SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/39/EU
ze dne 12. srpna 2013,
kterou se mění směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES, pokud jde o prioritní látky v oblasti vodní politiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Znečišťování povrchových vod chemickými látkami představuje ohrožení vodního prostředí účinky, jako jsou například akutní a chronická toxicita u vodních organizmů, akumulace znečišťujících látek v ekosystému a úbytek stanovišť a biologické rozmanitosti, jakož i ohrožení lidského zdraví. Přednostně je třeba zjistit příčiny znečištění a řešit problematiku emisí znečišťujících látek přímo u zdroje, a to ekonomicky i environmentálně nejúčinnějším způsobem.
(2)
Podle druhé věty čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě „znečišťovatel platí“.
(3)
Čištění odpadních vod může být velmi nákladné. S cílem usnadnit levnější a nákladově efektivnější čištění by mohl být podporován vývoj inovativních technologií čištění vody.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), stanoví strategii proti znečišťování vod. Tato strategie zahrnuje určení prioritních látek mezi těmi, které na úrovni Unie představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím. Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES ze dne 20. listopadu 2001, kterým se stanoví seznam prioritních látek v oblasti vodní politiky (5), stanoví první seznam 33 látek nebo skupin látek, které byly určeny jako prioritní látky na úrovni Unie pro zahrnutí do přílohy X směrnice 2000/60/ES.
(5)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/105/ES ze dne 16. prosince 2008 o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky (6) stanoví v souladu se směrnicí 2000/60/ES normy environmentální kvality (NEK) pro 33 prioritních látek uvedených v rozhodnutí č. 2455/2001/ES a pro osm dalších znečišťujících látek, které již byly na úrovni Unie regulovány.
(6)
V souladu s čl. 191 odst. 3 Smlouvy o fungování EU přihlédne Unie při přípravě politiky v oblasti životního prostředí k dostupným vědeckým a technickým údajům, podmínkám životního prostředí v různých regionech Unie, možnému prospěchu a nákladům plynoucím z činnosti nebo nečinnosti, jakož i k hospodářskému a sociálnímu rozvoji Unie jako celku a vyváženému rozvoji jejích regionů. Vědecké, environmentální a socioekonomické faktory, včetně faktorů týkajících se lidského zdraví, je třeba zohlednit i při přípravě nákladově efektivní a přiměřené politiky v oblasti prevence a kontroly chemického znečištění povrchových vod, a to i v rámci přezkumu seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES. Za tímto účelem je třeba důsledně uplatňovat zásadu, že znečišťovatel platí, která je základem směrnice 2000/60/ES.
(7)
Komise provedla přezkum seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a s článkem 8 směrnice 2008/105/ES a dospěla k závěru, že je třeba změnit seznam prioritních látek stanovením nových látek pro prioritní opatření na úrovni Unie, stanovit NEK pro tyto nově určené látky, v závislosti na vědeckém pokroku revidovat NEK pro některé stávající látky a u některých stávajících i nově určených prioritních látek stanovit NEK pro biotu.
(8)
Přezkum seznamu prioritních látek byl podložen rozsáhlými konzultacemi s odborníky z útvarů Komise, členských států, zúčastněných stran a Vědeckého výboru pro zdravotní a environmentální rizika.
(9)
Revidované NEK pro stávající prioritní látky by měly být poprvé zohledněny v plánech povodí na období let 2015 až 2021. Nově určené prioritní látky a jejich NEK by měly být zohledněny při vytváření doplňujících monitorovacích programů a v předběžných programech opatření, které mají být předloženy do konce roku 2018. S cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod by revidované NEK pro existující prioritní látky měly být splněny do konce roku 2021 a NEK pro nově určené prioritní látky do konce roku 2027, aniž je tím dotčen čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES, kde jsou zahrnuta mimo jiné ustanovení o prodloužení lhůty, v rámci níž musí být dosaženo dobrého chemického stavu povrchové vody, nebo o plnění méně přísných environmentálních cílů u konkrétních vodních útvarů z důvodů neúměrných nákladů nebo socioekonomických potřeb, a to za předpokladu, že nedojde k dalšímu zhoršení stavu dotčených vodních útvarů. Určení chemického stavu povrchových vod ve lhůtě do roku 2015 stanovené v článku 4 směrnice 2000/60/ES by proto mělo být založeno pouze na látkách a NEK stanovených ve směrnici 2008/105/ES v platném znění ke dni 13. ledna 2009, pokud tyto NEK nejsou přísnější než revidované NEK podle této směrnice, v kterémžto případě by se měly použít NEK revidované.
(10)
Od přijetí směrnice 2000/60/ES bylo přijato mnoho aktů Unie, které v souladu s čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice stanoví omezování emisí jednotlivých prioritních látek. Mnoho opatření na ochranu životního prostředí navíc spadá do oblasti působnosti jiných platných předpisů práva Unie. Za předpokladu, že cílů, které stanoví čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/60/ES, může být účinně dosaženo v rámci stávajících nástrojů, by měla být dána přednost provádění a revizi uvedených nástrojů před zaváděním nových opatření. Zařazením látky do přílohy X směrnice 2000/60/ES není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7).
(11)
S cílem zlepšit koordinaci mezi směrnicí 2000/60/ES, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (8) a příslušnými odvětvovými právními předpisy je třeba prozkoumat případnou součinnost, aby bylo možné určit oblasti, kde by mohly být údaje získané při provádění směrnice 2000/60/ES použity na podporu registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a jiných příslušných postupů hodnocení látek, a naopak oblasti, kde by mohly být údaje nashromážděné pro účely hodnocení látek podle nařízení REACH a příslušných odvětvových právních předpisů použity na podporu provádění směrnice 2000/60/ES včetně rozdělení látek podle priority uvedeného v čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
(12)
Postupného snižování znečištění způsobeného prioritními látkami a zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je požadované směrnicí 2000/60/ES, může být často nejhospodárněji dosaženo prostřednictvím opatření Unie pro jednotlivé látky u zdroje stanovených například již v nařízeních (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 528/2012 (9), nebo ve směrnicích 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) či 2010/75/EU (12). Je proto třeba posílit soudržnost mezi těmito právními akty, směrnicí 2000/60/ES a dalšími příslušnými právními předpisy s cílem zajistit náležité uplatňování mechanismů omezování znečištění u zdroje. Pokud z výsledků pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES a dostupných údajů z monitorování vyplyne, že zavedená opatření na úrovni Unie nebo členského státu nejsou dostatečná k zajištění NEK u některých prioritních látek nebo k dosažení cíle spočívajícího v ukončení nebo v postupném ukončení používání některých prioritních nebezpečných látek, je třeba podniknout na úrovni Unie nebo členského státu přiměřené kroky za účelem dosažení cílů směrnice 2000/60/ES, přičemž se zohlední hodnocení rizik, analýza socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů provedená podle příslušných právních předpisů, jakož i dostupnost alternativních látek.
(13)
Od okamžiku, kdy byly odvozeny NEK pro 33 prioritních látek uvedených v příloze X směrnice 2000/60/ES, byla dokončena řada hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (13), později nahrazeného nařízením (ES) č. 1907/2006. S cílem zajistit odpovídající úroveň ochrany a aktualizovat NEK v souladu s nejnovějšími vědeckými a technickými poznatky, pokud jde o rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, je třeba revidovat NEK pro některé ze stávajících látek.
(14)
Pomocí postupů uvedených v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES byly určeny a podle priorit rozděleny další látky, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na úrovni Unie, a měly by být zařazeny do seznamu prioritních látek. Při odvození NEK pro uvedené látky byly vzaty v úvahu nejnovější dostupné vědecké a technické informace.
(15)
Znečištění vody a půdy rezidui léčivých přípravků se stává novým ekologickým problémem. Při hodnocení a kontrole rizik, které léčivé přípravky představují pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, by se měla věnovat dostatečná pozornost cílům Unie v oblasti životního prostředí. V zájmu řešení daného problému by Komise měla provést studii rizik environmentálních dopadů léčivých přípravků a poskytnout analýzu relevance a efektivity stávajícího legislativního rámce, pokud jde o ochranu vodního prostředí a lidského zdraví prostřednictvím vodního prostředí.
(16)
Odvození NEK pro prioritní nebezpečné látky obvykle zahrnuje vyšší úroveň nejistoty, než je tomu v případě prioritních látek, ale NEK přesto stanoví referenční hodnotu k posouzení plnění cíle dobrého chemického stavu povrchových vod, jak je definován v čl. 2 bodu 24 a čl. 4 odst. 1 písm. a) bodech ii) a iii) směrnice 2000/60/ES. V zájmu zajištění odpovídající úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví by však cílem mělo být zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodě iv) směrnice 2000/60/ES.
(17)
V posledních letech výrazně přibylo vědeckých poznatků o osudu a účincích znečišťujících látek ve vodě. Je známo více o tom, ve které složce vodního prostředí (vodě, sedimentu nebo biotě, dále jen „matrici“) je pravděpodobné, že se látka objeví, a tedy kde bude její koncentrace s největší pravděpodobností měřitelná. Některé značně hydrofobní látky se hromadí v biotě a ve vodě se stanovují obtížně, a to i za použití nejmodernějších analytických metod. Pro takové látky by měly být stanoveny NEK v biotě. Aby se však využilo monitorovací strategie členských států a aby bylo možné ji přizpůsobit místním podmínkám, měly by mít členské státy možnost použít NEK pro alternativní matrice (vodu, sedimenty nebo biotu) nebo případně alternativní biotické taxony, například korýše podkmene Crustacea, ryby v parafyletickém smyslu, třídu Cephalopoda nebo třídu Bivalvia (slávky a srdcovky), za předpokladu, že úroveň ochrany, kterou poskytuje NEK a monitorovací systém uplatňovaný členskými státy, bude stejná jako ta, kterou poskytují NEK a matrice stanovené v této směrnici.
(18)
Nové monitorovací postupy, jako jsou pasivní odběr vzorků a jiné nástroje, skýtají potenciál pro budoucí využití, a proto je třeba pracovat na jejich vývoji.
(19)
Směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (14), zavádí minimální pracovní kritéria pro metody analýzy používané při monitorování stavu vod. Tato kritéria zajišťují smysluplné a relevantní informace z monitorování tím, že vyžadují použití analytických metod, které jsou dostatečně citlivé, aby zajistily, že jakékoli překročení NEK lze spolehlivě zjistit a změřit. Členské státy by měly mít povoleno použít jiné monitorovací matrice nebo biotické taxony než matrice nebo taxony uvedené v této směrnici pouze v případě, že použitá analytická metoda splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES pro příslušné NEK a matrice nebo biotické taxony, nebo je přinejmenším stejně účinná jako metoda, která je k dispozici pro NEK, a matrice nebo biotické taxony podle této směrnice.
(20)
Provádění této směrnice s sebou nese výzvy, jako jsou například různé možnosti řešení vědeckých, technických a praktických otázek a neúplnost monitorovacích metod, jakož i omezené lidské a finanční zdroje. Ve snaze vyřešit některé z těchto výzev by měl vývoj strategií monitorování a analytických metod podpořených odbornou činností skupin odborníků v rámci společné strategie provádění směrnice 2000/60/ES.
(21)
Perzistentní, bioakumulativní a toxické látky (látky PBT) a další látky, které se chovají jako látky PBT, lze desítky let nacházet ve vodním prostředí v množstvích, která představují významné riziko, a to i v případě, že byla přijata rozsáhlá opatření ke snížení nebo odstranění emisí těchto látek. Některé tyto látky jsou také schopné dálkového přenosu a jsou v životním prostředí široce rozšířené. Některé z těchto látek patří mezi stávající a nově určené prioritní nebezpečné látky. U některých z uvedených látek je prokázaná dlouhodobá přítomnost ve vodním prostředí na úrovni Unie, a tyto konkrétní látky proto vyžadují zvláštní pozornost, pokud jde o jejich vliv na znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES a pokud jde o požadavky na monitorování.
(22)
Pokud jde o znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES přílohy V oddílu 1.4.3, měly by mít členské státy možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav látky, jež se chovají jako všudypřítomné látky PBT, aby bylo zjevné zlepšení jakosti vody dosažené u jiných látek. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly látky, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(23)
Monitorování by mělo být přizpůsobeno prostorovému a časovému rozsahu očekávaných rozdílů v koncentracích. Vzhledem k rozsáhlému výskytu a předpokládané dlouhé době přetrvávání v prostředí u látek, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, by členské státy měly mít možnost omezit počet monitorovacích míst nebo četnost monitorování těchto látek na minimální úroveň schopnou zajistit spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů, pokud je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ pro monitorování.
(24)
Zvláštní pozornost věnovaná látkám, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, nezbavuje Unii nebo členské státy povinnosti přijímat opatření ke snížení nebo odstranění vypouštění, emisí a úniků těchto látek nad rámec těch, která již byla přijata, a to i na mezinárodní úrovni, aby bylo dosaženo cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/60/ES.
(25)
V čl. 10 odst. 3 směrnice 2000/60/ES se stanoví, že pokud jakostní cíl nebo norma kvality, které jsou stanoveny na základě uvedené směrnice, na základě směrnic uvedených v příloze IX směrnice 2000/60/ES, nebo na základě jakéhokoli jiného právního předpisu Unie, vyžadují přísnější podmínky, než které by vyplývaly z uplatnění čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice, bude v souladu s tím stanoveno přísnější omezování emisí. Podobné ustanovení bylo rovněž zařazeno do článku 18 směrnice 2010/75/EU. Z těchto článků vyplývá, že omezování emisí stanovené právními předpisy uvedenými v čl. 10 odst. 2 směrnice 2000/60/ES by mělo být minimálním použitým omezením. Pokud takové kontroly nedokážou zajistit splnění NEK, například u látky chovající se jako všudypřítomná látka PTB, stejně tak by ale toto splnění nemohly zajistit ani přísnější podmínky, a to ani ve spojení s přísnějšími podmínkami pro jiné vypouštění, emise a úniky mající vliv na vodní útvar, nebylo by možné považovat tyto přísnější podmínky za nezbytné pro splnění dané NEK.
(26)
Pro hodnocení rizik, na základě kterých se určí nové prioritní látky, je zapotřebí vysoká kvalita údajů z monitorování a údaje o ekotoxikologických a toxikologických účincích látek. Údaje z monitorování získané od členských států se sice v posledních letech výrazně zlepšily, avšak nejsou vždy vhodné pro daný účel, pokud jde o jejich kvalitu a pokrytí Unie. Údaje z monitorování chybí zejména u mnoha nových znečišťujících látek, jež lze definovat jako znečišťující látky, které nejsou v současné době na úrovni Unie zahrnuty do běžných monitorovacích programů, ale které by mohly představovat značné riziko vyžadující regulaci těchto látek vzhledem k jejich možným ekotoxikologickým a toxikologickým účinkům a k jejich koncentracím v životním vodním prostředí.
(27)
Je zapotřebí zavést nový mechanismus, který by Komisi poskytoval cílené, vysoce kvalitní informace z monitorování o koncentracích látek ve vodním prostředí a byl by zaměřen na nové znečišťující látky a látky, u nichž nejsou dostupné údaje z monitorování dostatečně kvalitní pro účely hodnocení rizik. Nový mechanismus by měl usnadnit shromažďování těchto informací v povodích celé Unie a doplňovat údaje z monitorování z programů podle článků 5 a 8 směrnice 2000/60/ES a dalších spolehlivých zdrojů. V zájmu udržení nákladů na monitorování na přiměřené úrovni by se měl mechanismus zaměřit na omezený počet látek, které jsou dočasně zařazeny na seznam sledovaných látek, a na omezený počet monitorovacích míst, ale zároveň by měl poskytovat reprezentativní údaje, které jsou vhodné pro účely procesu stanovení prioritních látek na úrovni Unie. Tento seznam by měl být dynamický, s omezenou časovou platností, aby reagoval na nové informace o možných rizicích, které představují nové znečišťující látky, a zabránil monitorování látek po dobu delší, než je nezbytně nutné.
(28)
Aby se zjednodušilo a zefektivnilo povinné podávání zpráv členskými státy a zvýšila soudržnost s ostatními souvisejícími prvky vodního hospodářství, měly by být oznamovací povinnosti podle článku 3 směrnice 2008/105/ES sloučeny s celkovými požadavky na podávání zpráv podle článku 15 směrnice 2000/60/ES.
(29)
Pokud jde o znázornění chemického stavu v souladu s oddílem 1.4.3 přílohy V směrnice 2000/60/ES, členské státy by pro účely aktualizace programů opatření a plánů povodí prováděné v souladu s čl. 11 odst. 8 a s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES měly mít možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav nově určené prioritní látky a stávající prioritní látky s revidovanými NEK, aby zavedení nových požadavků nebylo mylně pokládáno za ukazatel toho, že došlo ke zhoršení chemického stavu povrchových vod. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly nově určené látky a stávající látky s revidovanými NEK a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(30)
Je důležité, aby veřejnosti byly včas poskytnuty environmentální informace o stavu povrchových vod v Unii a úspěšných výsledcích strategií snižování chemického znečištění. V zájmu zajištění lepšího přístupu a transparentnosti by měl být v každém členském státě zřízen centrální portál poskytující veřejnosti v elektronické podobě informace o plánech povodí a jejich přezkumech a aktualizacích.
(31)
Přijetím tohoto návrhu a předložením své zprávy Evropskému parlamentu a Radě Komise dokončila svůj první přezkum seznamu prioritních látek, jak to vyžaduje článek 8 směrnice 2008/105/ES. Zahrnoval i přezkum látek v příloze III uvedené směrnice, z nichž některé byly určeny k zařazení mezi prioritní látky. V současné době neexistuje dostatek podkladů pro zahrnutí ostatních látek uvedených v příloze III mezi prioritní látky. Možnost získat nové informace týkající se těchto látek znamená, že tyto látky nejsou vyloučeny z budoucího přezkumu, jak je tomu u ostatních látek, které byly ve stávajícím přezkumu posouzeny, ale nebyly zařazeny mezi prioritní látky. Příloha III směrnice 2008/105/ES je tedy zastaralá a měla by být zrušena. Článek 8 této směrnice by měl být odpovídajícím způsobem změněn, a to i pokud jde o lhůtu pro podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem toho, aby bylo možné včas reagovat na příslušný technický a vědecký pokrok v oblasti působnosti této směrnice, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o aktualizaci metod pro uplatňování NEK stanovených ve směrnici. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Za účelem zlepšení informační základny pro budoucí určování prioritních látek, zejména pokud jde o nově se objevující znečišťující látky, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vypracování a aktualizaci seznamu sledovaných látek. Kromě toho by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice nebo formátů zpráv o údajích a informacích z monitorování podávaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (15).
(34)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (16) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(35)
Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod stanovením NEK pro prioritní látky a některé další znečišťující látky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu potřeby zachovat stejnou úroveň ochrany povrchových vod v celé Unii lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(36)
Směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/60/ES se mění takto:
1)
V článku 16 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise přezkoumá přijatý seznam prioritních látek nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost a poté alespoň každých šest let a předloží případné návrhy.“
2)
Příloha X se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
Článek 2
Směrnice 2008/105/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 2000/60/ES a v článku 2 směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (17).
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„Matricí“ se rozumí složka vodního prostředí, jako je voda, sedimenty nebo biota.
2)
„Biotickým taxonem“ se rozumí vodní taxon odpovídající taxonomickému zařazení „podkmene“, „třídy“ nebo jejich ekvivalentu.
2)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Normy environmentální kvality
1. Aniž je dotčen odstavec 1a, členské státy použijí pro útvary povrchových vod NEK stanovené v části A přílohy I a uplatňují tyto NEK v souladu s požadavky stanovenými v části B přílohy I.
1a. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z této směrnice ve znění platném ke dni 13. ledna 2009 a zejména dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod, pokud jde o látky a NEK v ní uvedené, členské státy uplatňují NEK stanovené v části A přílohy I, pokud jde o:
i)
látky uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 v části A přílohy I, pro něž byly stanoveny revidované NEK s účinkem od 22. prosince 2015, s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2021, a to prostřednictvím programů opatření uvedených v plánech povodí z roku 2015 vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, a
ii)
nově určené látky uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I s účinkem od 22. prosince 2018 s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2027 a zamezit zhoršení chemického stavu v útvarech povrchových vod, pokud jde o tyto látky. Členské státy za tímto účelem do 22. prosince 2018 vypracují a předloží Komisi doplňující monitorovací program a předběžný program opatření vztahující se na dané látky. Konečný program opatření podle článku 11 směrnice 2000/60/ES se vypracuje do 22. prosince 2021 a měl by být proveden a plně funkční co nejdříve po tomto dni, avšak nejpozději do 22. prosince 2024.
Pokud jde o látky uvedené v bodech i) a ii) prvního pododstavce, použijí se obdobně ustanovení čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES.
2. Pro látky uvedené pod čísly 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I použijí členské státy NEK pro biotu stanovené v části A přílohy I.
Pro jiné látky než látky uvedené v prvním pododstavci použijí členské státy NEK pro vodu stanovené v části A přílohy I.
3. Členské státy se mohou v souvislosti s jednou nebo více kategoriemi povrchových vod rozhodnout použít NEK pro jinou matrici, než jaká je uvedena v odstavci 2, nebo případně pro biotické taxony jiné než uvedené v části A přílohy I.
Členské státy, které možnosti uvedené v prvním pododstavci využijí, použijí příslušné NEK stanovené v části A přílohy I, nebo pokud nejsou pro příslušnou matrici nebo biotický taxon zahrnuty NEK, zavedou takovou NEK, která zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I.
Členské státy mohou tuto možnost použít pouze v případě, že analytická metoda používaná pro zvolenou matrici nebo biotický taxon splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES. Nejsou-li daná kritéria splněna pro žádnou matrici, členské státy zajistí, aby monitorování bylo prováděno za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, a aby daná metoda analýzy byla přinejmenším stejně účinná jako metoda dostupná pro matrici uvedenou v odstavci 2 tohoto článku pro příslušnou látku.
3a. V případě, že z naměřených nebo odhadnutých koncentrací nebo emisí v životním prostředí při uplatnění NEK pro biotu nebo sediment je zjištěno potenciální riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na základě akutní expozice, členské státy zajistí, aby bylo provedeno rovněž monitorování v povrchové vodě, a použijí NPK-NEK stanovené v části A přílohy I této směrnice, je-li tato NEK stanovena.
3b. Pokud se v souladu s článkem 5 směrnice 2009/90/ES vypočtená průměrná hodnota měření provedeného za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, označuje jako „menší než mezní hodnota kvantifikace“ a „mezní hodnota kvantifikace“ je i u takové techniky vyšší než NEK, výsledek pro tuto měřenou látku se nezohlední pro účely hodnocení celkového chemického stavu daného vodního útvaru.
4. Látky, pro které se používá NEK pro sedimenty nebo biotu sledují členské státy v příslušné matrici nejméně jednou ročně, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
5. Členské státy zahrnou do aktualizovaných plánů povodí vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES tyto informace:
a)
tabulku mezních hodnot kvantifikace použitých analytických metod a informace o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
b)
pro látky, u nichž byla použita možnost uvedená v odstavci 3 tohoto článku:
i)
důvody a východisko použití této možnosti,
ii)
případně stanovené alternativní NEK, podklady o tom, že tyto NEK zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I, včetně údajů a metodiky použité k jejich odvození, a kategorie povrchových vod, pro něž se uplatní,
iii)
pro srovnání s informacemi uvedenými v písm. a) tohoto odstavce hodnoty kvantifikace metod analýzy pro matrice uvedené v části A přílohy I této směrnice, včetně informací o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
c)
odůvodnění četnosti monitorování uplatňovaného v souladu s odstavcem 4, pokud jsou monitorovací intervaly delší než 1 rok.
5a. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby aktualizované plány povodí vypracované v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, které obsahují výsledky a účinky opatření přijatých s cílem zamezit chemickému znečištění povrchových vod, a dílčí zpráva, která popíše pokrok dosažený při provádění plánovaného programu opatření, podle čl. 15 odst. 3 směrnice 2000/60/ES byly prostřednictvím centrálního portálu v elektronické podobě přístupné veřejnosti v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí (18).
6. Členské státy na základě monitorování stavu vod prováděného v souladu s článkem 8 směrnice 2000/60/ES zajistí analýzu dlouhodobých trendů koncentrací prioritních látek uvedených na seznamu v části A přílohy I, které se mohou kumulovat v sedimentu nebo biotě, přičemž zejména zohlední látky označené čísly 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 a 44 uvedené v části A přílohy I. V souladu s článkem 4 směrnice 2000/60/ES přijmou členské státy opatření, jejichž cílem je zajistit, aby se tyto koncentrace v sedimentu nebo příslušné biotě výrazně nezvyšovaly.
Členské státy určí četnost monitorování v sedimentu nebo v biotě tak, aby byl zajištěn dostatek údajů pro spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů. Monitorování by mělo v zásadě probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
7. Komise přezkoumá technický a vědecký pokrok, včetně závěru hodnocení rizik podle čl. 16 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/60/ES a informací týkajících se registrace látek zpřístupněných veřejnosti v souladu s článkem 119 nařízení (ES) č. 1907/2006, a v případě nutnosti navrhne revizi NEK stanovených v části A přílohy I této směrnice postupem podle článku 294 Smlouvy o fungování EU v souladu s časovým rozvrhem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES.
8. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10 s cílem přizpůsobit v případě potřeby bod 3 části B přílohy I této směrnice vývoji v oblasti vědy a techniky.
8a. S cílem usnadnit provádění tohoto článku musí být v rámci stávajícího procesu provádění směrnice 2000/60/ES a pokud možno do 22. prosince 2014 vypracovány technické pokyny pro strategie monitorování a metody analýzy látek, včetně odběru vzorků a monitorování bioty.
Pokyny zahrnují zejména:
a)
monitorování látek v biotě, jak je stanoveno v odstavcích 2 a 3 tohoto článku;
b)
v případě nově určených látek (uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I) a látek, pro něž jsou stanoveny přísnější NEK (uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v části A přílohy I), analytické metody splňující minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES.
8b. V případě látek, pro něž nebudou technické pokyny přijaty do 22. prosince 2014, se lhůta 22. prosince 2015 uvedená v odst. 1a bodě i) prodlouží do 22. prosince 2018, a lhůta 22. prosince 2021 stanovená v uvedeném bodu se prodlouží do 22. prosince 2027.
3)
Čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 se zrušují.
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
Koordinace
1. U prioritních látek, které spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009 (19), (EU) č. 528/2012 (20) nebo směrnice 2010/75/EU (21), Komise v rámci pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice posoudí, zda jsou opatření, jež byla zavedena na úrovni Unie a členských států, dostačující k tomu, aby bylo dosaženo NEK pro prioritní látky a cíle spočívajícího v ukončení nebo postupného ukončení vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 16 odst. 6 směrnice 2000/60/ES.
2. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích posouzení podle odstavce 1 tohoto článku v souladu s časovým plánem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a doplní tuto zprávu případnými návrhy, mimo jiné na opatření za účelem omezování.
3. Pokud z výsledků uvedených ve zprávě vyplývá, že mohou být na úrovni Unie nebo členských států zapotřebí další opatření s cílem napomoci dodržování směrnice 2000/60/ES, pokud jde o konkrétní látku schválenou podle nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo nařízení (EU) č. 528/2012, členské státy nebo Komise případně použijí s ohledem na tuto látku nebo výrobky obsahující tuto látku články 21 nebo 44 nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo články 15 nebo 48 nařízení (EU) č. 528/2012.
V případě látek spadajících do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006 Komise případně zahájí postup uvedený v článku 59, 61 nebo 69 uvedeného nařízení.
Při uplatňování ustanovení nařízení uvedených v prvním a druhém pododstavci členské státy nebo Komise zohlední veškerá hodnocení rizik a analýzy socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů vyžadované podle uvedených předpisů, a to i pokud jde o dostupnost alternativních látek.
5)
Články 8 až 9 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Přezkum přílohy X směrnice 2000/60/ES
Komise sdělí výsledky pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zprávu případně doplní legislativní návrhy na změnu přílohy X, mimo jiné zejména návrhy na identifikaci nových prioritních látek nebo prioritních nebezpečných látek nebo na identifikaci některých prioritních látek jako prioritních nebezpečných látek, a podle potřeby stanoví odpovídající NEK pro povrchové vody, sediment nebo biotu.
Článek 8a
Zvláštní ustanovení pro některé látky
1. Aniž jsou dotčeny požadavky přílohy V oddílu 1.4.3 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o znázornění celkového chemického stavu a cíle a povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 11 odst. 3 písm. k) a čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice, mohou členské státy v plánech povodí vypracovaných v souladu s článkem 13 uvedené směrnice vypracovat další mapy, které znázorňují informace ohledně chemického stavu odděleně pro jednu nebo více následujících látek odděleně od informací o zbylých látkách určených v části A přílohy I této směrnice:
a)
látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 (látky chovající se jako všudypřítomné PBT),
b)
látky s čísly 34 až 45 (nově určené látky),
c)
látky s čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 (látky, pro něž jsou stanoveny revidované, přísnější NEK).
Členské státy mohou rovněž pro látky uvedené v písmenech a) až c) prvního pododstavce v plánech povodí uvádět rozsah každé odchylky od NEK. Členské státy, které vypracují tyto další mapy, se snaží zajistit jejich vzájemnou porovnatelnost na úrovni povodí a na úrovni Unie.
2. Členské státy mohou monitorovat látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I méně intenzivně, než stanoví požadavky pro monitorování prioritních látek podle čl. 3 odst. 4 této směrnice a přílohy V směrnice 2000/60/ES, a to za předpokladu, že je takové monitorování reprezentativní a je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ, pokud jde o přítomnost uvedených látek ve vodním prostředí. Monitorování by mělo v zásadě, v souladu s druhým pododstavcem čl. 3 odst. 6 této směrnice, probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
Článek 8b
Seznam sledovaných látek
1. Komise stanoví seznam sledovaných látek, o nichž se shromažďují údaje z monitorování v rámci celé Unie na doplnění údajů, mimo jiné s údaji z analýz a přezkumů podle článku 5 a monitorovacích programů podle článku 8 směrnice 2000/60/ES, a to pro účely podpory budoucího rozdělování látek podle priority v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
První seznam sledovaných látek obsahuje vždy maximálně 10 látek nebo skupin látek a uvede pro každou látku matrici pro monitorování a případnou metodu analýzy, která nevyžaduje nadměrné náklady. S výhradou dostupnosti metod analýzy nevyžadujících nadměrné náklady se maximální počet látek nebo skupin látek, které může Komise doplnit do seznamu, zvýší o jednu při každé aktualizaci seznamu sledovaných látek podle odstavce 2 tohoto článku, a to do maximálního počtu 14. Tyto látky, které mají být zahrnuty do seznamu sledovaných látek, se vybírají z látek, které podle dostupných informací mohou představovat na úrovni Unie významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím a pro něž nejsou dostatečné údaje z monitorování.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) a 17-alfa-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se zahrnou do prvního seznamu sledovaných látek s cílem shromáždit údaje z monitorování pro účely snazšího stanovení vhodných opatření s cílem řešit rizika, která uvedené látky představují.
Komise zohlední při výběru látek na seznam sledovaných látek všechny dostupné informace, včetně:
a)
výsledků nejaktuálnějšího pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice;
b)
výzkumných projektů;
c)
doporučení zúčastněných stran uvedených v čl. 16 odst. 5 směrnice 2000/60/ES;
d)
charakterizace správních povodí členských států podle článku 5 směrnice 2000/60/ES a výsledky monitorovacích programů podle článku 8 uvedené směrnice;
e)
informací o objemu výroby, způsobu používání, vnitřních vlastnostech (případně včetně velikosti částic), koncentracích v životním prostředí a dopadech na životní prostředí, včetně informací shromážděných v souladu se směrnicemi 98/8/ES, 2001/82/ES (22) a 2001/83/ES (23) a s nařízeními (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1107/2009.
2. Komise vypracuje první seznam sledovaných látek uvedený v odstavci 1 do 14. září 2014 a poté jej každých 24 měsíců aktualizuje. Při aktualizaci seznamu sledovaných látek Komise z tohoto seznamu vyjme jakoukoli látku, pro niž lze hodnocení rizika, jak je uvedené v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES uzavřít bez dalších údajů z monitorování. Období nepřetržitého monitorování na základě seznamu sledovaných látek v případě jednotlivých látek nepřekročí čtyři roky.
3. Členské státy monitorují každou látku ze seznamu sledovaných látek na vybraných reprezentativních monitorovacích stanicích po dobu alespoň 12 měsíců. V případě prvního seznamu sledovaných látek započne období monitorování do 14. září 2015 nebo do šesti měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později. Poté členské státy zahájí monitorování každé látky na následujících seznamech do 6 měsíců od jejího zařazení na seznam.
Každý členský stát si zvolí alespoň jednu monitorovací stanici, plus jednu navíc, pokud má více než jeden milion obyvatel, a další na základě své zeměpisné plochy v km2 vydělené 60 000 km2 (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo) a další stanice podle počtu obyvatel vyděleného pěti miliony (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo).
Při volbě reprezentativních monitorovacích stanic, četnosti monitorování a časového plánu pro každou látku zohlední členské státy způsoby použití a možný výskyt této látky. Četnost monitorování nesmí být menší než jednou za rok.
Pokud členský stát u konkrétní látky zajistí dostatečné, srovnatelné, reprezentativní a aktuální údaje z monitorování na základě stávajících monitorovacích programů nebo studií, může rozhodnout, že u této látky neprovede další monitorování v rámci mechanismu seznamu sledovaných látek, a to rovněž za podmínky, že monitorování příslušné látky probíhalo pomocí metodiky, která splňuje požadavky technických pokynů vypracovaných Komisí v souladu s čl. 8b odst. 5.
4. Členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování prováděného podle odstavce 3. V případě prvního seznamu sledovaných látek se o výsledcích monitorování podá zpráva do 15 měsíců od 14. září 2015 nebo do 21 měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. V případě každé látky, která je zařazená na následujících seznamech, členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování do 21 měsíců ode dne zařazení látky na seznam sledovaných látek, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. Zpráva zahrnuje informace o reprezentativnosti monitorovací stanice a strategii monitorování.
5. Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví a aktualizuje seznam sledovaných látek podle odstavců 1 a 2. Může rovněž přijmout technické formáty pro zprávy o výsledcích monitorování a souvisejících informacích podávané Komisi. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2.
Komise vypracuje pokyny, včetně technických specifikací, s cílem usnadnit monitorování látek ze seznamu sledovaných látek a vybízí se, aby podporovala koordinaci tohoto monitorování.
Článek 8c
Zvláštní ustanovení pro farmaceutické látky
Komise na základě čl. 16 odst. 9 směrnice 2000/60/ES a případně na základě výsledků studie z roku 2013 týkající se rizik, jež představují léčivé přípravky pro životní prostředí, a dalších příslušných studií a zpráv vypracuje pokud možno do dvou let od 13. září 2013 strategický přístup ke znečišťování vod farmaceutickými látkami. Tento strategický přístup případně zahrnuje návrhy umožňující v nezbytném rozsahu účinnější zohlednění dopadů léčiv na životní prostředí v rámci postupu pro uvádění léčivých přípravků na trh. V rámci tohoto strategického přístupu Komise případně do 14. září 2017 navrhne opatření určená k přijetí případně na úrovni Unie nebo členského státu, které řeší možné dopady farmaceutických látek na životní prostředí, zejména látek uvedených v čl. 8b odst. 1, a to s cílem omezit vypouštění, emise a úniky těchto látek do vodního prostředí, přičemž zohlední potřeby v oblasti veřejného zdraví a nákladovou efektivnost navrhovaných opatření.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2000/60/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (24).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu šesti let ode dne 13. září 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem příslušného šestiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
6)
Příloha I se mění takto:
a)
Část A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
b)
Body 2 a 3 části B se nahrazují tímto:
„2.
Sloupce 6 a 7 tabulky: U každého daného útvaru povrchových vod použití NPK-NEK znamená, že naměřená koncentrace v každém reprezentativním monitorovacím místě ve vodním útvaru nepřekračuje dotyčnou normu.
V souladu s oddílem 1.3.4 přílohy V směrnice 2000/60/ES však mohou členské státy zavést statistické metody, jakou je například výpočet percentilu, aby byla zajištěna přijatelná míra správnosti a přesnosti pro stanovení souladu s NPK-NEK. Pokud tak členské státy učiní, řídí se tyto statistické metody prováděcími pravidly stanovenými přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2 této směrnice.
3.
NEK pro vodu stanovené v této příloze vyjádřeny jako celkové koncentrace v celém vzorku vody.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě kadmia, olova, rtuti a niklu (dále jen „kovy“) NEK pro vodu vztahují ke koncentraci rozpuštěných látek, tj. k rozpuštěné fázi vzorku vody získané filtrací filtrem s otvory 0,45 μm nebo jinou rovnocennou předúpravou, nebo pokud je tak výslovně stanoveno, se vztahuje k biologicky dostupné koncentraci.
Členské státy mohou při posuzování výsledků monitorování vzhledem k příslušným NEK vzít v úvahu:
a)
přirozené koncentrace pozadí u kovů a jejich sloučenin, pokud takové koncentrace brání souladu s hodnotou příslušných NEK;
b)
tvrdost, pH, rozpuštěný organický uhlík nebo jiné parametry jakosti vody ovlivňující biologickou dostupnost kovů, přičemž biologicky dostupné koncentrace se určí pomocí vhodných modelů biologické dostupnosti.“
7)
Přílohy II a III se zrušují.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. září 2015. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 12. srpna 2013.
DIREKTIVA 2013/39/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 12. kolovoza 2013.
o izmjeni direktiva 2000/60/EZ i 2008/105/EZ u odnosu na prioritetne tvari u području vodne politike
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Kemijsko onečišćenje površinskih voda predstavlja prijetnju za vodni okoliš zbog učinaka kao što su akutna i kronična toksičnost u vodnim organizmima, akumuliranje onečišćujućih tvari u ekosustavima i gubitak staništa i bioraznolikosti te predstavlja prijetnju za ljudsko zdravlje. Prvenstveno bi trebalo utvrditi uzroke onečišćenja, a emisije onečišćujućih tvari trebalo bi rješavati na izvoru, na najekonomičniji način i najučinkovitije za okoliš.
(2)
Na temelju druge rečenice članka 191. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), politika Unije vezana uz zaštitu okoliša trebala bi se temeljiti na načelu opreznosti te na načelu preventivnog djelovanja, načelu da se šteta nanesena okolišu popravlja ponajprije na samom izvoru te na načelu da onečišćivač plaća.
(3)
Pročišćavanje otpadnih voda može biti vrlo skupo: kako bi se olakšalo jeftinije i isplativije pročišćavanje, mogao bi se potaknuti razvoj inovativnih tehnologija za pročišćavanje vode.
(4)
Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (4) utvrđuje se strategija protiv onečišćenja vode. Ta strategija uključuje utvrđivanje prioritetnih tvari među onima koje predstavljaju značajnu opasnost za vodni okoliš ili opasnost koja se putem njega prenosi, na razini Unije. Odlukom br. 2455/2001/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenog 2001. o popisu prioritetnih tvari u području vodne politike (5) utvrđen je prvi popis 33 tvari ili skupina tvari koje su označene kao prioritetne na razini Unije i koje su trenutno navedene u Prilogu X. Direktivi 2000/60/EZ.
(5)
Direktivom 2008/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o standardima kvalitete okoliša u području vodne politike (6) utvrđeni su standardi kvalitete okoliša (SKO) za 33 prioritetne tvari navedene u Odluci br. 2455/2001/EZ i osam drugih onečišćujućih tvari koje su već bile regulirane na razini Unije, u skladu s odredbama i ciljevima Direktive 2000/60/EZ.
(6)
U skladu s člankom 191. stavkom 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, tijekom pripreme svoje politike vezane uz zaštitu okoliša Unija treba uzeti u obzir sve raspoložive znanstvene i tehničke podatke, okolišne uvjete u različitim regijama Unije, potencijalne dobrobiti i troškove poduzimanja ili nepoduzimanja mjera te gospodarski i socijalni razvoj Unije u cjelini i uravnotežen razvoj njezinih regija. Trebalo bi uzeti u obzir znanstvene, okolišne i društvenogospodarske činitelje, uključujući brigu o ljudskom zdravlju pri razvoju isplative i razmjerne politike o kemijskom onečišćenju površinskih voda te pri reviziji popisa prioritetnih tvari u skladu s člankom 16. stavkom 4. Direktive 2000/60/EZ. Uzimajući u obzir taj cilj, načelo u skladu s kojim onečišćivač plaća nastalu štetu, utvrđeno Direktivom 2000/60/EZ, trebalo bi se dosljedno primjenjivati.
(7)
Komisija je izvršila preispitivanje popisa prioritetnih tvari u skladu s člankom 16. stavkom 4. Direktive 2000/60/EZ i člankom 8. Direktive 2008/105/EZ te zaključila da popis prioritetnih tvari treba izmijeniti tako da se utvrde nove tvari u vezi s kojima bi trebalo prioritetno djelovati na razini Unije, da se za te novoutvrđene tvari odrede SKO-i, preispitaju SKO-i za neke postojeće tvari u skladu sa znanstvenim napretkom, te utvrde SKO-i za biotu za neke postojeće i novoutvrđene prioritetne tvari.
(8)
Preispitivanje popisa prioritetnih tvari provedeno je uz pomoć opsežnog savjetovanja sa stručnjacima iz službi Komisije, država članica, dionika i Znanstvenog odbora za procjenu rizika za zdravlje ljudi i okoliš.
(9)
Revidirane SKO-e za postojeće prioritetne tvari trebalo bi najprije uzeti u obzir u planovima upravljanja riječnim slivovima za razdoblje od 2015. do 2021. Novoutvrđene prioritetne tvari i njihove SKO-e trebalo bi uzeti u obzir pri utvrđivanju dodatnih programa praćenja te u preliminarnim programima mjera koje je potrebno podnijeti do kraja 2018. S ciljem postizanja dobrog kemijskog stanja površinskih voda, revidirane SKO-e za postojeće prioritetne tvari bi trebalo ostvariti do kraja 2021., a SKO-e za novoutvrđene prioritetne tvari do kraja 2027., ne dovodeći u pitanje članak 4. stavke od 4. do 9. Direktive 2000/60/EZ, u kojima su među ostalim navedene odredbe za produljenje roka za postizanje dobrog kemijskog stanja površinskih voda ili postizanje manje strogih okolišnih ciljeva vezanih uz određena vodna tijela na temelju nerazmjernih troškova i/ili društvenogospodarskih potreba, pod uvjetom da ne dolazi do daljnjeg pogoršanja stanja dotičnih vodnih tijela. Određivanje kemijskog stanja površinskih voda do roka 2015. utvrđenog u članku 4. Direktive 2000/60/EZ trebalo bi, stoga, temeljiti samo na tvarima i SKO-ima određenima Direktivom 2008/105/EZ, odnosno njezinom verzijom koja je na snazi 13. siječnja 2009. osim ako su ti SKO-i stroži od SKO-a revidiranih ovom Direktivom, u kojem bi se slučaju trebali primjenjivati se potonji.
(10)
Od donošenja Direktive 2000/60/EZ doneseni su brojni akti Unije kojima se u skladu s člankom 16. stavkom 6. te Direktive kojima se uspostavljaju mjere za kontrolu emisija za pojedinačne prioritetne tvari. Štoviše, mnoge mjere za zaštitu okoliša obuhvaćene su postojećim pravom Unije koje se odnosi na druga područja. Ako se ciljevi utvrđeni člankom 16. stavkom 1. Direktive 2000/60/EZ mogu učinkovito ostvariti putem postojećih instrumenata, prednost bi trebalo dati provedbi i preispitivanju postojećih instrumenata pred uvođenjem novih mjera. Uključivanje neke tvari u Prilog X. Direktivi 2000/60/EZ ne dovodi u pitanje primjenu Uredbe (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište (7).
(11)
Kako bi se poboljšala koordinacija između Direktive 2000/60/EZ, Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. studenog 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije (8) te relevantnog sektorskog zakonodavstva, trebalo bi istražiti moguće sinergije s ciljem utvrđivanja mogućih područja u kojima se podaci sakupljeni pri provedbi Direktive 2000/60/EZ mogu koristiti za pružanje podrške REACH-u i ostalim relevantnim postupcima za ocjenjivanje tvari te, s druge strane, područja u kojima bi se podaci generirani za potrebe ocjenjivanja tvari u okviru REACH-a i relevantnog sektorskog zakonodavstva mogli koristiti pri provedbi Direktive 2000/60/EZ, uključujući prioritizaciju navedenu u članku 16. stavku 2. te Direktive.
(12)
Postupno smanjenje onečišćenja prioritetnim tvarima te prestanak ili postupno eliminiranje ispuštanja, emisija, i rasipanja prioritetnih opasnih tvari, kako je propisano Direktivom 2000/60/EZ, može se često na najisplativiji način postići putem mjera Unije za uklanjanje određenih tvari na izvoru, na primjer u skladu s uredbama (EZ) br. 1907/2006, (EZ) br. 1107/2009, (EU) br. 528/2012 (9) 2001/82/EZ (10), 2001/83/EZ (11) ili 2010/75/EU (12). Usklađenost između tih pravnih akata, Direktive 2000/60/EZ i ostalog relevantnog zakonodavstva trebalo bi stoga ojačati kako bi se osiguralo da se mehanizmi kontrole izvora primjenjuju na odgovarajući način. Ako ishod redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ i dostupni podaci o praćenju ukazuju da postojeće mjere na razini Unije ili razini država članica nisu dovoljne za postizanje SKO-a za određene prioritetne tvari ili cilja uklanjanja ili postupnog eliminiranja određenih prioritetnih opasnih tvari, trebalo bi poduzeti odgovarajuće mjere na razini Unije ili na razini država članica u svrhu postizanja ciljeva Direktive 2000/60/EZ, uzimajući u obzir ocjene rizika te društvenogospodarsku analizu i analize troškova i koristi izvršene na temelju relevantnog zakonodavstva te također uzimajući u obzir dostupnost alternativnih rješenja.
(13)
Nakon određivanja SKO-a za 33 prioritetne tvari iz Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ, provedene su brojne procjene rizika na temelju Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 od 23. ožujka 1993. o ocjeni i kontroli rizika od postojećih tvari (13), kasnije zamijenjene Uredbom (EZ) br. 1907/2006. Kako bi se osigurala odgovarajuća razina zaštite i ažurirali SKO-i u skladu s najnovijim znanstvenim i tehničkim saznanjima vezanima uz rizike za vodni okoliš, ili rizike koje se putem njega prenose, trebalo bi revidirati SKO-e za neke od postojećih tvari.
(14)
Dodatne tvari koje predstavljaju značajan rizik za vodni okoliš, ili značajan rizik koji se putem njega prenosi, na razini Unije utvrđene su i označene kao prioritetne primjenom pristupa iz članka 16. stavka 2. Direktive 2000/60/EZ te bi ih trebalo dodati na popis prioritetnih tvari. Pri utvrđivanju SKO-a za te tvari uzeti su u obzir najnoviji dostupni znanstveni i tehnički podaci.
(15)
Zagađenje vode i tla farmaceutskim ostacima rastući je problem okoliša. U postojećoj ocjeni i kontroli rizika za vodni okoliš, ili rizika koji se putem njega prenosi, vezanog uz lijekove trebalo bi obratiti odgovarajuću pozornost na okolišne ciljeve Unije. Kako bi se pristupilo rješavanju tog problema, Komisija bi trebala istražiti rizike utjecaja lijekova na okoliš i izvršiti analizu važnosti i učinkovitosti postojećeg zakonodavnog okvira u pogledu zaštite vodnog okoliša i ljudskog zdravlja putem vodnog okoliša.
(16)
Određivanje SKO-a za prioritetne opasne tvari obično uključuje veću razinu nesigurnosti nego kad se radi o prioritetnim tvarima, ali takvi SKO-i još uvijek utvrđuju mjerilo za procjenu sukladnosti s ciljem dobrog kemijskog stanja površinskih voda iz članka 2. točke 24. i članka 4. stavka 1. točke (a) podtočaka ii. i iii. Direktive 2000/60/EZ. Međutim, kako bi se osigurala prikladna razina zaštite okoliša i ljudskog zdravlja, također je potrebno ciljati prestanak ili postupno eliminiranje ispuštanja, emisija i rasipanja prioritetnih opasnih tvari u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (a) podtočkom iv. Direktive 2000/60/EZ.
(17)
Znanstvena saznanja o sudbini i učincima onečišćujućih tvari u vodi posljednjih su se godina značajno razvila. Više je toga poznato o tome u kojem je dijelu vodnog okoliša (vodi, sedimentu ili bioti, dalje u tekstu „medij”) tvar najvjerojatnije prisutna i prema tome gdje se najvjerojatnije može izmjeriti njezina koncentracija. Neke se izrazito hidrofobne tvari nakupljaju u bioti i teško ih je otkriti u vodi čak i uz pomoć najnaprednijih analitičkih tehnika. Za takve je tvari potrebno odrediti SKO-e za biotu. Međutim, kako bi iskoristile svoju strategiju praćenja i prilagodile je svojim lokalnim uvjetima, države članice trebaju imati mogućnost primjene SKO-a za alternativni medij ili, ako je potrebno, alternativne taksone biote, na primjer potkoljeno Crustacea, parafiletičnu skupinu „ribe”, razred Cephalopoda ili razred Bivalvia (dagnje i školjke), pod uvjetom da su razina zaštite koju omogućuju SKO-i te sustav praćenja koji primjenjuju države članice jednako dobri kao oni predviđeni SKO-ima i medijem iz ove Direktive.
(18)
Nove metode praćenja, poput pasivnog uzorkovanja i ostalih alata, obećavaju po pitanju buduće primjene, stoga bi trebalo poticati njihovo razvijanje.
(19)
Direktivom Komisije 2009/90/EZ od 31. srpnja 2009., kojom se u skladu s Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuju tehničke specifikacije za kemijsku analizu i praćenje stanja voda uspostavljeni su minimalni kriteriji učinkovitosti za analitičke metode koje se koriste pri praćenju stanja (14) vode. Ti kriteriji zahtijevaju uporabu analitičkih metoda dovoljno osjetljivih da se bilo koje prekoračenje SKO-a može pouzdano zamijetiti i izmjeriti i time jamče smislene i relevantne informacije o praćenju. Državama članicama trebalo bi omogućiti uporabu drugih medija za praćenje ili taksona biote, osim onih koji su utvrđeni ovom Direktivom, samo ako analitička metoda koja se koristi zadovoljava minimalne kriterije učinkovitosti određene člankom 4. Direktive 2009/90/EZ za relevantne SKO-e i medij ili takson biote ili je učinkovita barem u mjeri u kojoj je učinkovita metoda koja se koristi za SKO-e i medij ili taksone biote iz ove Direktive.
(20)
Provedba ove Direktive uključuje izazove u odnosu na pitanja različitosti mogućih rješenja znanstvenih, tehničkih i praktičnih pitanja te nepotpunog razvoja metoda praćenja, kao i ograničenja vezanih uz ljudske i financijske resurse. Kako bi se doprinijelo rješavanju tih izazova, razvoj strategija praćenja i analitičkih metoda trebalo bi poduprijeti tehničkim radom od strane stručnih skupina u okviru zajedničke provedbene strategije za Direktivu 2000/60/EC.
(21)
Postojane, bioakumulativne i toksične tvari (PBT-i) i druge tvari koje se ponašaju kao PBT-i mogu se još desetljećima nalaziti u vodnom okolišu u razinama koje predstavljaju značajan rizik, čak i ako su već bile poduzete opsežne mjere za smanjenje ili ukidanje emisija takvih tvari. Neke se od njih također mogu prenositi na velike udaljenosti te su uglavnom sveprisutne u okolišu. Neke od tih tvari spadaju među postojeće ili predložene prioritetne opasne tvari. Za neke od tih tvari postoje dokazi o njihovoj dugoročnoj sveprisutnosti u vodnom okolišu na razini Unije, te je stoga te određene tvari potrebno posebno razmotriti u pogledu njihovog učinka na prikaz kemijskog stanja u okviru Direktive 2000/60/EZ te u pogledu zahtjeva vezanih uz praćenje.
(22)
U pogledu prikaza kemijskog stanja u skladu s odjeljkom 1.4.3. Priloga V. Direktivi 2000/60/EZ, državama članicama trebalo bi omogućiti da odvojeno prikažu učinak tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i na kemijsko stanje tako da se mogu vidjeti postignuta poboljšanja u kvaliteti vode u odnosu na druge tvari. Osim obvezne karte koja obuhvaća sve tvari, mogle bi se priložiti dodatne karte koje obuhvaćaju tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i te koje odvojeno obuhvaćaju druge tvari.
(23)
Praćenje bi trebalo prilagoditi vremenskoj i prostornoj skali očekivane varijacije u koncentracijama. Uzimajući u obzir široku rasprostranjenost i dugo vrijeme oporavka očekivano za tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i, državama članicama trebalo bi omogućiti smanjenje broja mjesta za praćenje i/ili učestalosti praćenja tih tvari na minimalnu razinu dovoljnu za izvršavanje pouzdane analize dugoročnih trendova, pod uvjetom da je dostupna statistički robusna osnova za praćenje.
(24)
Posebna pažnja koja se posvećuje tvarima koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i ne oslobađa Uniju ili države članice od poduzimanja dodatnih mjera pored onih koje su već poduzete, uključujući na međunarodnoj razini, za smanjenje ili ukidanje ispuštanja, emisija i rasipanja tih tvari kako bi se postigli ciljevi iz članka 4. stavka 1. točke (a) Direktive 2000/60/EZ.
(25)
Sukladno s člankom 10. stavkom 3. Direktive 2000/60/EZ potrebno je odrediti strože kontrole emisija ako ciljevi ili standardi kvalitete, uspostavljeni na temelju te Direktive, u direktivama navedenima u Prilogu IX. Direktivi 2000/60/EZ ili na temelju ostalih propisa Unije, zahtijevaju strože uvjete od onih koji proizlaze iz primjene članka 10. stavka 2. te Direktive. Slična je odredba također obuhvaćena člankom 18. Direktive 2010/75/EU. Iz tih članaka proizlazi da bi kontrole emisija određene propisima navedenima u članku 10. stavku 2. Direktive 2000/60/EZ trebale biti minimalne primijenjene kontrole. Ako te kontrole ne osiguravaju ostvarenje SKO-a, na primjer u slučaju kada se tvar koja se ponaša kao sveprisutni PBT, no to ne bi osigurali ni stroži uvjeti, čak ni uz primjenu strožih uvjeta za ostale oblike ispuštanja, emisija i rasipanja koji utječu na vodno tijelo, takvi stroži uvjeti ne mogu se smatrati neophodnima za ostvarenje SKO-a.
(26)
Za procjene rizika na temelju kojih se odabiru nove prioritetne tvari potrebni su visokokvalitetni podaci o praćenju i podaci o ekotoksikološkim i toksikološkim učincima. Premda su se podaci o praćenju koji se prikupljaju u državama članicama značajno poboljšali tijekom zadnjih godina, oni nisu uvijek prikladni u pogledu kvalitete i pokrivenosti Unije. Podaci o praćenju posebice ne uključuju mnogo novih onečišćujućih tvari, koje se mogu definirati kao onečišćujuće tvari koje trenutno nisu uključene u rutinske programe praćenja na razini Unije, ali koje bi mogle predstavljati značajan rizik koji je potrebno regulirati, ovisno o njihovim mogućim ekotoksikološkim i toksikološkim učincima i učincima na zdravlje te o njihovim razinama u vodnom okolišu.
(27)
Potreban je novi mehanizam kojim bi se Komisiji osigurale ciljane visokokvalitetne informacije o praćenju koncentracije tvari u vodnom okolišu, s time da bi se posebna pažnja posvetila novim onečišćujućim tvarima i tvarima za koje ne postoje podaci o praćenju koji su dovoljno kvalitetni za potrebe procjene rizika. Novi mehanizam trebao bi olakšati prikupljanje podataka diljem riječnih slivova Unije te nadopunjavati podatke o praćenju iz programa na temelju članaka 5. i 8. Direktive 2000/60/EZ i ostale pouzdane izvore. Kako bi se troškovi praćenja zadržali na razumnoj razini, mehanizam bi se trebao usmjeriti na ograničeni broj tvari koje su privremeno uključene na popis praćenja i ograničeni broj mjesta praćenja, ali bi trebao pružiti reprezentativne podatke koji su prikladni za potrebe postupka utvrđivanja prioriteta Unije. Popis bi trebao biti dinamičan, a njegov bi rok valjanosti trebao biti ograničen, kako bi se mogao prilagoditi novim informacijama o mogućim rizicima koje predstavljaju nove onečišćujuće tvari i kako bi se izbjeglo praćenje tvari duže nego što je to potrebno.
(28)
Kako bi se pojednostavile i racionalizirale obveze izvješćivanja za države članice te poboljšala usklađenost s drugim srodnim aspektima gospodarenja vodama, zahtjevi vezani uz obavješćivanje iz članka 3. Direktive 2008/105/EZ trebali bi se spojiti s općenitim obvezama izvješćivanja iz članka 15. Direktive 2000/60/EZ.
(29)
Vezano uz prikaz kemijskog stanja u skladu s odjeljkom 1.4.3. Priloga V. Direktivi 2000/60/EZ, za potrebe ažuriranja programa mjera i planova upravljanja riječnim slivom koje je potrebno provesti u skladu s člankom 11. stavkom 8. i člankom 13. stavkom 7. Direktive 2000/60/EZ, države članice trebale bi biti u mogućnosti zasebno predstaviti utjecaj novoutvrđenih prioritetnih tvari i postojećih prioritetnih tvari s revidiranim SKO-ima na kemijsko stanje kako se uvođenje novih zahtjeva ne bi pogrešno shvatilo kao indikacija da je kemijsko stanje površinskih voda pogoršano. Osim obvezne karte koja obuhvaća sve tvari, mogle bi se priložiti dodatne karte koje obuhvaćaju novoutvrđene tvari i postojeće tvari s revidiranim SKO ima te karte koje odvojeno obuhvaćaju druge tvari.
(30)
Važno je da su informacije o stanju površinskih voda u Uniji te postignuća strategija za borbu protiv kemijskog onečišćenja pravovremeno dostupne javnosti. S ciljem poboljšanja pristupa i transparentnosti, u svakoj bi državi članici elektroničkim putem trebao biti dostupan javnosti središnji portal s informacijama o planovima upravljanja riječnim slivovima i njihovim preispitivanjima i ažuriranjima.
(31)
Donošenjem ovog prijedloga i podnošenjem izvješća Europskom parlamentu i Vijeću, Komisija je dovršila prvo preispitivanje popisa prioritetnih tvari u skladu sa zahtjevima iz članka 8. Direktive 2008/105/EZ. To je uključivalo preispitivanje tvari navedenih u Prilogu III. toj Direktivi, od kojih su neke označene kao prioritetne. Trenutno nema dovoljno dokaza da bi se druge tvari navedene u Prilogu III. mogle označiti kao prioritetne. Mogućnost raspoloživosti novih informacija vezanih za takve tvari znači da one nisu isključene iz budućeg preispitivanja, što također vrijedi za druge tvari koje su razmatrane, ali nisu označene kao prioritetne u aktualnom preispitivanju. Prilog III. Direktivi 2008/105/EZ stoga je time postao suvišan i trebalo bi ga izbrisati. Članak 8. te Direktive trebalo bi na odgovarajući način izmijeniti, također u pogledu datuma izvješćivanja Europskom parlamentu i Vijeću.
(32)
Kako bi se pravovremeno reagiralo na relevantan tehnički i znanstveni napredak u području obuhvaćenom ovom Direktivom, ovlast donošenja akata sukladno članku 290. UFEU-a trebalo bi delegirati Komisiji u odnosu na ažuriranje metoda za primjenu SKO-a iz ove Direktive. Od posebne je važnosti da Komisija u okviru svog pripremnog rada provodi odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na stručnoj razini. Komisija bi u pripremi i izradi delegiranih akata trebala osigurati istodobno, pravovremeno i odgovarajuće prosljeđivanje relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(33)
Kako bi se poboljšao informacijski temelj za buduće utvrđivanje prioritetnih tvari, pogotovo vezano uz nove onečišćujuće tvari, provedbene ovlasti trebale bi biti dodijeljene Komisiji s obzirom na utvrđivanje i ažuriranje popisa praćenja. Nadalje, kako bi se osigurali ujednačeni uvjeti za provedbu ove Direktive i za obrasce za podnošenje izvješća Komisiji o podacima i informacijama o praćenju, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije. (15)
(34)
U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (16) države članice obvezale su se da će, u opravdanim slučajevima, uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje priložiti dokument ili više dokumenata u kojima će objasniti odnos između elemenata direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive, zakonodavac smatra da je dostava tih dokumenata opravdana.
(35)
Budući da ciljeve ove Direktive ne mogu dostatno ostvariti države članice, odnosno, postići dobro kemijsko stanje površinskih voda utvrđivanjem SKO-a za prioritetne i neke druge onečišćujuće tvari i budući da se oni zbog potrebe održavanja jednake razine zaštite površinskih voda u cijeloj Uniji mogu bolje ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarenje tog cilja.
(36)
Direktive 2000/60/EZ i 2008/105/EZ stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2000/60/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 16. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Komisija preispituje usvojeni popis prioritetnih tvari najkasnije četiri godine od datuma stupanja na snagu ove Direktive, a nakon toga najmanje svakih šest godina te prema potrebi sastavlja nove prijedloge.”
2.
Prilog X. zamjenjuje se tekstom iz Priloga I. ovoj Direktivi.
Članak 2.
Direktiva 2008/105/EZ mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se definicije utvrđene u članku 2. Direktive 2000/60/EZ i u članku 2. Direktive Komisije 2009/90/EZ od 31. srpnja 2009. kojom se u skladu s Direktivom 2006/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća utvrđuju tehničke specifikacije za kemijsku analizu i praćenje stanja voda (17).
Osim toga, primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
‚medij’ znači dio vodnog okoliša koji može biti voda, sediment ili biota;
2.
‚takson biote’ znači određeni vodeni takson koji može spadati u sljedeće taksonomske kategorije: ‚potkoljeno’‚razred’ ili njihov ekvivalent.
2.
Članak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 3.
Standardi kvalitete okoliša
1. Ne dovodeći u pitanje stavak 1.a, države članice primjenjuju SKO-e utvrđene u dijelu A Priloga I. za tijela površinskih voda i primjenjuju te SKO-e u skladu sa zahtjevima utvrđenima u dijelu B Priloga I.
1.a Ne dovodeći u pitanje obveze koje proizlaze temeljem verzije ove Direktive koja je na snazi na dan 13. siječnja 2009. te pogotovo postizanje dobrog kemijskog stanja površinske vode u odnosu na tvari i SKO-e koje su u njoj navedeni, države članice provode SKO-e utvrđene u dijelu A Priloga I. vezane za:
i.
tvari 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 iz dijela A Priloga I, za koje revidirani SKO-i vrijede od 22. prosinca 2015. s ciljem postizanja dobrog kemijskog stanja površinskih voda s obzirom na te tvari do 22. prosinca 2021. putem programa mjera u planovima upravljanja riječnim slivom 2015. te
ii.
nove utvrđene tvari od 34 do 45 koje vrijede od 22. prosinca 2018. s ciljem postizanja dobrog kemijskog stanja površinskih voda s obzirom na te tvari do 22. prosinca 2027. te s ciljem sprječavanja pogoršanja kemijskog stanja tijela površinskih voda s obzirom na te tvari. U tu svrhu države članice dužne su do 22. prosinca 2018. uspostaviti i podnijeti Komisiji dodatni program praćenja te preliminarni program mjera koji obuhvaća te tvari. Konačni program mjera u skladu s člankom 11. Direktive 2000/60/EZ utvrđuje se najkasnije do 22. prosinca 2021., a nakon tog datuma mora biti proveden i u cijelosti funkcionalan bez odlaganja i najkasnije do 22. prosinca 2024.
Članak 4. stavci 4. do 9. Direktive 2000/60/EZ primjenjuju se mutatis mutandis s obzirom na tvari navedene u podstavcima i. te ii.
2. Države članice za tvari označene brojevima 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 i 44 u dijelu A Priloga I. primjenjuju SKO-e za biotu utvrđene u dijelu A Priloga I.
Za druge tvari koje nisu navedene u prvom podstavku države članice primjenjuju SKO-e za vode utvrđene u dijelu A Priloga I.
3. U odnosu na jednu ili više kategorija površinskih voda države članice mogu se odlučiti za primjenu SKO-a za medij koji je različit od medija određenog u stavku 2. ili, ako je potrebno, za takson biotu koja je različita od onih određenih u dijelu A Priloga I.
Države članice koje se odluče za mogućnost iz prvog podstavka primjenjuju relevantne SKO-e utvrđene u dijelu A Priloga I. ili, ako on ne obuhvaća SKO za relevantni medij ili takson biote, utvrđuju SKO koji omogućuje najmanje istu razinu zaštite kao SKO-i utvrđeni u dijelu A Priloga I.
Države članice mogu koristiti tu mogućnost iz prvog podstavka samo u slučaju da metoda analize koja se koristi za odabrani medij ili takson biote ispunjava minimalne kriterije učinkovitosti utvrđene člankom 4. Direktive 2009/90/EZ. Ako ti kriteriji nisu ispunjeni za nijedan medij, države članice osiguravaju da se praćenje provodi korištenjem najboljih dostupnih tehnika bez stvaranja prekomjernih troškova te da je metoda analize učinkovita barem u jednakoj mjeri kao metoda dostupna za medij određen u stavku 2. ovog članka za dotičnu tvar.
3.a Ako je na temelju izmjerenih ili procijenjenih koncentracija ili emisija utvrđen moguć rizik zbog akutne izloženosti za vodni okoliš, ili takav rizik koji se putem njega prenosi, i ako se primjenjuju SKO-i za biotu ili sediment, države članice osiguravaju da se također provodi praćenje u površinskim vodama te primjenjuju MDK-SKO-e iz dijela A Priloga I. ovoj Direktivi ako su takvi SKO-i utvrđeni.
3.b Ako se, prema članku 5. Direktive 2009/90/EZ, izračunata srednja vrijednost izmjerene vrijednosti, dobivene korištenjem najbolje dostupne tehnike bez stvaranja prekomjernih troškova, kategorizira kao ‚manja od granice kvantifikacije’, a granica kvantifikacije za tu tehniku veća je od SKO-a, rezultat mjerenja za tu tvar ne uzima se u obzir za potrebe procjene općeg kemijskog stanja tog vodnog tijela.
4. Tvari za koje se primjenjuju SKO-i za sediment i/ili biotu države članice prate u relevantnom mediju barem jednom godišnje, osim ako je na temelju tehničkih znanja i stručne procjene opravdan neki drugi interval.
5. Države članice u ažurirane planove upravljanja riječnim slivovima izrađene u skladu s člankom 13. stavkom 7. Direktive 2000/60/EZ uključuju sljedeće podatke:
(a)
tabelu koja prikazuje granice kvantifikacije za upotrijebljene metode analize i informacije o učinkovitosti tih metoda u odnosu na kriterije minimalne učinkovitosti utvrđene u članku 4. Direktive 2009/90/EZ;
(b)
za tvari za koje je iskorištena mogućnost iz stavka 3. ovog članka:
i.
razloge i osnovu za korištenje te mogućnosti,
ii.
prema potrebi, utvrđene alternativne SKO-e, dokaz da ti SKO-i omogućuju barem jednaku razinu zaštite kao i SKO-i utvrđeni u dijelu A Priloga I., uključujući podatke i metodologiju koji su korišteni za utvrđivanje tih SKO-eva, te kategorije površinskih voda za koje bi se oni primjenjivali,
iii.
za usporedbu s informacijama iz točke (a) ovog članka, granice kvantifikacije za metode analize za medije utvrđene u dijelu A Priloga I. ovoj Direktivi, uključujući informacije o učinkovitosti tih metoda u odnosu na kriterije minimalne učinkovitosti iz članka 4. Direktive 2009/90/EZ;
(c)
obrazloženje za učestalost praćenja koje se obavlja u skladu sa stavkom 4., ako su intervali praćenja dulji od jedne godine.
5.a Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su planovi upravljanja riječnim slivom, izrađeni u skladu s člankom 13. stavkom 7. Direktive 2000/60/EZ, koji sadrže rezultate i učinke mjera poduzetih u svrhu sprječavanja kemijskog onečišćenja površinskih voda te privremeno izvješće u kojemu se opisuje napredak u provedbi planiranog programa mjera, u skladu s člankom 15. stavkom 3. Direktive 2000/60/EZ, dostupni putem središnjeg portala koji je dostupan javnosti elektroničkim putem u skladu s člankom 7. stavkom 1. Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu (18).
6. Države članice organiziraju analize dugoročnih kretanja koncentracija prioritetnih tvari navedenih u dijelu A Priloga I. koje pokazuju tendenciju akumuliranja u sedimentima i/ili bioti, posvećujući posebnu pozornost tvarima označenim brojevima 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 i 44 navedenima u dijelu A Priloga I., na temelju praćenja stanja površinskih voda u skladu s člankom 8. Direktive 2000/60/EZ. Države članice poduzimaju mjere kako bi osigurale, podložno članku 4. Direktive 2000/60/EZ, da se te koncentracije znatno ne povećavaju u sedimentima i/ili relevantnoj bioti.
Države članice utvrđuju učestalost praćenja stanja sedimenata i/ili biote kako bi osigurale dovoljno podataka za pouzdane analize dugoročnih trendova. U načelu, praćenje bi se trebalo obavljati svake tri godine, ako se na temelju tehničkih znanja i stručne procjene ne utvrdi neki drugi interval.
7. Komisija pregledava podatke o tehničkom i znanstvenom napretku, uključujući zaključke procjena rizika iz članka 16. stavka 2. točaka (a) i (b) Direktive 2000/60/EZ i informacije iz registracije tvari javno dostupne u skladu s člankom 119. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 i, prema potrebi, predlaže revidiranje SKO-a utvrđenih u dijelu A Priloga I. ovoj Direktivi u skladu s postupkom utvrđenim u članku 294. UFEU-a i vremenskim rasporedom predviđenim u članku 16. stavku 4. Direktive 2000/60/EZ.
8. U skladu s člankom 10. Komisija je ovlaštena za donošenje delegiranih akata, ako je to potrebno radi prilagođavanja točke 3. dijela B Priloga I. ovoj Direktivi s obzirom na znanstvene ili tehničke napretke.
8.a Kako bi se olakšala provedba ovog članka, tehničke smjernice o strategijama praćenja i analitičkim metodama za tvari, uključujući prikupljanje uzoraka i praćenje biote, sastavljaju se u okviru postojećeg postupka provedbe Direktive 2000/60/EZ, u mjeri u kojoj je to moguće, do 22. prosinca 2014.
Te smjernice posebno obuhvaćaju:
(a)
praćenje tvari u bioti kako je predviđeno stavcima 2. i 3. ovog članka;
(b)
u slučaju novoutvrđenih tvari (označene brojevima od 34 do 45 u dijelu A Priloga I.) i tvari za koje su utvrđeni novi, stroži SKO-i (označene brojevima 2, 5, 15, 20, 22, 23 i 28 u dijelu A Priloga I.), analitičke metode koje ispunjavaju minimalne kriterije učinkovitosti utvrđene člankom 4. Direktive 2009/90/EZ.
8.b U slučaju tvari za koje do 22. prosinca 2014. nisu donesene tehničke smjernice, rok 22. prosinca 2015. naveden u stavku 1.a točki i. produljuje se do 22. prosinca 2018., a rok 22. prosinca 2021. naveden u toj točki produljuje se do 22. prosinca 2027.
3.
Članak 4. stavak 4. i članak 5. stavak 6. brišu se.
4.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 7.a
Koordinacija
1. Za prioritetne tvari koje su obuhvaćene uredbama (EZ) br. 1907/2006, (EZ) br. 1107/2009 (19), (EU) br. 528/2012 (20) ili Direktivom 2010/75/EU (21) Komisija, u okviru redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ na temelju članka 16. stavka 4. te Direktive, procjenjuje jesu li postojeće mjere na razini Unije te na razini država članica dovoljne kako bi se postigli SKO-i za prioritetne tvari i ostvario cilj prestanka ili postupnog eliminiranja ispuštanja, emisija ili rasipanja prioritetnih opasnih tvari u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (a) i člankom 16. stavkom 6. Direktive 2000/60/EZ.
2. Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o rezultatima procjene iz stavka 1. ovog članka u skladu s vremenskim rasporedom utvrđenim u članku 16. stavku 4. Direktive 2000/60/EZ te prilaže tom izvješću odgovarajuće prijedloge, uključujući prijedloge vezane za mjere kontrole.
3. Ako rezultati izvješća ukazuju da bi mogle biti potrebne dodatne mjere na razini Unije ili razini država članica kako bi se olakšala sukladnost s Direktivom 2000/60/EZ u odnosu na određenu tvar odobrenu u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 ili Uredbom (EU) br. 528/2012, države članice ili Komisija na odgovarajući način primjenjuju odredbe članka 21. ili 44. Uredbe (EZ) br. 1107/2009 ili članka 15. ili 48. Uredbe (EU) br. 528/2012 na tu tvar ili proizvode koji sadrže tu tvar.
U slučaju tvari obuhvaćenih Uredbom (EZ) br. 1907/2006, Komisija prema potrebi pokreće postupak iz članaka 59., 61. ili 69. te Uredbe.
Pri primjeni odredaba uredaba iz prvog i drugog podstavka, države članice i Komisija uzimaju u obzir sve ocjene rizika i društvenogospodarske analize ili analize troškova i koristi propisane tim uredbama, uključujući i u pogledu dostupnosti alternativnih rješenja.
5.
Članci 8. i 9. zamjenjuju se sljedećim:
„Članak 8.
Preispitivanje Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ
Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o ishodu redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ predviđenog člankom 16. stavkom 4. te Direktive. Uz to izvješće Komisija prema potrebi dostavlja zakonodavne prijedloge za izmjenu Priloga X., posebno uključujući prijedloge za utvrđivanje novih prioritetnih tvari ili prioritetnih opasnih tvari ili za utvrđivanje određenih prioritetnih tvari kao prioritetnih opasnih tvari i za utvrđivanje odgovarajućih SKO-a za površinske vode, sedimente ili biotu, ovisno o slučaju.
Članak 8.a
Posebne odredbe za određene tvari
1. U planovima upravljanja riječnim slivom izrađenima u skladu s člankom 13. Direktive 2000/60/EZ, ne dovodeći u pitanje zahtjeve iz odjeljka 1.4.3. Priloga V. toj Direktivi vezane za prikaz općeg kemijskog stanja te ciljeve i obveze utvrđene člankom 4. stavkom 1. točkom (a), člankom 11. stavkom 3. točkom (k) i člankom 16. stavkom 6. te Direktive, države članice mogu priložiti dodatne karte na kojima su prikazani podaci o kemijskom stanju za jednu ili više sljedećih tvari odvojeno od podataka o drugim tvarima utvrđenim u dijelu A Priloga I. ovoj Direktivi:
(a)
tvari označene brojevima 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 i 44 (tvari koje se ponašaju kao sveprisutni PBT-i),
(b)
tvari označene brojevima od 34 do 45 (novoutvrđene tvari)
(c)
tvari označene brojevima 2, 5, 15, 20, 22, 23 i 28 (tvari za koje su utvrđeni revidirani, stroži SKO-i)
Države članice također mogu prikazati stupanj bilo kakvog odstupanja od vrijednosti SKO-a za tvari iz točaka od (a) do (c) prvog podstavka u planovima upravljanja riječnim slivovima. Države članice koje prilažu takve dodatne karte nastoje osigurati njihovu usporedivost na razini riječnog sliva i na razini Unije.
2. Države članice mogu tvari označene brojevima 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 i 44 u dijelu A Priloga I. pratiti manje intenzivno nego što se zahtijeva za prioritetne tvari u skladu s člankom 3. stavkom 4. ove Direktive te Prilogom V. Direktivi 2000/60/EZ, pod uvjetom da je praćenje reprezentativno i da je dostupna statistički robusna osnova za prisutnost tih tvari u vodnom okolišu. U načelu, u skladu s člankom 3. stavkom 6 drugim podstavkom ove Direktive, praćenje bi se trebalo obavljati svake tri godine osim ako se na temelju tehničkog znanja i stručne procjene utvrdi neki drugi interval.
Članak 8.b
Popis praćenja
1. Komisija utvrđuje popis praćenja za tvari za koji se trebaju prikupljati podaci o praćenju diljem Unije u svrhu podupiranja budućeg određivanja prioriteta u skladu s člankom 16. stavkom 2. Direktive 2000/60/EZ, kako bi nadopunila podatke, među ostalim, podacima dobivenim analizama i preispitivanjima na temelju članka 5. te programima praćenja na temelju članka 8. te Direktive..
Prvi popis praćenja uvijek sadrži najviše 10 tvari ili skupina tvari u bilo kojem trenutku i u njemu su navedeni mediji praćenja te moguće metode analize bez stvaranja prekomjernih troškova za svaku tvar. Podložno dostupnosti metoda analize bez stvaranja prekomjernih troškova, najveći broj tvari ili skupina tvari koji Komisija može dodati na popis povećava se za jedan pri svakom ažuriranju popisa u skladu sa stavkom 2. ovog članka, do najviše 14 tvari u bilo kojem trenutku. Tvari koje treba uključiti u popis praćenja odabiru se među onima za koje dostupne informacije ukazuju da bi mogle predstavljati značajan rizik za vodni okoliš, ili značajan rizik koji se putem njega prenosi, na razini Unije te za koje podaci o praćenju nisu dostatni.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), estradiol 17-beta (E2) (CAS 50-28-2) i etinilestradiol 17-alfa (EE2) (CAS 57-63-6) obuhvaćeni su prvim popisom praćenja kako bi se prikupili podaci o praćenju za potrebe olakšavanja određivanja odgovarajućih mjera za uklanjanje rizika koji te tvari predstavljaju.
Pri odabiru tvari za popis praćenja Komisija uzima u obzir sve raspoložive informacije, uključujući:
(a)
rezultate najnovijeg redovitog preispitivanja Priloga X. Direktivi 2000/60/EZ predviđenog člankom 16. stavkom 4. te Direktive,
(b)
istraživačke projekte,
(c)
preporuke dionika iz članka 16. stavka 5. Direktive 2000/60/EZ,
(d)
programe značajki područja riječnih slivova i rezultata praćenja država članica, na temelju članaka 5. i 8. Direktive 2000/60/EZ,
(e)
informacije o proizvodnim količinama, načinima korištenja, bitnim svojstvima (uključujući, ako je potrebno, veličinu čestica), koncentracijama u okolišu i učincima, uključujući informacije prikupljene u skladu s direktivama 98/8/EZ, 2001/82/EZ (22) i 2001/83/EZ (23) Europskog parlamenta i Vijeća te u skladu s uredbama (EZ) br. 1907/2006 i (EZ) br. 1107/2009.
2. Komisija utvrđuje prvi popis praćenja kako je navedeno u stavku 1. do 14 rujna 2014. te ažurira taj popis svaka 24 mjeseca nakon tog datuma. Pri ažuriranju popisa praćenja Komisija uklanja s popisa sve tvari za koje se procjena na temelju rizika iz članka 16. stavka 2. Direktive 2000/60/EZ može izvršiti bez dodatnih podataka o praćenju. Trajanje razdoblja praćenja trajnog popisa praćenja za bilo koju pojedinačnu tvar ne prelazi četiri godine.
3. Države članice prate sve tvari s popisa praćenja na odabranim reprezentativnim postajama za praćenje tijekom razdoblja od najmanje 12 mjeseci. Za prvi popis praćenja razdoblje praćenja započinje 14. rujna 2015. ili unutar šest mjeseci od datuma utvrđivanja popisa praćenja, koji je god datum kasniji. Za svaku tvar dodanu na naknadne popise, države članice započinju s praćenjem unutar šest mjeseci nakon njezina dodavanja na popis.
Svaka država članica odabire najmanje jednu postaju za praćenje, plus još jedna postaja ako ima više od milijun stanovnika, plus broj postaja jednak broju njezinog zemljopisnog područja u km2 podijeljenog sa 60 000 (zaokruženo na najbliži cijeli broj), plus broj postaja jednak broju njezinih stanovnika u milijunima podijeljenom s pet milijuna (zaokruženo na najbliži cijeli broj).
Pri odabiru reprezentativnih postaja za praćenje, učestalosti i vremena praćenja za svaku tvar države članice uzimaju u obzir načine korištenja tvari i mogućnost pojave tvari. Učestalost praćenja ne smije biti manja od jednom godišnje.
Ako država članica pruža dovoljne, usporedive, reprezentativne i najnovije podatke o praćenju za određenu tvar uzete iz postojećih programa ili studija praćenja, država članica može odlučiti da neće izvršavati dodatno praćenje na temelju mehanizma popisa praćenja za tu tvar, uz uvjet da je praćenje te tvari izvršeno korištenjem metodologije koja udovoljava zahtjevima tehničkih smjernica koje je sastavila Komisija u skladu s člankom 8.b stavkom 5.
4. Države članice izvješćuju Komisiju o rezultatima praćenja provedenog na temelju stavka 3. Za prvi popis praćenja, rezultati praćenja izvješćuju se unutar 15 mjeseci od 14. rujna 2015. ili unutar 21 mjeseca od utvrđivanja popisa, koji je god datum kasniji, te svakih 12 mjeseci nakon tog datuma sve dok se tvar nalazi na popisu. Za svaku tvar dodanu na naknadne popise, države članice izvješćuju Komisiju o rezultatima praćenja unutar 21 mjeseca od dodavanja tvari na popis praćenja i svakih 12 mjeseci nakon tog datuma sve dok se tvar nalazi na popisu. Izvješće uključuje informacije o reprezentativnosti postaja za praćenje i strategiji praćenja.
5. Komisija donosi provedbene akte o utvrđivanju i ažuriranju popisa praćenja kako je navedeno u stavcima 1. i 2. Ona također može donijeti tehničke obrasce za izvješćivanje Komisije o rezultatima praćenja i povezanim informacijama. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 9. stavka 2.
Komisija sastavlja smjernice, uključujući tehničke specifikacije, u svrhu olakšavanja praćenju tvari na popisu praćenja te je se potiče na promicanje koordinacije takvog praćenja.
Članak 8.c
Posebne odredbe za farmaceutske tvari
U skladu s člankom 16. stavkom 9. Direktive 2000/60/EZ te ako je to prikladno na temelju rezultata njezine studije provedene 2013. o rizicima koje lijekovi predstavljaju za okoliš te ostalih relevantnih studija i izvješća, Komisija u najvećoj mogućoj mjeri u roku od dvije godine od 13. rujna 2013. razvija strateški pristup onečišćenju voda farmaceutskim tvarima. Taj strateški pristup prema potrebi uključuje prijedloge kojima se omogućuje da se u mjeri koja je potrebna učinkovitije uzimaju u obzir učinci lijekova na okoliš u postupku stavljanja lijekova na tržište. U okviru tog strateškog pristupa, Komisija prema potrebi do 14. rujna 2017. predlaže prema potrebi mjere koje je potrebno poduzeti na razini Unije i/ili na razini država članica kako bi se pristupilo rješavanju mogućih učinaka farmaceutskih tvari na okoliš, pogotovo onih iz članka 8.b stavka 1. u svrhu smanjenja ispuštanja, emisija i ispuštanja takvih tvari u vodni okoliš, uzimajući u obzir potrebe javnog zdravlja i isplativost predloženih mjera.
Članak 9.
Odborski postupak
1. Komisiji pomaže odbor osnovan prema članku 21. stavku 1. Direktive 2000/60/EZ. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (24).
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 9.a
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 3. stavka 8. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od šest godina od 13. rujna 2013. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja razdoblja od šest godina. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 3. stavka 8. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi. 4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 3. stavka 8. stupa na snagu samo ako Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
6.
Prilog I. mijenja se kako slijedi:
(a)
dio A zamjenjuje se tekstom iz Priloga II. ovoj Direktivi:
(b)
točke 2. i 3. dijela B zamjenjuju se sljedećim:
„2.
Stupci 6. i 7. u tablici: za bilo koje vodno tijelo površinskih voda primjena MDK-SKO znači da koncentracije izmjerene u bilo kojoj reprezentativnoj točki praćenja u vodnom tijelu ne prelaze standard.
Međutim, u skladu s odjeljkom 1.3.4. Priloga V. Direktivi 2000/60 EZ, države članice mogu uvesti statističke metode, kao što je izračun percentila, kako bi osigurale prihvatljivu razinu pouzdanosti i preciznosti za određivanje usklađenosti s MDK-SKO-ima. Kada države članice to učine, te statističke metode moraju biti u skladu s detaljnim pravilima utvrđenima u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 9. stavka 2. ove Direktive.
3.
SKO-i za površinske vode utvrđeni u ovom Prilogu izražavaju se kao ukupne koncentracije u cijelom uzorku vode.
Odstupajući od prvog podstavka, u slučaju kadmija, olova, žive i nikla (dalje u tekstu ‚metali’), SKO-i za vode odnose se na otopljene koncentracije, tj. otopljenu fazu uzorka vode dobivenu filtriranjem kroz filtar od 0,45 μm ili nekom drugom ekvivalentnom predobradom ili, ako je izričito naznačeno, na biološki raspoloživu koncentraciju.
Pri ocjenjivanju rezultata praćenja u odnosu na relevantne SKO-e države članice mogu uzeti u obzir:
(a)
prirodne pozadinske koncentracije za metale i njihove spojeve kada takve koncentracije sprečavaju sukladnost s relevantnim SKO-ima.
(b)
tvrdoću, pH-vrijednost, otopljeni organski ugljik ili ostale parametre kvalitete vode koji utječu na biološku raspoloživost metala, biološki raspoložive koncentracije utvrđene korištenjem odgovarajućeg modeliranja biološke raspoloživosti.”
7.
Prilozi II. i III. brišu se.
Članak 3.
1. Države članice donose zakone, uredbe i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 14. rujna 2015. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih propisa.
Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 4.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 5.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. kolovoza 2013.