NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1046/2014
ze dne 28. července 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 o Evropském námořním a rybářském fondu, pokud jde o kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (1), a zejména na čl. 72 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle kapitoly V nařízení (EU) č. 508/2014 lze z Evropského námořního a rybářského fondu podpořit vyrovnávání dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie uvedených v článku 349 Smlouvy.
(2)
Aby se zachovala konkurenceschopnost určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie ve srovnání s podobnými produkty z jiných unijních regionů, zavedla Unie v roce 1992 opatření k vyrovnávání souvisejících dodatečných nákladů v odvětví rybolovu a akvakultury. Vyrovnávací opatření na období 2007-2013 byla stanovena v nařízení Rady (ES) č. 791/2007 (2). Vzhledem ke strukturální, sociální a hospodářské situaci nejvzdálenějších unijních regionů, kterou umocňují odlehlost, ostrovní povaha, malá rozloha, náročný terén, hospodářská závislost na několika málo produktech a zvláštní klimatické podmínky, je nutno od 1. ledna 2014 nadále poskytovat podporu na vyrovnávání dodatečných nákladů vynakládaných při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury. Vyrovnávání dodatečně vynaložených nákladů totiž provozovatelům z těchto regionů pomáhá zachovat hospodářskou životaschopnost.
(3)
Tyto dodatečné náklady by měly být stanoveny v plánu vyrovnání, o němž pojednává článek 72 nařízení (EU) č. 508/2014.
(4)
Aby se zajistilo jednotné a rovné zacházení se všemi dotčenými regiony, založené na lepší porovnatelnosti regionů a jednotlivých let, a zejména aby se zamezilo nadměrnému vyrovnávání dodatečných nákladů, je nutno stanovit kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů Unie. Společná kritéria, která by se měla používat, zajistí, že bude pro všechny dotčené regiony platit jednotná metoda výpočtu dodatečných nákladů.
(5)
Při odhadování referenčních nákladů na produkty nebo kategorie produktů, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu nebo daného území Unie a na jejichž základě jsou určovány dodatečné náklady, by se měla věnovat zvláštní pozornost tomu, aby se zabránilo nadměrnému vyrovnávání.
(6)
U některých produktů nebo kategorií produktů neexistují v pevninské části dotčeného členského státu srovnávací kritéria nebo měrné jednotky. V takových případech se referenční hodnota pro výpočet dodatečných nákladů stanoví ve srovnání s náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
(7)
S ohledem na rozdílné podmínky uvádění na trh v nejvzdálenějších regionech a na výkyvy v odlovu, v populacích a v tržní poptávce by měly o tom, které produkty nebo kategorie produktů rybolovu a akvakultury budou způsobilé pro vyrovnání, v jakém maximálním množství a jaká výše vyrovnání za ně bude poskytována, rozhodovat dotčené členské státy, a to v rámci celkových přídělů na členský stát.
(8)
Členské státy by měly stanovit částky vyrovnání ve výši, jež umožní patřičně kompenzovat dodatečné náklady vyplývající ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů a jež zabrání nadměrné kompenzaci. Výše vyrovnání by za tímto účelem také měla zohledňovat jiné druhy veřejného zásahu, které mají dopad na výši dodatečných nákladů, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
(9)
Aby byly dodatečné náklady prezentovány jednotně, je nutno dodatečné náklady vykazovat na základě tun živé hmotnosti, jak je definováno v nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (3) a v nařízení Komise (ES) č. 409/2009 (4), kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty a kódy úpravy Evropské unie používané k přepočítávání hmotnosti uchovávaných či zpracovaných čerstvých a čerstvých solených ryb na živou hmotnost za účelem sledování úlovků.
(10)
Aby se prokázalo, že nedochází k nadměrnému vyrovnání, členské státy by měly uvádět příslušné informace o uplatňování vyrovnávacího mechanismu ve výroční zprávě o provádění, jak je stanoveno v čl. 114 odst. 2 nařízení (EU) č. 508/2014.
(11)
Aby se opatření stanovená tímto nařízením mohla uplatňovat okamžitě, neboť výdaje jsou v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) způsobilé pro příspěvky z Evropského námořního a rybářského fondu již od 1. ledna 2014, toto nařízení by mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví kritéria pro výpočet dodatečných nákladů, které vzniknou během období způsobilosti podle čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 provozovatelům při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z nejvzdálenějších regionů Unie podle článku 349 Smlouvy v důsledku specifického znevýhodnění těchto regionů.
Článek 2
1. Dodatečné náklady uvedené v článku 1 se vypočítávají zvlášť pro každou z těchto činností:
a)
rybolov;
b)
chov;
c)
zpracovávání;
d)
uvádění na trh.
2. V rámci každé činnosti uvedené v odstavci 1 se dodatečné náklady vypočítávají podle položek výdajů, jak jsou uvedeny v plánech vyrovnání podle článku 72 nařízení (EU) č. 508/2014 u každého produktu nebo kategorie produktů, které členský stát označí za způsobilé pro vyrovnání.
3. Dodatečné náklady se stanoví u každé dané výdajové položky jako rozdíl mezi náklady, které vznikají provozovatelům v dotčených nejvzdálenějších regionech, sníženými o veškeré veřejné zásahy ovlivňující výši dodatečných nákladů, a srovnatelnými náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu.
4. U výdajových položek specifických pro produkty nebo kategorie produktů, pro které v pevninské části daného členského státu neexistují srovnávací kritéria nebo měrné jednotky, se dodatečné náklady odchylně od odstavce 3 stanoví s ohledem na srovnatelné náklady, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
5. Při výpočtu dodatečných nákladů se zohledňují veškeré veřejné zásahy, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
Článek 3
1. Výpočet dodatečných nákladů se zakládá pouze na nákladech vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů.
2. Výpočet dodatečných nákladů vychází z ročního průměru zaznamenaných cen.
3. Dodatečné náklady se vyjadřují v eurech za tunu živé hmotnosti, a je-li to třeba, na eura za tunu živé hmotnosti se přepočítávají všechny složky celkových dodatečných nákladů.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. července 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1046/2014
оd 28. srpnja 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 508/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo u pogledu kriterijâ za izračun dodatnih troškova gospodarskih subjekata pri lovu, uzgoju, preradi i stavljanju na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 508/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EZ) br. 2328/2003, (EZ) br. 861/2006, (EZ) br. 1198/2006, (EZ) br. 791/2007 i Uredbe (EU) br. 1255/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (1), a posebno njezin članak 72. stavak 4.,
budući da:
(1)
Na temelju poglavlja V. Uredbe (EU) br. 508/2014 u okviru Europskog fonda za pomorstvo i ribarstvo (EFPR) može se omogućiti potpora za kompenzaciju dodatnih troškova gospodarskih subjekata pri lovu, uzgoju, obradi i stavljanju na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija Unije iz članka 349. Ugovora.
(2)
Kako bi se održala konkurentnost određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija Unije u odnosu na slične proizvode iz ostalih regija Unije, Unija je 1992. uvela mjere kompenzacije za povezane dodatne troškove u sektoru ribarstva i akvakulture. Mjere kompenzacije za razdoblje 2007.-2013. utvrđene su Uredbom Vijeća (EZ) br. 791/2007 (2). Zbog strukturne, socijalne i gospodarske situacije najudaljenijih regija Unije te njihove udaljenosti, otočnog položaja, male površine, nepovoljnih topografskih obilježja, gospodarske ovisnosti o nekolicini proizvoda te posebnih klimatskih uvjeta potrebno je nastaviti pružati potporu kako bi se kompenzirali dodatni troškovi za lov, uzgoj, preradu i stavljanje na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture od 1. siječnja 2014. Kompenzacijom nastalih dodatnih troškova pomaže se gospodarskim subjektima iz tih regija da i dalje budu gospodarski održivi.
(3)
Ti bi se dodatni troškovi trebali utvrditi planom kompenzacije iz članka 72. Uredbe (EU) br. 508/2014.
(4)
Kako bi se boljom usporedivosti regija i usporedivosti među godinama omogućilo usklađeno i jednako postupanje sa svim dotičnim regijama, a posebno kako bi se izbjegla prekomjerna kompenzacija dodatnih troškova, nužno je utvrditi kriterije za izračun dodatnih troškova nastalih zbog posebnih poteškoća najudaljenijih regija Unije. Zajedničkim kriterijima osigurat će se primjena homogene metode izračuna dodatnih troškova za sve dotične regije.
(5)
Kako bi se izbjegla prekomjerna kompenzacija, potrebno je posebno oprezno procijeniti referentne troškove koji se odnose na proizvode ili kategorije proizvoda koje snose gospodarski subjekti u kontinentalnom dijelu države članice ili državnom području Unije i na temelju kojih se određuju dodatni troškovi.
(6)
Za neke proizvode ili kategorije proizvoda nema kriterija za usporedbu ili mjernih jedinica u kontinentalnom dijelu dotičnog državnog područja države članice. U tim slučajevima referentna vrijednost za izračun dodatnih troškova utvrđuje se s obzirom na troškove jednakog proizvoda ili kategorija proizvoda koje snose gospodarski subjekti iz kontinentalnog dijela državnog područja Unije.
(7)
S obzirom na različite tržišne uvjete u najudaljenijim regijama, oscilacije u ulovu i stokovima te tržišnoj potražnji, dotične države članice same bi trebale utvrditi proizvode ili kategorije proizvoda ribarstva i akvakulture prihvatljive za kompenzaciju, njihove najviše količine i razine kompenzacijskih iznosa u okviru ukupnih dodijeljenih sredstava za svaku državu članicu.
(8)
Potrebno je da države članice utvrde razinu kompenzacijskih iznosa kojom se omogućava odgovarajuća kompenzacija dodatnih troškova nastalih zbog posebnih poteškoća najudaljenijih regija i kojom se izbjegava prekomjerna kompenzacija. U tu svrhu kompenzacijskim iznosom trebale bi se u obzir uzeti i druge vrste javne intervencije kojima se utječe na razinu dodatnih troškova, uključujući državne potpore prijavljene na temelju članka 108. stavka 3. Ugovora i članka 73. Uredbe (EU) br. 508/2014.
(9)
Kako bi se predvidjelo usklađeno prikazivanje dodatnih troškova, potrebno je dodatne troškove izraziti na temelju tona žive mase, kako je utvrđeno Uredbom Vijeća (EZ) br. 1224/2009 (3) i Uredbom Komisije (EZ) br. 409/2009 (4) kojom se utvrđuju pretvorbeni faktori Europske unije za svježe i svježe soljene proizvode te oznake za prezentiranje za prerađenu ribu kako bi se masa uskladištene ili prerađene ribe pretvorila u živu masu ribe u svrhu praćenja ulova.
(10)
Kako bi dokazale da nema prekomjerne kompenzacije, države članice trebale bi u godišnje izvješće o provedbi uključiti relevantne informacije o provedbi mehanizma kompenzacije, kako je utvrđeno u članku 114. stavku 2. Uredbe (EU) br. 508/2014.
(11)
Kako bi se omogućila brza primjena mjera predviđenih ovom Uredbom, s obzirom na to da su izdatci, u skladu s člankom 65. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (5), već od 1. siječnja 2014. prihvatljivi za Europski fond za pomorstvo i ribarstvo, ova Uredba trebala bi stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Ovom Uredbom utvrđuju se kriteriji za izračun dodatnih troškova gospodarskih subjekata pri lovu, uzgoju, preradi i stavljanju na tržište određenih proizvoda ribarstva i akvakulture iz najudaljenijih regija iz članka 349. Ugovora koji su nastali tijekom razdoblja prihvatljivosti utvrđenog u članku 65. stavku 2. Uredbe (EU) br. 1303/2013 zbog posebnih poteškoća prethodno spomenutih najudaljenijih regija.
Članak 2.
1. Dodatni troškovi iz članka 1. izračunavaju se odvojeno za svaku od sljedećih aktivnosti:
(a)
lov;
(b)
uzgoj;
(c)
prerada;
(d)
stavljanje na tržište.
2. U okviru svake aktivnosti iz stavka 1. dodatni troškovi izračunavaju se po stavkama izdataka, kako je navedeno u planovima kompenzacije iz članka 72. Uredbe (EU) br. 508/2014 za svaki proizvod ili kategoriju proizvoda za koje država članica utvrdi da su prihvatljivi za kompenzaciju.
3. Dodatni troškovi utvrđuju se za svaku stavku izdataka kao razlika između troškova gospodarskih subjekata u dotičnim najudaljenijim regijama, umanjenih za sve vrste javne intervencije koja utječe na razinu dodatnih troškova, i usporedivih troškova kontinentalnih gospodarskih subjekata dotičnih država članica.
4. Odstupanjem od stavka 3., za sve posebne stavke izdataka za proizvode ili kategorije proizvoda za koje ne postoje kriteriji za usporedbu ili mjerne jedinice u kontinentalnom dijelu državnog područja države članice dodatni troškovi utvrđuju se s obzirom na usporedive troškove gospodarskih subjekata iz kontinentalnog dijela državnog područja Unije za jednake proizvode ili kategorije proizvoda.
5. Pri izračunu dodatnih troškova u obzir se uzimaju sve javne intervencije, uključujući sve državne potpore prijavljene na temelju članka 108. stavka 3. Ugovora i članka 73. Uredbe (EU) br. 508/2014.
Članak 3.
1. Izračun dodatnih troškova temelji se samo na troškovima nastalima zbog posebnih poteškoća najudaljenijih regija.
2. Izračun dodatnih troškova temelji se na godišnjem prosjeku zabilježenih cijena.
3. Dodatni troškovi izraženi su u eurima po toni žive mase i, prema potrebi, sve se komponente troškova ukupnih dodatnih troškova preračunavaju u eure po toni žive mase.
Članak 4.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. srpnja 2014.