NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1360/2013
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 (1), a zejména podle čl. 15 odst. 8 první odrážky, čl. 16 odst. 5 a čl. 18 odst. 5 uvedeného nařízení, má Komise pravomoc přijmout prováděcí pravidla týkající se základní výrobní dávky, která má být vybírána od držitelů kvóty působících v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru, koeficientu pro výpočet doplňkové dávky a úhrady nebo částečného proplacení dávky prodejcům cukrové řepy.
(2)
Komise stanovila dávky z výroby pro hospodářské roky 2001/02 (2), 2002/03 (3), 2003/04 (4), 2004/05 (5) a 2005/06 (6).
(3)
Článek 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud je dávka ze základní výroby nižší než maximální částka podle čl. 15 odst. 3, nebo pokud je dávka B uvedená v tomto článku nižší než maximální částka podle čl. 15 odst. 4 uvedeného nařízení, v případě potřeby upravená podle čl. 15 odst. 5, mají výrobci cukru uhradit prodejcům cukrové řepy 60 % rozdílu mezi maximální částkou příslušné dávky a dávkou, jež má být účtována.
(4)
Podle čl. 9 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 (7), byla stanovena pro hospodářské roky 2002/03 (8), 2003/04 (9) a 2005/06 (10) částka, kterou byli výrobci cukru povinni platit prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální základní dávkou z výroby a dávkou B a dávkou, jež má být účtována.
(5)
V rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru bylo nařízením Rady (ES) č. 318/2006 (11) nařízení (ES) č. 1260/2001 zrušeno a nahrazeno s účinností od hospodářského roku 2006/07. Nařízení (ES) č. 318/2006, jež bylo následně zrušeno a začleněno do nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (12), nahradilo variabilní mechanismus dávek z výroby cukru, jenž spočíval v samofinancovaném režimu produkčních kvót, novou výrobní dávkou, jež přispívala k financování výdajů v odvětví cukru v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru.
(6)
Dne 8. května 2008 Soudní dvůr ve spojených věcech C-5/06 a C-23/06 až C-36/06 prohlásil za neplatná nařízení Komise (ES) č. 1762/2003 (13) a (ES) č. 1775/2004 (14). Soudní dvůr ve svém rozsudku uvedl, že pro účely výpočtu odhadované průměrné ztráty na tunu výrobku se musí zohlednit veškerá množství cukru ve vyvážených výrobcích, ať již za ně byla vyplacena vývozní náhrada či nikoli.
(7)
Soudní dvůr rovněž ve spojených věcech C-175/05 až C-184/07 a ve věcech C-466/06 a C-200/06 prohlásil za neplatné nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 (15).
(8)
Aby vyhověla rozhodnutí Soudního dvora, přijala Komise nařízení (ES) č. 1193/2009 (16).
(9)
Tribunál vydal dne 29. září 2011 rozsudek ve věci T-4/06, v němž uvedl, že pro odstupňovaný koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru nebyl nalezen vhodný právní základ, a zrušil článek 2 nařízení (ES) č. 1686/2005 ve znění článku 3 nařízení (ES) č. 1193/2009.
(10)
Soudní dvůr dne 27. září 2012 ve spojených věcech C-113/10, C-147/10 a C-234/10 prohlásil nařízení (ES) č. 1193/2009 za neplatné, přičemž uvedl, že pro účely výpočtu odhadované průměrné ztráty na tunu výrobku je třeba čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 vykládat v tom smyslu, že celková částka náhrad zahrnuje veškeré částky skutečně vplacených vývozních náhrad.
(11)
Proto by měly být stanoveny dávky v odvětví cukru ve vhodné výši. Pro vývozy vymezené v souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 by „průměrná ztráta“ ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 měla být vypočtena vydělením skutečně vyplacených náhrad vyvezeným množstvím, ať již byla náhrada vyplacena, či nikoli. „Exportovatelný přebytek“ ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1260/2001 by rovněž měl být vypočten při zahrnutí všech vývozů, ať již za ně byly vyplaceny náhrady, či nikoli.
(12)
Vzhledem k tomu, že k výpočtu dávek pro hospodářský rok 2001/02 byla použita stejná metoda jako ta, o jejíž neplatnosti rozhodl Soudní dvůr, měly by být výrobní dávky a koeficient doplňkové dávky pro hospodářský rok 2001/02 rovněž příslušně opraveny.
(13)
Z rozsudku Soudního dvora vyplývá, že opravené dávky by se měly použít od stejných dat jako dávky, jež byly prohlášeny za neplatné.
(14)
V návaznosti na stanovení dávek z cukru podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění by měly být rovněž nově a se zpětnou působností stanoveny částky, jež jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06.
(15)
V případě hospodářského roku 2001/02 dosahuje nepokrytá celková ztráta, jež byla vypočítána podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění, částky 14 123 937 EUR. Pro uvedený hospodářský rok je tedy třeba odpovídajícím způsobem stanovit a se zpětnou působností používat koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(16)
V případě hospodářského roku 2002/03 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 2 % a dávka B ve výši 16,371 %, jež by se měly použít pro uvedený hospodářský rok se zpětnou působností. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky a z dávky B. Vzhledem k tomu není pro uvedený hospodářský rok nutné stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(17)
V případě hospodářského roku 2002/03 byla nařízením Komise (ES) č. 1440/2002 (17), stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Dávka B použitelná pro uvedený hospodářský rok však byla opravena podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění na 16,371 % intervenční ceny bílého cukru. Vzhledem k tomuto rozdílu má být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(18)
V případě hospodářského roku 2003/04 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 2 % a dávka B ve výši 17,259 %. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky a z dávky B. Vzhledem k tomu není pro tento hospodářský rok nutné stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(19)
V případě hospodářského roku 2003/04 byla nařízením (ES) č. 1440/2002 stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Dávka B použitelná pro uvedený hospodářský rok, jež byla opravena podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění, činí 17,259 % intervenční ceny bílého cukru. Vzhledem k tomuto rozdílu má být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(20)
V případě hospodářského roku 2004/05 nedochází při použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění ke změně základní výrobní dávky ani dávky B. Pro uvedený hospodářský rok dosahuje nepokrytá celková ztráta vypočítaná podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění výše 57 648 788 EUR. Je tedy třeba stanovit koeficient podle čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001. Z rozsudku Soudního dvora, na který je odkazováno v 9. bodě odůvodnění, vyplývá, že by měl být stanoven jednotný koeficient pro členské státy Unie ve složení ke dni 30. dubna 2004 a pro členské státy Unie ve složení ke dni 1. května 2004.
(21)
V případě hospodářského roku 2005/06 je výsledkem použití metody uvedené v 11. bodě odůvodnění základní výrobní dávka ve výši 1,2335 %, přičemž dávky B není zapotřebí. Nově vypočítaná celková ztráta je zcela pokryta příjmy ze základní výrobní dávky, a tudíž není pro tento hospodářský rok zapotřebí stanovit doplňkový koeficient uvedený v čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(22)
V případě hospodářského roku 2005/06 byla nařízením Komise (ES) č. 1296/2005 (18), stanovena maximální výše dávky B na 37,5 % intervenční ceny bílého cukru. Zatímco základní výrobní dávka použitelná pro uvedený hospodářský rok opravená podle metody uvedené v 11. bodě odůvodnění činí 1,2335 % intervenční ceny pro bílý cukr, dávku B není nutné stanovit. Vzhledem k těmto rozdílům by měla být pro tento hospodářský rok stanovena podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 částka, kterou jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy za tunu cukrové řepy standardní jakosti.
(23)
V zájmu právní jistoty a zajištění rovného zacházení s dotčenými provozovateli v jednotlivých členských státech je třeba stanovit společné datum, od něhož by se dávky určené tímto nařízením měly stanovit ve smyslu čl. 2 odst. 2 druhého pododstavce nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (19). Lhůta vymezená tímto datem by se nicméně neměla použít v případech, kdy jsou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů povinny dotčeným provozovatelům částku uhradit po uvedeném dni,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Výrobní dávky v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 se stanovují podle bodu 1 přílohy.
2. Koeficienty nezbytné pro výpočet doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 se stanovují podle bodu 2 přílohy.
3. Částky, které jsou povinni zaplatit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu dávek A či B pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06, se stanovují podle bodu 3 přílohy.
Článek 2
Dnem stanovení dávek podle tohoto nařízení uvedené v čl. 2 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 je nejpozději 30. září 2014 s výjimkou případů, kdy členské státy tuto lhůtu nemohou dodržet vzhledem k použití vnitrostátních právních předpisů upravujících vracení částek nepatřičně uhrazených hospodářskými subjekty.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 se použije ode dne:
-
16. října 2002 pro hospodářský rok 2001/02,
-
8. října 2003 pro hospodářský rok 2002/03,
-
15. října 2004 pro hospodářský rok 2003/04,
-
18. října 2005 pro hospodářský rok 2004/05 a
-
23. února 2007 pro hospodářský rok 2005/06.
Ustanovení čl. 1 odst. 2 se použije ode dne:
-
16. října 2002 pro hospodářský rok 2001/02 a
-
18. října 2005 pro hospodářský rok 2004/05.
Ustanovení čl. 1 odst. 3 se použije ode dne:
-
8. října 2003 pro hospodářský rok 2002/03,
-
15. října 2004 pro hospodářský rok 2003/04 a
-
23. února 2007 pro hospodářský rok 2005/06.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
UREDBA VIJEĆA (EU) br. 1360/2013
od 2. prosinca 2013.
o utvrđivanju pristojbi na proizvodnju u sektoru šećera za tržišne godine 2001./2002., 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005. i 2005./2006., koeficijenta potrebnog za izračun dodatnih pristojbi za tržišne godine 2001./2002. i 2004./2005. i iznosa koji proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe u pogledu razlike između maksimalne pristojbe i pristojbe koju treba naplatiti za tržišne godine 2002./2003., 2003./2004. i 2005./2006.
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 43. stavak 3.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
budući da:
(1)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 1260/2001 (1), a posebno člankom 15. stavkom 8. prvom alinejom, člankom 16. stavkom 5. i člankom 18. stavkom 5., Komisija je ovlaštena za donošenje detaljnih pravila o osnovnoj pristojbi na proizvodnju i pristojbi B koje se ubiru od držatelja kvota koji djeluju u okviru zajedničke organizacije tržišta u sektoru šećera, koeficijentu za izračun dodatne pristojbe i ponovnom plaćanju ili povratu dijela pristojbi prodavateljima šećerne repe.
(2)
Komisija je utvrdila pristojbe na proizvodnju za tržišne godine 2001./2002. (2), 2002./2003. (3), 2003./2004. (4), 2004./2005. (5) i 2005./2006. (6)
(3)
Člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001 utvrđeno je da, ako je osnovna pristojba na proizvodnju bila niža od maksimalnog iznosa iz članka 15. stavka 3. odnosno ako je pristojba B iz tog članka bila niža od maksimalnog iznosa iz članka 15. stavka 4. Uredbe, po potrebi prilagođenog u skladu s člankom 15. stavkom 5., proizvođači šećera trebali su prodavateljima šećerne repe vratiti 60 % razlike između maksimalnog iznosa dotične pristojbe i pristojbe koju treba naplatiti.
(4)
U skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 314/2002 (7) utvrđen je iznos koji proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe na temelju razlike između maksimalne pristojbe na proizvodnju i pristojbe B i pristojbe koja se može naplatiti za tržišne godine 2002./2003. (8), 2003./2004. (9) i 2005./2006. (10).
(5)
U okviru reforme organizacije zajedničkog tržišta za sektor šećera, Uredbom Vijeća (EZ) br. 318/2006 (11), počevši od tržišne godine 2006./2007., stavljena je izvan snage i zamijenjena Uredba (EZ) br. 1260/2001. Uredbom (EZ) br. 318/2006, koja je naknadno stavljena izvan snage i ugrađena u Uredbu Vijeća (EZ) br. 1234/2007 (12), sustav promjenjivih pristojbi na proizvodnju šećera uz samofinanciranje režima proizvodnih kvota zamijenjen je novom pristojbom na proizvodnju usmjerenom na pridonošenje financiranju izdataka nastalih u sektoru šećera u okviru organizacije zajedničkog tržišta šećera.
(6)
Sud je 8. svibnja 2008. u spojenim predmetima C-5/06 i C-23/06 do C-36/06 proglasio uredbe Komisije (EZ) br. 1762/2003 (13) i (EZ) br. 1775/2004. (14) nevažećima. U svojoj je presudi Sud utvrdio da se za potrebe izračuna procijenjenog prosječnog gubitka po toni proizvoda uzimaju u obzir svi iznosi šećera u izvezenim proizvodima, bez obzira na to jesu li izvozne subvencije stvarno isplaćene ili nisu.
(7)
Sud je u spojenim predmetima od C-175/07 do C-184/07 te u predmetima C-466/06 i C-200/06 proglasio nevažećom i Uredbu Komisije (EZ) br. 1686/2005 (15).
(8)
Radi poštovanja presuda Suda, Komisija je donijela Uredbu (EZ) br. 1193/2009 (16).
(9)
Opći sud je 29. rujna 2011. donio presudu u predmetu T-4/06 u kojoj je naveo da nije postojala primjerena pravna osnova za diferencirani koeficijent za dodatnu pristojbu u sektoru šećera i poništio je članak 2. Uredbe (EZ) br. 1686/2005. kako je zamijenjen člankom 3. Uredbe (EZ) br. 1193/2009.
(10)
Sud je 27. rujna 2012. u spojenim predmetima C-113/10, C-147/10 i C-234/10 proglasio nevažećom Uredbu (EZ) br. 1193/2009., navodeći da se za potrebe izračuna procijenjenog prosječnog gubitka po toni proizvoda članak 15. stavak 1. točka (d) Uredbe (EZ) br. 1260/2001 trebao tumačiti tako da je ukupni iznos subvencija uključuje stvarno isplaćene ukupne iznose izvozne subvencije.
(11)
Pristojbe u sektoru šećera trebaju se dakle utvrditi na odgovarajućoj razini. Za izvoze utvrđene u skladu s člankom 6. stavkom 5. Uredbe Komisije (EZ) br. 314/2002, „prosječni gubitak” u smislu članka 15. stavka 1. točke (d) Uredbe (EZ) br. 1260/2001 trebao bi se izračunavati tako da se stvarno plaćene subvencije podijele s izvezenim količinama, bez obzira na to je li subvencija isplaćena ili nije. „Višak podložan izvozu” u smislu članka 15. stavka 1. točke (c) Uredbe (EZ) br. 1260/2001 također bi se trebao izračunavati primjenom svih izvoza, bez obzira na to je li subvencija isplaćena ili nije.
(12)
Uzimajući u obzir da je metoda primijenjena za izračun pristojbi za tržišnu godinu 2001./2002. bila ista kao ona proglašena nevažećom od strane Suda, u skladu s tim trebalo bi ispraviti i pristojbe na proizvodnju i koeficijent za dodatnu pristojbu za tržišnu godinu 2001./2002.
(13)
Iz presude Suda proizlazi da bi se ispravljene pristojbe trebale primjenjivati od istih datuma kao i pristojbe koje su proglašene nevaljanima.
(14)
Zbog utvrđivanja pristojbi za šećer u skladu s metodom iz uvodne izjave (11) trebalo bi nanovo utvrditi i iznos koje proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe na temelju razlike između maksimalne pristojbe i pristojbe koja se mogla naplatiti za tržišne godine 2002./2003., 2003./2004. i 2005./2006., te bi ona trebala imati retroaktivan učinak.
(15)
Za tržišnu godinu 2001./2002. nepokriveni ukupni gubitak izračunan primjenom metode iz uvodne izjave (11) iznosi 14 123 937 EUR. Koeficijent iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001 trebao bi se utvrditi u skladu s tim i trebao bi se primjenjivati retroaktivno za tu tržišnu godinu.
(16)
Za tržišnu godinu 2002./2003. primjenom metode iz uvodne izjave (11) koeficijent iznosi 2 % za osnovnu pristojbu i 16,371 % za pristojbu B, što bi trebalo primijeniti s retroaktivnim učinkom za tu tržišnu godinu. Ponovno izračunani ukupni gubitak u cijelosti se pokriva primicima iz osnovne pristojbe na proizvodnju i pristojbe B. Stoga nema potrebe za utvrđivanjem dodatnog koeficijenta iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001 za tu tržišnu godinu.
(17)
Za tržišnu godinu 2002./2003. Uredbom Komisije (EZ) br. 1440/2002. (17) utvrđen je maksimalni iznos pristojbe B koji odgovara 37,5 % interventne cijene za bijeli šećer. Međutim pristojba B koja se primjenjuje za tu godinu, revidirana u skladu s metodom iz uvodne izjave (11), odgovara 16,371 % interventne cijene za bijeli šećer. Radi te razlike iznos koji proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe za tu tržišnu godinu treba utvrditi po toni šećerne repe standardne kvalitete u skladu s člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001.
(18)
Za tržišnu godinu 2003./2004. primjenom metode iz uvodne izjave (11) koeficijent iznosi 2 % za osnovnu pristojbu na proizvodnju i 17,259 % za pristojbu B. Ponovno izračunani ukupni gubitak u cijelosti se pokriva primicima iz osnovne pristojbe na proizvodnju i pristojbe B. Stoga nema potrebe za utvrđivanjem dodatnog koeficijenta iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001 za tu tržišnu godinu.
(19)
Za tržišnu godinu 2003./2004. Uredbom (EZ) br. 1440/2002. utvrđen je maksimalni iznos pristojbe B koji odgovara 37,5 % interventne cijene za bijeli šećer. Međutim, pristojba B primjenjiva na tu tržišnu godinu, revidirana u skladu s metodom iz uvodne izjave (11), odgovara 17,259 % interventne cijene za bijeli šećer. Zbog te razlike iznos koji proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe za tu tržišnu godinu treba utvrditi po toni šećerne repe standardne kvalitete u skladu s člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001.
(20)
Za tržišnu godinu 2004./2005. primjenom metode iz uvodne izjave (11) osnovna pristojba na proizvodnju i pristojba B ne mijenjaju se. Za tu tržišnu godinu nepokriveni ukupni gubitak izračunan primjenom metode iz uvodne izjave (11) iznosi 57 648 788 EUR. Stoga bi se trebao utvrditi koeficijent iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001. Iz presude Suda iz uvodne izjave (9) proizlazi da bi koeficijent trebao biti jedinstven za države članice Unije u sastavu na dan 30. travnja 2004. i za države članice Unije u sastavu na dan 1. svibnja 2004.
(21)
Za tržišnu godinu 2005./2006. primjenom metode iz uvodne izjave (11) koeficijent iznosi 1,2335 % za osnovnu pristojbu na proizvodnju, dok za pristojbu B nema potrebe. Ponovno izračunani ukupni gubitak u cijelosti se pokriva primicima iz osnovne pristojbe na proizvodnju i nema potrebe za utvrđivanjem dodatnog koeficijenta iz članka 16. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001 za tu tržišnu godinu.
(22)
Za tržišnu godinu 2005./2006. Uredbom Komisije (EZ) br. 1296/2005 (18) utvrđen je maksimalni iznos pristojbe B koji odgovara 37,5 % interventne cijene za bijeli šećer. Osnovna pristojba na proizvodnju primjenjiva za tu tržišnu godinu revidirana u skladu s metodom iz uvodne izjave (11) odgovara 1,2335 % interventne cijene za bijeli šećer, no za utvrđivanjem pristojbe B nema potrebe. Zbog tih razlika potrebno je utvrditi iznose po toni šećerne repe standardne kvalitete koje proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe za tu tržišnu godinu u skladu s člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 1260/2001.
(23)
Za potrebe pravne sigurnosti i radi osiguravanja jednakog postupanja prema dotičnim gospodarskim subjektima u različitim državama članicama treba utvrditi zajednički datum na koji bi se pristojbe utvrđene ovom Uredbom trebale uspostaviti u smislu članka 2. stavka 2. drugog podstavka Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000. (19). Međutim, taj se rok ne bi trebao primjenjivati ako su države članice prema nacionalnom pravu obvezne isplatiti određeni iznos dotičnim gospodarskim subjektima nakon tog datuma,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Pristojbe na proizvodnju u sektoru šećera za tržišne godine 2001./2002., 2002./2003., 2003./2004., 2004./2005. i 2005./2006. jesu one utvrđene u točki 1. Priloga.
2. Koeficijenti potrebni za izračun dodatne pristojbe za tržišne godine 2001./2002. i 2004./2005. jesu one utvrđene u točki 2. Priloga.
3. Iznosi koje proizvođači šećera trebaju platiti prodavateljima šećerne repe na temelju pristojbe A odnosno pristojbe B za tržišne godine 2002./2003., 2003./2004. i 2005./2006. jesu one utvrđene u točki 3. Priloga.
Članak 2.
Datum utvrđivanja pristojbi, kako je utvrđen u članku 2. stavka 2. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000 jest najkasnije 30. rujna 2014., osim ako države članice u poštovanju roka spriječi primjena nacionalnog prava o povratu nepropisno isplaćenih iznosa od strane gospodarskih subjekata.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 1. stavak 1. primjenjuje se:
-
od 16. listopada 2002. za tržišnu godinu 2001./2002.,
-
od 8. listopada 2003. za tržišnu godinu 2002./2003.,
-
od 15. listopada 2004. za tržišnu godinu 2003./2004.,
-
od 18. listopada 2005. za tržišnu godinu 2004./2005., i
-
od 23. veljače 2007. za tržišnu godinu 2005./2006.
Članak 1. stavak 2. primjenjuje se:
-
od 16. listopada 2002. za tržišnu godinu 2001./2002., i
-
od 18. listopada 2005. za tržišnu godinu 2004./2005.
Članak 1. stavak 3. primjenjuje se:
-
od 8. listopada 2003. za tržišnu godinu 2002./2003.,
-
od 15. listopada 2004. za tržišnu godinu 2003./2004., i
-
od 23. veljače 2007. za tržišnu godinu 2005./2006.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 2. prosinca 2013.