Tatáž ustanovení by se dále měla vztahovat na subjekty, které, ačkoli nejsou uznanými evropskými normalizačními organizacemi uvedenými v tomto nařízení, byly pověřeny v základním aktu a byl jim svěřen úkol provádět přípravnou práci na podporu evropské normalizace ve spolupráci s evropskými normalizačními organizacemi.
(40)
Pokud evropské normalizační organizace trvale podporují činnosti Unie, měly by mít účinné a výkonné ústřední sekretariáty. Komise by proto měla mít pravomoc udělovat granty těmto organizacím, které sledují cíle v obecném evropském zájmu, aniž by v případě grantů na provozní náklady uplatňovala zásadu postupného každoročního snižování stanovenou v čl. 113 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
(41)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1639/2006/ES ze dne 24. října 2006, kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace (2007-2013) (30), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1926/2006/ES ze dne 18. prosince 2006, kterým se zavádí akční program Společenství v oblasti spotřebitelské politiky (2007-2013) (31), a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 614/2007 ze dne 23. května 2007 o finančním nástroji pro životní prostředí (LIFE+) (32) již stanoví možnost finanční podpory evropských organizací, které zastupují zájmy malých a středních podniků, spotřebitelů a životního prostředí při normalizaci, zatímco zvláštní granty jsou vypláceny evropským organizacím zastupujícím sociální zájmy při normalizaci. Financování podle rozhodnutí č. 1639/2006/ES, rozhodnutí č. 1926/2006/ES a nařízení (ES) č. 614/2007 skončí dne 31. prosince 2013. Je zcela nezbytné, aby rozvoj evropské normalizace i nadále upevňoval a podporoval aktivní účast evropských organizací zastupujících zájmy malých a středních podniků, spotřebitelů, životního prostředí a sociální zájmy. Tyto organizace sledují cíl v obecném evropském zájmu a představují na základě zvláštního pověření, jež jim udělily vnitrostátní neziskové organizace, evropskou síť zastupující neziskové organizace činné v členských státech, která podporuje zásady a politiky slučitelné s cíli Smluv. V důsledku prostředí, v němž působí, a na základě svých statutárních cílů mají evropské organizace zastupující zájmy malých a středních podniků, spotřebitelů, životního prostředí a sociální zájmy v evropské normalizaci trvalou úlohu, která je nezbytná pro cíle a politiky Unie. Komise by proto měla mít pravomoc udělovat granty těmto organizacím, aniž by v případě grantů na provozní náklady uplatňovala zásadu postupného každoročního snižování stanovenou v čl. 113 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
(42)
Financování normalizačních činností by mělo být schopno pokrýt i přípravné a doplňkové činnosti při vytváření evropských norem či evropských produktů normalizace pro výrobky a služby. To je nutné zejména u výzkumné činnosti, vypracovávání přípravných dokumentů pro právní předpisy, provádění mezilaboratorních zkoušek a validace či hodnocení norem. Kromě toho by podpora normalizace na evropské a mezinárodní úrovni měla pokračovat prostřednictvím programů týkajících se technické pomoci třetím zemím a spolupráce s nimi. Za účelem zlepšení přístupu na trhy a posílení konkurenceschopnosti podniků z Unie by mělo být možno udělovat granty i jiným subjektům prostřednictvím výzev k předkládání návrhů nebo, v případě potřeby, prostřednictvím zadávání zakázek.
(43)
Financování Unií by mělo být zaměřeno na vytváření evropských norem a evropských produktů normalizace pro výrobky a služby a mělo by usnadňovat podnikům jejich používání prostřednictvím větší podpory překladů do různých úředních jazyků Unie, aby mohly mít malé a střední podniky plný prospěch z porozumění evropským normám a jejich uplatňování; mělo by rovněž posílit soudržnost evropského systému normalizace a zajistit spravedlivý a transparentní přístup k evropským normám pro všechny účastníky trhu v celé Unii. To je důležité zejména v případech, kdy využití norem umožňuje soulad s příslušnými právními předpisy Unie.
(44)
Aby bylo zajištěno účinné uplatňování tohoto nařízení, mělo by být umožněno využití potřebných odborných znalostí, zejména v oblasti auditu a finančního řízení, prostředků správní podpory, které by mohly usnadnit jeho provádění, a pravidelného hodnocení významnosti činností financovaných Unií, aby byly zajištěny jejich užitečnost a dopad.
(45)
Měla by být rovněž přijata přiměřená opatření k zabránění podvodům a nesrovnalostem a ke zpětnému získání neoprávněně vyplacených finančních prostředků podle nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (33), nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (34) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (35).
(46)
Za účelem aktualizace seznamu evropských normalizačních organizací a přizpůsobení kritérií pro organizace zastupující malé a střední podniky a zúčastněné společenské subjekty dalšímu vývoji, pokud jde o jejich neziskovou povahu a reprezentativnost, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změny příloh tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(47)
Výbor zřízený tímto nařízením by měl být Komisi nápomocen ve všech záležitostech spojených s prováděním tohoto nařízení, a to s náležitým přihlédnutím k názorům odborníků z odvětví.
(48)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (36).
(49)
Poradní postup by se měl používat pro přijímání prováděcích aktů ohledně námitek proti harmonizovaným normám a v případech, kdy odkazy na dotčené harmonizované normy dosud nebyly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, za předpokladu, že příslušná norma dosud nevedla k předpokladu shody se základními požadavky stanovenými v platných harmonizačních právních předpisech Unie.
(50)
Přezkumný postup by se měl používat u každé žádosti o normalizaci podané evropským normalizačním organizacím a pro přijímání prováděcích aktů ohledně námitek proti harmonizovaným normám, a pokud již byly odkazy na dotčené harmonizované normy zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, za předpokladu, že takové rozhodnutí by mohlo mít důsledky pro předpoklad shody s příslušnými základními požadavky.
(51)
Aby bylo možné dosáhnout hlavních cílů tohoto nařízení, usnadnit rychlé postupy přijímání rozhodnutí a zkrátit celkovou dobu vytváření norem, měly by se v co největší míře využívat postupy stanovené nařízením (EU) č. 182/2011, podle nichž může předseda příslušného výboru stanovit lhůtu, do níž musí výbor podle naléhavosti celé záležitosti vydat své stanovisko. Navíc by mělo být možné v odůvodněných případech získat stanovisko výboru písemným postupem, přičemž pokud se některý z členů výboru nevyjádří, mělo by to být považováno za tichý souhlas.
(52)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž zajištění efektivity a účinnosti norem a normalizace jako nástrojů politik Unie prostřednictvím spolupráce mezi evropskými normalizačními organizacemi, národními normalizačními orgány, členskými státy a Komisí, vytvoření evropských norem a produktů evropské normalizace pro výrobky a pro služby na podporu legislativní činnosti a politik Unie, určování technických specifikací IKT, na něž je možné odkazovat, financování evropské normalizace a zapojení zúčastněných stran do evropské normalizace, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(53)
Směrnice 89/686/EHS, 93/15/EHS, 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 98/34/ES, 2004/22/ES, 2007/23/ES, 2009/23/ES a 2009/105/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(54)
Rozhodnutí č. 1673/2006/ES a rozhodnutí č. 87/95/EHS by měla být zrušena,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla, pokud jde o spolupráci mezi evropskými normalizačními organizacemi, národními normalizačními orgány, členskými státy a Komisí, stanovení evropských norem a produktů evropské normalizace pro výrobky a pro služby na podporu legislativní činnosti a politik Unie, určování technických specifikací IKT, na něž je možné odkazovat, financování evropské normalizace a zapojení zúčastněných stran do evropské normalizace.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„normou“ technická specifikace přijatá uznávaným normalizačním orgánem k opakovanému nebo trvalému použití, jejíž dodržování není povinné a která patří do jedné z těchto kategorií:
a)
„mezinárodní normou“ se rozumí norma přijatá mezinárodním normalizačním orgánem;
b)
„evropskou normou“ se rozumí norma přijatá jednou z evropských normalizačních organizací;
c)
„harmonizovanou normou“ se rozumí evropská norma přijatá na základě žádosti Komise za účelem uplatňování harmonizačních právních předpisů Unie;
d)
„národní normou“ se rozumí norma přijatá národním normalizačním orgánem;
2)
„produktem evropské normalizace“ jakákoli jiná technická specifikace než evropská norma, přijatá evropskou normalizační organizací k opakovanému nebo trvalému použití, jejíž dodržování není povinné;
3)
„návrhem normy“ dokument, který obsahuje znění technických specifikací týkajících se daného předmětu, jehož přijetí v souladu s příslušným postupem normalizace se zvažuje v podobě, v jaké se dotčený dokument nachází po dokončení přípravných prací a v jaké se předkládá k veřejnému připomínkovému řízení nebo posouzení;
4)
„technickou specifikací“ dokument, který předepisuje technické požadavky, jež má výrobek, postup, služba nebo systém splňovat, a který stanoví jednu či více těchto podmínek:
a)
požadované charakteristiky výrobku, jako jsou úrovně jakosti, ukazatele vlastností, interoperabilita, ochrana životního prostředí, zdraví, bezpečnost nebo rozměry, včetně požadavků na výrobek, pokud jde o jeho obchodní název, terminologii, symboly, zkoušení a zkušební metody, balení, značení nebo označování a postupy posuzování shody;
b)
výrobní metody a postupy používané v souvislosti se zemědělskými produkty ve smyslu čl. 38 odst. 1 Smlouvy o fungování EU, s výrobky určenými pro lidskou spotřebu a pro spotřebu zvířat a v souvislosti s léčivými přípravky, jakož i výrobní metody a postupy týkající se jiných výrobků, mají-li vliv na jejich charakteristiky;
c)
požadované charakteristiky služby, jako jsou úrovně jakosti, ukazatele vlastností, interoperabilita, ochrana životního prostředí, zdraví nebo bezpečnost, včetně požadavků na poskytovatele, pokud jde o informace, jež mají být poskytovány příjemcům, podle čl. 22 odst. 1 až 3 směrnice 2006/123/ES;
d)
metody a kritéria pro posuzování vlastností stavebních výrobků ve smyslu článku 2 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 ze dne 9. března 2011, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh (37), ve vztahu k jejich základním charakteristikám;
5)
„technickou specifikací IKT“ technická specifikace v oblasti informačních a komunikačních technologií;
6)
„výrobkem“ každý průmyslově vyrobený výrobek a každý zemědělský produkt včetně produktů rybolovu;
7)
„službou“ jakákoli samostatná výdělečná činnost, poskytovaná zpravidla za úplatu, ve smyslu článku 57 Smlouvy o fungování EU;
8)
„evropskou normalizační organizací“ organizace uvedená na seznamu v příloze I;
9)
„mezinárodním normalizačním orgánem“ Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO), Mezinárodní elektrotechnická komise (IEC) a Mezinárodní telekomunikační unie (ITU);
10)
„národním normalizačním orgánem“ orgán, o němž členský stát informuje Komisi v souladu s článkem 27 tohoto nařízení.
KAPITOLA II
TRANSPARENTNOST A ZAPOJENÍ ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
Článek 3
Transparentnost pracovních programů normalizačních orgánů
1. Nejméně jednou za rok vypracuje každá evropská normalizační organizace a národní normalizační orgán svůj pracovní program. Tento pracovní program obsahuje informace o normách a produktech evropské normalizace, které evropská normalizační organizace nebo národní normalizační orgán hodlají připravit nebo změnit, které připravují nebo mění a které přijaly v období předchozího pracovního programu, pokud se ovšem nejedná o totožné nebo rovnocenné převzetí mezinárodních nebo evropských norem.
2. V pracovním programu jsou pro každou normu a produkt evropské normalizace uvedeny tyto údaje:
a)
předmět;
b)
stupeň dosažený při vypracovávání norem a produktů evropské normalizace;
c)
odkazy na mezinárodní normy, které byly použity jako základ.
3. Evropská normalizační organizace i národní normalizační orgán zveřejní svůj pracovní program na svých internetových stránkách nebo jiných veřejně dostupných internetových stránkách a také zpřístupní odkaz na existenci dostupného pracovního programu v národní, nebo případně evropské, publikaci pro zveřejňování normalizačních činností.
4. Nejpozději v době zveřejnění svého pracovního programu oznámí každá evropská normalizační organizace nebo národní normalizační orgán jeho existenci ostatním evropským normalizačním organizacím a národním normalizačním orgánům a Komisi. Komise tuto informaci poskytne členským státům prostřednictvím výboru uvedeného v článku 22.
5. Národní normalizační orgány nesmějí vznášet námitky proti tomu, aby se předmět normalizace obsažený v jejich pracovním programu projednával na evropské úrovni v souladu s pravidly stanovenými evropskými normalizačními organizacemi, ani vyvíjet žádnou činnost, která by mohla ovlivnit rozhodnutí v tomto směru.
6. Národní normalizační orgán nepřijme během přípravy harmonizované normy nebo po jejím schválení žádné opatření, které by mohlo poškodit zamýšlenou harmonizaci, a zejména v dotčené oblasti nezveřejní žádnou novou nebo revidovanou národní normu, která by nebyla plně v souladu se stávající harmonizovanou normou. Po zveřejnění nové harmonizované normy jsou v přiměřené lhůtě zrušeny veškeré konfliktní národní normy.
Článek 4
Transparentnost norem
1. Každá evropská normalizační organizace a národní normalizační orgán zašle alespoň elektronickou formou každý návrh národní normy, evropské normy nebo produktu evropské normalizace na jejich žádost ostatním evropským normalizačním organizacím, národním normalizačním orgánům nebo Komisi.
2. Každá evropská normalizační organizace nebo národní normalizační orgán do tří měsíců odpoví na veškeré připomínky obdržené v souvislosti s návrhem uvedeným v odstavci 1 od jakékoli jiné evropské normalizační organizace, národního normalizačního orgánu nebo od Komise a tyto připomínky náležitě zohlední.
3. Pokud národní normalizační orgán obdrží připomínky, z nichž vyplývá, že by návrh normy mohl mít negativní dopad na vnitřní trh, konzultuje před jeho přijetím evropské normalizační organizace a Komisi.
4. Národní normalizační orgány
a)
zajistí přístup k návrhům národních norem takovým způsobem, aby všechny dotčené subjekty, zejména subjekty zřízené v jiných členských státech, měly příležitost předložit připomínky;
b)
umožní ostatním národním normalizačním orgánům, aby se pasivně nebo aktivně - vysláním pozorovatele - zapojily do plánovaných činností.
Článek 5
Zapojení zúčastněných stran do evropské normalizace
1. Evropské normalizační organizace podporují a umožňují přiměřené zastoupení a účinné zapojení všech příslušných zúčastněných stran, včetně malých a středních podniků, spotřebitelských organizací a zúčastněných stran v oblasti životního prostředí a zúčastněných stran v sociální oblasti, do normalizační činnosti. Podporují a usnadňují takovéto zastoupení a účast zejména prostřednictvím evropských organizací zúčastněných stran oprávněných čerpat finanční prostředky Unie v souladu s tímto nařízením na úrovni vytváření politiky a v následujících fázích tvorby evropských norem nebo produktů evropské normalizace:
a)
návrh a schválení nových položek pracovního programu;
b)
technická diskuse o návrzích;
c)
předložení připomínek k návrhům;
d)
revize stávajících evropských norem nebo produktů evropské normalizace;
e)
šíření informací o přijatých evropských normách nebo produktech evropské normalizace a zvyšování povědomí o nich.
2. Kromě spolupráce s orgány dohledu nad trhem v členských státech, výzkumnými zařízeními Komise a evropskými organizacemi zúčastněných stran oprávněnými čerpat finanční prostředky Unie v souladu s tímto nařízením podporují a umožňují evropské normalizační organizace přiměřené zastoupení - na technické úrovni - podniků, výzkumných středisek a vysokých škol a dalších právnických osob v normalizační činnosti týkající se nové oblasti s významnými důsledky z hlediska politiky nebo technických inovací, pokud se dotčené právnické osoby podílely na projektu, který s dotčenou oblastí souvisí a který je financován z prostředků Unie v rámci víceletého rámcového programu pro činnosti v oblasti výzkumu, inovací a technického rozvoje, přijatého podle článku 182 Smlouvy o fungování EU.
Článek 6
Přístup malých a středních podniků k normám
1. Národní normalizační orgány podporují a umožňují přístup malých a středních podniků k normám a k procesům tvorby norem, aby bylo dosaženo většího zapojení do systému normalizace, například prostřednictvím
a)
určování projektů normalizace, které mají pro malé a střední podniky obzvlášť velký význam, v rámci ročních pracovních programů;
b)
poskytnutí přístupu malým a středním podnikům k normalizačním činnostem, aniž by se tyto podniky musely stát členy národních normalizačních orgánů;
c)
poskytnutí bezplatného přístupu nebo zvláštních sazeb za účast v normalizačních činnostech;
d)
poskytnutí bezplatného přístupu k návrhům norem;
e)
poskytnutí bezplatného přístupu ke shrnutí obsahu norem na svých internetových stránkách;
f)
zavedení zvláštních sazeb za poskytování norem nebo zpřístupnění balíčků norem za snížené ceny.
2. Národní normalizační orgány si vyměňují osvědčené postupy, jejichž cílem je zvýšit účast malých a středních podniků na normalizačních činnostech a rozšířit a usnadnit používání norem malými a středními podniky.
3. Národní normalizační orgány zasílají evropským normalizačním organizacím výroční zprávy o svých činnostech podle odstavců 1 a 2 a o všech ostatních opatřeních ke zlepšení podmínek pro malé a střední podniky, aby tyto podniky používaly normy a účastnily se procesu jejich tvorby. Národní normalizační orgány tyto zprávy zveřejní na svých internetových stránkách.
Článek 7
Zapojení veřejných orgánů do evropské normalizace
Členské státy v případě potřeby podporují zapojení orgánů veřejné správy, včetně orgánů dozoru nad trhem, do národních normalizačních činností zaměřených na tvorbu nebo revizi norem požadovaných Komisí v souladu s článkem 10.
KAPITOLA III
EVROPSKÉ NORMY A PRODUKTY EVROPSKÉ NORMALIZACE NA PODPORU LEGISLATIVNÍ ČINNOSTI A POLITIK UNIE
Článek 8
Roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace
1. Komise přijme roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace, který stanoví strategické priority evropské normalizace, přičemž zohlední dlouhodobé strategie Unie pro růst. V tomto pracovním programu jsou uvedeny evropské normy a produkty evropské normalizace, o něž Komise hodlá požádat evropské normalizační organizace v souladu s článkem 10.
2. Roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace stanoví konkrétní cíle a politiky pro evropské normy a produkty evropské normalizace, o něž Komise hodlá požádat evropské normalizační organizace v souladu s článkem 10. V naléhavých případech může Komise podat žádosti bez předchozího oznámení.
3. Roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace obsahuje rovněž cíle související s mezinárodním rozměrem evropské normalizace na podporu právních předpisů a politik Unie.
4. Roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace bude schválen poté, co proběhnou rozsáhlé konzultace s příslušnými zúčastněnými stranami, včetně evropských normalizačních organizací a evropských organizací zúčastněných stran oprávněných čerpat finanční prostředky Unie v souladu s tímto nařízením, a s členskými státy prostřednictvím výboru uvedeného v článku 22 tohoto nařízení.
5. Po schválení ročního pracovního programu Unie pro oblast evropské normalizace jej Komise zveřejní na svých internetových stránkách.
Článek 9
Spolupráce s výzkumnými zařízeními
Výzkumná zařízení Komise přispívají k přípravě ročního pracovního programu Unie pro oblast evropské normalizace uvedeného v článku 8 a poskytují evropským normalizačním organizacím vědecké poznatky v oblasti jejich odbornosti s cílem zajistit, aby evropské normy zohledňovaly hospodářskou konkurenceschopnost a společenské potřeby, mimo jiné udržitelnost z hlediska životního prostředí a otázky bezpečnosti a zabezpečení.
Článek 10
Žádosti o normalizaci adresované evropským normalizačním organizacím
1. Komise může v rámci kompetencí stanovených ve Smlouvách požádat jednu nebo více evropských normalizačních organizací, aby v dané lhůtě vypracovaly návrh evropské normy nebo produktu evropské normalizace. Evropské normy nebo produkty evropské normalizace musí vycházet z potřeb trhu, brát v úvahu veřejný zájem a rovněž politické cíle jasně uvedené v žádosti Komise a musí být založeny na konsenzu. Komise určí požadavky ohledně obsahu, které má požadovaný dokument splňovat, a lhůtu pro jeho schválení.
2. Rozhodnutí uvedená v odstavci 1 se přijímají v souladu s postupem stanoveným v čl. 22 odst. 3 po konzultaci s evropskými normalizačními organizacemi a evropskými organizacemi zúčastněných stran oprávněnými čerpat finanční prostředky Unie v souladu s tímto nařízením a s výborem zřízeným příslušným právním předpisem Unie, pokud takový výbor existuje, nebo po konzultacích s odborníky v daném odvětví v jiné formě.
3. Příslušná evropská normalizační organizace do jednoho měsíce po jejím obdržení uvede, zda žádost podle odstavce 1 přijímá.
4. Do dvou měsíců po vyrozumění o přijetí podle odstavce 3 informuje Komise příslušné evropské normalizační organizace o udělení grantu na vypracování evropské normy nebo produktu evropské normalizace, pokud byla předložena žádost o poskytnutí finančních prostředků.
5. Evropské normalizační organizace informují Komisi o činnostech prováděných za účelem vypracování dokumentů uvedených v odstavci 1. Komise spolu s evropskými normalizačními organizacemi posoudí, zda dokumenty vypracované evropskými normalizačními organizacemi splňují její původní žádost.
6. Pokud harmonizovaná norma splňuje požadavky, které má tato norma upravovat a které jsou stanoveny v příslušném harmonizačním právním předpisu Unie, zveřejní Komise bezodkladně odkaz na tuto harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie nebo jej jiným způsobem zveřejní v souladu s podmínkami stanovenými v příslušném aktu harmonizačních právních předpisů Unie.
Článek 11
Formální námitky proti harmonizovaným normám
1. Pokud se členský stát nebo Evropský parlament domnívá, že harmonizovaná norma zcela nesplňuje požadavky, které má tato norma upravovat a které jsou stanoveny v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie, informuje o tom Komisi s uvedením podrobného vysvětlení a Komise po konzultaci s výborem zřízeným příslušným harmonizačním právním předpisem Unie, pokud takový výbor existuje, nebo po konzultacích s odborníky v daném odvětví v jiné formě rozhodne
a)
zveřejnit, nezveřejnit nebo zveřejnit s omezením odkazy na příslušnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie;
b)
zachovat, zachovat s omezením nebo zrušit odkazy na příslušnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Komise na svých internetových stránkách zveřejní informace o harmonizovaných normách, na něž se vztahuje rozhodnutí uvedené v odstavci 1.
3. Komise informuje o rozhodnutí podle odstavce 1 dotčenou evropskou normalizační organizaci a v případě potřeby požádá o revizi dotčených harmonizovaných norem.
4. Rozhodnutí podle odst. 1 písm. a) tohoto článku se přijme v souladu s poradním postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2.
5. Rozhodnutí podle odst. 1 písm. b) tohoto článku se přijme v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 22 odst. 3.
Článek 12
Informování organizací zúčastněných stran
V zájmu zajištění řádných konzultací a významu pro trh vytvoří Komise pro všechny zúčastněné strany, včetně evropských normalizačních organizací a evropských organizací zúčastněných stran oprávněných čerpat finanční prostředky Unie v souladu s tímto nařízením, informační systém, a to dříve, než
a)
přijme roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace uvedený v čl. 8 odst. 1;
b)
přijme žádosti o normalizaci uvedené v článku 10;
c)
přijme rozhodnutí o formálních námitkách proti harmonizovaným normám, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 1;
d)
přijme rozhodnutí o určení specifikací IKT uvedených v článku 13;
e)
přijme akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 20.
KAPITOLA IV
TECHNICKÉ SPECIFIKACE IKT
Článek 13
Určení technických specifikací IKT způsobilých pro odkazování
1. Na návrh členského státu nebo z vlastního podnětu může Komise rozhodnout o určení technických specifikací IKT, které nejsou národními, evropskými ani mezinárodními normami, ale splňují požadavky stanovené v příloze II a je možné na ně odkazovat, zejména za účelem zajištění interoperability, při zadávání veřejných zakázek.
2. Pokud je technická specifikace IKT určená podle odstavce 1 pozměněna, zrušena nebo již nesplňuje požadavky uvedené v příloze II, může Komise na návrh členského státu nebo z vlastního podnětu rozhodnout o určení pozměněné technické specifikace IKT nebo o zrušení jejího určení.
3. Rozhodnutí uvedená v odstavcích 1 a 2 se přijímají po konzultaci s Evropskou mnohostrannou platformou pro normalizaci v oblasti IKT, která zahrnuje evropské normalizační organizace, členské státy a příslušné zúčastněné strany, a po konzultaci s výborem zřízeným příslušným právním předpisem Unie, pokud takový výbor existuje, nebo po konzultacích s odborníky v daném odvětví v jiné formě, pokud takový výbor neexistuje.
Článek 14
Používání technických specifikací IKT při zadávání veřejných zakázek
Technické specifikace IKT uvedené v článku 13 tohoto nařízení tvoří obecné technické specifikace podle směrnic 2004/17/ES, 2004/18/ES a 2009/81/ES a nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002.
KAPITOLA V
FINANCOVÁNÍ EVROPSKÉ NORMALIZACE
Článek 15
Financování normalizačních organizací Unií
1. Financování Unií lze evropským normalizačním organizacím poskytovat na tyto normalizační činnosti:
a)
tvorba a revize evropských norem a produktů evropské normalizace, které jsou nezbytné a vhodné pro podporu právních předpisů a politik Unie;
b)
ověřování kvality evropských norem a produktů evropské normalizace a jejich souladu s právními předpisy a politikami Unie;
c)
provádění přípravných či doplňkových prací v souvislosti s evropskou normalizací, jako jsou studie, činnosti spolupráce, včetně mezinárodní spolupráce, semináře, hodnocení, srovnávací analýzy, výzkumná činnost, laboratorní práce, mezilaboratorní zkoušky, práce týkající se posuzování shody a opatření, která mají zajistit urychlení tvorby a revize evropských norem a produktů evropské normalizace, aniž jsou dotčeny základní zásady, zejména zásady otevřenosti, kvality, transparentnosti a konsenzu mezi všemi zúčastněnými stranami;
d)
činnosti ústředních sekretariátů evropských normalizačních organizací, jako rozvoj politik, koordinace normalizačních činností, zpracovávání odborné dokumentace a poskytování informací zainteresovaným stranám;
e)
překlad evropských norem nebo produktů evropské normalizace používaných na podporu právních předpisů a politik Unie do jiných úředních jazyků Unie, než jsou pracovní jazyky evropských normalizačních organizací, nebo v řádně odůvodněných případech i do jiných jazyků, než jsou úřední jazyky Unie;
f)
vypracování informací nezbytných pro vysvětlení, výklad a zjednodušení evropských norem nebo produktů evropské normalizace, včetně vypracování návodů pro uživatele, shrnutí obsahu norem nebo informací o osvědčených postupech a přípravy osvětových činností, strategií a školicích programů;
g)
činnosti směřující k provádění programů technické pomoci a spolupráce s třetími zeměmi a k podpoře a zdokonalování evropského systému normalizace a evropských norem nebo produktů evropské normalizace zainteresovanými stranami v rámci Unie i na mezinárodní úrovni.
2. Financování Unií lze poskytovat také
a)
národním normalizačním orgánům na normalizační činnosti uvedené v odstavci 1, které provádějí společně s evropskými normalizačními organizacemi;
b)
jiným subjektům, jimž byl svěřen úkol přispívat k činnostem uvedeným v odst. 1 písm. a) nebo provádět činnosti uvedené v odst. 1 písm. c) a g) ve spolupráci s evropskými normalizačními organizacemi.
Článek 16
Financování ostatních evropských organizací Unií
Financování Unií lze poskytovat evropským organizacím zúčastněných stran, které splňují kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení, na tyto činnosti:
a)
fungování těchto organizací a jejich činnosti týkající se evropské a mezinárodní normalizace, včetně zpracovávání odborné dokumentace a poskytování informací členům a dalším zainteresovaným stranám;
b)
poskytování právních a technických poznatků, včetně studií, v souvislosti s posouzením potřebnosti a tvorby evropských norem a produktů evropské normalizace a poskytování školení odborníků;
c)
účast na technických pracovních činnostech v souvislosti s tvorbou a revizí evropských norem a produktů evropské normalizace, které jsou nezbytné a vhodné pro podporu právních předpisů a politik Unie;
d)
propagace evropských norem a produktů evropské normalizace a poskytování informací o normách mezi zainteresovanými stranami, včetně malých a středních podniků a spotřebitelů, a jejich využívání.
Článek 17
Způsoby financování
1. Financování Unií se poskytuje v podobě
a)
grantů bez výzvy k předkládání návrhů nebo smluv v návaznosti na postupy zadávání veřejných zakázek, a to:
i)
evropským normalizačním organizacím a národním normalizačním orgánům na provádění činností uvedených v čl. 15 odst. 1,
ii)
subjektům uvedeným v základním aktu ve smyslu článku 49 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 na provádění činností uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. c) tohoto nařízení ve spolupráci s evropskými normalizačními organizacemi;
b)
grantů po výzvě k předkládání návrhů nebo smluv v návaznosti na postupy zadávání veřejných zakázek, a to jiným subjektům uvedeným v čl. 15 odst. 2 písm. b)
i)
na pomoc při tvorbě a revizi evropských norem nebo produktů evropské normalizace uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. a),
ii)
na provádění přípravné či doplňkové práce uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. c),
iii)
na provádění činností uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. g);
c)
grantů po výzvě k předkládání návrhů, a to evropským organizacím zúčastněných stran, které splňují kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení, na provádění činností uvedených v článku 16.
2. Činnosti orgánů uvedených v odstavci 1 lze financovat prostřednictvím
a)
grantů na činnosti;
b)
grantů na provozní náklady pro evropské normalizační organizace a evropské organizace zúčastněných stran, které splňují kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení, v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Granty na provozní náklady se v případě opětovného poskytnutí automaticky nesnižují.
3. Komise stanoví způsoby financování uvedené v odstavcích 1 a 2, částky grantů a případně i maximální procentní podíly financování podle druhu činnosti.
4. S výjimkou řádně odůvodněných případů mají granty na normalizační činnosti uvedené v čl. 15 odst. 1 písm. a) a b) podobu paušálních částek a proplacení normalizačních činností uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. a) podléhá splnění těchto podmínek:
a)
evropské normy nebo produkty evropské normalizace požadované Komisí v souladu s článkem 10 jsou přijaty nebo revidovány v době nepřesahující lhůtu stanovenou v žádosti v souladu s uvedeným článkem;
b)
malé a střední podniky, spotřebitelské organizace a zúčastněné strany v oblasti životního prostředí a zúčastněné strany v sociální oblasti jsou přiměřeně zastoupeny a mohou se podílet na evropských normalizačních činnostech, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 1.
5. Společné cíle spolupráce a správní a finanční podmínky týkající se grantů udělovaných evropským normalizačním organizacím a evropským organizacím zúčastněných stran, které splňují kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení, se vymezí v rámcových dohodách o partnerství mezi Komisí a uvedenými normalizačními organizacemi a organizacemi zúčastněných stran v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 1605/2002 a nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002. O uzavření těchto dohod Komise informuje Evropský parlament a Radu.
Článek 18
Řízení
Rozpočtové prostředky určené rozpočtovým orgánem na financování normalizačních činností mohou pokrývat rovněž správní výdaje spojené s přípravnými činnostmi, průběžnou kontrolou, inspekcemi, auditem a hodnocením, které jsou přímo nezbytné pro účely provádění článků 15, 16 a 17, a to včetně studií, schůzí, informačních a publikačních činností, a dále výdaje související s informačními sítěmi pro výměnu informací a veškeré další výdaje na správní a technickou podporu, jež může Komise pro normalizační činnosti využívat.
Článek 19
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise zajistí, aby finanční zájmy Unie byly při provádění činností financovaných podle tohoto nařízení chráněny uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jinému protiprávnímu jednání, dále pomocí efektivních kontrol a zpětným získáváním neoprávněně vyplacených částek a v případě, že jsou zjištěny nesrovnalosti, také prostřednictvím efektivních, přiměřených a odrazujících sankcí v souladu s nařízeními (ES, Euratom) č. 2988/95, (Euratom, ES) č. 2185/96 a (ES) č. 1073/1999.
2. Pokud jde o činnosti Unie financované podle toho nařízení, pojmem „nesrovnalost“, vymezeným v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95, se rozumí jakékoli porušení právního předpisu Unie nebo smluvního závazku vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Unie nebo rozpočty jí spravované, a to formou neoprávněného výdaje.
3. Dohody a smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení musí obsahovat ustanovení o průběžné kontrole a finanční kontrole prováděné Komisí nebo jí pověřeným zástupcem a o auditu prováděném Evropským účetním dvorem, který lze v případě potřeby provést na místě.
KAPITOLA VI
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI, VÝBOR A PODÁVÁNÍ ZPRÁV
Článek 20
Akty v přenesené pravomoci
Komise je v souladu s článkem 21 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souvislosti se změnami příloh za účelem
a)
aktualizace seznamu evropských normalizačních organizací stanoveného v příloze I, při níž se zohlední změny v jejich názvu a struktuře;
b)
přizpůsobení kritérií pro evropské organizace zúčastněných stran, které splňují kritéria stanovená v příloze III tohoto nařízení, dalšímu vývoji, pokud jde o jejich neziskovou povahu a reprezentativnost. Tyto úpravy nesmí vést ke vzniku nových kritérií, zrušení stávajících kritérií nebo zrušení kategorie organizace.
Článek 21
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 20 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 1. ledna 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 20 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti žádných již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 20 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament a Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 22
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tímto výborem bude výbor ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
4. Pokud má být stanovisko výboru získáno písemným postupem, ukončí se tento postup bez výsledku, jestliže o tom ve lhůtě pro podání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo o to požádá prostá většina členů výboru.
Článek 23
Spolupráce výboru s normalizačními organizacemi a se zúčastněnými stranami
Výbor uvedený v čl. 22 odst. 1 spolupracuje s evropskými normalizačními organizacemi a s evropskými organizacemi zúčastněných stran oprávněnými čerpat finanční prostředky Unie v souladu s tímto nařízením.
Článek 24
Zprávy
1. Evropské normalizační organizace zasílají Komisi výroční zprávu o provádění tohoto nařízení. Zpráva obsahuje podrobné informace o
a)
uplatňování článků 4, 5, 10, 15 a 17;
b)
zastoupení malých a středních podniků, spotřebitelských organizací a zúčastněných stran v oblasti životního prostředí a zúčastněných stran v sociální oblasti v národních normalizačních orgánech;
c)
zastoupení malých a středních podniků na základě výročních zpráv uvedených v čl. 6 odst. 3;
d)
používání IKT v systému normalizace;
e)
spolupráci mezi národními normalizačními orgány a evropskými normalizačními organizacemi.
2. Evropské organizace zúčastněných stran oprávněných čerpat finanční prostředky Unie zašlou Komisi výroční zprávu o své činnosti. Tato zpráva obsahuje zejména podrobné informace o členství v těchto organizacích a činnostech podle článku 16.
3. Do 31. prosince 2015 a poté každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje analýzu výročních zpráv uvedených v odstavcích 1 a 2, hodnocení významu normalizačních činností, které jsou financovány Unií, s ohledem na požadavky právních předpisů a politik Unie a hodnocení případných nových opatření, která by zjednodušila financování evropské normalizace a snížila administrativní zátěž evropských normalizačních organizací.
Článek 25
Přezkum
Do 2. ledna 2015 provede Komise posouzení dopadu postupu stanoveného v článku 10 na lhůty pro podávání žádostí o normalizaci. Komise předá své závěry ve formě zprávy Evropskému parlamentu a Radě. V případě potřeby se k této zprávě připojí legislativní návrh na změnu tohoto nařízení.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Změny
1) Zrušují se tato ustanovení:
a)
čl. 6 odst. 1 směrnice 89/686/EHS;
b)
článek 5 směrnice 93/15/EHS;
c)
čl. 6 odst. 1 směrnice 94/9/ES;
d)
čl. 6 odst. 1 směrnice 94/25/ES;
e)
čl. 6 odst. 1 směrnice 95/16/ES;
f)
článek 6 směrnice 97/23/ES;
g)
článek 14 směrnice 2004/22/ES;
h)
čl. 8 odst. 4 směrnice 2007/23/ES;
i)
článek 7 směrnice 2009/23/ES;
j)
článek 6 směrnice 2009/105/ES.
Odkazy na zrušená ustanovení se považují za odkazy na článek 11 toto nařízení.
2) Směrnice 98/34/ES se mění takto:
a)
v článku 1 se zrušují odstavce 6 až 10;
b)
články 2, 3 a 4 se zrušují;
c)
v čl. 6 odst. 1 se zrušují slova „se zástupci normalizačních orgánů uvedených v přílohách I a II“;
d)
v čl. 6 odst. 3 se zrušuje první odrážka;
e)
v čl. 6 odst. 4 se zrušují písm. a), b) a e);
f)
Článek 7 se nahrazuje tímto:
„Článek 7
Členské státy v souladu s čl. 8 odst. 1 oznámí Komisi veškeré žádosti podané normalizačním institucím týkající se vypracování technických specifikací nebo normy pro určité výrobky za účelem přijetí technického předpisu pro tyto výrobky, jako jsou návrhy technických předpisů, a uvedou důvody pro jejich přijetí.“;
g)
v článku 11 se druhá věta nahrazuje touto větou:
„Komise zveřejní roční statistické údaje o přijatých oznámeních v Úředním věstníku Evropské unie.“;
h)
přílohy I a II se zrušují.
Odkazy na uvedená zrušená ustanovení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 27
Národní normalizační orgány
Členské státy informují Komisi o svých normalizačních orgánech.
Komise zveřejní seznam národních normalizačních orgánů a veškeré jeho aktualizace v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 28
Přechodná ustanovení
Odkazy na směrnici 98/34/ES v aktech Unie, které stanoví předpoklad shody se základními požadavky uplatňováním harmonizovaných norem přijatých v souladu s uvedenou směrnicí, se považují za odkazy na toto nařízení, s výjimkou odkazů na výbor zřízený článkem 5 směrnice 98/34/ES, pokud jde o technické předpisy.
Pokud akt Unie stanoví postup pro námitky proti harmonizovaným normám, nevztahuje se na dotčený akt článek 11 tohoto nařízení.
Článek 29
Zrušení
Rozhodnutí 1673/2006/ES a rozhodnutí 87/95/EHS se zrušují.
Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV tohoto nařízení.
Článek 30
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 25. října 2012.
32012R1025
L 316/12
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
25.10.2012.
UREDBA (EU) br. 1025/2012 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 25. listopada 2012.
o europskoj normizaciji, o izmjeni direktiva Vijeća 89/686/EEZ i 93/15/EEZ i direktiva 94/9/EZ, 94/25/EZ, 95/16/EZ, 97/23/EZ, 98/34/EZ, 2004/22/EZ, 2007/23/EZ, 2009/23/EZ i 2009/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Odluke Vijeća 87/95/EEZ i Odluke br. 1673/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonskog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Glavni cilj normizacije je definiranje dobrovoljnih tehničkih ili kvalitativnih specifikacija koje moraju ispunjavati sadašnji ili budući proizvodi, proizvodni procesi ili usluge. Normizacija može obuhvaćati različita pitanja, kao što su normizacija različitih stupnjeva ili veličina određenog proizvoda ili tehničke specifikacije na tržištima proizvoda ili usluga na kojima su kompatibilnost i interoperabilnost s drugim proizvodima ili sustavima neophodni.
(2)
Europsku normizaciju za interesne skupine organiziraju same interesne skupine na temelju nacionalne zastupljenosti (Europski odbor za normizaciju (CEN) i Europski odbor za elektrotehničku normizaciju (Cenelec)) i izravnog sudjelovanja (Europski institut za telekomunikacijske norme (ETSI)), a temelji se na načelima koja je na području normizacije priznala Svjetska trgovinska organizacija (WTO), točnije usklađenosti, transparentnosti, otvorenosti, konsenzusa, dobrovoljne primjene, neovisnosti o posebnim interesima i učinkovitosti (temeljna načela). U skladu s temeljnim načelima, važno je da sve relevantne zainteresirane strane, uključujući državna tijela i mala i srednja poduzeća (MSP), budu primjereno uključene u nacionalne i europske normizacijske postupke. Nacionalna tijela za normizaciju također bi trebala poticati i olakšati sudjelovanje interesnih skupina.
(3)
Europska normizacija također pomaže da se poveća konkurentnost poduzeća, posebno omogućavanjem slobodnog kretanja roba i usluga, interoperabilnosti mreža, komunikacijskih sredstava, tehnološkog razvoja i inovacija. Europska normizacija jača globalnu konkurentnost europske industrije, posebno kad je određena u koordinaciji s međunarodnim tijelima za normizaciju, točnije Međunarodnom organizacijom za normizaciju (ISO), Međunarodnom komisijom za elektrotehniku (IEC) i Međunarodnom telekomunikacijskom unijom (ITU). Norme proizvode značajne pozitivne gospodarske učinke, na primjer promicanjem gospodarskog međusobnog prožimanja na unutarnjem tržištu te razvojem novih i poboljšanih proizvoda ili tržišta i poboljšanih uvjeta nabave. Norme tako obično povećavaju tržišno natjecanje i smanjuju troškove proizvodnje i prodaje, čime koriste gospodarstvu u cjelini, a posebno potrošačima. Norme mogu održavati i povećati kvalitetu, pružiti informacije i osigurati interoperabilnost i usklađenost, čime se povećava sigurnost i vrijednost za potrošače.
(4)
Europske norme donose europske organizacije za normizaciju, tj. CEN, Cenelec i ETSI.
(5)
Europske norme imaju vrlo važnu ulogu na unutarnjem tržištu, na primjer korištenjem usklađenih normi s pretpostavkom usklađenosti proizvoda koji će se staviti na raspolaganje na tržištu, s bitnim zahtjevima koji se odnose na te proizvode, koji su propisani odgovarajućim zakonodavstvom Unije za usklađivanje. Ove bi zahtjeve trebalo točno definirati kako bi se izbjeglo pogrešno tumačenje europskih organizacija za normizaciju.
(6)
Normizacija ima sve važniju ulogu u međunarodnoj trgovini i u otvaranju tržišta. Unija bi trebala nastojati promicati suradnju između europskih organizacija za normizaciju i međunarodnih tijela za normizaciju. Unija bi također trebala promicati bilateralne pristupe s trećim zemljama kako bi uskladila napore na normizaciji i promicala europske norme, na primjer prilikom vođenja pregovora o sporazumima ili upućivanja stručnjaka za normizaciju u treće zemlje. Nadalje, Unija bi morala poticati kontakte između europskih organizacija za normizaciju i privatnih foruma i konzorcija dok se održava primarnost europske normizacije.
(7)
Europsku normizaciju uređuje poseban pravni okvir koji se sastoji od tri različita pravna akta, naime Direktive 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih normi i propisa i pravila za usluge informacijskog društva (3), Odluke br. 1673/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 2006. o financiranju europske normizacije (4) i Odluke Vijeća 87/95/EEZ od 22. prosinca 1986. o normizaciji u području informacijske tehnologije i telekomunikacija (5). Ipak, sadašnji pravni okvir s razvojem europske normizacije tijekom posljednjih desetljeća više nije ažuran. Stoga bi trebalo pojednostaviti i prilagoditi sadašnji pravni okvir kako bi uključio nove aspekte normizacije te odražavao posljednje razvoje i buduće izazove europske normizacije. Ovo se posebno odnosi na povećan razvoj normi za usluge i razvoj normizacijskih dokumenata koji nisu formalne norme.
(8)
Rezolucija Europskog parlamenta od 21. listopada 2010. o budućnosti europske normizacije (6) kao i izvješće stručnog odbora za reviziju europskog normizacijskog sustava (Express) iz veljače 2010. pod naslovom „Normizacija za konkurentnu i inovativnu Europu: vizija za 2020. godinu” navode važan broj strateških preporuka u vezi s revizijom europskog normizacijskog sustava.
(9)
Radi osiguranja učinkovitosti normi i normizacije kao političkih instrumenata Unije, potrebno je imati učinkovit i djelotvoran sustav normizacije, koji osigurava fleksibilnu i transparentnu platformu za postizanje konsenzusa između svih sudionika, a koja je financijski održiva.
(10)
Direktivom 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o uslugama na unutarnjem tržištu (7) utvrđuju se opće odredbe koje davateljima usluga olakšavaju ostvarivanje slobode poslovnog nastana i slobode kretanja usluga, dok se održava visoka razina kvalitete usluga. Ona obvezuje države članice da, u suradnji s Komisijom, potiču razvoj dobrovoljnih europskih normi s ciljem olakšavanja usklađenosti između usluga koje daju dobavljači u različitim državama članicama, pružanja informacija primatelju i kvalitete u pružanju usluga. Ipak, Direktiva 98/34/EZ primjenjuje se samo na norme za proizvode, dok norme za usluge njom nisu izričito obuhvaćene. Nadalje, razgraničenje između usluga i robe postaje sve manje važno u realnosti unutarnjeg tržišta. U praksi nije uvijek moguće jasno razlikovati norme za proizvode i norme za usluge. Mnoge norme za proizvode sadrže uslužnu komponentu, dok se norme za usluge često također djelomično odnose na proizvode. Stoga je potrebno važeći pravni okvir prilagoditi ovim novim okolnostima širenjem njegovog područja primjene na norme za usluge.
(11)
Poput ostalih normi, norme za usluge dobrovoljne su i trebale bi biti određene tržištem, pri čemu bi prednost trebale imati potrebe gospodarskih subjekata i interesnih skupina koje su pod izravnim ili neizravnim utjecajem takvih normi, a trebale bi uzeti u obzir javni interes i temeljiti se na temeljnim načelima, uključujući konsenzus. One bi se u prvom redu trebale usredotočiti na usluge koje su povezane s proizvodima i postupcima.
(12)
Trebalo bi primjenjivati pravni okvir koji omogućuje Komisiji da od jedne ili više europskih organizacija za normizaciju zahtijeva nacrt europske norme ili europski normizacijski dokument za usluge uz puno poštivanje raspodjele nadležnosti između Unije i država članica kako je određeno Ugovorima. Ovo se posebno odnosi na članke 14., 151., 152., 153., 165., 166. i 168. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) te Protokol (br. 26) o uslugama od općeg interesa koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji (UEU) i UFEU-u, u skladu s kojima ostaje u isključivoj nadležnosti država članica da odrede temeljna načela svoje socijalne sigurnosti, strukovnog osposobljavanja i zdravstvenih sustava te oblikuju okvirne uvjete za upravljanje, financiranje, organizaciju i dostavljanje isporučenih usluga u okviru ovih sustava, uključujući - ne dovodeći pritom u pitanje članak 168. stavak 4. UFEU-a i Direktivu 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (8) - definiciju zahtjeva, kvalitete, i sigurnosnih normi koje se primjenjuju na njih. Pomoću takvog zahtjeva Komisija ne bi smjela utjecati na pravo pregovaranja, zaključivanja i provedbe kolektivnih ugovora i poduzimanja industrijskih mjera u skladu s nacionalnim pravom i praksom koji poštuju pravo Unije.
(13)
Europske organizacije za normizaciju podliježu pravu o tržišnom natjecanju u mjeri u kojoj se one mogu smatrati poduzećima ili udruženjima poduzeća u smislu članka 101. i 102. UFEU-a.
(14)
Nacionalne norme unutar Unije donose nacionalna tijela za normizaciju, što bi moglo dovesti do suprotnih normi i tehničkih zapreka na unutarnjem tržištu. Stoga je za unutarnje tržište i za učinkovitost normizacije unutar Unije potrebno potvrditi postojeću redovitu razmjenu informacija između nacionalnih tijela za normizaciju, europskih organizacija za normizaciju i Komisije o njihovim sadašnjim i budućim aktivnostima u području normizacije kao i o načelu mirovanja koje se primjenjuje na nacionalna tijela za normizaciju u okviru europskih organizacija za normizaciju koje predviđa povlačenje nacionalnih normi nakon objave nove europske norme. Nacionalna tijela za normizaciju i europske organizacije za normizaciju također bi trebali poštovati odredbe o razmjeni informacija iz Priloga 3. Sporazumu o tehničkim preprekama trgovini (9).
(15)
Obveza država članica da obavijeste Komisiju o svojim nacionalnim tijelima za normizaciju ne bi smjela zahtijevati donošenje posebnog nacionalnog zakonodavstva sa svrhom priznavanja ovih tijela.
(16)
Redovita razmjena informacija između nacionalnih tijela za normizaciju, europskih organizacija za normizaciju i Komisije ne bi trebala sprečavati nacionalna tijela za normizaciju da ispunjavaju druge dužnosti i obveze, a posebno odredbe Priloga 3. Sporazumu o tehničkim preprekama trgovini.
(17)
Zastupanje društvenih interesa i društvenih interesnih skupina u aktivnostima europske normizacije odnosi se na aktivnosti organizacija i strana koje predstavljaju interese od većeg društvenog interesa, na primjer ekološke interese, interese potrošača ili interese zaposlenih. Ipak, zastupanje društvenih interesa i društvenih interesnih skupina u aktivnostima europske normizacije posebno se odnosi na aktivnosti organizacija i strana koje zastupaju temeljna prava zaposlenika i radnika, na primjer, sindikata.
(18)
Radi ubrzavanja postupka donošenja odluka, nacionalna tijela za normizaciju i europske organizacije za normizaciju trebali bi olakšati pristup informacijama o svojim aktivnostima promicanjem korištenja informacijske i komunikacijske tehnologije (IKT) u svojim odgovarajućim sustavima normizacije, na primjer osiguranjem online mehanizma za konzultacije, jednostavnog za korištenje, za dostavu komentara o nacrtima normi i organiziranjem virtualnih sastanaka, uključujući putem internetskih konferencija ili videokonferencija tehničkih odbora.
(19)
Norme mogu doprinijeti politikama Unije prilikom rješavanja velikih društvenih izazova kao što su klimatske promjene, održivo korištenje resursa, inovacije, starenje stanovništva, uključivanje ljudi s invaliditetom, zaštita potrošača i sigurnost radnika i radnih uvjeta. Usmjeravanjem razvoja europskih ili međunarodnih normi za robe i tehnologije na rastućim tržištima tih područja Unija bi mogla ostvariti konkurentnu prednost za svoja poduzeća i olakšati trgovinu, posebno za MSP-ove na koje otpada veliki dio europskih poduzeća.
(20)
Norme su važan alat za konkurentnost poduzeća, a posebno mala i srednja poduzeća čije je sudjelovanje u postupku normizacije važno za tehnološki napredak u Uniji. Zato je potrebno da okvir normizacije potiče mala i srednja poduzeća da aktivno sudjeluju te da daju svoja inovativna tehnološka rješenja normizacijskim naporima. Ovo uključuje poboljšanje njihovog sudjelovanja na nacionalnoj razini, gdje mogu biti najučinkovitiji zbog nižih troškova i nepostojanja jezičnih prepreka. Stoga bi ova Uredba trebala poboljšati zastupljenost i sudjelovanje malih i srednjih poduzeća u nacionalnim i europskim tehničkim odborima te olakšati njihov stvaran pristup normama i svijest o njima.
(21)
Europske norme su od ključnog interesa za konkurentnost malih i srednjih poduzeća, koja su međutim u nekim slučajevima nedovoljno zastupljena u aktivnostima europske normizacije. Tako bi ova Uredba trebala poticati i olakšavati odgovarajuću zastupljenost i sudjelovanje malih i srednjih poduzeća u postupku europske normizacije preko subjekta koji je s njima stvarno u kontaktu i koji je valjani zastupnik malih i srednjih poduzeća i organizacija koje predstavljaju mala i srednja poduzeća na nacionalnoj razini.
(22)
Norme mogu imati veliki utjecaj na društvo, posebno na sigurnost i dobrobit državljana, učinkovitost mreža, okoliša, sigurnost radnika i radnih uvjeta, dostupnost te druga područja javne politike. Zato je potrebno osigurati da se pojača uloga i doprinos društvenih interesnih skupina u razvoju normi, preko pojačane potpore organizacija koje zastupaju potrošače i ekološke i društvene interese.
(23)
Obveza europskih organizacija za normizaciju da potiču i olakšavaju zastupanje i učinkovito sudjelovanje svih relevantnih interesnih skupina ne podrazumijeva bilo kakva prava glasa za te interesne skupine, osim ako su takva prava glasa propisana unutarnjim poslovnikom europskih organizacija za normizaciju.
(24)
Europski sustav za normizaciju također bi trebao u potpunosti uzeti u obzir Konvenciju Ujedinjenih naroda o pravima osoba s invaliditetom (10). Zato je važno da organizacije koje zastupaju interese potrošača u dovoljnoj mjeri zastupaju i uključuju interese invalida. Osim toga, putem odgovarajućih sredstava, trebalo bi olakšati sudjelovanje ljudi s invaliditetom u procesu normizacije.
(25)
Zbog važnosti normizacije kao alata za potporu zakonodavstva i politika Unije te radi sprečavanja ex post prigovora i promjena usklađenih normi, važno je da državna tijela sudjeluju u normizaciji u svim fazama razvoja ovih normi u koje se mogu uključiti, posebno u područjima koja su obuhvaćena zakonodavstvom Unije za usklađivanje za proizvode.
(26)
Norme bi trebale uzeti u obzir ekološke učinke tijekom cjelokupnog životnog ciklusa proizvoda i usluga. Zajednički istraživački centar Komisije (ZIC) razvio je važne i javno dostupne alate za ocjenu takvih učinaka tijekom cjelokupnog životnog ciklusa. Stoga bi ova Uredba trebala osigurati da ZIC može imati aktivnu ulogu u sustavu europske normizacije.
(27)
Održivost suradnje između Komisije i sustava europske normizacije ovisi o pažljivom planiranju budućih zahtjeva za razvoj normi. Ovo planiranje bi se moglo poboljšati, posebno doprinosom zainteresiranih strana, uključujući nacionalna tijela za nadzor tržišta, uvođenjem mehanizama za prikupljanje mišljenja i omogućavanjem razmjene informacija između svih zainteresiranih strana. Budući da Direktiva 98/34/EZ već predviđa mogućnost da se od Europskih organizacija za normizaciju zahtijeva razvoj europskih normi, primjereno je uvesti bolje i transparentnije planiranje u okviru godišnjeg programa rada, koje bi trebalo sadržavati pregled svih zahtjeva u vezi s normama koje Komisija namjerava predložiti europskim organizacijama za normizaciju. Potrebno je osigurati visoku razinu suradnje između europskih organizacija za normizaciju i europskih organizacija interesnih skupina koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom i Komisije pri određivanju godišnjeg programa rada Unije za normizaciju i u pripremi zahtjeva za normama kako bi se analizirao tržišni značaj predloženog predmeta i ciljevi politika koje je utvrdio zakonodavac te omogućilo europskim organizacijama za normizaciju da brže odgovore na zatražene aktivnosti u vezi s normizacijom.
(28)
Prije podnošenja predmeta u vezi sa zahtjevom za europske norme ili europske normizacijske dokumente ili primjedbi na usklađene norme odboru uspostavljenom ovom Uredbom, Komisija bi se trebala savjetovati sa stručnjacima država članica, na primjer uključivanjem odbora uspostavljenih odgovarajućim zakonodavstvom Unije ili drugim oblicima savjetovanja sa sektorskim stručnjacima, u slučaju kad takvi odbori ne postoje.
(29)
Nekoliko direktiva kojima se usklađuju uvjeti za stavljanje proizvoda na tržište određuje da Komisija može zatražiti od europskih organizacija za normizaciju donošenje usklađenih normi, na temelju kojih se pretpostavlja usklađenost s važećim bitnim zahtjevima. Ipak, mnoge od ovih direktiva sadrže najrazličitije odredbe u vezi sa stavljanjem prigovora na ove norme kad potonje ne obuhvaćaju ili ne obuhvaćaju u cijelosti važeće zahtjeve. Odredbe koje se razlikuju koje dovode do nesigurnosti gospodarskih subjekata i europskih organizacija za normizaciju posebno su sadržane u Direktivi Vijeća 89/686/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na osobnu zaštitnu opremu (11), Direktivi Vijeća 93/15/EEZ od 5. travnja 1993. o usklađivanju odredaba u vezi sa stavljanjem eksploziva za gospodarsku uporabu na tržište i njihovim nadzorom (12), Direktivi 94/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. ožujka 1994. o usklađivanju zakonodavstava država članica o opremi i zaštitnim sustavima namijenjenim za uporabu u potencijalno eksplozivnim atmosferama (13), Direktivi 94/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. lipnja 1994. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica u odnosu na rekreacijska plovila (14), Direktivi 95/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. lipnja 1995. o usklađivanju zakonodavstva država članica u odnosu na dizala (15), Direktivi 97/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. svibnja 1997. o usklađivanju zakonodavstva država članica o tlačnoj opremi (16), Direktivi 2004/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o mjernim instrumentima (17), Direktivi 2007/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava (18), Direktivi 2009/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o neautomatskim vagama (19) i Direktivi 2009/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na jednostavne tlačne posude (20). Stoga je u ovu Uredbu potrebno uključiti jedinstveni postupak iz Odluke br. 768/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o zajedničkom okviru za stavljanje proizvoda na tržište (21), obrisati odgovarajuće odredbe iz navedenih direktiva i proširiti pravo Europskog parlamenta da stavlja primjedbe na usklađenu normu u skladu s ovom Uredbom.
(30)
Državna tijela bi prilikom naručivanja hardvera, softvera i usluga informacijske tehnologije trebala na najbolji način koristiti sve odgovarajuće tehničke specifikacije, na primjer, odabirom tehničkih specifikacija koje mogu provesti svi zainteresirani dobavljači, da se omogući veća konkurentnost i smanji rizik vezivanja za samo jednog dobavljača. Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (22), Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (23), Direktiva 2009/81/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju postupaka nabave za određene ugovore o radovima, ugovore o nabavi robe i ugovore o uslugama u području obrane i sigurnosti koje sklapaju javni naručitelji ili naručitelji (24) i Uredba Komisije (EZ, Euratom) br. 2342/2002 od 23. prosinca 2002. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (25) navode da bi tehničke specifikacije trebalo oblikovati upućivanjem na nacionalne norme kojima se prenose europske norme, europska tehnička odobrenja, zajedničke tehničke specifikacije, međunarodne norme, drugi tehnički referentni sustavi koje su utvrdile Europske organizacije za normizaciju, ili - ako one ne postoje - nacionalne norme, nacionalna tehnička odobrenja ili nacionalne tehničke specifikacije, povezane s planiranjem, izračunom i izvedbom radova te korištenjem proizvoda ili ekvivalenata. Ipak, tehničke specifikacije na području informacijskih i telekomunikacijskih tehnologija često razvijaju druge organizacije za razvoj normizacije, pri čemu te norme ne pripadaju niti u jednu od kategorija normi i odobrenja iz direktiva 2004/17/EZ, 2004/18/EZ ili 2009/81/EZ ili Uredbe (EZ, Euratom) br. 2342/2002. Stoga je potrebno predvidjeti mogućnost da se tehničke specifikacije u javnoj nabavi mogu odnositi na tehničke specifikacije IKT-a, kako bi se odgovorilo na brz razvoj na području informacijskih i telekomunikacijskih tehnologija te olakšalo pružanje prekograničnih usluga, potaknulo tržišno natjecanje i promicala interoperabilnost i inovacije.
(31)
Tehničke specifikacije koje nisu donijele europske organizacije za normizaciju nemaju status jednak europskim normama. Neke tehničke specifikacije IKT-a nisu razvijene u skladu s temeljnim načelima. Stoga bi se ovom Uredbom trebao propisati postupak za utvrđivanje tehničkih specifikacija IKT-a, na koje bi se moglo pozivati u javnoj nabavi, uključujući opširne konzultacije sa širokim spektrom interesnih skupina, uključujući europske organizacije za normizaciju, poduzeća i državna tijela. Ova Uredba također bi trebala utvrditi zahtjeve u obliku popisa kriterija za takve tehničke specifikacije i procese razvoja koji su s njima povezani. Zahtjevi za utvrđivanje tehničkih specifikacija IKT-a trebali bi osigurati poštovanje ciljeva javne politike i društvenih potreba te bi se morali temeljiti na temeljnim načelima.
(32)
Radi daljnjih inovacija i tržišnog natjecanja, utvrđivanje neke posebne tehničke specifikacije ne bi smjelo onemogućiti utvrđivanje konkurentne tehničke specifikacije u skladu s odredbama ove Uredbe. Svako utvrđivanje trebalo bi podlijegati ispunjavanju kriterija, a tehnička specifikacija bi trebala postići znatnu razinu prihvaćenosti na tržištu.
(33)
Utvrđene tehničke specifikacije IKT-a mogle bi doprinijeti provedbi Odluke br. 922/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o interoperabilnim rješenjima za europske javne uprave (ISA) (26), koja utvrđuje za razdoblje 2010. - 2015. program o interoperabilnim rješenjima za europske javne uprave i institucije i tijela Unije te osigurava zajednička i podijeljena rješenja za omogućavanje interoperabilnosti.
(34)
U području IKT-a mogu nastati situacije u kojima je primjereno potaknuti korištenje odgovarajućih normi na razini Unije ili zahtijevati usklađenost s njima radi osiguranja interoperabilnosti na jedinstvenom tržištu i poboljšanja slobode izbora za korisnike. U drugim okolnostima također se može dogoditi da određene europske norme više ne ispunjavaju potrebe potrošača ili da ometaju tehnološki razvoj. Zbog ovih razloga Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (27) omogućuje Komisiji da, prema potrebi, od europskih organizacija za normizaciju zahtijeva izradu normi, utvrđivanje i objavljivanje u Službenom listu Europske unije popisa normi ili specifikacija radi poticanja njihove uporabe ili da se propiše da je njihova primjena obvezna ili da se norme ili specifikacije uklone s popisa.
(35)
Ova Uredba ne bi smjela spriječiti europske organizacije za normizaciju da nastave razvijati norme u području IKT-a te da povećaju svoju suradnju s drugim tijelima koja razvijaju norme, posebno u području IKT-a, kako bi se osigurala usklađenost i izbjeglo rascjepkavanje ili udvostručavanja tijekom provedbe normi i specifikacija.
(36)
Postupak za određivanje tehničkih specifikacija IKT-a iz ove Uredbe ne bi smio narušiti usklađenost europskog normizacijskog sustava. Zato bi ova Uredba također trebala propisati uvjete na temelju kojih se smatra da tehnička specifikacija nije u suprotnosti s drugim europskim normama.
(37)
Prije određivanja tehničkih specifikacija IKT-a koje bi mogle biti prihvatljive za pozivanja u javnoj nabavi, platforma za više interesnih skupina, uspostavljena Odlukom Komisije od 28. studenoga 2011. (28), trebala bi se koristiti kao forum za savjetovanje s europskim i nacionalnim interesnim skupinama, europskim organizacijama za normizaciju i državama članicama kako bi se osigurala legitimnost procesa.
(38)
Odluka br. 1673/2006/EZ utvrđuje pravila koja se odnose na doprinos Unije financiranju europske normizacije s ciljem osiguranja razvoja i revizije europskih normi i drugih europskih normizacijskih dokumenata koji predstavljaju potporu ciljevima, zakonodavstvu i politikama Unije. Radi pojednostavljivanja uprave i proračuna, primjereno je uvrstiti odredbe navedene Odluke u ovu Uredbu i kad god je to moguće koristiti najmanje težak postupak.
(39)
S obzirom na vrlo široko područje uključenosti europske normizacije koja predstavlja potporu zakonodavstvu i politikama Unije te različitim vrstama normizacijske aktivnosti, potrebno je predvidjeti različite načine financiranja. To se uglavnom odnosi na bespovratna sredstva bez poziva na dostavu prijedloga europskim organizacijama za normizaciju i nacionalnim tijelima za normizaciju u skladu s drugim podstavkom članka 110. stavka 1. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 od 25. lipnja 2002. o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (29) i točkom (d) članka 168. stavka 1. Uredbe (EZ, Euratom) br. 2342/2002. Nadalje, iste odredbe trebale bi se primjenjivati na ova tijela koja, iako nisu priznata kao europske organizacije za normizaciju ovom Uredbom, ovlaštena su temeljnim aktom i zadužena za obavljanje preliminarnog posla koji predstavlja potporu europskoj normizaciji u suradnji s europskim organizacijama za normizaciju.
(40)
U mjeri u kojoj europske organizacije za normizaciju daju kontinuirano potporu aktivnostima Unije, one bi trebale imati učinkovita i djelotvorna središnja tajništva. Komisiji bi stoga trebalo biti omogućeno da tim organizacijama koje imaju za cilj opći europski interes omogući bespovratna sredstva bez da primjenjuje, u slučaju bespovratnih sredstava za operativne troškove, načelo godišnjeg smanjivanja iz članka 113. stavka 2. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002.
(41)
Odluka br. 1639/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 2006. o uspostavljanju Okvirnog programa za konkurentnost i inovativnost (2007. - 2013.) (30), od 18. prosinca 2006. kojom se pokreće program djelovanja Zajednice na području politike zaštite potrošača (2007. - 2013.) (31) i Uredba (EZ) br. 614/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o Financijskom instrumentu za okoliš (LIFE+) (32) već predviđaju mogućnost financijske potpore Europskim organizacijama koje zastupaju MSP-ove, potrošače i ekološke interese u normizaciji, dok se posebna bespovratna sredstva plaćaju europskim organizacijama koje zastupaju društvene interese u normizaciji. Financiranje u skladu s Odlukom br. 1639/2006/EZ, Odlukom br. 1926/2006/EZ i Uredbom (EZ) br. 614/2007 završava 31. prosinca 2013. Za razvoj europske normizacije prijeko je potrebno da se nastavi podupiranje i poticanje aktivnog sudjelovanja europskih organizacija koje zastupaju MSP-ove, potrošače te ekološke i društvene interese. Takve organizacije teže cilju koji je od općeg europskog interesa i predstavlja, na temelju posebnog ovlaštenja koje su mu dale nacionalne neprofitne organizacije, europsku mrežu neprofitnih organizacija koje djeluju u državama članicama te promiču načela i politike koji su u skladu s ciljevima Ugovora. Zbog konteksta u kojem djeluju i svojih statutarnih ciljeva, europske organizacije koje u europskoj normizaciji zastupaju MSP-ove, potrošače te ekološke i društvene interese, imaju stalnu ulogu koja je bitna za ciljeve i politike Unije. Stoga bi Komisija trebala moći tim organizacijama i dalje osiguravati bespovratna sredstva a da u slučaju bespovratnih sredstava za operativne troškove ne primjenjuje načelo godišnjeg smanjivanja iz članka 113. stavka 2. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002.
(42)
Financiranje normizacijske aktivnosti također bi trebalo biti u stanju pokriti prethodne ili dodatne aktivnosti, povezane s uspostavom europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata za proizvode i za usluge. To je potrebno, u prvom redu, za posao koji uključuje istraživanje, pripremu preliminarnih dokumenata za zakonodavstvo, međulaboratorijske testove i validaciju ili ocjenu normi. Promicanje normizacije na europskoj i međunarodnoj razini moralo bi se nastaviti preko programa koji se odnose na tehničku pomoć trećim državama i suradnjom s njima. Radi poboljšanja pristupa tržištu i povećanja konkurentnosti poduzeća u Uniji, trebalo bi biti moguće dodijeliti bespovratna sredstva drugim tijelima preko poziva na podnošenje projektnih prijedloga ili, prema potrebi, dodjelom ugovora.
(43)
Financiranje Unije trebalo bi nastojati uspostaviti europske norme ili europske normizacijske dokumente za proizvode i za usluge koji omogućuju da ih poduzeća koriste preko pojačane potpore za njihovo prevođenje na različite službene jezike Unije, s ciljem da se malim i srednjim poduzećima omogući da u cijelosti imaju koristi od razumijevanja i primjene europskih normi, da se ojača kohezija sustava europske normizacije te osigura pravedan i transparentan pristup europskim normama za sve sudionike na tržištu u cijeloj Uniji. Ovo je posebno važno u slučajevima kada korištenje normi omogućuje usklađenost s dotičnim zakonodavstvom Unije.
(44)
Radi osiguranja učinkovite primjene ove Uredbe trebala bi postojati mogućnost korištenja potrebnog stručnog znanja, posebno u vezi s revizijom i financijskim upravljanjem kao i resursima za administrativnu potporu koji bi mogli olakšati njenu provedbu te mogućnost redovite procjene značaja aktivnosti koje su predmetom financiranja Unije kako bi se osigurala njihova upotrebljivost i učinak.
(45)
Također bi trebalo poduzeti odgovarajuće mjere za sprečavanje prijevara i nepravilnosti te za povrat nepropisno plaćenih sredstava u skladu s uredbama Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (33) i (Euratom, EZ) br. 2185/96 od 11. studenoga 1996. o provjerama i inspekcijama na terenu koje provodi Komisija s ciljem zaštite financijskih interesa Europskih zajednica od prijevara i ostalih nepravilnosti (34) te Uredbom (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) (35).
(46)
S ciljem ažuriranja popisa europskih organizacija za normizaciju i prilagodbe kriterija za organizacije koje zastupaju MSP-ove i društvene interesne skupine, radi daljnjeg razvoja u pogledu njihove neprofitne prirode i reprezentativnosti, na Komisiju bi trebalo prenijeti ovlasti da u skladu s člankom 290. UFEU-a donosi akte u vezi s izmjenama priloga ovoj Uredbi. Posebno je važno da Komisija obavi odgovarajuća savjetovanja tijekom pripremnog dijela posla, također i na stručnoj razini. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati istodoban, pravovremen i prikladan prijenos odgovarajućih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(47)
Odbor, osnovan ovom Uredbom, trebao bi pomagati Komisiji u svim pitanjima koja su povezana s provedbom ove Uredbe, uzevši u obzir mišljenja stručnjaka za posebne sektore.
(48)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (36).
(49)
Za donošenje provedbenih akata u vezi s primjedbama na usklađene norme i kada upućivanja na dotičnu usklađenu normu još nisu objavljena u Službenom listu Europske unije, trebalo bi koristiti savjetodavni postupak, s obzirom na to da dotična norma još nije dovela do pretpostavke usklađenosti s ključnim zahtjevima iz važećeg zakonodavstva Unije za usklađivanje.
(50)
Za svaki zahtjev za normizaciju dostavljen europskim organizacijama za normizaciju i za donošenje provedbenih akata u vezi s primjedbama na usklađene norme, kad su pozivanja na dotičnu usklađenu normu već objavljena u Službenom listu Europske unije, trebalo bi koristiti ispitni postupak, s obzirom na to da bi takva odluka mogla imati posljedice na pretpostavku usklađenosti s važećim ključnim zahtjevima.
(51)
Kako bi se ostvarili glavni ciljevi ove Uredbe i omogućili postupci brzog donošenja odluka kao i skraćivanje ukupnog vremena za razvoj normi, trebalo bi u najvećoj mogućoj mjeri koristiti postupovne mjere predviđene Uredbom (EU) br. 182/2011, koje omogućuju predsjedniku odgovarajućeg odbora da odredi vremenski rok unutar kojega bi odbor trebao dati svoje mišljenje. Nadalje, u opravdanim slučajevima, trebala bi postojati mogućnost dobivanja mišljenja odbora putem pisanog postupka, pri čemu bi se šutnja člana odbora trebala smatrati prešutnom suglasnošću.
(52)
Budući da ciljeve ove Uredbe, naime osiguranje uspješnosti i učinkovitosti normi i normizacije kao instrumenata politike Unije putem suradnje između europskih organizacija za normizaciju, nacionalnih tijela za normizaciju, država članica i Komisije, uvođenje europskih normi i europskih normizacijskih dokumenata za proizvode koji predstavljaju potporu zakonodavstvu i politikama Unije, određivanje tehničkih specifikacija IKT-a, prihvatljivih za upućivanje, financiranje europske normizacije i sudjelovanje interesnih skupina u europskoj normizaciji, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego ih se, s obzirom na njihove učinke, može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u istom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(53)
Direktive 89/686/EEZ, 93/15/EEZ, 94/9/EZ, 94/25/EZ, 95/16/EZ, 97/23/EZ, 98/34/EZ, 2004/22/EZ, 2007/23/EZ, 2009/23/EZ i 2009/105/EZ trebalo bi izmijeniti na odgovarajući način.
(54)
Trebalo bi staviti izvan snage Odluku br. 1673/2006/EZ i Odluku 87/95/EEZ,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ova Uredba propisuje pravila o suradnji između europskih organizacija za normizaciju, nacionalnih tijela za normizaciju, država članica i Komisije, o uvođenju europskih normi i europskih normizacijskih dokumenata za proizvode i usluge koji predstavljaju potporu zakonodavstvu i politikama Unije, o utvrđivanju tehničkih specifikacija IKT-a prihvatljivih za upućivanje, o financiranju europske normizacije i sudjelovanju interesnih skupina u europskoj normizaciji.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„norma” znači tehnička specifikacija koju je usvojilo priznato normizacijsko tijelo za opetovanu ili neprekidnu primjenu s kojom sukladnost nije obvezna i koja pripada u jednu od sljedećih kategorija:
(a)
„međunarodna norma” znači norma koju je usvojilo međunarodno tijelo za normizaciju;
(b)
„europska norma” znači norma koju je usvojila europska organizacija za normizaciju;
(c)
„usklađena norma” znači europska norma, usvojena na temelju zahtjeva Komisije za primjenu usklađivačkog zakonodavstva Unije;
(d)
„nacionalna norma” znači norma koju je usvojilo nacionalno tijelo za normizaciju;
2.
„europski normizacijski dokument” znači bilo koja tehnička specifikacija koja nije europska norma koju je usvojila europska organizacija za normizaciju za opetovanu ili neprekidnu primjenu s kojom sukladnost nije obvezna;
3.
„nacrt norme” znači dokument koji sadrži tekst tehničkih specifikacija o određenom predmetu koji se razmatra radi usvajanja u skladu s odgovarajućim normizacijskim postupkom, koji proizlazi iz pripremnog posla i koji se dostavlja radi javnih komentara i pregleda;
4.
„tehnička specifikacija” znači dokument koji propisuje tehničke zahtjeve koje treba ispuniti proizvod, postupak, usluga ili sustav, koja propisuje jedan ili više sljedećih elemenata:
(a)
svojstva koja se traže od proizvoda, uključujući razinu kvalitete, djelovanje, interoperabilnost, zaštitu okoliša, zdravlje, sigurnost ili dimenzije, uključujući zahtjeve koji se primjenjuju na proizvod u vezi s imenom pod kojim se proizvod prodaje, nazivljem, simbolima, testiranjem i načinima testiranja, ambalažom, označavanjem ili etiketiranjem i postupcima za ocjenu sukladnosti;
(b)
proizvodne metode i postupci koji se koriste u vezi s poljoprivrednim proizvodima, kako su utvrđeni u članku 38. stavku 1. UFEU-a, proizvodi namijenjeni za prehranu ljudi i životinja i medicinski proizvodi, kao i proizvodne metode i postupci u vezi s drugim proizvodima, kad oni utječu na njihova svojstva;
(c)
svojstva koja se traže od usluga uključujući razine kvalitete, djelovanje, interoperabilnost, zaštitu okoliša, zdravlje ili sigurnost, i uključujući zahtjeve koji se primjenjuju na pružatelja u vezi s informacijama koje se trebaju staviti na raspolaganje primatelju kako je navedeno u članku 22. stavcima 1. do 3. Direktive 2006/123/EZ;
(d)
metode i kriteriji za ocjenu učinka građevinskih proizvoda, kako je utvrđeno u točki 1. članka 2. Uredbe (EU) br. 305/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2011. o utvrđivanju usklađenih uvjeta za stavljanje na tržište građevnih proizvoda (37) u pogledu njihovih ključnih svojstava;
5.
„tehnička specifikacija IKT-a” znači tehnička specifikacija u području informacijske i komunikacijske tehnologije;
6.
„proizvod” znači svaki industrijski izrađeni proizvod i svaki poljoprivredni proizvod, uključujući riblje proizvode”;
7.
„usluga” znači svaka gospodarska djelatnost koja podrazumijeva samostalno zapošljavanje, koja se obično pruža uz naknadu kako je utvrđeno u članku 57. UFEU-a;
8.
„europska organizacija za normizaciju” znači organizacija navedena u Prilogu I.;
9.
„međunarodno tijelo za normizaciju” znači Međunarodna organizacija za normizaciju (ISO), Međunarodna komisija za elektrotehniku (IEC) i Međunarodna telekomunikacijska unija (ITU);
10.
„nacionalno tijelo za normizaciju” znači tijelo koje država članica prijavi Komisiji u skladu s člankom 27. ove Uredbe.
POGLAVLJE II.
TRANSPARENTNOST I SUDJELOVANJE INTERESNIH SKUPINA
Članak 3.
Transparentnost programa rada tijela za normizaciju
1. Svaka europska organizacija za normizaciju i nacionalno tijelo za normizaciju najmanje jednom godišnje utvrđuju svoj program rada. Predmetni program rada uključuje informacije o normama i europskim normizacijskim dokumentima koje europska organizacija za normizaciju ili nacionalno tijelo za normizaciju namjeravaju pripremiti ili izmijeniti, a koje je donijela u razdoblju prethodnog programa rada, ako ovi nisu jednaki ili istovjetni prijenosu međunarodnih ili europskih normi.
2. U programu rada se za svaku normu i europski normizacijski dokument navodi:
(a)
predmet;
(b)
ostvarena faza u razvoju normi i europskih normizacijskih dokumenata;
(c)
pozivanja na sve međunarodne norme koje su korištene kao osnova.
3. Svaka europska organizacija za normizaciju i nacionalno tijelo za normizaciju stavljaju na raspolaganje svoj program rada na internetskoj stranici ili bilo kojoj drugoj javno dostupnoj internetskoj stranici te također obavješćuju o postojanju programa rada u nacionalnoj ili, kada je to primjereno, europskoj publikaciji o normizacijskim aktivnostima.
4. Svaka europska organizacija za normizaciju i nacionalno tijelo za normizaciju najkasnije do objave svog programa rada, o njegovom postojanju obavješćuju sve druge europske organizacije za normizaciju i nacionalna tijela za normizaciju i Komisiju. Komisija tu informaciju stavlja na raspolaganje državama članicama preko odbora iz članka 22.
5. Nacionalna tijela za normizaciju ne smiju staviti prigovor na predmet normizacije u svom programu rada za koji se smatra da je na europskoj razini u skladu s pravilima koja utvrde europske organizacije za normizaciju i ne smiju poduzimati mjere koje bi mogle dovesti u pitanje odluku u vezi s tim.
6. Tijekom pripreme usklađene norme ili nakon njenog odobrenja, nacionalna tijela za normizaciju ne poduzimaju mjere koje bi mogle dovesti u pitanje namjeravano usklađivanje, a posebno u predmetnom području ne objavljuju novu ili revidiranu nacionalnu normu koja nije u potpunosti u skladu s postojećom usklađenom normom. Nakon objave nove usklađene norme, sve protivne nacionalne norme povlače se u razumnom roku.
Članak 4.
Transparentnost normi
1. Svaka europska organizacija za normizaciju i nacionalno tijelo za normizaciju šalje drugim europskim organizacijama za normizaciju, nacionalnim tijelima za normizaciju ili Komisiji na njihov zahtjev bilo koji nacrt nacionalne norme, europske norme ili europskog normizacijskog dokumenta barem u elektroničkom obliku.
2. Svaka europska organizacija za normizaciju i nacionalno tijelo za normizaciju u roku od tri mjeseca odgovara i obraća dužnu pažnju svim komentarima koje primi u vezi s bilo kojim nacrtom iz stavka 1. od bilo koje druge europske organizacije za normizaciju, nacionalnog tijela za normizaciju ili Komisije.
3. Kad nacionalno tijelo za normizaciju dobije primjedbe u kojima se navodi da bi nacrt norme imao negativan učinak na unutarnje tržište, ono se prije njenog donošenja savjetuje s europskim organizacijama za normizaciju i Komisijom.
4. Nacionalna tijela za normizaciju:
(a)
osiguravaju pristup nacrtima nacionalnih normi tako da sve relevantne strane, posebno one osnovane u drugim državama članicama, imaju priliku staviti primjedbe;
(b)
omogućuju drugim nacionalnim tijelima za normizaciju da budu pasivno ili aktivno uključena, slanjem promatrača za planirane aktivnosti.
Članak 5.
Sudjelovanje interesnih skupina u europskoj normizaciji
1. Europske organizacije za normizaciju potiču i omogućuju odgovarajuću zastupljenost i učinkovito sudjelovanje svih dotičnih interesnih skupina, uključujući MSP-ove, organizacije potrošača te ekološke i društvene interesne skupine u svojim normizacijskim aktivnostima. Posebno potiču i omogućuju takvu zastupljenost i sudjelovanje preko europskih organizacija interesnih skupina koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom, na razini razvoja politike i u sljedećim fazama razvoja europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata:
(a)
predlaganja i prihvaćanja novih poslova;
(b)
tehničke rasprave o prijedlozima;
(c)
dostave primjedbi na nacrte;
(d)
revizije postojećih europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata;
(e)
širenje informacija i stvaranje svijesti o usvojenim europskim normama ili europskim normizacijskim dokumentima.
2. Pored suradnje s tijelima za nadzor tržišta u državama članicama, ustanove za istraživanje Komisije i europske organizacije interesnih skupina koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom i europske organizacije za normizaciju, potiču i omogućuju odgovarajuću zastupljenost poduzeća, istraživačkih centara, sveučilišta i drugih pravnih subjekata na tehničkoj razini u aktivnostima normizacije koje se odnose na neko područje koje je u nastajanju, a ima značajne implikacije na politiku ili tehničke inovacije, ako su dotični pravni subjekti sudjelovali u projektu koji je povezan s navedenim područjem te ga Unija financira u okviru višegodišnjeg okvirnog programa za aktivnosti u području istraživanja, inovacija i tehnološkog razvoja koji je donesen u skladu s člankom 182. UFEU-a.
Članak 6.
Pristup MSP-ova normama
1. Nacionalna tijela za normizaciju potiču i omogućuju pristup MSP-ova normama i postupcima razvoja normi kako bi se postigla viša razina sudjelovanja u sustavu normizacije, na primjer:
(a)
utvrđivanjem normizacijskih projekata koji su od posebnog interesa za MSP-ove u svojim godišnjim programima rada;
(b)
omogućavanjem pristupa MSP-ova aktivnostima normizacije, bez obvezivanja da postanu članovi nacionalnog tijela za normizaciju;
(c)
omogućavanjem slobodnog pristupa ili posebnih tarifa za sudjelovanje u aktivnostima normizacije;
(d)
osiguranjem slobodnog pristupa nacrtu normi;
(e)
omogućavanjem besplatnog pristupa izvatku iz normi na njihovim internetskim stranicama;
(f)
primjenom posebnih tarifa za davanje normi ili davanjem paketa normi po sniženoj cijeni.
2. Nacionalna tijela za normizaciju razmjenjuju najbolje prakse koje nastoje poboljšati sudjelovanje MSP-ova u aktivnostima normizacije te povećati i olakšati MSP-ovima korištenje normi.
3. Nacionalna tijela za normizaciju šalju godišnja izvješća europskim organizacijama za normizaciju u vezi sa svojim aktivnostima iz stavaka 1. i 2. te svih drugih mjera za poboljšanje uvjeta za MSP-ove za korištenje normi i za suradnju u postupku razvoja normi. Nacionalna tijela za normizaciju objavljuju ova izvješća na svojim internetskim stranicama.
Članak 7.
Sudjelovanje državnih tijela u europskoj normizaciji
Države članice, prema potrebi, potiču sudjelovanje državnih tijela, uključujući tijela za nadzor tržišta, pri nacionalnim aktivnostima normizacije koje su usmjerene na razvoj ili reviziju normi koje zahtijeva Komisija u skladu s člankom 10.
POGLAVLJE III.
EUROPSKE NORME I EUROPSKI NORMIZACIJSKI DOKUMENTI KAO POTPORA ZAKONODAVSTVU I POLITIKAMA UNIJE
Članak 8.
Godišnji program rada Unije za europsku normizaciju
1. Komisija donosi godišnji program rada Unije za europsku normizaciju koji određuje strateške prioritete za europsku normizaciju, vodeći računa o dugoročnim strategijama Unije za rast. U njemu se navode europske norme i europski normizacijski dokumenti koje Komisija, u skladu s člankom 10., namjerava zatražiti od europskih organizacija za normizaciju.
2. U godišnjem programu rada Unije za europsku normizaciju određuju se specifični ciljevi i politike za europske norme i europske normizacijske dokumente, koje Komisija, u skladu s člankom 10., namjerava zatražiti od europskih organizacija za normizaciju. U žurnim slučajevima Komisija može izdati zahtjev bez prethodne naznake.
3. Godišnji program rada Unije za europsku normizaciju isto tako uključuje ciljeve za međunarodne dimenzije europske normizacije kao potporu zakonodavstvu i politikama Unije.
4. Godišnji program rada Unije za europsku normizaciju donosi se nakon što su provedena opširna savjetovanja s dotičnim interesnim skupinama, uključujući europske organizacije za normizaciju i europske organizacije interesnih skupina koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom, te državama članicama preko odbora iz članka 22. ove Uredbe.
5. Nakon donošenja, Komisija objavljuje godišnji program rada Unije za europsku normizaciju na svojim internetskim stranicama.
Članak 9.
Suradnja s ustanovama za istraživanje
Ustanove za istraživanje Komisije doprinose pripremi godišnjeg programa rada Unije za europsku normizaciju iz članka 8. i daju europskim organizacijama za normizaciju znanstveni doprinos u njihovim stručnim područjima kako bi osigurale da europske norme vode računa o gospodarskoj konkurentnosti i socijalnim potrebama, kao što je briga za ekološkom održivosti, sigurnosti i zaštitom.
Članak 10.
Zahtjevi za normizaciju prema europskim organizacijama za normizaciju
1. U okviru nadležnosti propisanih u Ugovorima, Komisija može zatražiti od jedne ili nekoliko europskih organizacija za normizaciju da izrade europsku normu ili europski normizacijski dokument u određenom roku. Europske norme i europski normizacijski dokumenti su određeni tržištem, vode računa o javnom interesu kao i o ciljevima politike koji su jasno navedeni u zahtjevu Komisije i temelje se na konsenzusu. Komisija određuje zahtjeve u pogledu sadržaja koje treba ispuniti traženi dokument i rok za njegovo donošenje.
2. Odredbe iz stavka 1. donose se u skladu s postupkom iz članka 22. stavka 3. nakon savjetovanja s europskim organizacijama za normizaciju i europskim organizacijama interesnih skupina koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom, kao i odborom, osnovanim odgovarajućim zakonodavstvom Unije, kad takav odbor postoji, ili drugim oblicima savjetovanja sa stručnjacima za posebne sektore.
3. Dotična europska organizacija za normizaciju u roku od jednog mjeseca nakon primitaka zahtjeva iz stavka 1. priopćuje prihvaća li ga.
4. Ako je dostavljen zahtjev za financiranje, Komisija u roku od dva mjeseca nakon primitka prihvaćanja iz stavka 3. obavješćuje dotičnu europsku organizaciju za normizaciju o dodjeli bespovratnih sredstava za izradu europske norme ili europskog normizacijskog dokumenta.
5. Europske organizacije za normizaciju obavješćuju Komisiju o aktivnostima poduzetim u vezi s izradom dokumenata iz stavka 1. Komisija zajedno s europskim organizacijama za normizaciju ocjenjuje sukladnost dokumenata koje su izradile europske organizacije za normizaciju sa svojim inicijalnim zahtjevom.
6. Kad usklađena norma zadovoljava zahtjeve koje nastoji obuhvatiti i koji su navedeni u odgovarajućem zakonodavstvu Unije, Komisija u Službenom listu Europske unije bez odlaganja objavljuje uputu na takvu usklađenu normu ili pomoću drugih sredstava, u skladu s uvjetima koji su utvrđeni u odgovarajućem aktu usklađivačkog zakonodavstva Unije.
Članak 11.
Formalni prigovori na usklađene norme
1. Ako država članica ili Europski parlament smatraju da usklađena norma ne ispunjava u cijelosti zahtjeve koje nastoji obuhvatiti, a koji su navedeni u odgovarajućem zakonodavstvu Unije, ona o tome obavješćuje Komisiju uz detaljno objašnjenje, a Komisija nakon savjetovanja s odborom koji je osnovan odgovarajućim zakonodavstvom Unije za usklađivanje, ako ono postoji, ili drugim oblicima savjetovanja sa stručnjacima za pojedini sektor, odlučuje:
(a)
da će objaviti, da neće objaviti ili da će objaviti uz ograničenje upućivanja na dotičnu usklađenu normu u Službenom listu Europske unije;
(b)
da će upućivanja na dotičnu usklađenu normu zadržati u Službenom listu Europske unije ili da će ih zadržati uz ograničenje ili da će ih povući iz Službenog lista Europske unije.
2. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje informacije o usklađenim normama koje su bile predmetom odluke iz stavka 1.
3. Komisija o odluci iz stavka 1. obavješćuje dotičnu europsku organizaciju za normizaciju i, prema potrebi, zahtijeva reviziju dotičnih usklađenih normi.
4. Odluka iz točke (a) stavka 1. ovog članka donosi se u skladu sa savjetodavnim postupkom iz članka 22. stavka 2.
5. Odluka iz točke (b) stavka 1. ovog članka donosi se u skladu s ispitnim postupkom članka 22. stavka 3.
Članak 12.
Obavješćivanje organizacija interesnih skupina
Komisija uvodi sustav obavješćivanja interesnih skupina, uključujući europske organizacije za normizaciju i europske organizacije interesnih strana, koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom kako bi osigurale odgovarajuće savjetovanje i važnost za tržište prije:
(a)
donošenja godišnjeg programa rada Unije za europsku normizaciju iz članka 8. stavka 1.;
(b)
donošenja zahtjeva za normizaciju iz članka 10.;
(c)
donošenja odluke o formalnim prigovorima na usklađene norme, kako se navodi u članku 11. stavku 1.;
(d)
donošenja odluke o određivanju tehničkih specifikacija IKT-a iz članka 13.;
(e)
donošenja delegiranih akata iz članka 20.
POGLAVLJE IV.
TEHNIČKE SPECIFIKACIJE IKT-a
Članak 13.
Određivanje tehničkih specifikacija prihvatljivih za upućivanje
1. Komisija može odlučiti, na prijedlog države članice ili na vlastitu inicijativu, da će odrediti tehničke specifikacije koje nisu nacionalne, europske ili međunarodne norme, ali ispunjavaju zahtjeve iz Priloga II. na koje je moguće upućivati, u prvom redu kako bi se omogućila interoperabilnosti u javnoj nabavi.
2. Komisija može odlučiti, na prijedlog države članice ili na vlastitu inicijativu, u slučaju kad je tehnička specifikacija IKT-a, koja je utvrđena u skladu sa stavkom 1., izmijenjena, povučena ili više ne ispunjava zahtjev iz Priloga II., da će utvrditi izmijenjenu tehničku specifikaciju IKT-a ili da će povući identifikaciju.
3. Odluke iz stavaka 1. i 2. donose se nakon savjetovanja s europskom platformom za više interesnih skupina o normizaciji IKT-a, koja uključuje europske organizacije za normizaciju, države članice i dotične interesne skupine, a nakon savjetovanja s odborom koji je osnovan odgovarajućim usklađivačkim zakonodavstvom Unije, ako on postoji, ili drugim oblicima savjetovanja sa stručnjacima za pojedini sektor, ako takav odbor ne postoji.
Članak 14.
Korištenje tehničkih specifikacija IKT-a u javnoj nabavi
Tehničke specifikacije IKT-a iz članka 13. ove Uredbe predstavljaju zajedničke tehničke specifikacije iz direktiva 2004/17/EZ, 2004/18/EZ i 2009/81/EZ te Uredbe (EZ, Euratom) br. 2342/2002.
POGLAVLJE V.
FINANCIRANJE EUROPSKE NORMIZACIJE
Članak 15.
Financiranje organizacija za normizaciju od strane Unije
1. Financiranje Unije može se odobriti europskim organizacijama za normizaciju za sljedeće aktivnosti normizacije:
(a)
razvoj i reviziju europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata koji su potrebni i prikladni za potporu zakonodavstva i politika Unije;
(b)
verifikaciju kvalitete i sukladnosti europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata s odgovarajućim zakonodavstvom i politikama Unije;
(c)
obavljanje preliminarnog ili pomoćnog posla u vezi s europskom normizacijom, uključujući studije, aktivnosti suradnje, uključujući međunarodnu suradnju, seminare, ocjene, usporedne analize, istraživački posao, laboratorijski posao, međulaboratorijske testove, posao na ocjeni sukladnosti te mjere koje omogućuju skraćivanje razdoblja za razvoj i reviziju europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata ne dovodeći u pitanje temeljna načela, posebno načela otvorenosti, kvalitete, transparentnosti i konsenzusa između svih interesnih skupina;
(d)
aktivnosti koje obavljaju središnja tajništva europskih organizacija za normizaciju, uključujući razvoj politika, koordinaciju normizacijskih aktivnosti, obradu tehničkog posla i pružanje informacija zainteresiranim stranama;
(e)
prijevodi europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata koji se koriste kao potpora zakonodavstvu i politikama Unije na službene jezike Unije, koji nisu radni jezici europskih organizacija za normizaciju ili, u opravdanim slučajevima, na jezike koji nisu službeni jezici Unije;
(f)
sastavljanje informacija za pojašnjenje, tumačenje i pojednostavljenje europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata, uključujući izradu korisničkih priručnika, izvadaka iz normi, informacije o najboljim praksama i mjere za jačanje svijesti, strategije i programe osposobljavanja;
(g)
aktivnosti kojima se nastoje provesti programi tehničke pomoći, suradnja s trećim zemljama te promicanje i poboljšanje sustava europske normizacije i europskih normi i europskih normizacijskih dokumenata između zainteresiranih strana u Uniji i na međunarodnoj razini.
2. Financiranje Unije također se može odobriti:
(a)
nacionalnim tijelima za normizaciju za normizacijske aktivnosti iz stavka 1. koje provode zajednički u suradnji s europskim organizacijama za normizaciju;
(b)
drugim tijelima koja su zadužena za davanje doprinosa aktivnostima iz točke (a) stavka 1. ili obavljanje aktivnosti iz točaka (c) i (g) stavka 1. u suradnji s europskim organizacijama za normizaciju.
Članak 16.
Financiranje drugih europskih organizacija od strane Unije
Financiranje Unije može se odobriti europskim organizacijama interesnih strana koje ispunjavaju kriterije iz Priloga III. ovoj Uredbi, za sljedeće aktivnosti:
(a)
funkcioniranje ovih organizacija i njihovih aktivnosti koje se odnose na europsku ili međunarodnu normizaciju, uključujući obradu tehničkog posla te pružanje informacija članovima i drugim zainteresiranim stranama;
(b)
davanje pravnog i tehničkog stručnog znanja, uključujući studije, u vezi s ocjenom potrebe za europske norme i europske normizacijske dokumente te u vezi s njihovim razvojem i osposobljavanjem stručnjaka;
(c)
sudjelovanje u tehničkom poslu u vezi s razvojem i revizijom europskih normi i europskih normizacijskih dokumenata, koji je potreban i odgovarajući radi potpore zakonodavstvu i politikama Unije;
(d)
promicanje europskih normi i europskih normizacijskih dokumenata te informacije o normama i njihovom korištenju i uporabi među zainteresiranim stranama, uključujući MSP-ove i potrošače.
Članak 17.
Načini financiranja
1. Financiranje Unije daje se u obliku:
(a)
bespovratnih sredstava bez poziva na dostavu prijedloga ili ugovora nakon postupaka javne nabave za:
i.
europske organizacije za normizaciju i nacionalna tijela za normizaciju za obavljanje aktivnosti iz članka 15. stavka 1.;
ii.
tijela, utvrđena temeljnim aktima u smislu članka 49. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002 za obavljanje aktivnosti iz točke (c) članka 15. stavka 1. ove Uredbe u suradnji s europskim organizacijama za normizaciju;
(b)
bespovratna sredstva nakon poziva na dostavu prijedloga ili ugovora nakon postupaka javne nabave, drugim tijelima iz točke (b) članka 15. stavka 2.:
i.
za doprinose razvoju i reviziji europskih normi ili europskih normizacijskih dokumenata iz točke (a) članka 15. stavka 1.;
ii.
za obavljanje preliminarnog ili pomoćnog posla iz točke (c) članka 15. stavka 1.;
iii.
za obavljanje aktivnosti iz točke (g) članka 15. stavka 1.;
(c)
bespovratna sredstva nakon poziva na dostavu prijedloga europskim organizacijama interesnih skupina koje ispunjavaju kriterije iz Priloga III. ovoj Uredbi, za obavljanje aktivnosti iz članka 16.
2. Aktivnosti tijela iz stavka 1. mogu se financirati iz:
(a)
bespovratnih sredstava za mjere;
(b)
bespovratnih sredstava za operativne troškove europskih organizacija za normizaciju i europskih organizacija interesnih skupina koje ispunjavaju kriterije iz Priloga III. ovoj Uredbi, u skladu s pravilima iz Uredbe (EZ, Euratom) br. 1605/2002. Bespovratna sredstva za operativne troškove se u slučaju obnavljanja ne umanjuju automatski.
3. Komisija donosi odluku o načinu financiranja iz stavaka 1. i 2., o iznosima bespovratnih sredstava te, prema potrebi, o najvišem postotku financiranja po vrstama aktivnosti.
4. Osim u opravdanim slučajevima, bespovratna sredstva za normizacijske aktivnosti iz točaka (a) i (b) članka 15. stavka 1., dodjeljuju se u obliku paušalnih iznosa i za aktivnosti normizacije iz točke (a) članka 15. stavka 1. isplaćuju se nakon što su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
europske norme ili europski normizacijski dokumenti koje zahtijeva Komisija u skladu s člankom 10., donose se ili revidiraju u razdoblju koje ne prelazi razdoblje navedeno u zahtjevu iz predmetnog članka;
(b)
MSP-ovi, potrošačke organizacije te ekološke i društvene interesne skupine primjereno su zastupljeni i mogu sudjelovati u aktivnostima europske normizacije kako je navedeno u članku 5. stavku 1.
5. Zajednički ciljevi suradnje te administrativni i financijski uvjeti u vezi s bespovratnim sredstvima dodijeljenima europskim organizacijama za normizaciju i europskim organizacijama interesnih skupina koje ispunjavaju kriterije iz Priloga III. ovoj Uredbi određuju se okvirnim sporazumima o partnerstvu između Komisije i ovih organizacija za normizaciju i organizacija interesnih skupina u skladu s uredbama (EZ, Euratom) br. 1605/2002 i (EZ, Euratom) br. 2342/2002. Komisija o sklapanju tih sporazuma obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
Članak 18.
Upravljanje
Sredstva koja je proračunsko tijelo odredilo za financiranje aktivnosti normizacije mogu također pokrivati administrativne troškove za pripremu, praćenje, nadzor, reviziju i vrednovanje koji su izravno potrebni za provedbu članaka 15., 16. i 17., uključujući studije, sastanke, aktivnosti informiranja i objavljivanja, troškove koji se odnose na računalne mreže za razmjenu informacija i sve ostale troškove za administrativnu i tehničku pomoć koju Komisija može koristiti za aktivnosti normizacije.
Članak 19.
Zaštita financijskih interesa Unije
1. Komisija osigurava da su u provedbi aktivnosti koje se financiraju na temelju ove Uredbe, zaštićeni financijski interesi Zajednice primjenom preventivnih mjera protiv prijevara, korupcije i drugih nezakonitih aktivnosti, učinkovitim provjerama te naplatom nepropisno isplaćenih iznosa i, ako su otkrivene nepravilnosti, učinkovitim, razmjernim i odvraćajućim kaznama u skladu s uredbama (EZ, Euratom) br. 2988/95, (Euratom, EZ) br. 2185/96 i (EZ) br. 1073/1999.
2. Za aktivnosti Unije financirane u skladu s ovom Uredbom pojam nepravilnosti određen u članku 1. stavku 2. Uredbe (EZ, Euratom) br. 2988/95 znači svako kršenje neke odredbe iz zakonodavstva Unije ili svako neispunjavanje ugovornih obveza koje proizlazi iz radnje ili propusta gospodarskog subjekta, a koje zbog neopravdane stavke troškova, narušava ili bi moglo narušiti opći proračun Europske unije ili proračune kojima ona upravlja.
3. Svi sporazumi i ugovori koji proizlaze iz ove Uredbe predviđaju praćenje i financijski nadzor koji provodi Komisija ili predstavnici koje ona ovlasti, uz revizije koje, prema potrebi, neposredno provodi Europski revizorski sud.
POGLAVLJE VI.
DELEGIRANI AKTI, ODBOR I IZVJEŠĆIVANJE
Članak 20.
Delegirani akti
Ovlašćuje se Komisija da donosi delegirane akte u skladu s člankom 21. vezano uz izmjene priloga kako bi:
(a)
ažurirala popis europskih organizacija za normizaciju iz Priloga I. kako bi se uzele u obzir promjene u njihovom nazivu ili strukturi;
(b)
prilagodila kriterije za europske organizacije interesnih skupina iz Priloga III. ovoj Uredbi, daljnjem razvoju s obzirom na njihovu neprofitnu prirodu i reprezentativnost. Takve prilagodbe imaju učinak stvaranja novih mjerila ili ukidanja postojećih kriterija ili kategorije organizacije.
Članak 21.
Postupak delegiranja
1. Ovlaštenje za donošenje delegiranih akata prenosi se na Komisiju, ovisno o uvjetima koji su utvrđeni u ovom članku.
2. Komisiji se dodjeljuje ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 20. za razdoblje od pet godina od 1. siječnja 2013. Komisija izrađuje izvješće u vezi s delegiranjem ovlasti najkasnije devet mjeseci prije isteka petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti prešutno se produžuje na razdoblja jednakog trajanja, ako se Europski parlament ili Vijeće ne suprotstave takvom produženju najkasnije u roku od tri mjeseca prije završetka svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u bilo kojem trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 20. Odlukom o opozivu prestaje važiti delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Ona se primjenjuje od dana nakon objave odluke u Službenom listu Europske unije ili nekog kasnijeg dana koji je u njoj naveden. Ona ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim Komisija donese delegirani akt, ona ga istodobno prosljeđuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen u skladu s člankom 20. stupa na snagu samo ako Europski parlament i Vijeće ne izraze primjedbe u razdoblju od dva mjeseca od obavijesti o tom aktu Europskom parlamentu i Vijeću ili, ako su prije isteka tog roka, Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće staviti primjedbe. Ovo se razdoblje produžuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 22.
Postupak odbora
1. Komisiji u radu pomaže odbor. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
4. U slučaju kada treba dobiti mišljenje odbora putem pisanog postupka, taj postupak se prekida bez rezultata ako u vremenskom roku za dostavu mišljenja tako odluči predsjednik odbora ili ako to zahtijeva obična većina članova odbora.
Članak 23.
Suradnja odbora s organizacijama za normizaciju i interesnim skupinama
Odbor iz članka 22. stavka 1. djeluje u suradnji s europskim organizacijama za normizaciju i europskim organizacijama interesnih skupina koje primaju financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom.
Članak 24.
Izvješća
1. Europske organizacije za normizaciju šalju Komisiji godišnje izvješće o provedbi ove Uredbe. Izvješće sadrži detaljne informacije o:
(a)
primjeni članaka 4., 5., 10., 15. i 17.;
(b)
zastupljenosti MSP-ova, potrošačkih organizacija te ekoloških i društvenih interesnih skupina u nacionalnim tijelima za normizaciju;
(c)
zastupljenosti MSP-ova na temelju godišnjih izvješća iz članka 6.stavka 3.;
(d)
korištenju IKT-a u sustavu normizacije;
(e)
suradnji između nacionalnih tijela za normizaciju i europskih organizacija za normizaciju.
2. Europske organizacije interesnih skupina koje su primile financijska sredstva Unije u skladu s ovom Uredbom šalju Komisiji godišnje izvješće o svojim aktivnostima. Ovo izvješće sadrži posebno detaljne informacije o članstvu ovih organizacija i aktivnostima iz članka 16.
3. Do 31. prosinca 2015., a nakon toga svakih pet godina, Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o provedbi ove Uredbe. Ovo izvješće sadrži analizu godišnjih izvješća iz stavaka 1. i 2., ocjenu značaja normizacijskih aktivnosti koje primaju financijska sredstva Unije, u okviru zahtjeva zakonodavstva i politika Unije kao i ocjenu mogućih novih mjera za pojednostavljivanje financiranja europske normizacije te za smanjenje administrativnog tereta za europske organizacije za normizaciju.
Članak 25.
Preispitivanje
Do 2. siječnja 2015. Komisija ocjenjuje učinak postupka, određenog člankom 10. ove Uredbe, na vremenski okvir za izdavanje zahtjeva za normizaciju. Komisija podnosi svoje zaključke u izvješću Europskom parlamentu i Vijeću. Prema potrebi, izvješće je popraćeno zakonodavnim prijedlogom za izmjene ove Uredbe.
POGLAVLJE VII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 26.
Izmjene
1. Brišu se sljedeće odredbe:
(a)
članak 6. stavak 1. Direktive 89/686/EEZ;
(b)
članak 5. Direktive 93/15/EEZ;
(c)
članak 6. stavak 1. Direktive 94/9/EZ;
(d)
članak 6. stavak 1. Direktive 94/25/EZ;
(e)
članak 6. stavak 1. Direktive 95/16/EZ;
(f)
članak 6. Direktive 97/23/EZ;
(g)
članak 14. Direktive 2004/22/EZ;
(h)
članak 8. stavak 4. Direktive 2007/23/EZ;
(i)
članak 7. Direktive 2009/23/EZ;
(j)
članak 6. Direktive 2009/105/EZ.
Upućivanja na ove brisane odredbe tumače se kao upućivanja na članak 11. ove Uredbe.
2. Direktiva 98/34/EZ mijenja se kako slijedi:
(a)
u članku 1. brišu se stavci 6. do 10.;
(b)
članci 2., 3. i 4. brišu se;
(c)
u članku 6. stavku 1. briše se tekst „s predstavnicima institucija za norme iz priloga I. i II.”;
(d)
u članku 6. stavku 3. briše se prva alineja;
(e)
u članku 6. stavku 4. brišu se točke (a), (b) i (e);
(f)
članak 7. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 7.
Države članice dostavljaju Komisiji u skladu s člankom 8. stavkom 1. sve zahtjeve dostavljene institucijama za normizaciju za pripremu tehničkih specifikacija ili norme za određene proizvode sa svrhom donošenja tehničkih propisa za takve proizvode kao nacrta tehničkih propisa i navode razloge za njihovo donošenje.”;
(g)
u članku 11. druga rečenica zamjenjuje se sljedećom:
„Komisija objavljuje godišnje statističke podatke o primljenim obavijestima u Službenom listu Europske unije.”;
(h)
brišu se prilozi I. i II.
Upućivanja na ove brisane odredbe tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga IV. ovoj Uredbi.
Članak 27.
Nacionalna tijela za normizaciju
Države članice obavješćuju Komisiju o svojim tijelima za normizaciju.
Komisija objavljuje popis nacionalnih tijela za normizaciju i sva ažuriranja tog popisa u Službenom listu Europske unije.
Članak 28.
Prijelazne odredbe
U aktima Unije koji propisuju pretpostavku sukladnosti s ključnim zahtjevima preko primjene usklađenih normi donesenih u skladu s Direktivom 98/34/EZ, upućivanja na Direktivu 98/34/EZ tumače se kao upućivanja na ovu Uredbu, osim upućivanja na odbor osnovan člankom 5. Direktive 98/34/EZ u vezi s tehničkim propisima.
Kad neki akt Unije propisuje postupak za prigovore na usklađene norme, članak 11. ove Uredbe ne primjenjuje se na taj akt.
Članak 29.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 1673/2006/EZ i Odluka br. 87/95/EEZ stavljaju se izvan snage.
Upućivanja na odluke stavljene izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga IV. ovoj Uredbi.
Članak 30.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2013.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 25. listopada 2012.