NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/479
ze dne 11. března 2015
o společných pravidlech vývozu
(kodifikované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1061/2009 (3) bylo podstatně změněno (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Společná obchodní politika by měla být založena na jednotných zásadách.
(3)
Měla by být stanovena společná pravidla pro vývoz z Unie.
(4)
Ve všech členských státech je vývoz téměř úplně liberalizován. Za těchto podmínek je tudíž možné přijmout za zásadu Unie, že vývoz do třetích zemí nepodléhá žádným množstevním omezením, s výhradou výjimek stanovených tímto nařízením a aniž jsou dotčena opatření, jež mohou členské státy přijmout v souladu se Smlouvou.
(5)
Pokud se členský stát v důsledku neobvyklého vývoje trhu domnívá, že by mohla být nezbytná ochranná opatření, by měla být informována Komise.
(6)
Je nezbytné, aby zkoumání vývozních podmínek, vývoje vývoznu, různých hledisek hospodářské a obchodní situace a nutnosti přijetí případných opatření, prováděné zejména na základě informací týkajících se možné potřeby ochranných opatření, probíhalo na úrovni Unie.
(7)
Z tohoto zkoumání může vyplynout, že by Unie měla uplatnit dohled nad určitým vývozem nebo zavést prozatímní ochranná opatření jako ochranu proti nepředvídaným praktikám.
(8)
Ochranná opatření vynucená zájmy Unie by měla být přijímána s náležitým ohledem na stávající mezinárodní závazky.
(9)
Je nezbytné umožnit členským státům, které jsou vázány mezinárodními závazky zavádějícími v případě skutečných nebo potenciálních obtíží s dodávkami systém alokace ropných produktů mezi smluvními stranami, aby plnily z toho plynoucí závazky vůči třetím zemím, aniž jsou dotčeny předpisy Unie přijaté za stejným účelem. Toto oprávnění by mělo platit do té doby, než Evropský parlament a Rada přijmou vhodná opatření v souladu se závazky přijatými Unií nebo všemi členskými státy.
(10)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na všechny průmyslové i zemědělské produkty. Jeho používání by se mělo doplňovat s používáním právních předpisů o společné organizaci zemědělských trhů a zvláštních předpisů vydaných na základě článku 352 Smlouvy vztahujících se na na zboží vyrobené ze zemědělských produktů. Je však třeba zabránit tomu, aby se ustanovení tohoto nařízení a ustanovení uvedených právních předpisů, zejména jejich ochranné doložky, překrývala.
(11)
Uplatňování tohoto nařízení vyžaduje jednotné podmínky pro přijímání ochranných opatření. Tato opatření by měla přijímat Komise v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZÁKLADNÍ ZÁSADA
Článek 1
Vývoz produktů z Unie do třetích zemí je volný, to znamená, že nepodléhá žádným množstevním omezením s výjimkou omezení uplatňovaných v souladu s tímto nařízením.
KAPITOLA II
POSTUP PRO KONZULTACE A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ V UNII
Článek 2
Pokud se členský stát v důsledku neobvyklého vývoje trhu domnívá, že by mohla být nezbytná ochranná opatření ve smyslu kapitoly III, oznámí to Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro ochranná opatření, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/478 (6). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 4
Za účelem posouzení hospodářské a obchodní situace ve vztahu k určitému produktu může Komise požadovat po členských státech, aby jí poskytly statistické údaje o vývoji trhu s tímto produktem a za tím účelem vykonávaly v souladu se svými právními předpisy a s postupem, jejž Komise určí, dohled nad jeho vývozem. Členské státy přijmou veškerá opatření, jež jsou nezbytná pro uskutečnění požadavků Komise, a předávají Komisi požadované údaje. Komise uvědomí ostatní členské státy.
KAPITOLA III
OCHRANNÁ OPATŘENÍ
Článek 5
1. Za účelem zabránění kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, nebo za účelem nápravy takové situace, a pokud zájmy Unie vyžadují okamžitý zásah, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu a s přihlédnutím k povaze produktů a dalším zvláštnostem dotyčných transakcí podmínit vývoz produktu předložením vývozního povolení, které se uděluje podle pravidel a v mezích, které stanoví Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2 nebo, v naléhavých případech, podle čl. 3 odst. 3.
2. Přijatá opatření se oznamují Evropskému parlamentu, Radě a členským státům. Tato opatření jsou okamžitě použitelná.
3. Opatření mohou být omezena na vývoz do určitých zemí nebo na vývoz z určitých oblastí Unie. Nedotýkají se produktů, které jsou již na cestě k hranici Unie.
4. Je-li Komise požádána členským státem o zásah, rozhodne o této žádosti v souladu s odstavcem 1 do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
5. Pokud Komise uplatní odstavec 1 tohoto článku, rozhodne o přijetí vhodných opatření uvedených v článku 6 ve lhůtě dvanácti pracovních dnů ode dne vstupu opatření, které přijala, v platnost. Pokud do šesti týdnů ode dne vstupu opatření v platnost nejsou žádná opatření přijata, považuje se takové opatření za zrušené.
Článek 6
1. Pokud to vyžadují zájmy Unie, může Komise přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2 přijmout vhodná opatření,
a)
aby zabránila kritické situaci, jež by nastala v důsledku nedostatku základních produktů, nebo k nápravě takové situace;
b)
aby umožnila plnění mezinárodních závazků přijatých Unií nebo všemi jeho členskými státy, zejména v oblasti obchodu se základními produkty.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 mohou být omezena na vývoz do určitých zemí nebo na vývoz z určitých oblastí Unie. Nedotýkají se produktů, které jsou již na cestě k hranici Unie.
3. Při zavádění množstevních omezení vývozu se přihlíží zejména:
a)
k objemu zboží vyváženého na základě smluv uzavřených za běžných podmínek před vstupem ochranného opatření ve smyslu této kapitoly v platnost a oznámených Komisi dotyčným členským státem podle jeho vnitrostátních předpisů a
b)
k tomu, aby nebylo ohroženo dosažení cíle sledovaného zavedením množstevních omezení.
Článek 7
1. V průběhu uplatňování opatření uvedených v článcích 5 a 6 může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu:
a)
posoudit účinky opatření;
b)
ověřit, zda je uplatňování opatření stále nutné.
Pokud se Komise domnívá, že zachování opatření je nutné, uvědomí v tomto smyslu členské státy.
2. Pokud se Komise domnívá, že je nutné některé opatření uvedené v článcích 5 a 6 zrušit nebo změnit, učiní tak přezkumným postupem podle čl. 3 odst. 2.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
U produktů uvedených v příloze I jsou členské státy do doby, než Evropský parlament a Rada přijmou vhodná opatření v souladu s mezinárodními závazky přijatými Unií nebo všemi členskými státy, oprávněny, aniž jsou dotčena pravidla přijatá Unií v této oblasti, vytvořit mechanismy pro případ krize zavedením alokační povinnosti vůči třetím zemím podle mezinárodních závazků přijatých před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních, která hodlají přijmout. Komise sdělí přijatá opatření Radě a ostatním členským státům.
Článek 9
Komise zahrne informace o uplatňování tohoto nařízení do své výroční zprávy o uplatňování a provádění opatření na ochranu obchodu, kterou má předkládat Evropskému parlamentu a Radě podle článku 22a nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (7).
Článek 10
Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Unie, nevylučuje toto nařízení přijetí nebo uplatňování množstevních omezení vývozu členským státem z důvodu veřejné mravnosti, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví a života lidí, zvířat a rostlin, národního kulturního pokladu, jenž má uměleckou, historickou nebo archeologickou hodnotu, nebo průmyslového a obchodního vlastnictví.
Článek 11
Tímto nařízením není dotčeno používání právních předpisů o společné organizaci zemědělských trhů ani zvláštních předpisů přijatých podle článku 352 Smlouvy vztahujících se na zboží vyrobené ze zemědělských produktu. Použije se k těmto předpisům doplňkově.
Článek 5 tohoto nařízení se však nepoužije na ty produkty upravené zmíněnými předpisy, pro které pravidla Unie o obchodu se třetími zeměmi stanoví možnost uplatnění množstevních omezení vývozu. Článek 4 se nepoužije na ty produkty upravené zmíněnými předpisy, u kterých pravidla Unie o obchodu se třetími zeměmi vyžadují vystavení licence nebo jiného vývozního dokladu.
Článek 12
Nařízení (ES) č. 1061/2009 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2015.
UREDBA (EU) 2015/479 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2015.
o zajedničkim pravilima za izvoz
(kodificirani tekst)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 1061/2009 (3) značajno je izmijenjena (4). Radi jasnoće i racionalnosti tu bi Uredbu trebalo kodificirati.
(2)
Zajednička trgovinska politika trebala bi se temeljiti na ujednačenim načelima.
(3)
Trebalo bi utvrditi zajednička pravila za izvoz iz Unije.
(4)
Izvoz je gotovo u potpunosti liberaliziran u svim državama članicama. Moguće je stoga kao načelo Unije prihvatiti da izvoz u treće zemlje ne podliježe nikakvim količinskim ograničenjima, podložno izuzecima predviđenima ovom Uredbom i ne dovodeći u pitanje mjere koje države članice mogu donijeti u skladu s Ugovorom.
(5)
Komisiju bi trebalo obavijestiti ako država članica smatra da bi zaštitne mjere mogle biti potrebne zbog neuobičajenih događanja na tržištu.
(6)
Bitno je da se ispitivanje provede na razini Unije, posebno na temelju takvih informacija, o odredbama i uvjetima izvoza, o izvoznim trendovima, različitim aspektima stanja u gospodarstvu i trgovini i, ako postoje, o mjerama koje treba poduzeti.
(7)
Na temelju tog ispitivanja može postati očigledno da bi Unija trebala provesti nadzor nad određenim izvozom ili da bi trebalo uvesti prijelazne zaštitne mjere kao zaštitu od nepredviđene prakse.
(8)
Zaštitne mjere, potrebne zbog interesa Unije, trebalo bi donositi vodeći računa o postojećim međunarodnim obvezama.
(9)
Potrebno je ovlastiti države članice koje su vezane međunarodnim obvezama kojima se, u slučajevima stvarnih ili mogućih poteškoća u opskrbi, uspostavlja sustav raspodjele naftnih proizvoda između ugovornih stranaka da ispune nastale obveze prema trećim zemljama, ne dovodeći u pitanje odredbe Unije donesene s istim ciljem. To ovlaštenje trebalo bi se primjenjivati sve dok Europski parlament i Vijeće ne donesu odgovarajuće mjere u skladu s obvezama Unije ili svih država članica.
(10)
Ova bi se Uredba trebala primjenjivati na sve proizvode, kako industrijske tako i poljoprivredne. Njezino bi funkcioniranje trebalo biti komplementarno funkcioniranju instrumenata o uspostavljanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta, kao i funkcioniranju posebnih instrumenata usvojenih prema članku 352. Ugovora za prerađene poljoprivredne proizvode. Međutim, moraju se izbjegavati sva preklapanja između odredaba ove Uredbe i odredaba tih instrumenata, posebno njihovih zaštitnih klauzula.
(11)
Za provedbu ove Uredbe potrebni su jedinstveni uvjeti za donošenje zaštitnih mjera. Te bi mjere trebala donijeti Komisija u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (5),
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
TEMELJNO NAČELO
Članak 1.
Izvoz proizvoda iz Unije u treće zemlje slobodan je, to jest, ne podliježe nikakvom količinskom ograničenju, osim ograničenjima koja se primjenjuju u skladu s ovom Uredbom.
POGLAVLJE II.
POSTUPAK OBAVJEŠĆIVANJA I SAVJETOVANJA UNIJE
Članak 2.
Ako, na temelju neuobičajenih događanja na tržištu, država članica smatra da bi mogle biti potrebne zaštitne mjere u smislu poglavlja III., o tome obavješćuje Komisiju, koja o tome obavješćuje druge države članice.
Članak 3.
1. Komisiji pomaže Odbor za zaštitne mjere koji je osnovan Uredbom (EU) 2015/478 Europskog parlamenta i Vijeća (6). Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 u vezi s njezinim člankom 5.
Članak 4.
Za potrebe ocjene stanja u gospodarstvu i trgovini u vezi s određenim proizvodom, Komisija može od država članica zatražiti da joj dostave statističke podatke o kretanjima na tržištu za taj proizvod te da s tim ciljem, djelujući u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i postupkom koji određuje Komisija, provode nadzor nad izvozom tog proizvoda. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi ispunile zahtjeve Komisije te dostavljaju Komisiji zatražene podatke. Komisija obavješćuje ostale države članice.
POGLAVLJE III.
ZAŠTITNE MJERE
Članak 5.
1. Kako bi spriječila nastanak kritičnog stanja zbog nedostatka osnovnih proizvoda ili kako bi popravila takvo stanje te ako je, radi zaštite interesa Unije, potrebno odmah intervenirati, Komisija, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu te vodeći računa o prirodi proizvoda i ostalim posebnim svojstvima predmetnih transakcija, može izvoz proizvoda uvjetovati predočenjem odobrenja za izvoz, čije je izdavanje regulirano odredbama te podliježe ograničenjima koje utvrđuje Komisija u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 2. ili, u hitnim slučajevima, u skladu s člankom 3. stavkom 3.
2. Europski parlament, Vijeće i države članice obavješćuju se o poduzetim mjerama. Te mjere odmah proizvode učinke.
3. Mjere mogu biti ograničene na izvoz u određene zemlje ili na izvoz iz određenih regija Unije. Mjere ne utječu na proizvode koji su na putu prema granici Unije.
4. Ako je država članica već zatražila intervenciju Komisije, Komisija donosi odluku u skladu sa stavkom 1. u roku od najviše pet radnih dana od dana primitka tog zahtjeva.
5. Ako postupa prema stavku 1. ovog članka, Komisija u roku od najviše 12 radnih dana od dana stupanja na snagu mjere koju je donijela odlučuje hoće li donijeti odgovarajuće mjere kako je predviđeno člankom 6. Ako po isteku šest tjedana od stupanja na snagu mjere niti jedna mjera nije donesena, smatra se da je dotična mjera opozvana.
Članak 6.
1. Ako to zahtijevaju interesi Unije, Komisija može djelujući u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 2. donijeti odgovarajuće mjere:
(a)
s ciljem sprečavanja nastanka kritičnog stanja na tržištu zbog nedostatka osnovnih proizvoda, ili popravljanja tog stanja;
(b)
s ciljem omogućavanja izvršenja međunarodnih obveza preuzetih od strane Unije ili svih država članica, posebno onih koje se odnose na trgovinu primarnih proizvoda.
2. Mjere iz stavka 1. mogu se ograničiti na izvoz u pojedine zemlje ili na izvoz iz određenih regija Unije. Mjere nemaju utjecaja na proizvode koji su na putu prema granici Unije.
3. Ako se uvode količinska ograničenja izvoza, posebno se vodi računa o:
(a)
obujmu robe koja se izvozi sukladno ugovorima sklopljenim prema uobičajenim odredbama i uvjetima prije stupanja na snagu zaštitne mjere u smislu ovog poglavlja i o kojima je dotična država članica obavijestila Komisiju u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom; i
(b)
potrebi da se izbjegne ugrožavanje postizanja cilja zbog kojeg su količinska ograničenja uvedena.
Članak 7.
1. Dok je na snazi neka mjera iz članaka 5. i 6., Komisija može, na zahtjev države članice ili na vlastitu inicijativu:
(a)
ispitati učinke mjere;
(b)
utvrditi je li primjena mjere još uvijek potrebna.
Ako Komisija smatra da je primjena mjere još uvijek potrebna, o tome obavješćuje države članice.
2. Ako smatra da bi neku mjeru iz članka 5. ili 6. trebalo opozvati ili izmijeniti, Komisija djeluje u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 3. stavka 2.
POGLAVLJE IV.
PRIJELAZNE I ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 8.
U pogledu proizvoda iz Priloga I., dok Europski parlament i Vijeće ne donesu odgovarajuće mjere u skladu s međunarodnim obvezama Unije ili svih država članica, državama članicama dopušteno je provoditi, ne dovodeći u pitanje pravila koja je Unija donijela u tom području, sustave dijeljenja u izvanrednim okolnostima koji uvode obvezu dijeljenja prema trećim zemljama, a koji su predviđeni međunarodnim obvezama preuzetim prije stupanja na snagu ove Uredbe.
Države članice obavješćuju Komisiju o mjerama koje namjeravaju usvojiti. Komisija priopćuje usvojene mjere Vijeću i drugim državama članicama.
Članak 9.
Komisija uključuje podatke o provedbi ove Uredbe u svoje godišnje izvješće o primjeni i provedbi mjera trgovinske zaštite koje podnosi Europskom parlamentu i Vijeću u skladu s člankom 22.a Uredbe Vijeća (EZ) br. 1225/2009 (7).
Članak 10.
Ne dovodeći u pitanje druge odredbe Unije, ova Uredba ne sprečava donošenje ili primjenu, od strane države članice, količinskih ograničenja izvoza zbog razloga javnog morala, javnog poretka ili javne sigurnosti, ili zaštite zdravlja i života ljudi, životinja i biljaka, nacionalnog blaga koje ima umjetničke, povijesne ili arheološke vrijednosti ili industrijskog i trgovačkog vlasništva.
Članak 11.
Ova Uredba ne dovodi u pitanje funkcioniranje instrumenata o osnivanju zajedničke organizacije poljoprivrednih tržišta, ili posebnih instrumenata usvojenih prema članku 352. Ugovora za prerađene poljoprivredne proizvode. Ona funkcionira tako da nadopunjuje te instrumente.
Međutim, u slučaju proizvoda obuhvaćenih tim instrumentima, članak 5. ove Uredbe ne primjenjuje se na one proizvode u pogledu kojih pravila Unije o trgovini s trećim zemljama predviđaju primjenu izvoznih količinskih ograničenja. Članak 4. ne primjenjuje se na one proizvode u pogledu kojih ta pravila zahtijevaju predočenje dozvole ili neke druge isprave o izvozu.
Članak 12.
Uredba (EZ) br. 1061/2009 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom iz Priloga III.
Članak 13.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2015.