PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE(EU) č. 427/2014
ze dne 25. dubna 2014,
kterým se stanoví postup schvalování a certifikace inovativních technologií ke snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Za účelem podpory vývoje a včasného prosazení nových a vyspělých technologií ke snižování emisí CO2 z vozidel poskytuje nařízení (EU) č. 510/2011 výrobcům a dodavatelům možnost požádat o schválení některých inovativních technologií přispívajících ke snižování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel. Proto je třeba vyjasnit kritéria pro určení technologií způsobilých ke schválení jako ekologické inovace podle uvedeného nařízení.
(2)
Je vhodné vzít v úvahu zkušenosti získané po zavedení systému pro inovativní technologie pro osobní automobily podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 725/2011 (2) a uplatnit stejná kritéria způsobilosti pro lehká užitková vozidla. V případě lehkých užitkových vozidel, která jsou vyráběna a schvalována jako typ ve více stupních, by se však mělo postupovat odlišně. Pro tato vozidla je vhodné omezit certifikaci snížení emisí CO2 na ekologické inovace instalované na základní vozidlo.
(3)
Podle čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011 technologie, které jsou součástí integrovaného přístupu Unie uvedeného ve dvou sděleních Komise ze dne 7. února 2007 (3) a které upravují právní předpisy Unie, nebo jiné technologie, jež jsou povinné podle právních předpisů Unie, nejsou způsobilé ke schválení jako ekologické inovace podle uvedeného nařízení. Tyto technologie zahrnují systémy monitorování tlaku v pneumatikách, valivý odpor pneumatik a ukazatele rychlostních stupňů spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 (4), a pokud jde o valivý odpor pneumatik, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1222/2009 (5).
(4)
Technologie, které jsou již po určitou dobu na trhu široce dostupné, nelze považovat za inovativní ve smyslu článku 12 nařízení (EU) č. 510/2011, a neměly by být tudíž způsobilé ke schválení jako ekologické inovace. S cílem zajistit úplný soulad s prováděcím nařízením (EU) č. 725/2011 je vhodné stanovit, že způsobilé ke schválení jako ekologické inovace by měly být pouze technologie, jimiž jsou vybavena maximálně 3 % všech lehkých užitkových vozidel zaregistrovaných v roce 2009. Tyto limity by měly být podrobeny přezkumu nejpozději v roce 2016.
(5)
Pro účely podpory technologií s nejvyšším potenciálem pro snižování emisí CO2 z lehkých užitkových vozidel, a zejména vývoje inovačních technik pohonu, by měly být způsobilé pouze takové technologie, které přímo souvisejí s přepravní funkcí vozidla a významně přispívají ke zlepšení celkové spotřeby energie vozidla. Technologie, které jsou z hlediska tohoto účelu přídatné nebo zaměřené na zvýšení pohodlí řidiče či spolucestujících, by způsobilé být neměly.
(6)
Podle nařízení (EU) č. 510/2011 mohou žádosti podávat výrobci i dodavatelé. Žádost by měla obsahovat potřebné důkazy o splnění kritérií způsobilosti v celém rozsahu, včetně metody měření snížení emisí CO2 dosaženého použitím dané inovativní technologie.
(7)
Mělo by být možné měřit snížení emisí CO2 dosažené použitím ekologické inovace na uspokojivé úrovni přesnosti. Této přesnosti lze dosáhnout pouze tehdy, sníží-li se emise o 1 g CO2/km či více.
(8)
Pokud snížení emisí CO2 pomocí určité technologie závisí na chování řidiče nebo na jiných faktorech, které jsou mimo kontrolu žadatele, neměla by tato technologie být v zásadě způsobilá ke schválení jako ekologická inovace, pokud nelze z pádných a nezávislých statistických důkazů vyvodit ověřitelné předpoklady ohledně průměrného chování řidičů.
(9)
Standardní zkušební cyklus používaný pro měření emisí CO2 z určitého vozidla v rámci schvalování typu neprokáže veškeré snížení emisí, které lze přičítat určitým technologiím. Pro vytvoření patřičných pobídek k inovacím by mělo být pro výpočet celkového snížení emisí CO2 bráno v úvahu pouze snížení, které nezachycuje standardní zkušební cyklus.
(10)
Při prokazování snížení emisí CO2 by mělo být provedeno srovnání stejných vozidel vybavených danou ekologickou inovací a bez této inovace. Zkušební metoda by měla zajistit ověřitelná, opakovatelná a srovnatelná měření. V zájmu zajištění rovných podmínek a při neexistenci dohodnutého a realističtějšího jízdního cyklu by měly být jako společný referenční základ používány jízdní režimy v novém evropském jízdním cyklu stanoveném v nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (6). Zkušební metoda by měla být založena na měřeních na vozidlovém dynamometru nebo s použitím modelace či simulace tam, kde by tyto metody poskytly lepší a přesnější výsledky.
(11)
Komise by měla stanovit pokyny k přípravě žádosti ke zkušebním metodám, které by měly být pravidelně aktualizovány, aby zohledňovaly zkušenosti získané při posuzování různých žádostí.
(12)
Podle nařízení (EU) č. 510/2011 musí být k žádosti přiložena zpráva o ověření provedeném nezávislým a autorizovaným subjektem. Tímto subjektem by měla být technická zkušebna kategorie A nebo B uvedená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (7). Avšak pro zajištění nezávislosti uvedeného subjektu by neměly být považovány za nezávislý a autorizovaný subjekt ve smyslu tohoto nařízení technické zkušebny určené v souladu s čl. 41 odst. 6 uvedené směrnice. Uvedený subjekt by měl spolu se zprávou o ověření poskytnout příslušné důkazy o své nezávislosti na žadateli.
(13)
Pro zajištění efektivní registrace a monitorování konkrétního snížení emisí z jednotlivých vozidel by měla být snížení emisí certifikována v rámci schvalování typu vozidla a celkové snížení emisí by mělo být uvedeno v prohlášení o shodě v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES.
(14)
Komise by měla mít možnost provádět ad hoc ověření certifikovaných celkových snížení emisí u jednotlivých vozidel. V případě, kdy je zřejmé, že certifikovaná snížení emisí neodpovídají úrovni snížení emisí vyplývajících z rozhodnutí o schválení určité technologie jako ekologické inovace, by Komise měla mít možnost nepřihlížet k certifikovaným snížením emisí CO2 při výpočtu průměrných specifických emisí CO2. Výrobci by však měla být poskytnuta určitá omezená lhůta, během níž by mohl prokázat, že jsou certifikované hodnoty správné.
(15)
Pro zajištění transparentního postupu týkajícího se žádostí by měly být zpřístupněny veřejnosti souhrnné informace o žádostech o schválení inovativních technologií a zkušebních metod. Po schválení by měly být zkušební metody veřejně přístupné. Výjimky z práva přístupu veřejnosti k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8) se použijí přiměřeně.
(16)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví postup pro podávání žádostí, posuzování, schvalování a certifikaci týkající se inovativních technologií snižujících emise CO2 z lehkých užitkových vozidel podle článku 12 nařízení (EU) č. 510/2011.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Jakákoliv technologie spadající do oblasti působnosti těchto opatření není považována za inovativní technologii:
a)
zvýšení účinnosti klimatizačních systémů;
b)
systémy monitorování tlaku v pneumatikách spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009;
c)
valivý odpor pneumatik spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009 a nařízení (ES) č. 1222/2009;
d)
ukazatele rychlostních stupňů spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 661/2009;
e)
používání biopaliv.
2. Žádost může být podána podle tohoto nařízení ve vztahu k technologii za předpokladu splnění těchto podmínek:
a)
touto technologií byla vybavena maximálně 3 % všech nových lehkých užitkových vozidel zaregistrovaných v roce 2009;
b)
tato technologie se týká komponent, které jsou nezbytné pro účinné fungování daného vozidla, a je slučitelná se směrnicí 2007/46/ES.
3. V případě dokončených vozidel se pro certifikaci snížení emisí CO2 podle článku 11 berou v úvahu pouze ekologické inovace, kterými je vybaveno základní vozidlo, které získalo schválení typu ES jako neúplné vozidlo.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„inovativní technologií“ se rozumí technologie nebo kombinace technologií s podobnými technickými prvky a charakteristikami (inovativní technologický soubor), kde lze snížení emisí CO2 prokázat pomocí jedné zkušební metody a kde každá jednotlivá technologie, která je součástí kombinace technologií, spadá do oblasti působnosti uvedené v článku 2;
2)
„dodavatelem“ se rozumí výrobce určité inovativní technologie odpovědný za zajištění shodnosti výroby nebo jeho pověřený zástupce v Unii či dovozce;
3)
„žadatelem“ se rozumí výrobce nebo dodavatel podávající žádost o schválení určité inovativní technologie jako ekologické inovace;
4)
„ekologickou inovací“ se rozumí inovativní technologie společně se zkušební metodou, které schválila Komise v souladu s tímto nařízením;
5)
„nezávislým a autorizovaným subjektem“ se rozumí technická zkušebna kategorie A nebo kategorie B uvedená v čl. 41 odst. 3 písm. a) a b) směrnice 2007/46/ES splňující požadavky stanovené v článku 42 uvedené směrnice, s výjimkou technických zkušeben určených v souladu s čl. 41 odst. 6 uvedené směrnice.
6)
„standardním vozidlem“ se rozumí vozidlo, které se porovnává s vozidlem vybaveným inovativní technologií za účelem prokázání snížení CO2 prostřednictvím ekologické inovace.
Článek 4
Žádost
1. Žádost o schválení inovativní technologie jako ekologické inovace se podává Komisi písemně. Žádost a veškerá podkladová dokumentace se podává též elektronickou poštou nebo na nosiči elektronických dat nebo prostřednictvím serveru spravovaného Komisí. V písemné žádosti je uveden seznam podkladové dokumentace.
2. Žádost obsahuje tyto informace:
a)
kontaktní údaje žadatele;
b)
popis dané inovativní technologie a způsob, jakým je instalována na vozidle, včetně důkazů, že daná technologie spadá do oblasti působnosti uvedené v článku 2;
c)
souhrnný popis inovativní technologie, včetně podrobných informací potvrzujících splnění podmínek stanovených v čl. 2 odst. 2, a zkušební metody uvedené v písmenu e) tohoto odstavce; tento popis se při podání žádosti Komisi zveřejní;
d)
předběžné určení jednotlivých vozidel, která mohou být vybavena danou inovativní technologií nebo jejichž vybavení danou inovativní technologií se zamýšlí, a odhadované snížení emisí CO2 dosažené u těchto vozidel na základě použití dané inovativní technologie;
e)
metodu, která bude použita pro prokázání snížení emisí CO2 prostřednictvím dané inovativní technologie, nebo pokud Komise tuto metodu již schválila, odkaz na schválenou metodu;
f)
důkaz toho, že
i)
snížení emisí dosažené použitím dané inovativní technologie splňuje limit uvedený v čl. 9 odst. 1, s ohledem na opotřebení technologie po určité době,
ii)
inovativní technologie nepodléhá standardnímu zkušebnímu cyklu měření CO2 uvedenému v čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 2 tohoto nařízení,
iii)
žadatel odpovídá za snížení emisí CO2 pomocí dané inovativní technologie, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 3;
g)
zprávu o ověření provedeném nezávislým a autorizovaným subjektem, jak je uvedeno v článku 7.
Článek 5
Standardní vozidlo a vozidlo s ekologickou inovací
1. Pro účely prokázání emisí CO2 uvedeného v článku 8 žadatel určí:
a)
vozidlo s ekologickou inovací, které má být vybaveno danou inovativní technologií;
b)
standardní vozidlo, které nemá být vybaveno danou inovativní technologií, ale které je ve všech ostatních aspektech totožné s vozidlem s ekologickou inovací.
2. V případě, že je inovativní technologií vybaveno nedokončené vozidlo, standardní vozidlo uvedené v odstavci 1 musí odpovídat stavu dokončení vozidla s ekologickou inovací.
3. Pokud lze podle názoru žadatele prokázat údaje uvedené v článcích 8 a 9 bez použití standardního vozidla a vozidla s ekologickou inovací, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, žádost obsahuje nezbytné informace zdůvodňující tento závěr a metodu poskytující rovnocenné výsledky.
Článek 6
Zkušební metoda
1. Zkušební metoda uvedená v čl. 4 odst. 2 písm. e) poskytne výsledky, které jsou ověřitelné, opakovatelné a srovnatelné. Je schopna reálně prokázat statisticky významné snížení emisí CO2 pomocí dané inovativní technologie a v příslušných případech vezme v úvahu vzájemné působení s ostatními ekologickými inovacemi.
2. Komise zveřejní pokyny k přípravě zkušebních metod pro různé potenciální inovativní technologie splňujících kritéria uvedená v odstavci 1.
Článek 7
Zpráva o ověření
1. Zprávu o ověření uvedenou v čl. 4 odst. 2 písm. g) zpracuje nezávislý a autorizovaný subjekt, který není součástí společnosti žadatele či není jinak s touto společností spojen.
2. Pro účely zprávy o ověření nezávislý a autorizovaný subjekt
a)
ověří splnění kritérií způsobilosti uvedených v čl. 2 odst. 2;
b)
ověří, zda informace poskytnuté v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. f) splňují kritéria stanovená v článku 9;
c)
ověří, zda je zkušební metoda uvedená v čl. 4 odst. 2 písm. e) vhodná pro certifikaci snížení emisí CO2 dosaženého pomocí inovativní technologie u příslušných vozidel uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. d) a splňuje minimální požadavky uvedené v čl. 6 odst. 1;
d)
ověří, zda je inovativní technologie slučitelná s příslušnými specifikovanými požadavky pro schválení typu vozidla;
e)
prohlásí, že splňuje požadavek uvedený v odstavci 1.
Pro účely písmene c) nezávislý a autorizovaný subjekt poskytne zkušební protokoly použité pro ověření.
3. Pro účely certifikace snížení emisí CO2 v souladu s článkem 11 zpracuje nezávislý a autorizovaný subjekt na žádost výrobce zprávu o vzájemném působení několika ekologických inovací, jimiž je vybaven jeden typ, varianta nebo verze vozidla.
Zpráva uvede snížení emisí CO2 dosažené pomocí různých ekologických inovací s ohledem na dopad jejich vzájemného působení.
4. Zpráva o ověření se může omezit pouze na zkušební protokoly uvedené v druhém pododstavci odst. 2, pokud žadatel zakládá svoji žádost na údajích a předpokladech, které byly schváleny Komisí nebo jsou zahrnuty do pokynů uvedených v čl. 6 odst. 2.
Článek 8
Prokázání emisí CO2
1. U řady vozidel zastupujících jednotlivá vozidla uvedená v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. d) se prokazují tyto emise CO2:
a)
emise CO2 ze standardního vozidla a z vozidla s ekologickou inovací vybaveného fungující inovativní technologií vyplývající z použití metody uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. e);
b)
emise CO2 ze základního vozidla a z vozidla s ekologickou inovací vybaveného fungující inovativní technologií vyplývající z použití standardního zkušebního cyklu uvedeného v čl. 12 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 510/2011.
Prokázání emisí CO2 v souladu s písmeny a) a b) prvního pododstavce se provádí za zkušebních podmínek stejných u všech zkoušek.
2. Celkové snížení emisí u jednotlivých vozidel představuje rozdíl mezi emisemi prokázanými v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. a).
V případě, že se vyskytne rozdíl mezi emisemi prokázanými v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. b), odečte se tento rozdíl od celkového snížení emisí prokázaného v souladu s odst. 1 prvním pododstavcem písm. a).
Článek 9
Kritéria způsobilosti
1. Minimální snížení emisí dosažené pomocí inovativní technologie je 1 g CO2/km. Tento limit se považuje za splněný, odpovídá-li celkové snížení dosažené pomocí inovativní technologie nebo inovativního technologického souboru prokázané v souladu s čl. 8 odst. 2 výši 1 g CO2/km nebo více.
2. V případě, že celkové snížení emisí prostřednictvím určité inovativní technologie nezahrnuje snížení prokázané v rámci standardního zkušebního cyklu v souladu s čl. 8 odst. 2, se inovativní technologie nebo inovativní technologický soubor považují za technologie nepodléhající standardnímu zkušebnímu cyklu.
3. Technický popis inovativní technologie uvedený v čl. 4 odst. 2 písm. b) obsahuje potřebné údaje pro prokázání, že výkonnost dané technologie v oblasti snižování emisí CO2 nezávisí na nastavení nebo výběru mimo kontrolu žadatele.
V případě, že popis vychází z určitých předpokladů, jsou tyto předpoklady ověřitelné a založené na pádných a nezávislých statistických důkazech podporujících tyto předpoklady a jejich použitelnost v rámci celé Unie.
Článek 10
Posouzení žádosti o ekologickou inovaci
1. Po přijetí žádosti zveřejní Komise souhrnný popis inovativní technologie a zkušební metody uvedený v čl. 4 odst. 2 písm. c).
2. Komise posoudí žádost a do devíti měsíců od přijetí úplné žádosti schválí danou inovativní technologii jako ekologickou inovaci spolu se zkušební metodou, pokud nejsou vzneseny námitky proti způsobilosti dané technologie nebo vhodnosti zkušební metody.
Rozhodnutí o schválení inovativní technologie jakožto ekologické inovace obsahuje údaje požadované pro certifikaci snížení emisí CO2 v souladu s článkem 11 tohoto nařízení, s výhradou použití výjimek z práva veřejnosti na přístup k dokumentům uvedených v nařízení (ES) č. 1049/2001.
3. Komise může požadovat úpravy navrhované zkušební metody nebo si vyžádat použití jiné schválené zkušební metody než té, kterou navrhl žadatel. Navrhovaná úprava nebo výběr zkušební metody jsou konzultovány s žadatelem.
4. Lhůta pro posouzení může být prodloužena o pět měsíců, pokud Komise shledá, že vzhledem ke složitosti dané inovativní technologie a příslušné zkušební metody nebo z důvodu rozsahu a obsahu žádosti nelze žádost náležitě posoudit v rámci devítiměsíční lhůty pro posouzení.
Komise informuje žadatele o případném prodloužení lhůty pro posouzení do 40 dní od přijetí žádosti.
Článek 11
Certifikace snížení emisí CO2 prostřednictvím ekologických inovací
1. Výrobce, který chce získat výhody ze snížení svých průměrných specifických emisí CO2 pro účely splnění svého cíle pro specifické emise na základě snížení emisí CO2 prostřednictvím ekologické inovace, podá ve smyslu směrnice 2007/46/ES schvalovacímu orgánu žádost o certifikát ES schválení typu pro dokončené nebo neúplné vozidlo vybavené ekologickou inovací. V žádosti o certifikát je kromě dokumentů obsahujících potřebné informace podle článku 6 směrnice 2007/46/ES uveden odkaz na rozhodnutí Komise o schválení ekologické inovace v souladu s čl. 10 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Certifikované snížení emisí CO2 prostřednictvím dané ekologické inovace, jež bylo prokázáno v souladu s článkem 8 tohoto nařízení, je uvedeno zvlášť v dokumentaci o schválení typu i v prohlášení o shodě v souladu se směrnicí 2007/46/ES na základě zkoušek provedených technickými zkušebnami v souladu s článkem 11 uvedené směrnice s použitím schválené zkušební metody.
Pokud je snížení emisí CO2 prostřednictvím určité ekologické inovace u specifického typu, varianty nebo verze pod limitem uvedeným v čl. 9 odst. 1, není snížení certifikováno.
3. V případě, že je vozidlo vybaveno více než jednou ekologickou inovací, se snížení emisí CO2 prokazuje zvlášť pro každou ekologickou inovaci postupem podle čl. 8 odst. 1. Součet výsledných snížení stanovených v souladu s čl. 8 odst. 2 pro každou ekologickou inovaci představuje celkové snížení emisí CO2 pro účely certifikace daného vozidla.
4. Pokud nelze vyloučit vzájemné působení několika ekologických inovací instalovaných na jednom vozidle z důvodu jejich zřejmě odlišné povahy, uvede výrobce tuto informaci v žádosti podané schvalovacímu orgánu a poskytne zprávu nezávislého a autorizovaného subjektu o dopadu uvedeného vzájemného působení na snížení emisí dosaženého prostřednictvím ekologických inovací u daného vozidla, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 3.
V případě, že z důvodu vzájemného působení je celkové snížení nižší než hodnota 1 g CO2/km vynásobená počtem ekologických inovací, jsou pro výpočet celkového snížení emisí v souladu s odstavcem 3 tohoto článku vzata v úvahu pouze snížení emisí prostřednictvím ekologických inovací, která splňují limit stanovený v čl. 9 odst. 1.
Článek 12
Přezkum certifikací
1. Komise zajistí ad hoc ověřování certifikací a snížení emisí CO2 přičítané jednotlivým vozidlům.
Tam, kde Komise zjistí rozdíl mezi certifikovaným snížením emisí CO2 a snížením těchto emisí, které ověřila pomocí příslušné zkušební metody nebo metod, oznámí svá zjištění výrobci.
Výrobce může do 60 dní od přijetí uvedeného oznámení poskytnout Komisi důkazy prokazující správnost certifikovaného snížení emisí CO2. Na žádost Komise je předložena zpráva o vzájemném působení odlišných ekologických inovací uvedená v čl. 7 odst. 3.
2. Nejsou-li důkazy uvedené v odstavci 1 v uvedené lhůtě poskytnuty nebo zjistí-li Komise, že poskytnuté důkazy nejsou uspokojivé, může se rozhodnout nevzít certifikovaná snížení emisí CO2 v úvahu při výpočtu průměrných specifických emisí tohoto výrobce pro následující kalendářní rok.
3. Výrobce, u něhož se certifikované snížení emisí CO2 přestane brát v úvahu, může požádat o novou certifikaci dotčených vozidel postupem podle článku 11.
Článek 13
Zpřístupnění informací
Žadatel požadující zachování důvěrnosti informací, které předkládá podle tohoto nařízení, zdůvodní, proč má být použita některá z výjimek uvedených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. dubna 2014.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 427/2014
od 25. travnja 2014.
o uspostavljanju postupka za odobravanje i certifikaciju inovativnih tehnologija za smanjenje emisija CO2 iz lakih gospodarskih vozila u skladu s Uredbom (EU) br. 510/2011 Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 510/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2011. o utvrđivanju standardnih vrijednosti emisija za nova laka gospodarska vozila kao dio integriranog pristupa Unije s ciljem smanjivanja emisija CO2 iz osobnih i lakih gospodarskih vozila (1), a posebno njezin članak 12. stavak 2.,
budući da:
(1)
U svrhu promicanja razvoja i žurnog uvođenja novih i naprednih tehnologija za smanjenje emisija CO2 iz vozila, Uredbom (EU) br. 510/2011 predviđa se mogućnost za proizvođače i isporučitelje da podnesu zahtjev za odobrenje određenih inovativnih tehnologija kojima se doprinosi smanjivanju emisija CO2 iz lakih gospodarskih vozila. Stoga je potrebno razjasniti kriterije za određivanje onih tehnologija koje su prihvatljive kao eko-inovativne u skladu s tom uredbom.
(2)
Primjereno je u obzir uzeti iskustva stečena uvođenjem programa za inovativne tehnologije za osobne automobile u skladu s Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 725/2011 (2) i primijeniti iste kriterije prihvatljivosti za laka gospodarska vozila. Međutim, pritom bi trebalo razlikovati laka gospodarska vozila izrađena i homologirana u više stupnjeva. Za ta je vozila primjereno ograničiti certifikaciju smanjivanja CO2 na eko-inovacije ugrađene na vozilo.
(3)
Na temelju članka 12. stavka 2. točke (c) Uredbe (EU) br. 510/2011, tehnologije koje čine dio integriranog pristupa Unije opisanog u dvjema Komunikacijama Komisije od 7. veljače 2007. (3) i uređene su pravom Unije ili tehnologije koje su obvezne na temelju prava Unije, nisu prihvatljive kao eko-inovacije na temelju te uredbe. Te tehnologije uključuju sustave za praćenje pritiska u gumama, otpora kotrljanja i pokazatelje mjenjača brzina koji su obuhvaćeni Uredbom (EZ) br. 661/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (4) i, u pogledu otpora kotrljanja, Uredbe (EZ) br. 1222/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (5).
(4)
Tehnologija koja je već neko vrijeme široko dostupna na tržištu ne može se smatrati inovativnom u smislu članka 12. Uredbe (EU) br. 510/2011 te ne bi trebala biti prihvatljiva kao eko-inovacija. Kako bi se osigurala potpuna usporednost s provedbenom Uredbom (EU) br. 725/2011, primjereno je postaviti uvjet da samo tehnologije koje su ugrađene u 3 % ili manje svih lakih gospodarskih vozila registriranih u 2009. trebaju biti prihvatljive kao eko-inovacije. Ti bi pragovi trebali biti revidirani najkasnije 2016.
(5)
Radi promicanja tehnologija s najvećim potencijalom za smanjivanje emisija CO2 iz lakih gospodarskih vozila, a posebno razvoja inovativnih pogonskih tehnologija, prihvatljive bi trebale biti samo one tehnologije koje su usko povezane s prijevoznom funkcijom vozila i kojima se značajno doprinosi poboljšanju sveukupne potrošnje energije vozila. Tehnologije kojima se dopunjuje ta svrha ili kojima je cilj povećanje udobnosti vozača ili putnika nisu prihvatljive.
(6)
U skladu s Uredbom (EU) br. 510/2011, zahtjeve mogu podnositi proizvođači i isporučitelji. Zahtjev treba sadržavati potrebne dokaze o potpunom ispunjavanju kriterija prihvatljivosti, uključujući metodologiju za mjerenje uštede CO2 upotrebom inovativne tehnologije.
(7)
Trebalo bi biti moguće sa zadovoljavajućim stupnjem točnosti izmjeriti uštede CO2 ostvarene na temelju eko-inovacije. Takvu je točnost moguće postići samo kada su uštede 1 g CO2/km ili veće.
(8)
Kada ušteda CO2 neke tehnologije ovisi o ponašanju vozača ili o drugim čimbenicima koji su izvan kontrole podnositelja zahtjeva, takva tehnologija u načelu nije prihvatljiva kao eko-inovacija, osim ako je moguće, na temelju uvjerljivih i neovisnih statističkih dokaza, stvoriti provjerljivu pretpostavku o ponašanju prosječnog vozača.
(9)
Standardnim ispitnim ciklusom mjerenja emisija CO2 iz vozila pri homologaciji tipa ne pokazuju se sve uštede koje se mogu pripisati određenim tehnologijama. Radi stvaranja pravih poticaja za inovacije, za izračunavanje ukupnih ušteda CO2 u obzir treba uzeti samo one uštede koje nisu obuhvaćene standardnim ispitnim ciklusom.
(10)
Za dokazivanje ušteda CO2 trebalo bi usporediti ista vozila s eko-inovacijom i bez nje. Metodom ispitivanja trebali bi se dobiti provjerljivi, ponovljivi i usporedivi rezultati mjerenja. Kako bi se osigurali jednaki tržišni uvjeti, a s obzirom na to da ne postoji utvrđen i realističan vozni ciklus, kao zajedničku referenciju treba uzeti tipove vožnje prema novom europskom voznom ciklusu iz Uredbe Komisije (EZ) br. 692/2008 (6). Metoda ispitivanja treba se temeljiti na mjerenjima na dinamometru s valjcima ili modeliranju ili simulaciji kad se tim metodama dobije bolje i točnije rezultate.
(11)
Komisija treba osigurati smjernice za sastavljanje zahtjeva i metode ispitivanja te ih redovito ažurirati tako da se njima u obzir uzme iskustvo stečeno u procjenama različitih zahtjeva.
(12)
U skladu s Uredbom (EU) br. 510/2011, zahtjevu mora biti priloženo izvješće o provjeri koje sastavlja neovisno ovlašteno tijelo. To bi tijelo trebalo biti tehnička služba kategorije A ili B, kako se navodi u Direktivi 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7). Međutim, kako bi se osigurala neovisnost tog tijela, tehničke službe imenovane u skladu s člankom 41. stavkom 6. Direktive ne treba smatrati neovisnim i ovlaštenim tijelom u smislu ove Uredbe. To bi tijelo trebalo, zajedno s izvješćem o provjeri, pružiti odgovarajuće dokaze svoje neovisnosti u odnosu na podnositelja zahtjeva.
(13)
Kako bi se osigurala učinkovita registracija i praćenje određenih ušteda za pojedino vozilo, uštede treba potvrditi u okviru homologacije vozila i ukupne uštede treba upisati u potvrdu o usklađenosti u skladu s Direktivom 2007/46/EZ.
(14)
Komisija treba imati mogućnost ad hoc provjere potvrđene ukupne uštede za pojedino vozilo. Kada je očito da potvrđene uštede nisu u skladu s razinom ušteda koje su rezultat odluke o odobravanju tehnologije kao eko-inovacije, Komisija bi trebala zanemariti potvrđene uštede CO2 pri izračunu prosječnih specifičnih emisija CO2. Međutim, proizvođaču treba omogućiti ograničeno razdoblje tijekom kojeg može dokazati da su potvrđene vrijednosti točne.
(15)
Kako bi se osiguralo transparentno podnošenje zahtjeva, sažete informacije o zahtjevima za odobrenje inovativnih tehnologija i metodama ispitivanja trebaju biti dostupne javnosti. Nakon što budu odobrene, metode ispitivanja trebale bi biti dostupne javnosti. Iznimke od javnog pristupa dokumentima koji je utvrđen Uredbom (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (8) trebale bi se primjenjivati prema potrebi.
(16)
Mjere predviđene ovom uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za klimatske promjene,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se uredbom utvrđuje postupak koji treba poštovati pri zahtjevu za odobravanje inovativnih tehnologija za smanjenje emisija CO2 iz lakih gospodarskih vozila u skladu s člankom 12. Uredbe (EU) br. 510/2011 te za procjenu, odobravanje i certifikaciju tih tehnologija.
Članak 2.
Područje primjene
1. Nijedna tehnologija koja je obuhvaćena sljedećim mjerama ne smatra se inovativnom tehnologijom:
(a)
poboljšanje učinkovitosti klimatizacijskih sustava;
(b)
sustavi za praćenje pritiska u gumama obuhvaćeni područjem primjene Uredbe (EZ) br. 661/2009;
(c)
otpor kotrljanja guma obuhvaćen područjem primjene Uredbe (EZ) br. 661/2009 i Uredbe (EZ) br. 1222/2009;
(d)
pokazatelji mjenjača brzina obuhvaćeni područjem primjene Uredbe (EZ) br. 661/2009;
(e)
upotreba biogoriva.
2. Zahtjev u pogledu određene tehnologije može se podnijeti na temelju ove uredbe pod uvjetom da su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
ta je tehnologija ugrađena u 3 % ili manje svih novih lakih gospodarskih vozila koja su registrirana 2009.;
(b)
tehnologija se odnosi na elemente koji su bitni za učinkovit rad vozila i kompatibilna je s Direktivom 2007/46/EZ.
3. U slučaju dovršenih vozila, za certifikaciju za smanjenje emisija u skladu s člankom 11. razmatrat će se samo eko-inovacije ugrađene u osnovna vozila koja imaju homologaciju tipa EZ-a kao nedovršeno vozilo.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„inovativna tehnologija” znači tehnologija ili kombinacija tehnologija sa sličnim tehničkim značajkama i karakteristikama (paket inovativne tehnologije) za koju se uštede CO2 mogu dokazati upotrebom jedne metode ispitivanja i za koju je svaka pojedina tehnologija u kombinaciji obuhvaćena područjem primjene članka 2.;
(2)
„isporučitelj” znači proizvođač inovativne tehnologije koji je odgovoran za osiguranje usklađenosti proizvodnje ili njegov ovlašteni predstavnik u Uniji ili uvoznik;
(3)
„podnositelj zahtjeva” znači proizvođač ili isporučitelj koji predaje zahtjev za odobrenje inovativne tehnologije kao eko-inovacije;
(4)
„eko-inovacija” znači inovativna tehnologija s pratećom metodom ispitivanja koju je odobrila Komisija u skladu s ovom uredbom;
(5)
„neovisno ovlašteno tijelo” znači tehnička služba kategorije A ili B iz članka 41. stavka 3. točaka (a) i (b) Direktive 2007/46/EZ koja ispunjuje zahtjeve utvrđene u članku 42. te direktive, uz iznimku tehničkih službi utvrđenih u skladu s člankom 41. stavkom 6. te direktive;
(6)
„osnovno vozilo” znači vozilo koje se upotrebljava za potrebe dokazivanja ušteda CO2 od eko-inovacije usporedbom s vozilom u koje je ugrađena inovativna tehnologija.
Članak 4.
Zahtjev
1. Zahtjev za odobrenje inovativne tehnologije kao eko-inovacije podnosi se Komisiji pismenim putem. Zahtjev i sva prateća dokumentacija dostavljaju se elektroničkom poštom ili elektroničkim prijenosnikom podataka ili se šalju na poslužitelj kojim upravlja Komisija. U pismenom zahtjevu nalazi se popis prateće dokumentacije.
2. Zahtjev sadržava sljedeće:
(a)
detalje za kontakt podnositelja zahtjeva;
(b)
opis inovativne tehnologije i načina na koji je ugrađena u vozilo, uključujući dokaze da je ta tehnologija obuhvaćena područjem primjene iz članka 2.;
(c)
sažet opis te inovativne tehnologije, uključujući podatke kojima se pokazuje da su ispunjeni uvjeti iz članka 2. stavka 2., a metode ispitivanja iz točke (e) ovog stavka javno su dostupne pri podnošenju zahtjeva Komisiji;
(d)
predviđenu procjenu pojedinih vozila u koja se može ili u koja se namjerava ugraditi inovativna tehnologija te procjenu smanjenja emisija CO2 upotrebom inovativne tehnologije u tim vozilima;
(e)
metodu koja će se upotrebljavati za dokazivanje smanjenja emisija CO2 upotrebom inovativne tehnologije ili, u slučaju da je Komisija već odobrila takvu metodu, uputu na odobrenu metodu;
(f)
dokaze kojima se pokazuje:
i.
da se smanjenjem emisija postignutim upotrebom inovativne tehnologije ispunjuju granične vrijednosti utvrđene člankom 9. stavkom 1., uzimajući u obzir moguće zastarijevanje tehnologije tijekom vremena;
ii.
da inovativna tehnologija nije obuhvaćena standardnim ispitnim ciklusom mjerenja CO2 iz članka 12. stavka 2. točke (c) Uredbe (EU) br. 510/2011, kako je utvrđeno člankom 9. stavkom 2. ove uredbe;
iii.
da je podnositelj zahtjeva odgovoran za smanjenje emisija CO2 ugradnjom inovativne tehnologije kako je utvrđeno člankom 9. stavkom 3.;
(g)
izvješće o provjeri koje sastavlja neovisno ovlašteno tijelo kako je utvrđeno člankom 7.
Članak 5.
Osnovno vozilo i eko-inovativno vozilo
1. Za potrebe dokazivanja emisija CO2 iz članka 8. podnositelj zahtjeva određuje:
(a)
eko-inovativno vozilo u koje će se ugraditi inovativna tehnologija;
(b)
osnovno vozilo u koje se neće ugraditi inovativna tehnologija, ali je u svim drugim aspektima identično eko-inovativnom vozilu.
2. Ako se inovativna tehnologija ugrađuje u nedovršeno vozilo, osnovno vozilo iz stavka 1. ovog članka mora odražavati stupanj dovršenosti eko-inovativnog vozila.
3. Ako podnositelj zahtjeva smatra da se informacije iz članaka 8. i 9. mogu dokazati bez upotrebe osnovnog vozila i eko-inovativnog vozila kako se navodi u stavku 1. ovog članka, zahtjev mora sadržavati potrebne detalje kojima se opravdavaju zaključak i metoda kojom se dobivaju istovjetni rezultati.
Članak 6.
Metoda ispitivanja
1. Metodom ispitivanja iz članka 4. stavka 2. točke (e) dobivaju se rezultati koji su provjerljivi, ponovljivi i usporedivi. Njome se može na realan način dokazati koristi inovativne tehnologije za smanjenje emisija CO2 s velikom statističkom značajnošću i, prema potrebi, uzeti u obzir interakcija s drugim eko-inovacijama.
2. Komisija objavljuje smjernice za pripremu metoda ispitivanja za različite moguće inovativne tehnologije kojima se ispunjuju kriteriji iz stavka 1.
Članak 7.
Izvješće o provjeri
1. Izvješće o provjeri iz članka 4. stavka 2. točke (g) sastavlja neovisno ovlašteno tijelo koje nije dio podnositelja zahtjeva niti je s njim povezano na bilo koji drugi način.
2. Za potrebe izvješća o provjeri neovisno i ovlašteno tijelo:
(a)
provjerava jesu li ispunjeni kriteriji prihvatljivosti iz članka 2. stavka 2.;
(b)
provjerava ispunjuju li podaci dostavljeni u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (f) kriterije iz članka 9.;
(c)
provjerava je li metoda ispitivanja iz članka 4. stavka 2. točke (e) primjerena za utvrđivanje ušteda CO2 upotrebom inovativne tehnologije za relevantna vozila iz članka 4. stavka 2. točke (d) te ispunjuje li minimalne zahtjeve iz članka 6. stavka 1.;
(d)
provjerava je li inovativna tehnologija kompatibilna s relevantnim zahtjevima koji su određeni za homologaciju tipa vozila;
(e)
daje izjavu da ispunjuje zahtjeve iz stavka 1.
Za potrebe točke (c) neovisno i ovlašteno tijelo dostavlja protokole za ispitivanje uspostavljene radi tih provjera.
3. Za potrebe utvrđivanja ušteda CO2 u skladu s člankom 11. neovisno ovlašteno tijelo, na zahtjev proizvođača, sastavlja izvješće o interakciji među više eko-inovacija koje su ugrađene u jedan tip, inačicu ili izvedbu vozila.
U izvješću se navode uštede CO2 od različitih eko-inovacija te se u obzir uzima utjecaj njihove interakcije.
4. Izvješće o provjeri može biti ograničeno i sadržavati samo protokole za ispitivanje iz drugog podstavka stavka 2. ako podnositelj zahtjeva svoj zahtjev temelji na podacima i pretpostavkama koje je Komisija već odobrila ili koji su uključeni u smjernice iz članka 6. stavka 2.
Članak 8.
Prikaz emisija CO2
1. Za određen broj vozila koja predstavljaju pojedinačna vozila kako je navedeno u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (d) prikazane su sljedeće emisije CO2:
(a)
emisije CO2 iz osnovnog vozila i iz eko-inovativnog vozila s ugrađenom inovativnom tehnologijom koja je u pogonu, dobivene primjenom metode iz članka 4. stavka 2. točke (e);
(b)
emisije CO2 iz osnovnog vozila i iz eko-inovativnog vozila s ugrađenom inovativnom tehnologijom koja je u pogonu, dobivene primjenom standardnog ispitnog ciklusa iz članka 12. stavka 2. točke (c) Uredbe (EU) br. 510/2011.
Prikaz emisija CO2 u skladu s točkama (a) i (b) prvog podstavka izvodi se u ispitnim uvjetima koji su identični za sva ispitivanja.
2. Ukupne uštede za pojedino vozilo predstavljaju razliku između emisija prikazanih u skladu s točkom (a) iz prvog podstavka stavka 1.
Ako postoji razlika između emisija prikazanih u skladu s točkom (b) prvog podstavka stavka 1., ta se razlika oduzima od ukupnih ušteda prikazanih u skladu s točkom (a) prvog podstavka stavka 1.
Članak 9.
Kriteriji prihvatljivosti
1. Najmanje smanjenje ostvareno upotrebom inovativne tehnologije iznosi 1 g CO2/km. Taj se prag smatra ispunjenim kad ukupne uštede inovativne tehnologije prikazane u skladu s člankom 8. stavkom 2. iznose 1 g CO2/km ili više.
2. Ako ukupne uštede inovativne tehnologije ne uključuju uštede prikazane prema standardnom ispitnom ciklusu u skladu s člankom 8. stavkom 2., smatra se da inovativna tehnologija nije obuhvaćena standardnim ispitnim ciklusom.
3. U tehničkom opisu inovativne tehnologije iz članka 4. stavka 2. točke (b) navode se detalji potrebni kako bi se dokazalo da učinkovitost tehnologije u smanjivanju CO2 ne ovisi o postavkama ili opcijama koje su izvan kontrole podnositelja zahtjeva.
Ako se opis temelji na pretpostavkama, te pretpostavke moraju biti provjerljive i temeljiti se na uvjerljivim i neovisnim statističkim dokazima kojima se potkrepljuju te pretpostavke i njihova primjenjivost u cijeloj Uniji.
Članak 10.
Ocjena zahtjeva za odobrenje eko-inovacije
1. Po primitku zahtjeva Komisija objavljuje sažetak opisa inovativne tehnologije i metode ispitivanja iz članka 4. stavka 2. točke (c).
2. Komisija ocjenjuje zahtjev i u roku od devet mjeseci od primitka potpunog zahtjeva odobrava inovativnu tehnologiju kao eko-inovaciju zajedno s metodom ispitivanja, osim ako je uložen prigovor u pogledu prihvatljivosti tehnologije ili primjerenosti metode ispitivanja.
U odluci o odobrenju inovativne tehnologije kao eko-inovacije detaljno se navode informacije potrebne za izdavanje potvrde o uštedama CO2 u skladu s člankom 11. ove uredbe, podložno iznimkama od prava javnog uvida u dokumente utvrđene Uredbom (EZ) br. 1049/2001.
3. Komisija može zatražiti prilagodbe predložene metode ispitivanja ili upotrebu odobrene metode ispitivanja različitu od one koju je predložio podnositelj zahtjeva. Tada se traži mišljenje podnositelja zahtjeva o izboru metode ispitivanja.
4. Razdoblje ocjenjivanja može se produžiti za pet mjeseci ako Komisija utvrdi da zbog složenosti inovativne tehnologije i prateće metode ispitivanja ili zbog veličine i sadržaja zahtjeva ne može primjereno ocijeniti taj zahtjev unutar razdoblja za ocjenjivanje od devet mjeseci.
Komisija u roku od 40 dana od primitka zahtjeva obavješćuje podnositelja zahtjeva o produženju razdoblja za ocjenjivanje.
Članak 11.
Izdavanje potvrde o uštedama CO2 od eko-inovacija
1. Proizvođač koji želi ostvariti korist od smanjenja svojih prosječnih specifičnih emisija CO2 radi ispunjavanja određenih ciljnih vrijednosti uštedama CO2 od eko-inovacija mora podnijeti zahtjev tijelu za homologaciju u smislu Direktive 2007/46/EZ za izdavanje potvrde o homologaciji tipa vozila s ugrađenom eko-inovacijom. Zahtjev za izdavanje potvrde, osim dokumenata koji sadržavaju potrebne informacije navedene u članku 6. Direktive 2007/46/EZ, sadržava uputu na odluku Komisije kojom se odobrava eko-inovacija u skladu s člankom 10. stavkom 2. ove uredbe.
2. Uštede CO2 ostvarene upotrebom eko-inovacije kojima je izdana potvrda i koje su prikazane u skladu s člankom 8. ove uredbe, navode se odvojeno u dokumentaciji o homologaciji i potvrdi o usklađenosti u skladu s Direktivom 2007/46/EZ, na temelju ispitivanja koja provode tehničke službe u skladu s člankom 11. te direktive primjenom odobrenih metoda ispitivanja.
Ako su uštede CO2 za određeni tip, varijantu ili izvedbu niže od graničnih vrijednosti određenih u članku 9. stavku 1., tim se uštedama ne izdaje potvrda.
3. Ako vozilo ima ugrađeno više od jedne eko-inovacije, uštede CO2 prikazuju se zasebno za svaku eko-inovaciju u skladu s postupkom utvrđenim člankom 8. stavkom 1. Zbroj dobivenih ušteda koje su utvrđene u skladu s člankom 8. stavkom 2. za svaku eko-inovaciju daje ukupan zbroj ušteda CO2 za potrebe izdavanja potvrde takvom vozilu.
4. Ako nije moguće isključiti interakciju između nekoliko eko-inovacija koje su ugrađene u jedno vozilo zbog njihove očito različite prirode, proizvođač to mora naznačiti u zahtjevu koji podnosi tijelu za homologaciju i mora dostaviti izvješće koje sastavlja neovisno ovlašteno tijelo o utjecaju interakcije na uštede eko-inovacije u vozilu kako je navedeno u članku 7. stavku 3.
Ako su zbog te interakcije ukupne uštede manje od 1 g CO2/km puta broj eko-inovacija, u obzir pri izračunavanju ukupnih ušteda u skladu sa stavkom 3. ovog članka uzimaju se samo one uštede od eko-inovacije koje ispunjuju granične vrijednosti u skladu s člankom 9. stavkom 1.
Članak 12.
Revizija izdanih potvrda
1. Komisija osigurava da se sve potvrde i uštede CO2 koje se pripisuju pojedinom vozilu provjeravaju na ad hoc osnovi.
Ako utvrdi da postoji razlika između potvrđenih ušteda CO2 i ušteda koje je provjerila primjenjujući odgovarajuću metodu ili metode ispitivanja, Komisija obavješćuje proizvođača o svojim nalazima.
U roku od 60 dana od primitka obavijesti proizvođač može dostaviti Komisiji dokaze kojima se prikazuje točnost potvrđenih ušteda CO2. Na zahtjev Komisije potrebno je dostaviti izvješće o interakciji različitih eko-inovacija iz članka 7. stavka 3.
2. Ako dokazi iz stavka 1. nisu dostavljeni u naznačenom roku ili ako se utvrdi da dostavljeni dokazi nisu zadovoljavajući, Komisija može odlučiti ne uzeti u obzir potvrđene uštede CO2 pri izračunu prosječnih specifičnih emisija tog proizvođača za sljedeću kalendarsku godinu.
3. Proizvođač čije se potvrđene uštede CO2 više ne uzimaju u obzir može podnijeti zahtjev za izdavanje nove potvrde predmetnim vozilima u skladu s postupkom koji je utvrđen člankom 11.
Članak 13.
Objavljivanje podataka
Podnositelj zahtjeva koji zatraži da se podaci dostavljeni prema ovoj uredbi smatraju povjerljivima dužan je opravdati razlog zbog kojeg se primjenjuju bilo kakva izuzeća iz članka 4. Uredbe (EZ) br. 1049/2001.
Članak 14.
Stupanje na snagu
Ova uredba stupa na snagu dvadesetog dana nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 25. travnja 2014.