NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 525/2013
ze dne 21. května 2013
o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu a o zrušení rozhodnutí č. 280/2004/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (4) zavedlo rámec pro monitorování antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, hodnocení pokroku při plnění závazků týkajících se těchto emisí a provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „úmluva UNFCCC“) (5) a Kjótského protokolu (6) v Unii. Aby byl zohledněn aktuální a budoucí vývoj na mezinárodní úrovni v souvislosti s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a byly prováděny nové požadavky na monitorování a podávání zpráv stanovené v právu Unie, je třeba rozhodnutí č. 280/2004/ES nahradit.
(2)
Rozhodnutí č. 280/2004/ES by mělo být nahrazeno nařízením vzhledem k širší oblasti působnosti práva Unie, k zahrnutí dalších kategorií osob, jichž se povinnosti týkají, ke komplexnější a vysoce technické povaze zavedených ustanovení, ke zvýšené potřebě jednotných pravidel uplatnitelných v celé Unii, aby bylo usnadněno provádění.
(3)
Hlavním cílem úmluvy UNFCCC je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí.
(4)
Je třeba důkladně monitorovat, vykazovat a pravidelně hodnotit emise skleníkových plynů v Unii a členských státech a jejich úsilí o řešení problematiky změny klimatu.
(5)
K pokroku ve vyváženém řešení problémů spojených se změnou klimatu významně přispělo rozhodnutí 1/CP.15, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.15“), a rozhodnutí 1/CP.16, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.16“). Tato rozhodnutí zavádějí nové požadavky na monitorování a podávání zpráv, které se uplatní při realizaci ambiciózního snížení emisí, k němuž se Unie a její členské státy zavázaly, a poskytují podporu rozvojovým zemím. Rovněž se v těchto rozhodnutích uznává, že zabývat se přizpůsobením změně klimatu má stejnou prioritu jako zmírňování dopadů. Rozhodnutí 1/CP.16 také vyžaduje, aby rozvinuté země rozvíjely strategie nebo plány rozvoje nízkouhlíkového hospodářství. Očekává se, že tyto strategie nebo plány přispějí k vybudování nízkouhlíkové společnosti a zajistí pokračování vysokého růstu a udržitelného rozvoje, jakož i nákladově efektivní způsob za účelem dosažení dlouhodobého cíle v oblasti klimatu při náležitém zohlednění postupných fází. Toto nařízení by mělo provádění uvedených požadavků na monitorování a podávání zpráv usnadnit.
(6)
Další rozhodný závazek Unie a členských států významně snížit své emise skleníkových plynů představuje soubor legislativních aktů Unie přijatý v roce 2009, dále označen jako „klimaticko-energetický balíček“, zejména rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (7), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (8). Systém Unie pro monitorování a vykazování emisí by měl být rovněž aktualizován s ohledem na nové požadavky uvedených dvou právních předpisů.
(7)
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy, aby vypracovávaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní inventury antropogenních emisí ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol z roku 1987 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, k Vídeňské úmluvě na ochranu ozonové vrstvy (9) (dále jen „Montrealský protokol“), za použití srovnatelných postupů dohodnutých na konferenci smluvních stran.
(8)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 Kjótského protokolu vyžaduje, aby Unie a členské státy zřídily a vedly vnitrostátní systém pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, s cílem zajistit provádění jiných ustanovení Kjótského protokolu. Unie a členské státy by současně měly uplatňovat pokyny pro vnitrostátní systémy stanovené v příloze rozhodnutí 19/CMP.1 přijatého na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 19/CMP.1“). Rozhodnutí 1/CP.16 dále vyžaduje zavedení vnitrostátních předpisů pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol. Toto nařízení by mělo umožnit provádění obou těchto požadavků.
(9)
Kypr je zahrnut mezi země přílohy I úmluvy UNFCCC rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 10/CP.17 s účinkem od 9. ledna 2013 a Malta je v uvedené příloze zahrnuta rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 3/CP 15 s účinkem od 26. října 2010.
(10)
Zkušenosti získané prováděním rozhodnutí č. 280/2004/ES poukázaly na potřebu posílit součinnost a soudržnost s podáváním zpráv podle jiných právních nástrojů, zejména se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (10), s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 ze dne 18. ledna 2006, kterým se zřizuje evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek (11), se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (12), s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (13) a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 ze dne 22. října 2008 o energetické statistice (14). Přestože zjednodušení požadavků na podávání zpráv si vyžádá změnu jednotlivých právních nástrojů, používání jednotných údajů pro vykazování emisí skleníkových plynů je zásadní pro zajištění kvality vykazování emisí.
(11)
Čtvrtá hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) uvádí potenciál globálního oteplování u fluoridu dusitého (dále jen „NF3“) ve výši zhruba 17 000 krát vyšší než je hodnota pro oxid uhličitý (CO2). NF3 se v rostoucí míře používá v elektronickém odvětví jako náhrada za zcela fluorované uhlovodíky (dále jen „PFC“) a fluorid sírový (dále jen „SF6“). V souladu s čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) musí být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadě předběžné opatrnosti. Tato zásada vyžaduje monitorování NF3 za účelem posouzení hladiny emisí v Unii a případně stanovení zmírňujících opatření.
(12)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují k tomu, aby bylo možno na úrovni členských států stanovit emise CO2 z civilního letectví na národní úrovni, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Při přijímání ustanovení o povinnostech podávat zprávy by Unie neměla na členské státy a malé a střední podniky (SME) klást nároky, které nejsou úměrné sledovaným cílům. Emise CO2 z letů, na něž se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze velmi malou část celkových emisí skleníkových plynů a vytvoření systému pro vykazování těchto emisí by vzhledem ke stávajícím požadavkům na širší odvětví podle směrnice 2003/87/ES představovalo nepřiměřenou zátěž. Proto by emise CO2 z kategorie zdroje „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC měly být pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES považovány za rovné nule.
(13)
V zájmu zajištění efektivity opatření pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů je nutné zabránit tomu, aby se finanční a administrativní zátěž, které členské státy již čelí, dále zvyšovala.
(14)
Přestože se emise a pohlcení emisí skleníkových plynů souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím (dále jen „LULUCF“) započítávají do cíle Unie pro snížení emisí podle Kjótského protokolu, nejsou součástí cíle 20 % snížení do roku 2020 v rámci klimaticko-energetického balíčku. Článek 9 rozhodnutí č. 406/2009/ES ukládá Komisi, aby posoudila podmínky, podle nichž budou emise a jejich pohlcování v souvislosti s LULUCF začleněny do závazku Unie v oblasti snížení emisí skleníkových plynů, přičemž se zajistí trvalost a ekologická vyváženost příspěvku LULUCF a zároveň důsledné monitorování a přesná evidence příslušných emisí a pohlcení. Ukládá také, aby Komise případně předložila legislativní návrh s cílem, aby vstoupil v platnost od roku 2013. Komise dne 12. března 2012 předložila Evropskému parlamentu a Radě jako první krok k zahrnutí oblasti LULUCF do závazku přijatého Unií v oblasti snižování emisí návrh, který vedl k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (15).
(15)
Unie a členské státy by se měly snažit podávat co nejaktuálnější informace o emisích skleníkových plynů, zejména v rámci strategie Evropa 2020 a harmonogramů stanovených touto strategií. Toto nařízení by mělo umožnit vypracování těchto odhadů v co nejkratším možném čase za pomoci statistických a dalších informací, podle potřeby například za pomoci údajů získaných z vesmíru prostřednictvím programu Globální monitoring životního prostředí a bezpečnosti a jiných družicových systémů.
(16)
Vzhledem k tomu, že Komise oznámila záměr navrhnout nové požadavky na monitorování a podávání zpráv pro emise z námořní dopravy, včetně případných změn tohoto nařízení, neměl by být žádný takový návrh tímto nařízením dotčen, a ustanovení o monitorování a vykazování emisí z námořní dopravy by proto neměla být v této fázi do tohoto nařízení začleněna.
(17)
Zkušenosti získané při provádění rozhodnutí č. 280/2004/ES ukazují na potřebu zlepšit transparentnost, přesnost, jednotnost, úplnost a srovnatelnost informací vykazovaných o politikách a opatřeních a odhadech. Rozhodnutí č. 406/2009/ES vyžaduje, aby členské státy podávaly zprávy o předpokládaném pokroku při plnění svých povinností podle uvedeného rozhodnutí, včetně informací o vnitrostátních politikách, opatřeních a vnitrostátních odhadech. Strategie Evropa 2020 stanoví agendu integrované hospodářské politiky, která vyžaduje, aby Unie a členské státy nadále usilovaly o včasné podávání zpráv o politikách a opatřeních v oblasti změny klimatu a jejich předpokládaných dopadech na emise. K dosažení těchto cílů by mělo významně přispět vytvoření systémů na úrovni Unie a členských států společně s lepšími pokyny pro podávání zpráv. Aby se zajistilo, že Unie splní své mezinárodní a interní požadavky na vykazování odhadů emisí skleníkových plynů, a aby bylo možné posoudit její pokrok při plnění mezinárodních a interních závazků a povinností, měla by Komise rovněž vypracovávat a používat odhady skleníkových plynů.
(18)
Aby bylo možné monitorovat pokrok členských států a jejich opatření v oblasti přizpůsobení se změně klimatu, jsou od nich zapotřebí lepší informace. Tyto informace jsou nutné k navržení komplexní strategie Unie pro přizpůsobení se změně klimatu v souladu s bílou knihou Komise ze dne 1. dubna 2009 nazvanou „Přizpůsobení se změně klimatu: směřování k evropskému akčnímu rámci“. Vykazování informací o tomto přizpůsobení umožní členským státům sdílet osvědčené postupy a posuzovat své potřeby a úroveň připravenosti v boji proti změně klimatu.
(19)
Podle rozhodnutí 1/CP.15 se Unie a členské státy zavázaly poskytovat významné finanční prostředky na podporu opatření pro přizpůsobení se změně klimatu a opatření zmírňující dopady změny klimatu v rozvojových zemích. V souladu s bodem 40 rozhodnutí 1/CP.16 každá rozvinutá země, která je smluvní stranou úmluvy UNFCCC, musí posílit podávání zpráv o poskytování finanční a technologické podpory a podpory na vybudování kapacit pro smluvní strany z řad rozvojových zemí. Posílené podávání zpráv má zásadní význam pro uznání úsilí Unie a členských států, které vyvinuly ke splnění svých závazků. Rozhodnutí 1/CP.16 rovněž zavedlo nový mechanismus pro technologie v zájmu posílení mezinárodního přenosu technologií. Toto nařízení by mělo zajistit, že budou poskytovány aktualizované informace o činnostech v oblasti přenosu technologií do rozvojových zemí na základě nejlepších dostupných údajů.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES (16) změnila směrnici 2003/87/ES tak, aby zahrnovala oblast letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii. Směrnice 2003/87/ES obsahuje ustanovení o použití výnosů z dražeb, o podávání zpráv o použití výnosů z dražeb členskými státy a o opatřeních přijatých podle čl. 3d uvedené směrnice. Směrnice 2003/87/ES ve znění směrnice 2009/29/ES nyní rovněž obsahuje ustanovení o použití výnosů z dražeb a stanoví, že by alespoň 50 % z těchto výnosů mělo být použito pro účely jedné nebo více činností uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Transparentní používání výnosů získaných z dražeb povolenek podle směrnice 2003/87/ES je zásadní pro podporu závazků Unie.
(21)
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy k tomu, aby vypracovaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní sdělení a dvouleté zprávy za použití pokynů, metodik a formátů dohodnutých konferencí smluvních stran. Rozhodnutí 1/CP.16 vyžaduje posílené podávání zpráv o cílech v oblasti zmírňování škod a o poskytování finanční a technické podpory a podpory na vybudování kapacit pro smluvní strany z řad rozvojových zemí.
(22)
Rozhodnutí č. 406/2009/ES převedlo stávající roční cyklus podávání zpráv na roční cyklus závazků vyžadující komplexní přezkum inventur skleníkových plynů členských států v kratším čase než stávající přezkum inventur podle úmluvy UNFCCC, aby bylo možno využít pružnosti a podle potřeby přijmout nápravná opatření na konci každého příslušného roku. Na úrovni Unie je třeba stanovit proces přezkumu inventur skleníkových plynů předložených členskými státy, aby bylo zajištěno důvěryhodné, jednotné, transparentní a včasné posouzení souladu s rozhodnutím č. 406/2009/ES.
(23)
V rámci procesu úmluvy UNFCCC se v současnosti projednává řada technických prvků souvisejících s vykazováním emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jako jsou potenciály globálního oteplování, rozsah vykazovaných skleníkových plynů a metodické pokyny IPCC, které se mají použít k vypracování národních inventur skleníkových plynů. Revize těchto metodických prvků v rámci procesu úmluvy UNFCCC a následné přepočty časových řad emisí skleníkových plynů mohou změnit úroveň a trendy emisí skleníkových plynů. Komise by měla tento vývoj na mezinárodní úrovni sledovat a v případě potřeby navrhnout změnu tohoto nařízení s cílem zajistit soulad s metodikami používanými v rámci procesu úmluvy UNFCCC.
(24)
Výpočet a vykazování emisí metanu je v souladu se stávajícími pokyny pro vykazování emisí skleníkových plynů podle úmluvy UNFCCC založen na potenciálech globálního oteplování s časovým horizontem 100 let. Vzhledem k jeho vysokému potenciálu globálního oteplování a poměrně krátké životnosti metanu v atmosféře by Komise měla analyzovat, jaké dopady na politiky a opatření by mělo přijetí dvacetiletého časového horizontu pro metan.
(25)
Komise by měla dopady na politiky a opatření analyzovat s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 14. září 2011 o komplexním přístupu k jiným antropogenním emisím ovlivňujícím klima, než jsou emise CO2, a poté, co bude v rámci úmluvy UNFCCC dosaženo dohody o používání dohodnutých a zveřejněných pokynů IPCC pro monitorování a vykazování emisí černého uhlíku, a v případě potřeby by měla změnit přílohu I tohoto nařízení.
(26)
Emise skleníkových plynů ve všech vykazovaných časových řadách by měly být odhadovány pomocí stejných metod. Výchozí údaje o činnosti a emisní faktory by měly být získávány a používány jednotným způsobem, který zajistí, že změny v trendech emisí nejsou způsobeny změnami metod odhadu nebo předpokladů. Přepočítání emisí skleníkových plynů by se mělo provádět v souladu s dohodnutými pokyny a s cílem zlepšit jednotnost, přesnost a úplnost vykazovaných časových řad a provádění podrobnějších metod. Pokud se metodika nebo způsob získávání výchozích údajů o činnosti a emisních faktorů změní, měly by členské státy inventury za vykázané časové řady přepočítat a posoudit potřebu přepočítání na základě důvodů stanovených v dohodnutých pokynech, zejména u hlavních kategorií. Toto nařízení by mělo stanovit, zda a za jakých podmínek by se k účinkům těchto přepočtů mělo přihlížet za účelem stanovení ročních emisních přídělů.
(27)
Letectví má dopady na světové klima v důsledku uvolňování CO2 a rovněž v důsledku dalších emisí, včetně emisí oxidů dusíku, a mechanismů, jako je zvyšování tvorby cirrové oblačnosti. Vzhledem k rychlému vývoji vědeckých poznatků o těchto dopadech by mělo být v rámci tohoto nařízení pravidelně prováděno aktualizované posuzování dopadů letectví na světové klima, které nesouvisejí s CO2. Modelový přístup, který se v tomto ohledu používá, by měl být přizpůsoben vědeckému pokroku. Komise by na základě svých posouzení těchto dopadů mohla zvážit příslušné strategické možnosti jejich řešení.
(28)
Cílem Evropské agentury pro životní prostředí je podpora udržitelného rozvoje a pomoc k dosažení významného a měřitelného zlepšení stavu životního prostředí v Evropě poskytováním včasných, cílených, relevantních a spolehlivých informací tvůrcům politik, veřejným institucím a veřejnosti. Evropská agentura pro životní prostředí by měla být Komisi v případě potřeby nápomocna při monitorování a podávání zpráv, zejména v souvislosti s inventurním systémem Unie a jejím systémem politik, opatření a odhadů, při provádění ročního odborného přezkumu inventur členských států, hodnocení pokroku při plnění závazků Unie ke snižování emisí, správě evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu, pokud jde o dopady změny klimatu, zranitelnost vůči této změně a přizpůsobování se této změně a při předkládání spolehlivých informací týkajících se klimatu veřejnosti.
(29)
Na všechny požadavky týkající se poskytování informací a údajů podle tohoto nařízení by se měla vztahovat pravidla Unie v oblasti ochrany údajů a obchodního tajemství.
(30)
Informace a údaje shromážděné podle tohoto nařízení mohou v budoucnu přispět i k tvorbě a posuzování politiky Unie v oblasti změny klimatu.
(31)
Komise by měla sledovat provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv uvedených v tomto nařízení a budoucí vývoj v rámci úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu za účelem zajištění jejich jednotnosti. V tomto ohledu by Komise měla v případě potřeby předložit Evropskému parlamentu a Radě příslušný legislativní návrh.
(32)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení čl. 5 odst. 4, čl. 7 odst. 7 a 8, čl. 8 odst. 2, čl. 12 odst. 3, čl. 17 odst. 4, čl. 19 odst. 5 a 6 tohoto nařízení, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. S výjimkou čl. 19 odst. 6 by měly být tyto pravomoci vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (17).
(33)
Za účelem stanovení harmonizovaných požadavků na podávání zpráv potřebných pro monitorování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací s významem pro politiku změny klimatu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU za účelem změny přílohy I a přílohy III tohoto nařízení v souladu s rozhodnutími přijatými v rámci úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu, zohlednění změn v souvislosti s potenciály globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám, stanovení důležitých požadavků týkajících se inventurního systému Unie a zavedení registru Unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(34)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovení mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich proto být z důvodu rozsahu a účinků navrhovaného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se vytváří mechanismus pro:
a)
zajištění včasnosti, transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti zpráv podávaných Unií a jejími členskými státy sekretariátu úmluvy UNFCCC;
b)
vykazování a ověřování informací týkajících se závazků Unie a jejích členských států v souladu s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a rozhodnutí přijatých podle této úmluvy a protokolu a hodnocení pokroku při plnění těchto závazků;
c)
monitorování a vykazování všech antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu v členských státech;
d)
monitorování, vykazování, přezkum a ověřování emisí skleníkových plynů a dalších informací v souladu s článkem 6 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
e)
podávání zpráv o použití výnosů pocházejících z dražeb povolenek podle čl. 3d odst. 1 nebo 2 nebo čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES v souladu s čl. 3d odst. 4 a čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice;
f)
monitorování a podávání zpráv o opatřeních přijatých členskými státy za účelem přizpůsobení se nevyhnutelným následkům změny klimatu nákladově efektivním způsobem;
g)
hodnocení pokroku členských států při plnění jejich závazků podle rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na:
a)
podávání zpráv o strategiích Unie a jejích členských států v oblasti rozvoje nízkouhlíkového hospodářství a případných aktualizací těchto strategií v souladu s rozhodnutím 1/CP.16;
b)
emise skleníkových plynů uvedené v příloze I tohoto nařízení z odvětví a zdrojů a pohlcení pomocí propadů, na něž se vztahují národní inventury skleníkových plynů podle čl. 4 odst. 1 písm. a) úmluvy UNFCCC a které jsou vypouštěny na území členských států;
c)
emise skleníkových plynů spadající do oblasti působnosti čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
d)
dopady na klima, které nejsou spojeny s CO2 a souvisejí s emisemi z civilního letectví;
e)
odhady Unie a jejích členských států týkající se antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, a na související politiky a opatření členských států;
f)
celkovou finanční a technologickou podporu rozvojovým zemím v souladu s požadavky podle úmluvy UNFCCC;
g)
používání výnosů z dražeb povolenek v souladu s čl. 3d odst. 1 a 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES;
h)
opatření členských států zaměřená na přizpůsobení se změně klimatu.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„potenciálem globálního oteplování“ celkové přispění plynu ke globálnímu oteplování na základě emise jedné jednotky tohoto plynu v poměru k jedné jednotce referenčního plynu, CO2, kterému je přiřazena hodnota 1;
2)
„národním inventurním systémem“ systém institucionálních, právních a procesních opatření členského státu pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, které nejsou kontrolovány Montrealským protokolem, a pro vykazování a archivaci informací o inventurách v souladu s rozhodnutím 19/CMP.1 nebo dalšími příslušnými rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
3)
„příslušnými inventurními orgány“ orgány, které mají v rámci národního inventurního systému na starosti sestavování inventury skleníkových plynů;
4)
„zajištěním kvality“ („QA“) plánovaný systém přezkumných postupů, jehož účelem je zajistit splnění cílů v oblasti kvality údajů a vykazování nejlepších možných odhadů a informací v zájmu podpory účinnosti programu kontroly kvality a poskytnutí pomoci členským státům;
5)
„kontrolou kvality“ („QC“) systém běžných technických činností určených k měření a kontrole kvality informací a odhadů sestavovaných za účelem zajištění integrity, správnosti a úplnosti údajů, zjištění a řešení chyb a opomenutí, dokumentace a archivace údajů nebo jiných používaných materiálů a zaznamenávání všech činností QA;
6)
„ukazatelem“ kvantitativní nebo kvalitativní faktor nebo proměnná, která umožňuje lépe pochopit pokrok při provádění politik a opatření a trendy emisí skleníkových plynů;
7)
„jednotkou přiděleného množství“ („AAU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 13/CMP.1“) nebo jiných příslušných rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
8)
„jednotkou propadů“ („RMU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
9)
„jednotkou snížení emisí“ („ERU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
10)
„ověřeným snížením emisí“ („CER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky podle tohoto protokolu a příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
11)
„dočasným ověřeným snížením emisí“ („tCER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky přijatými podle tohoto protokolu, jakož i v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu, tedy kredity vydané za pohlcení emisí, které jsou ověřené pro zalesňování nebo obnovu lesů (opětovné zalesňování) v rámci projektu mechanismu čistého rozvoje, jež budou nahrazeny po skončení platnosti na konci druhého kontrolního období;
12)
„dlouhodobým ověřeným snížením emisí“ („lCER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky přijatými podle tohoto protokolu, jakož i v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu, tedy kredity vydané za dlouhodobé pohlcení emisí ověřené pro zalesňování nebo obnovu lesů v rámci projektu mechanismu čistého rozvoje, jež budou nahrazeny po skončení platnosti na konci započítávaného období projektu nebo v případě negativní změny v uložení nebo nepředložení zprávy o ověření.
13)
„národním registrem“ registr ve formě standardizované elektronické databáze, která obsahuje údaje o případném vydání, držení, převodu, získání, zrušení, odebrání, přesunu, nahrazení nebo změny doby skončení platnosti jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER;
14)
„politikami a opatřeními“ veškeré nástroje, jejichž cílem je provádění závazků podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) úmluvy UNFCCC, mezi něž mohou patřit nástroje, jejichž hlavním cílem není omezení a snížení emisí skleníkových plynů;
15)
„systémem pro politiky a opatření a odhady“ systém institucionálních, právních a procesních opatření pro vykazování politik a opatření a odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jak to vyžaduje článek 12 tohoto nařízení;
16)
„předběžným hodnocením politik a opatření“ hodnocení předpokládaných účinků politiky nebo opatření;
17)
„následným hodnocením politik a opatření“ hodnocení předchozích účinků politiky nebo opatření;
18)
„odhady bez opatření“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které nezahrnují účinky všech politik a opatření, jež jsou plánovány, přijaty nebo prováděny po roce zvoleném pro příslušný odhad jako rok výchozí;
19)
„odhady s opatřeními“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které zahrnují účinky politik a opatření z hlediska snížení emisí skleníkových plynů, jež byly přijaty a provedeny;
20)
„odhady s dodatečnými opatřeními“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které zahrnují účinky politik a opatření z hlediska snížení emisí skleníkových plynů, jež byly přijaty a provedeny za účelem zmírnění změny klimatu, jakož i politiky a opatření, které se k tomuto účelu plánují;
21)
„analýzou citlivosti“ vyšetření modelového algoritmu nebo předpokladu za účelem kvantifikace toho, jak citlivé nebo stabilní jsou modelové výstupní údaje ve vztahu ke změnám vstupních údajů nebo výchozích předpokladů. Provádí formou variací vstupních hodnot nebo modelových rovnic, přičemž se sleduje, jak se na základě těchto variací mění modelové výstupní údaje;
22)
„podporou spojenou se zmírňováním změny klimatu“ podpora činností v rozvojových zemích, které přispívají k plnění cíle stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností;
23)
„podporou spojenou s přizpůsobováním se změně klimatu“ podpora činností v rozvojových zemích, jejichž účelem je snížit zranitelnost lidských nebo přírodních systémů vůči dopadům změny klimatu a rizikům s klimatem spojeným udržováním nebo zvyšováním přizpůsobivosti a odolnosti rozvojových zemí;
24)
„technickými opravami“ úpravy odhadů národních inventur skleníkových plynů provedené v souvislosti s přezkumem prováděným podle článku 19 v případě, že předložené inventurní údaje jsou neúplné nebo sestavené způsobem, který není v souladu s příslušnými mezinárodními nebo unijními pravidly nebo pokyny, a jež mají nahradit původně předložené odhady;
25)
„přepočty“ v souladu s pokyny pro vykazování ročních inventur podle úmluvy UNFCCC postup vytváření nových odhadů antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů z dříve předložených inventur v důsledku změn metodik nebo způsobu získávání a používání emisních faktorů a údajů o činnosti, zahrnutí nových kategorií zdrojů a propadů, nebo nových plynů nebo změn v hodnotě potenciálu globálního oteplování skleníkových plynů.
KAPITOLA 2
STRATEGIE ROZVOJE NÍZKOUHLÍKOVÉHO HOSPODÁŘSTVÍ
Článek 4
Strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství
1. Členské státy a Komise jménem Unie vypracují své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství v souladu s ustanoveními o podávání zpráv, která jsou dohodnuta na mezinárodní úrovni v souvislosti s procesem úmluvy UNFCCC, aby přispěly:
a)
k transparentnímu a přesnému monitorování skutečného a plánovaného pokroku dosaženého členskými státy - mimo jiné za přispění opatření Unie - při plnění závazků Unie a členských států k omezování nebo snižování antropogenních emisí skleníkových plynů podle úmluvy UNFCCC;
b)
ke splnění závazků členských států v oblasti snižování emisí skleníkových plynů v souladu s rozhodnutím č. 406/2009/ES a k dosažení dlouhodobého snížení emisí a posílení pohlcování pomocí propadů ve všech odvětvích v souladu s cílem Unie snížit do roku 2050 nákladově-efektivním způsobem emise o 80 až 95 % v porovnání s úrovněmi v roce 1990, a to v souvislosti se snížením ze strany rozvinutých zemí jako celku, jež je podle IPCC nezbytné.
2. Členské státy Komisi předloží zprávu o stavu provádění své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství do 9. ledna 2015 od vstupu tohoto nařízení v platnost, nebo v souladu s jakýmkoli harmonogramem dohodnutým na mezinárodní úrovni v souvislosti s procesem úmluvy UNFCCC.
3. Komise a členské státy své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství a jejich případné aktualizace neprodleně zveřejní.
KAPITOLA 3
VYKAZOVÁNÍ HISTORICKÝCH EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ A JEJICH POHLCENÍ
Článek 5
Národní inventurní systémy
1. Členské státy zřídí, provozují a neustále se snaží zdokonalovat národní inventurní systémy v souladu s požadavky úmluvy UNFCCC na vnitrostátní systémy pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení a zajistit včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost svých inventur skleníkových plynů.
2. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné inventurní orgány měly přístup:
a)
k údajům a metodám vykazovaným u činností a zařízení v souladu se směrnicí 2003/87/ES pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů a aby byla zajištěna jednotnosti emisí skleníkových plynů vykazovaných v rámci systému Unie pro obchodování s emisemi a v národních inventurách skleníkových plynů;
b)
případně k údajům o fluorovaných plynech shromážděným prostřednictvím systémů podávání zpráv v jednotlivých oblastech podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006 pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů;
c)
případně k emisím, výchozím údajům a metodikám vykazovaným zařízeními podle nařízení (ES) č. 166/2006 pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů;
d)
k údajům vykazovaným podle nařízení (ES) č. 1099/2008.
3. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné inventurní orgány mohly případně:
a)
využívat systémy podávání zpráv zavedené podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006 za účelem zlepšení odhadů fluorovaných plynů v národních inventurách skleníkových plynů;
b)
provádět roční kontroly souladu uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. l) a m).
4. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujícími přijme prováděcí akty za účelem stanovení pravidel pro strukturu, formát a postup předkládání informací týkajících se národních systémů inventur a požadavků na vytvoření, provoz a fungování národních systémů inventur. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 6
Inventurní systém Unie
1. Zřizuje se inventurní systém Unie pro zajištění včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost národních inventur s ohledem na inventuru skleníkových plynů Unie. Komise tento systém spravuje, udržuje a neustále se jej snaží zdokonalovat. Součástí tohoto systému jsou:
a)
program zajišťování kvality a kontroly kvality, který zahrnuje stanovení cílů kvality a vytvoření plánu zajištění kvality a kontroly kvality inventur. Komise je členským státům při provádění programů zajištění kvality a kontroly kvality nápomocna;
b)
postup pro odhadování údajů chybějících v národní inventuře prováděné po konzultaci s dotyčným členským státem;
c)
přezkumy inventur skleníkových plynů členských států podle článku 19.
2. Komise je v souladu s článkem 25 zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci týkajícího se základních požadavků na inventurní systém Unie v zájmu splnění povinností podle rozhodnutí 19/CMP.1. Komise nepřijme taková ustanovení podle odstavce 1, jejichž dodržení je pro členské státy obtížnější než v případě ustanovení aktů přijatých v souladu s čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
Článek 7
Inventury skleníkových plynů
1. Členské státy do 15. ledna každého roku („rok X“) určí a vykazují Komisi:
a)
své antropogenní emise skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení a antropogenní emise skleníkových plynů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rok X-2 v souladu s požadavky na vykazování podle úmluvy UNFCCC. Aniž je dotčeno vykazování skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení, se hodnoty emisí CO2 z kategorie zdrojů „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC považují pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rovné nule;
b)
údaje podle požadavků UNFCCC na podávání zpráv týkající se jejich antropogenních emisích oxidu uhelnatého (CO), oxidu siřičitého (SO2), oxidů dusíku (NOx) a těkavých organických sloučenin za rok X-2, které jsou v souladu s údaji již vykazovanými podle článku 7 směrnice 2001/81/ES a Úmluvy EHK OSN o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států;
c)
své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení CO2 pomocí propadů vyvolané činnostmi v oblasti LULUCF za rok X-2 v souladu s požadavky na vykazování podle UNFCCC;
d)
své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení CO2 pomocí propadů vyvolané činnostmi v oblasti LULUCF v souladu s rozhodnutím č. 529/2013/EU a Kjótským protokolem a informace o započítání těchto emisí a jejich pohlcování v důsledku činností v oblasti LULUCF v souladu s rozhodnutím č. 529/2013/EU a s čl. 3 odst. 3 a 4 Kjótského protokolu, jakož i příslušnými rozhodnutími podle tohoto protokolu, za období mezi rokem 2008 nebo jinými příslušnými roky a rokem X-2. Pokud členské státy započítávají obhospodařování orné půdy, obhospodařování pastvin, obnovu vegetace nebo odvodňování a zavodňování mokřadů, vykazují kromě toho své emise skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů pro každou tuto činnost za příslušný referenční rok nebo období uvedené v příloze VI rozhodnutí č. 529/2013/EU a příloze rozhodnutí 13/CMP.1. Členské státy při dodržování svých povinností podávat zprávy podle tohoto písmene, a zejména při předkládání informací o emisích a pohlceních v souvislosti s jejich povinnostmi započítávání uvedenými v rozhodnutí č. 529/2013/EU, předkládají informace při plném zohlednění platných pokynů IPCC pro správnou praxi v oblasti LULUCF;
e)
jakékoli změny informací uvedených v písmenech a) až d) za období mezi příslušným referenčním rokem nebo obdobím a rokem X-3, včetně důvodů těchto změn;
f)
informace o ukazatelích za rok X-2, jak jsou uvedeny v příloze III;
g)
informace z jejich národního registru o vydání, nabytí, držení, převodu, zrušení, stažení a přesunu jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER za rok X-1;
h)
souhrnné informace o uzavřených převodech podle čl. 3 odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rok X-1;
i)
informace o využívání společného provádění, mechanismu čistého rozvoje a mezinárodního obchodování s emisemi podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu nebo o jakémkoli dalším flexibilním mechanismu stanoveném jinými nástroji přijatými konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC nebo konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, za účelem splnění svých kvantifikovaných závazků k omezení nebo snížení emisí podle článku 2 rozhodnutí č. 2002/358/ES a Kjótského protokolu nebo jakýchkoli budoucích závazků podle úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu za rok X-2;
j)
informace o krocích podniknutých za účelem zlepšení odhadů inventur, zejména v oblastech inventury, které byly na základě odborných přezkumů předmětem úprav nebo doporučení;
k)
skutečné nebo odhadované příděly ověřených emisí vykazovaných zařízeními a provozovateli podle směrnice 2003/87/ES na kategorie zdrojů národní inventury skleníkových plynů, pokud je to možné, a poměr těchto ověřených emisí k celkovým vykázaným emisím skleníkových plynů z těchto kategorií zdrojů za rok X-2;
l)
případně výsledky kontrol souladu emisí vykázaných v inventurách skleníkových plynů za rok X-2 s ověřenými emisemi vykázanými v souladu se směrnicí 2003/87/ES;
m)
případně výsledky kontrol souladu údajů použitých pro odhad emisí při sestavování inventur skleníkových plynů za rok X-2 s:
i)
údaji použitými pro sestavení inventur látek znečišťujících ovzduší podle směrnice 2001/81/ES,
ii)
údaji vykazovanými podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 842/2006,
iii)
energetickými údaji vykazovanými v souladu s článkem 4 a přílohou B nařízení (ES) č. 1099/2008;
n)
popis změn svého národního inventurního systému;
o)
popis změn národního registru;
p)
informace o jejich plánu v oblasti zajištění kvality a kontroly kvality, obecné hodnocení nejistoty a obecné posouzení úplnosti, a pokud jsou k dispozici, další prvky zprávy o národní inventuře skleníkových plynů nezbytné pro přípravu zprávy o inventuře skleníkových plynů v Unii.
V prvním roce, v němž se mají v souladu s tímto nařízením podávat zprávy, členské státy oznámí Komisi jakýkoliv záměr uplatnit čl. 3 odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
2. Členské státy předloží Komisi do 15. ledna druhého roku po skončení každého z období započítávání uvedených v příloze I rozhodnutí č. 529/2013/EU předběžné údaje a do 15. března téhož roku konečné údaje připravené pro jejich záznamy v odvětví LULUCF pro dané období započítávání v souladu s čl. 4 odst. 6 uvedeného rozhodnutí.
3. Členské státy do 15. března každého roku podávají Komisi úplnou a aktuální zprávu o národní inventuře. Tato zpráva obsahuje všechny informace stanovené v odstavci 1 a jakékoli následné aktualizace těchto informací.
4. Členské státy do 15. dubna každého roku předkládají sekretariátu úmluvy UNFCCC národní inventuru obsahující informace předložené Komisi v souladu s odstavcem 3.
5. Komise každoročně ve spolupráci s členskými státy sestaví inventuru skleníkových plynů v Unii a připraví zprávu o inventuře skleníkových plynů v Unii a do 15. dubna každého roku je předloží sekretariátu úmluvy UNFCCC.
6. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25 s cílem:
a)
doplnit látky na seznam nebo odstranit látky ze seznamu skleníkových plynů uvedeného v příloze I tohoto nařízení nebo doplnit, odstranit nebo pozměnit ukazatele uvedené v příloze III tohoto nařízení v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících;
b)
zohlednit změny v souvislosti s potenciálem globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám v souladu s příslušnými rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgánů v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
7. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu předkládání inventur skleníkových plynů členských států podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty rovněž stanoví lhůty pro spolupráci a koordinaci mezi Komisí a členskými státy při přípravě zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
8. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu vykazování emisí skleníkových plynů členských států a pohlcení v souladu s článkem 4 rozhodnutí č. 529/2013/EU Komise při přijímání těchto prováděcích aktů zajistí slučitelnost lhůt Unie a úmluvy UNFCCC pro sledování a vykazování uvedených informací. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 8
Přibližné inventury skleníkových plynů
1. Členské státy do 31. července každého roku („rok X“) předloží Komisi pokud možno přibližné národní inventury skleníkových plynů za rok X-1. Komise každoročně sestaví přibližné inventuru skleníkových plynů v Unii na základě přibližných národních inventur skleníkových plynů členských států, popřípadě na základě vlastních odhadů, pokud členský stát do stanoveného data nepředložil vlastní přibližné inventury. Komise tyto informace každoročně zveřejní do 30. září.
2. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu předkládání přibližných inventur skleníkových plynů členských států podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 9
Postupy pro doplnění odhadů emisí za účelem sestavení inventury Unie
1. Komise provede počáteční kontrolu údajů předložených členskými státy podle čl. 7 odst. 1 z hlediska jejich přesnosti. Výsledky těchto kontrol zašle členským státům do šesti týdnů od lhůty pro předložení. Členské státy do 15. března zodpoví relevantní dotazy vznesené na základě počáteční kontroly a předloží konečné znění inventury za rok X-2.
2. Pokud členský stát do 15. března nepředloží dané údaje inventury požadované pro sestavení inventury Unie, může Komise vypracovat odhady, kterými doplní údaje předložené členskými státy, a sice za konzultace a v úzké spolupráci s dotčenými členskými státy. Pro tento účel Komise použije pokyny platné pro přípravu národních inventur skleníkových plynů.
KAPITOLA 4
REGISTRY
Článek 10
Zřízení a provoz registrů
1. Unie a členské státy zřídí a spravují registry za účelem přesného započítání vydání, držení, převodu, nabytí, zrušení, odebrání, přesunu, nahrazení nebo případně změny doby skončení platnosti jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER. Členské státy mohou tyto registry používat také pro přesné započítání jednotek uvedených v čl. 11a odst. 5 směrnice 2003/87/ES.
2. Unie a členské státy mohou své registry spravovat ve sjednoceném systému spolu s jedním nebo více členskými státy.
3. Údaje uvedené v odstavci 1 tohoto článku se zpřístupní ústřednímu správci jmenovanému podle článku 20 směrnice 2003/87/ES.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25 za účelem zřízení registru Unie uvedeného v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 11
Odebrání jednotek podle Kjótského protokolu
1. Členské státy po dokončení přezkumu svých národních inventur podle Kjótského protokolu za každý rok prvního kontrolního období podle Kjótského protokolu, včetně vyřešení jakýchkoli otázek spojených s prováděním, odeberou z registru jednotky AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER odpovídající jejich čistým emisím v průběhu daného roku.
2. Pokud jde o poslední rok prvního kontrolního období podle Kjótského protokolu, členské státy odeberou jednotky z registru před koncem dodatečného období pro splnění závazků stanovených v rozhodnutí 11/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu.
KAPITOLA 5
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O POLITIKÁCH A OPATŘENÍCH A VYKAZOVÁNÍ ODHADŮ TÝKAJÍCÍCH SE ANTROPOGENNÍCH EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ ZE ZDROJŮ A POHLCENÍ POMOCÍ PROPADŮ
Článek 12
Národní a unijní systémy pro politiky a opatření a odhady
1. Členské státy a Komise do 9. července 2015 zřídí a provozují a neustále se snaží zdokonalovat národní a unijní systémy pro podávání zpráv o politikách a opatřeních a o vykazování odhadů týkajících se antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů. Tyto systémy zahrnují příslušná platná institucionální, právní a procesní ustanovení členského státu a Unie pro hodnocení politiky a vypracovávání odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů.
2. Členské státy a Komise usilují o zajištění včasnosti, transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti informací podávaných ve zprávách o politikách, opatřeních a odhadech antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jak je uvedeno v článcích 13 a 14, případně včetně používání a uplatňování údajů, metod a modelů a provádění činností v oblasti zajištění kvality a kontroly kvality a analýzy citlivosti.
3. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány dohod z nich vycházejících či na ně navazujících přijme prováděcí akty ohledně struktury, formátu a postupu předkládání informací týkajících se systémů členských států a Unie pro politiky a opatření a odhady podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, článku 13 a čl. 14 odst. 1. Komise zajistí soudržnost s mezinárodně dohodnutými požadavky na vykazování, jakož i slučitelnost lhůt Unie pro monitorování a vykazování uvedených informací s příslušnými mezinárodními lhůtami. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 13
Podávání zpráv o politikách a opatřeních
1. Členské státy do 15. března 2015 a poté každé dva roky předloží Komisi:
a)
popis svého národního systému pro podávání zpráv o politikách a opatřeních nebo o souborech opatření a pro vykazování odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů v souladu s čl. 12 odst. 1, pokud tento popis dosud nebyl předložen, nebo informace o jakýchkoli změnách tohoto systému, pokud již tento popis předložily;
b)
aktualizace týkající se strategií rozvoje nízkouhlíkového hospodářství uvedených v článku 4 a pokroku při provádění těchto strategií;
c)
informace o vnitrostátních politikách a opatřeních nebo souborech opatření a o provádění politik a opatření nebo souborů opatření Unie, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují pohlcení pomocí propadů, poskytované v rozlišení podle odvětví a uspořádané podle jednotlivých plynů nebo skupin plynů (HFC a PFC) uvedených v příloze I. Tyto informace musí odkazovat na platné a příslušné vnitrostátní nebo unijní politiky a zahrnují:
i)
cíl politiky nebo opatření a stručný popis politiky nebo opatření,
ii)
druh politického nástroje,
iii)
stav provádění politiky nebo opatření nebo souborů opatření,
iv)
ukazatele pro monitorování a hodnocení dosaženého pokroku v čase, pokud se používají,
v)
jsou-li k dispozici, kvantitativní odhady účinků na emise ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů rozdělené podle:
-
výsledků předběžných hodnocení účinků jednotlivých politik a opatření nebo jejich souborů týkajících se zmírňování změny klimatu. Odhady se poskytují na období čtyř po sobě jdoucích budoucích let končící číslicí 0 nebo 5, které bezprostředně následují po roce, za nějž se podává zpráva, přičemž se rozlišuje mezi emisemi skleníkových plynů, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, a emisemi, na něž se vztahuje rozhodnutí č. 406/2009/ES,
-
výsledků následných hodnocení dopadů jednotlivých politik a opatření nebo jejich souborů týkajících se zmírňování změny klimatu, přičemž se rozlišuje mezi emisemi skleníkových plynů, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, a emisemi, na něž se vztahuje rozhodnutí č. 406/2009/ES,
vi)
odhady předpokládaných nákladů a přínosů politik a opatření, případně odhady realizovaných nákladů a přínosů politik a opatření, jsou-li k dispozici,
vii)
veškeré odkazy na posouzení a podpůrné technické zprávy uvedené v odstavci 3, jsou-li k dispozici;
d)
informace uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 406/2009/ES;
e)
informace o tom, do jaké míry opatření členského státu představuje významnou součást úsilí vyvíjeného na vnitrostátní úrovni i do jaké míry odhadované využití společného provádění, mechanismu čistého rozvoje a mezinárodního obchodování s emisemi doplňuje vnitrostátní opatření v souladu s příslušnými ustanoveními Kjótského protokolu a rozhodnutími přijatými podle tohoto protokolu.
2. Členský stát sdělí Komisi jakékoli významné změny informací vykázaných podle tohoto článku v prvním roce vykazovaného období do 15. března roku následujícího po podání předchozí zprávy.
3. Členské státy v elektronické podobě zveřejní jakékoli příslušné posouzení nákladů a účinků vnitrostátních politik a opatření, jsou-li k dispozici, a jakékoli příslušné informace o provádění politik a opatření Unie, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují jejich pohlcení pomocí propadů, společně s jakýmikoli existujícími technickými zprávami, z nichž tato posouzení vycházejí. Jejich součástí by měly být popisy použitých modelů a metodických přístupů, definice a výchozí předpoklady.
Článek 14
Vykazování odhadů
1. Členské státy do 15. března 2015 a poté každé dva roky předloží Komisi národní odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů, uspořádané podle jednotlivých plynů nebo skupin plynů (HFC a PFC) uvedených v příloze I a podle odvětví. Tyto odhady zahrnují kvantitativní odhady na období čtyř po sobě jdoucích budoucích let končící číslicí 0 nebo 5, které bezprostředně následují po roce, za nějž se podává zpráva. V národních odhadech jsou zohledněny veškeré politiky a opatření přijaté na úrovni Unie a zahrnují:
a)
odhady bez opatření, jsou-li k dispozici, odhady s opatřeními a, jsou-li k dispozici, odhady s dodatečnými opatřeními;
b)
celkové odhady skleníkových plynů a samostatné odhady předpokládaných emisí skleníkových plynů pro zdroje emisí, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí č. 406/2009/ES;
c)
dopad politik a opatření určených podle článku 13. Jestliže tyto politiky a opatření zahrnuty nejsou, je zapotřebí tuto skutečnost jasně uvést a vysvětlit;
d)
výsledky analýzy citlivosti provedené za účelem sestavení odhadů;
e)
veškeré příslušné odkazy na posouzení a technické zprávy, z nichž tyto odhady vycházejí, uvedené v odstavci 4.
2. Členský stát sdělí Komisi jakékoli významné změny informací vykázaných podle tohoto článku v prvním roce vykazovaného období do 15. března roku následujícího po podání předchozí zprávy.
3. Členské státy podají zprávu o nejaktuálnějších dostupných odhadech. Pokud členský stát do 15. března každého druhého roku nepředloží úplné odhady a Komise stanoví, že členský stát nemůže doplnit chybějící údaje odhadů poté, co tyto byly určeny prostřednictvím postupů pro zajištění kvality nebo kontroly kvality uplatněných Komisí, může Komise za konzultace dotčeného členského státu vypracovat odhady, které jsou zapotřebí pro sestavení odhadů Unie.
4. Členské státy v elektronické podobě zveřejní své národní odhady emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů společně s příslušnými technickými zprávami, z nichž tyto odhady vycházejí. Součástí těchto odhadů by měly být popisy použitých modelů a metodických přístupů, definice a výchozí předpoklady.
KAPITOLA 6
PODÁVÁNÍ JINÝCH ZPRÁV TÝKAJÍCÍCH SE ZMĚNY KLIMATU
Článek 15
Podávání zpráv o národních adaptačních opatřeních
Členské státy do 15. března 2015 a poté každé čtyři roky, v souladu s lhůtami pro podávání zpráv podle úmluvy UNFCCC, podají Komisi informace o svých vnitrostátních plánech a strategiích v oblasti přizpůsobování se změně klimatu, uvádějící prováděná nebo plánovaná opatření s cílem usnadnit přizpůsobení se změně klimatu. Tyto informace zahrnují hlavní cíle a kategorie dopadu změny klimatu, na které jsou opatření zaměřena, jako jsou záplavy, zvyšování mořské hladiny, extrémní teploty, sucha a jiné mimořádné povětrnostní jevy.
Článek 16
Podávání zpráv o finanční a technické podpoře poskytnuté rozvojovým zemím
1. Členské státy spolupracují s Komisí, aby bylo možné včas a soudržným způsobem vykázat pomoc poskytovanou Unií a jejími členskými státy rozvojovým zemím v souladu s příslušnými použitelnými ustanoveními úmluvy UNFCCC, včetně případného společného formátu dohodnutého v rámci úmluvy UNFCCC, a zajistit, aby tyto informace byly každoročně vykázány do 30. září.
2 Členské státy případně nebo v příslušných případech podle úmluvy UNFCCC usilují o to, aby předložily informace o finančních tocích založené na tzv. „ukazatelích z Ria“ pro podporu spojenou se zmírňováním změny klimatu a podporu spojenou s přizpůsobováním se změně klimatu, které představil výbor pro rozvojovou pomoc OECD, a metodické informace o provádění metodiky ukazatelů z Ria v oblasti změny klimatu.
3. Vykazují-li se informace o uvolněných soukromých finančních tocích, zahrnují informace o definicích a metodice, jež byly pro stanovení veškerých hodnot použity.
4. Informace předložené v souvislosti s podporou zahrnují v souladu s rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány dohod z nich vycházejících či na ně navazujících informace o podpoře za účelem zmírňování změny klimatu, přizpůsobování se této změně a budování kapacit a přenosu technologií a pokud možno informace o tom, zda se jedná o nové a dodatečné finanční zdroje.
Článek 17
Podávání zpráv o použití výnosů z dražeb a projektových kreditů
1. Členské státy do 31. července každého roku („rok X“) předloží Komisi za rok X-1:
a)
podrobné odůvodnění uvedené v čl. 6 odst. 2 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
b)
informace o použití výnosů v roce X-1, které členský stát získal z dražeb povolenek v souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, včetně informací o těchto výnosech, které byly použity k jednomu nebo více z účelů uvedených v čl. 10 odst. 3 této směrnice, nebo o ekvivalentu těchto výnosů ve finanční hodnotě a o opatřeních přijatých podle uvedeného článku;
c)
informace o používání všech výnosů, podle určení členského státu, které získal z dražeb povolenek v oblasti letectví v souladu s čl. 3d odst. 1 nebo 2 směrnice 2003/87/ES; tyto informace se poskytnou v souladu s čl. 3d odst. 4 uvedené směrnice;
d)
informace uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí č. 406/2009/ES a informace o tom, jak jejich nákupní politika podporuje plnění mezinárodní dohody o změně klimatu;
e)
informace o uplatňování čl. 11b odst. 6 směrnice 2003/87/ES, pokud jde o projektové činnosti výroby hydroelektrické energie s výrobní kapacitou přesahující 20 MW.
2. Výnosy z dražeb, které v okamžiku, kdy členský stát Komisi podává zprávu v souladu s tímto článkem, nebyly vyplaceny, se kvantifikují a vykazují ve zprávách na následující roky.
3. Zprávy podané Komisi v souladu s tímto článkem členské státy zveřejní. Komise zveřejní souhrnné informace Unie, a to ve snadno přístupné formě.
4. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupů podávání zpráv členskými státy v souvislosti s vykazováním informacím podle tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 18
Dvouleté zprávy a vnitrostátní sdělení
1. Unie a členské státy podávají sekretariátu úmluvy UNFCCC dvouleté zprávy v souladu s rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 2/CP.17, nebo s příslušnými navazujícími rozhodnutími přijatými orgány UNFCCC, a vnitrostátní sdělení v souladu s článkem 12 úmluvy UNFCCC.
2. Členské státy poskytují Komisi kopie vnitrostátních sdělení a dvouletých zpráv podávaných sekretariátu úmluvy UNFCCC.
KAPITOLA 7
ODBORNÝ PŘEZKUM EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ PROVÁDĚNÝ UNIÍ
Článek 19
Přezkum inventur
1. Komise provede komplexní přezkum údajů národních inventur předložených členskými státy v souladu s čl. 7 odst. 4 tohoto nařízení s cílem stanovit roční emisní příděl podle čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES pro účely uplatňování článků 20 a 27 tohoto nařízení a s cílem monitorovat, jak jsou členské státy úspěšné při dosahování svých cílů v oblasti snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů podle článku 3 a 7 rozhodnutí č. 406/2009/ES v letech, kdy je komplexní přezkum prováděn.
2. Počínaje údaji vykazovanými za rok 2013 provádí Komise každoroční přezkum údajů národních inventur předkládaných členskými státy v souladu s čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou relevantní pro monitorování snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů ze strany členských států v souladu s články 3 a 7 rozhodnutí č. 406/2009/ES a všech dalších cílů snížení nebo omezení emisí skleníkových plynů stanovených v právních předpisech Unie. Členské státy se tohoto procesu v plném rozsahu účastní.
3. Součástí komplexního přezkumu uvedeného v odstavci 1 jsou:
a)
kontroly za účelem ověření transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti předložených informací;
b)
kontroly za účelem zjištění případů, kdy jsou údaje inventur připravovány způsobem, který není v souladu s pokyny úmluvy UNFCCC nebo pravidly Unie, a
c)
případný výpočet nutných technických oprav, které z přezkumu vyplynou, na základě konzultace s členskými státy.
4. Součástí každoročních přezkumů jsou kontroly stanovené v odst. 3 písm. a). Pokud o to členský stát po konzultaci s Komisí požádá nebo jsou při těchto kontrolách zjištěny významné skutečnosti, jako jsou:
a)
doporučení pocházející z dřívějších přezkumů provedených Unií nebo v rámci úmluvy UNFCCC, která nebyla provedena, nebo otázky, které členský stát nevysvětlil;
b)
nadhodnocené nebo podhodnocené údaje související s některou klíčovou kategorií v inventuře daného členského státu,
zahrnuje každoroční přezkum týkající se daného členského státu rovněž kontroly stanovené v odst. 3 písm. b), aby bylo možné provést výpočty podle odst. 3 písm. c).
5. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení harmonogramu a kroků pro provádění komplexního přezkumu podle odstavce 1 a každoročního přezkumu podle odstavce 2 tohoto článku, včetně úkolů stanovených v odstavcích 3 a 4 tohoto článku, a to i k zajištění náležité konzultace členských států s ohledem na závěry přezkumů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
6. Komise stanoví prostřednictvím prováděcího aktu celkové množství emisí za příslušný rok na základě opravených údajů inventur jednotlivých členských států po provedení příslušného přezkumu.
7. Údaje za každý členský stát, které se zaznamenávají v registrech zřízených v souladu s článkem 11 rozhodnutí č. 406/2009/ES a článkem 19 směrnice 2003/87/ES k datu připadajícímu na čtyři měsíce ode dne zveřejnění prováděcího aktu přijatého v souladu s odstavcem 6 tohoto článku, jsou relevantní pro uplatnění čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES. To zahrnuje změny těchto údajů v případě, že členský stát využije pružnosti v souladu s články 3 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 20
Účinky přepočtů
1. Komise po dokončení komplexního přezkumu údajů inventur za rok 2020 v souladu s článkem 19 vypočítá podle vzorce stanoveného v příloze II souhrn účinků přepočítaných emisí skleníkových plynů za každý členský stát.
2. Aniž je dotčen čl. 27 odst. 2 tohoto nařízení, Komise mimo jiné použije souhrn uvedený v odstavci 1 tohoto článku při navrhování cílů snížení nebo omezení emisí pro každý členský stát na období po roce 2020 v souladu s článkem 14 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
3. Výsledky výpočtů provedených v souladu s odstavcem 1 Komise neprodleně zveřejní.
KAPITOLA 8
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O POKROKU PŘI PLNĚNÍ UNIJNÍCH A MEZINÁRODNÍCH ZÁVAZKŮ
Článek 21
Podávání zpráv o pokroku
1. Komise každoročně posoudí na základě informací podle tohoto nařízení a po konzultaci s členskými státy pokrok Unie a jejích členských států při plnění níže uvedených závazků, aby zhodnotila, zda byl pokrok dostačující:
a)
závazky podle článku 4 úmluvy UNFCCC a článku 3 Kjótského protokolu, které jsou dále stanoveny v rozhodnutích přijatých konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC nebo konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu. Posouzení plnění těchto závazků vychází z informací poskytnutých podle článků 7, 8, 10 a 13 až 17;
b)
povinnosti stanovené v článku 3 rozhodnutí č. 406/2009/ES. Posouzení dodržování těchto povinností vychází z informací poskytnutých podle článků 7, 8, 13 a 14.
2. Každé dva roky Komise posoudí celkový dopad letectví na světové klima, včetně emisí jiných než CO2, nebo jejich dopady na základě údajů o emisích poskytnutých členskými státy podle článku 7 a toto posouzení případně doplní odkazy na vědecké pokroky a údaje o leteckém provozu.
3. Komise předloží každý rok do 31. října Evropskému parlamentu a Radě zprávu shrnující závěry posouzení, jak je stanoveno v odstavcích 1 a 2.
Článek 22
Zpráva o dodatečné lhůtě pro plnění závazků podle Kjótského protokolu
Unie a jednotlivé členské státy předloží sekretariátu úmluvy UNFCCC zprávu o dodatečné lhůtě pro plnění závazků podle odstavce 3 rozhodnutí 13/CMP.1 poté, co tato lhůta uplyne.
KAPITOLA 9
SPOLUPRÁCE A PODPORA
Článek 23
Spolupráce mezi členskými státy a Unií
Členské státy a Unie vzájemně spolupracují a koordinují činnosti v souvislosti s povinnostmi podle tohoto nařízení ohledně:
a)
sestavení inventury skleníkových plynů Unie a vypracování zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie v souladu s čl. 7 odst. 5;
b)
vypracování sdělení Unie obsahujícího údaje z národních inventur v souladu s článkem 12 úmluvy UNFCCC a dvouleté zprávy Unie v souladu s rozhodnutím 2/CP.17 nebo s následnými příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC;
c)
postupu přezkumu a zajištění souladu podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu v souladu s příslušnými rozhodnutími podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu, jakož i postupu Unie pro přezkum inventur skleníkových plynů členských států uvedený v článku 19 tohoto nařízení;
d)
jakýchkoliv úprav v souladu s čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu nebo vyplývajících z přezkumu provedeného Unií podle článku 19 tohoto nařízení nebo jiných změn inventur a zpráv o inventurách, které byly nebo mají být předloženy sekretariátu úmluvy UNFCCC;
e)
sestavení přibližné inventury skleníkových plynů Unie podle článku 8 tohoto nařízení;
f)
podávání zpráv v souvislosti s odebráním jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER po uplynutí dodatečného období uvedeného v odstavci 14 rozhodnutí 13/CMP.1 za účelem splnění závazků v souladu s čl. 3 odst. 1 Kjótského protokolu.
Článek 24
Úloha Evropské agentury pro životní prostředí
Evropská agentura pro životní prostředí je Komisi nápomocna při plnění článků 6 až 9, 12 až 19, 21 a 22 v souladu s jejím ročním pracovním programem. Tato pomoc zahrnuje:
a)
sestavování inventury skleníkových plynů Unie a vypracování zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie;
b)
provádění postupů zajištění kvality a kontroly kvality za účelem sestavení inventury skleníkových plynů Unie;
c)
vypracování odhadů pro údaje nevykazované v národních inventurách skleníkových plynů;
d)
provádění přezkumů;
e)
sestavování přibližné inventury skleníkových plynů Unie;
f)
sestavování informací poskytovaných členskými státy o politikách a opatřeních a odhadech;
g)
provádění postupů zajištění kvality a kontroly kvality v souvislosti s výkazy a informacemi, jež členské státy podávají o odhadech, politikách a opatřeních;
h)
příprava odhadů pro údaje o odhadech nevykazované členskými státy;
i)
sestavení údajů potřebných pro výroční zprávu, kterou vypracovává Komise a předkládá ji Evropskému parlamentu a Radě;
j)
šíření informací shromážděných v souladu s tímto nařízením, včetně správy a aktualizace databáze zmírňujících politik a opatření členských států, a evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu ve vztahu k dopadům změny klimatu a zranitelnosti a přizpůsobování se této změně.
KAPITOLA 10
PŘENESENÍ PRAVOMOCI
Článek 25
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 6, 7 a 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 8. července 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 6, 7 a 10 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 6, 7 a 10 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
KAPITOLA 11
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro změnu klimatu. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 27
Přezkum
1. Komise pravidelně přezkoumává soulad ustanovení tohoto nařízení o monitorování a podávání zpráv s budoucími rozhodnutími souvisejícími s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem nebo jinými právními předpisy Unie. Komise rovněž pravidelně posuzuje, zda v důsledku vývoje v rámci úmluvy UNFCCC nenastává situace, kdy povinnosti podle tohoto nařízení již nejsou nutné, nejsou přiměřené vzhledem k odpovídajícím výhodám, je třeba je upravit, nebo nejsou v souladu s požadavky na vykazování podle úmluvy UNFCCC či jsou vzhledem k těmto požadavkům duplicitní, a pokud je to vhodné, předloží Evropskému parlamentu a Radě legislativní návrh.
2. Komise do prosince roku 2016 prověří, zda dopad uplatňování pokynů IPCC pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006 nebo významná změna používané metodiky úmluvy UNFCCC při určování inventur skleníkových plynů nevede k rozdílu většímu než 1 % v celkových emisí skleníkových plynů členského státu relevantních pro článek 3 rozhodnutí č. 406/2009/ES, a může provést revizi ročních emisních přídělů stanovených v čl. 3 odst. 2 čtvrtém pododstavci rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 28
Zrušení
Rozhodnutí č. 280/2004/ES se zrušuje. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 29
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
32013R0525
L 165/13
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA br. 525/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 21. svibnja 2013.
o mehanizmu za praćenje i izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova i za izvješćivanje o drugim informacijama u vezi s klimatskim promjenama na nacionalnoj razini i razini Unije te stavljanju izvan snage Odluke br. 280/2004/EZ
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Odlukom br. 280/2004/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o mehanizmu za praćenje emisija stakleničkih plinova u Zajednici i za provedbu Kyotskog protokola (4) uspostavljen je okvir za praćenje antropogenih emisija stakleničkih plinova iz izvora i uklanjanja stakleničkih plinova ponorima, ocjenjivanje napretka prema ispunjavanju obveza u odnosu na te emisije i ispunjavanje zahtjeva za praćenje i izvješćivanje prema Okvirnoj konvenciji Ujedinjenih naroda o promjeni klime (UNFCCC) (5) i Kyotskom protokolu (6) u Uniji. S ciljem uzimanja u obzir nedavnih i budućih razvoja događaja na međunarodnoj razini vezanih uz UNFCCC i Kyotski protokol te ispunjavanja novih zahtjeva u pogledu praćenja i izvješćivanja koje utvrđuje pravo Unije, potrebno je zamijeniti Odluku br. 280/2004/EZ.
(2)
Odluku br. 280/2004/EZ potrebno je zamijeniti Uredbom zbog šireg područja primjene prava Unije, uključivanja dodatnih kategorija osoba na koje se odnose obveze, složenije i vrlo tehničke prirode uvedenih odredaba, povećane potrebe za jedinstvenim pravilima koja su primjenljiva u cijeloj Uniji te zbog olakšavanja provedbe.
(3)
Temeljni je cilj UNFCCC-a stabilizirati koncentracije stakleničkih plinova u atmosferi na razini koja bi spriječila opasni antropogeni utjecaj na klimatski sustav. Za postizanje tog cilja ukupni porast globalne prosječne godišnje površinske temperature ne smije biti veći od 2 °C iznad predindustrijske razine.
(4)
Potrebno je detaljno praćenje i izvješćivanje kao i redovno ocjenjivanje emisija stakleničkih plinova Unije i država članica te njihovih napora u borbi protiv klimatskih promjena.
(5)
Odluka 1/CP.15 Konferencije stranaka UNFCCC-a (Odluka 1/CP.15) i Odluka 1/CP.16 Konferencije stranaka UNFCCC-a (Odluka 1/CP.16) značajno su doprinijele napretku u traženju uravnoteženih načina nošenja s izazovima klimatskih promjena. Te su Odluke uvele nove zahtjeve u pogledu praćenja i izvješćivanja koji se odnose na provedbu ambicioznih smanjenja emisija na koje su se obvezale Unija i države članice te je pružena potpora zemljama u razvoju. Te su Odluke također prepoznale da je prilagođivanje klimatskim promjenama jednako važno kao i ublažavanje klimatskih promjena. Odluka 1/CP.16 također od razvijenih zemalja zahtijeva pripremu strategija ili planova niskougljičnog razvoja. Od takvih se strategija ili planova očekuje da doprinesu izgradnji niskougljičnog društva i osiguraju kontinuirani visoki rast i održivi razvoj kao i kretanje prema dugoročnom klimatskom cilju na troškovno učinkovit način, vodeći računa o međufazama. Ova Uredba treba olakšati provedbu tih zahtjeva o praćenju i izvješćivanju.
(6)
Skup pravnih akata Unije koji je usvojen 2009. pod zajedničkim nazivom „klimatsko-energetski paket”, a posebno Odluka br. 406/2009/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o naporima koje poduzimaju države članice radi smanjenja emisija stakleničkih plinova s ciljem ostvarenja ciljeva Zajednice vezanih uz smanjenje emisija stakleničkih plinova do 2020 (7). i Direktiva 2009/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o izmjeni Direktive 2003/87/EZ u svrhu poboljšanja i proširenja sustava Zajednice za trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova (8), označuju još jednu čvrstu odluku Unije i država članica da značajno smanje svoje emisije stakleničkih plinova. Također je u svjetlu novih zahtjeva ovih dvaju pravnih akata potrebno ažurirati sustav Unije za praćenje i izvješćivanje o emisijama.
(7)
U okviru UNFCCC-a od Unije i njenih država članica zahtijeva se da pripreme, redovito ažuriraju, objavljuju i izvješćuju Konferenciju stranaka o nacionalnim inventarima antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola iz 1987. godine o tvarima koje oštećuju ozonski omotač i Bečkoj konvenciji o zaštiti ozonskog sloja (9) (Montrealski protokol), koristeći pri tome usporedive metodologije dogovorene u okviru Konferencije stranaka.
(8)
Sukladno članku 5. stavku 1. Kyotskog protokola, Unija i države članice moraju uspostaviti i održavati nacionalni sustav za procjenu antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima svih stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola radi osiguravanja provedbe drugih odredaba Kyotskog protokola. Pri tome bi Unija i države članice trebale koristiti smjernice za nacionalne sustave iz Priloga Odluci 19/CMP.1 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola (Odluka 19/CMP.1). Pored toga, Odluka 1/CP.16 zahtijeva uspostavu nacionalnih mehanizama za procjenu antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima svih stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola. Ova Uredba treba omogućiti provedbu oba navedena zahtjeva.
(9)
Cipar i Malta uključeni su u Prilog I. UNFCCC-u sukladno Odluci 10/CP.17 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja je stupila na snagu 9. siječnja 2013. odnosno Odluci 3/CP.15 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja je stupila na snagu 26. listopada 2010.
(10)
Iskustva stečena u provedbi Odluke br. 280/2004/EZ ukazala su na potrebu povećanja sinergija i sukladnosti u izvješćivanju na temelju drugih pravnih instrumenata, posebno Direktive 2003/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 2003. o uspostavi sustava trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Zajednice (10), Uredbe (EZ) br. 166/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. siječnja 2006. o osnivanju Europskog registra ispuštanja i prijenosa onečišćujućih tvari (11), Direktive 2001/81/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2001. o nacionalnim emisijskim kvotama za određene onečišćujuće tvari u atmosferi (12), Uredbe (EZ) br. 842/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o određenim fluoriranim stakleničkim plinovima (13) i Uredbe (EZ) br. 1099/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008. o energetskoj statistici (14). Dok je za racionalizaciju zahtjeva u pogledu izvješćivanja potrebna izmjena pojedinih pravnih instrumenata, za osiguranje kvalitete izvješćivanja o emisijama ključno je korištenje dosljednih podataka za izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova.
(11)
U Četvrtom izvješću o procjeni Međuvladinog tijela za klimatske promjene (IPCC) za dušikov trifluorid (NF3) utvrđen je potencijal globalnog zagrijavanja (GWP) koji je približno 17 000 puta veći od onog za ugljikov dioksid (CO2). NF3 se sve više koristi u elektroničkoj industriji umjesto perfluorugljika (PFC) i sumporovog heksafluorida (SF6). U skladu s člankom 191. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), okolišna politika Unije mora se temeljiti na načelu predostrožnosti. To načelo zahtijeva praćenje NF3 kako bi ocijenili razinu emisija u Uniji i, prema potrebi, utvrdili mjere ublažavanja.
(12)
Podaci koji se trenutačno dostavljaju iz nacionalnih inventara stakleničkih plinova, nacionalnih registara i registra Unije nisu dovoljni da se na razini država članica utvrde emisije CO2 iz civilnog zračnog prometa na nacionalnoj razini koje nisu obuhvaćene Direktivom 2003/87/EZ. Pri donošenju obveza izvješćivanja Unija ne bi trebala državama članicama i malim i srednjim poduzetnicima (SME) nametati opterećenja koja su nerazmjerna postavljenim ciljevima. Emisije CO2 iz letova koje nisu obuhvaćene Direktivom 2003/87/EZ predstavljaju samo vrlo mali dio ukupnih emisija stakleničkih plinova te bi uspostava sustava izvješćivanja o tim emisijama stvorila nepotrebno opterećenje s obzirom na postojeće zahtjeve za širi sektor u skladu s Direktivom 2003/87/EZ. Sukladno tome, u smislu članka 3. i članka 7. stavka 1. Odluke br. 406/2009/EZ, emisije CO2 iz kategorije izvora po IPCC-u „1.A.3.A civilni zračni promet” trebaju se smatrati jednakim nuli.
(13)
U svrhu osiguravanja učinkovitosti mehanizama za praćenje i izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova potrebno je izbjeći daljnje povećanje postojećeg financijskog i administrativnog opterećenja država članica.
(14)
Unatoč tome što se emisije i uklanjanja stakleničkih plinova vezane uz korištenje zemljišta, prenamjenu zemljišta i šumarstvo (LULUCF) prema Kyotskom protokolu ubrajaju u cilj smanjenja emisija Unije, one prema klimatsko-energetskom paketu nisu dio cilja 20 % smanjenja emisija do 2020. godine. Članak 9. Odluke br. 406/2009/EZ zahtijeva da Komisija ocijeni načine za uključivanje emisija i uklanjanja iz djelatnosti vezanih uz korištenje zemljišta, prenamjenu zemljišta i šumarstvo u obvezu smanjenja emisija stakleničkih plinova Unije, čime se osiguravaju trajnost i ekološki integritet doprinosa vezanih za korištenje zemljišta, prenamjenu zemljišta i šumarstvo, kao i točno praćenje i obračunavanje odgovarajućih emisija i uklanjanja. Navedeni članak također od Komisije zahtijeva da, prema potrebi, dostavi prijedlog zakonodavnog akta s ciljem da predloženi akt stupi na snagu 2013. godine. Na dan 12. ožujka 2012. Komisija je Europskom parlamentu i Vijeću podnijela prijedlog kao prvi korak prema uključivanju sektora korištenja zemljišta, prenamjene zemljišta i šumarstva u obvezu smanjenja emisija Unije, što je rezultiralo donošenjem Odluke br. 529/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o pravilima za obračun emisija i uklanjanja stakleničkih plinova koji nastaju iz djelatnosti vezanih uz korištenje zemljišta, prenamjenu zemljišta i šumarstvo te informacijama o mjerama u vezi tih djelatnosti (15).
(15)
Unija i države članice trebaju težiti pružanju najnovijih informacija o svojim emisijama stakleničkih plinova, posebno u okviru strategije Europa 2020. i unutar rokova navedenih u njoj. Ova Uredba treba omogućiti da takve procjene budu pripremljene u najkraćem roku korištenjem statističkih i drugih podataka, poput, prema potrebi, prostornih podataka dobivenih iz programa Globalno praćenje okoliša i sigurnosti i drugih satelitskih sustava.
(16)
Pošto je Komisija najavila da namjerava predložiti nove zahtjeve u pogledu praćenja i izvješćivanja za emisije iz pomorskog prometa, uključujući, prema potrebi, i izmjene ove Uredbe, ova Uredba ne bi trebala prejudicirati bilo koji takav prijedlog te stoga u ovom trenutku u nju nije potrebno uključiti odredbe o praćenju i izvješćivanju o emisijama iz pomorskog prometa.
(17)
Iskustva stečena provedbom Odluke br. 280/2004/EZ ukazala su na potrebu poboljšanja transparentnosti, točnosti, dosljednosti, potpunosti i usporedivosti dostavljenih informacija u vezi politika i mjera te projekcija. Odluka br. 406/2009/EZ zahtijeva od država članica da izvijeste o predviđenom napretku prema ispunjavanju svojih obveza iz te Odluke, uključujući informacije o nacionalnim politikama i mjerama kao i nacionalnim projekcijama. Strategija Europa 2020. utvrdila je cjeloviti program ekonomske politike prema kojem Unija i države članice trebaju uložiti daljnje napore u pravovremeno izvješćivanje o politikama i mjerama vezanim za klimatske promjene i njihovim predviđenim utjecajem na emisije. Uspostava sustava na razini Unije i država članica trebala bi u kombinaciji s boljim smjernicama za izvješćivanje značajno doprinijeti tim ciljevima. Kako bi osigurala da Unija ispunjava svoje međunarodne i unutarnje zahtjeve u vezi izvješćivanja o projekcijama stakleničkih plinova te da bi ocijenila njezin napredak prema ispunjavanju svojih međunarodnih i unutarnjih obveza, Komisiji treba biti omogućeno da priprema i koristi procjene projekcija stakleničkih plinova.
(18)
Za praćenje napretka i mjera prilagođivanja klimatskim promjenama država članica potrebne su bolje informacije od država članica. Te su informacije potrebne za planiranje sveobuhvatne strategije Unije za prilagođivanje na temelju Bijele knjige Komisije od 1. travnja 2009. pod naslovom „Prilagođivanje klimatskim promjenama: prema europskom akcijskom okviru”. Dostavljanje informacija o prilagođivanju omogućuje razmjenu najboljih praksi između država članica kao i ocjenu njihovih potreba i razine pripremljenosti za borbu protiv klimatskih promjena.
(19)
U skladu s Odlukom 1/CP.15, Unija i države članice obvezale su se osigurati znatno financiranje mjera prilagođivanja i ublažavanja klimatskih promjena u zemljama u razvoju. Sukladno stavku 40. Odluke 1/CP.16, svaka razvijena zemlja koja je Stranka UNFCCC-a mora unaprijediti izvješćivanje o osiguravanju financijske i tehnološke potpore kao i potpore za povećanje kapaciteta zemalja u razvoju koje su Stranke. Unaprijeđeno je izvješćivanje ključno za prepoznavanje napora koje Unija i države članice ulažu u ispunjavanje svojih obveza. Odluka 1/CP.16 također je ustanovila novi „tehnološki mehanizam” u svrhu poboljšanja međunarodnog prijenosa tehnologije. Ova Uredba treba osigurati dostavu najnovijih informacija o aktivnostima prijenosa tehnologije zemljama u razvoju na temelju najboljih raspoloživih podataka.
(20)
Direktiva 2008/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (16) izmijenila je Direktivu 2003/87/EZ radi uključivanja zrakoplovnih djelatnosti u sustav trgovanja emisijskim jedinicama stakleničkih plinova unutar Unije. Direktiva 2003/87/EZ sadrži odredbe o korištenju prihoda od dražbovne prodaje, izvješćivanju država članica o korištenju prihoda od dražbovne prodaje te mjerama poduzetim u skladu s člankom 3.d navedene Direktive. Direktiva 2003/87/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 2009/29/EZ, sada također sadrži odredbe o korištenju prihoda od dražbovne prodaje te navodi da najmanje 50 % takvih prihoda treba biti upotrijebljeno u svrhu jedne ili više djelatnosti iz članka 10. stavka 3. Direktive 2003/87/EZ. Transparentnost korištenja prihoda od dražbovne prodaje emisijskih jedinica u skladu s Direktivom 2003/87/EZ ključna je za podržavanje obveza Unije.
(21)
U okviru UNFCCC-a se od Unije i njenih država članica zahtijeva da pripreme, redovno ažuriraju, objavljuju i Konferenciji stranaka dostavljaju nacionalna priopćenja i dvogodišnja izvješća koristeći smjernice, metodologije i formate dogovorene u okviru Konferencije stranaka. Odluka 1/CP.16 poziva na poboljšano izvješćivanje o ciljevima ublažavanja i osiguravanju financijske i tehnološke potpore kao i potpore za povećanje kapaciteta zemljama u razvoju koje su Stranke.
(22)
Odluka br. 406/2009/EZ pretvorila je postojeći godišnji ciklus izvješćivanja u godišnji ciklus obveze koji zahtijeva cjelovit pregled inventara stakleničkih plinova država članica u kraćem roku od trenutačnog roka UNFCCC-a za pregled inventara, kako bi se omogućilo korištenje fleksibilnih mogućnosti i, prema potrebi, primjena korektivnih mjera na kraju svake odgovarajuće godine. Potrebno je na razini Unije uspostaviti postupak pregleda inventara stakleničkih plinova koje dostavljaju države članice kako bi se osiguralo da je sukladnost s Odlukom br. 406/2009/EZ ocijenjena na vjerodostojan, dosljedan, transparentan i pravovremen način.
(23)
U okviru postupka UNFCCC-a trenutačno se raspravlja o nizu tehničkih elemenata vezanih uz izvješćivanje o emisijama iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova, poput GWP-a, opsegu stakleničkih plinova o kojima se izvješćuje i metodološkim smjernicama IPCC-a koje se koriste za pripremu nacionalnih inventara stakleničkih plinova. Izmjene tih metodoloških elemenata u sklopu postupka UNFCCC-a i posljedični ponovni izračuni vremenskih nizova emisija stakleničkih plinova mogu promijeniti razinu i trendove emisija stakleničkih plinova. Komisija treba pratiti takve razvoje događaja na međunarodnoj razini i, prema potrebi, predlagati izmjene ove Uredbe u svrhu osiguranja sukladnosti s metodologijama koje se koriste u sklopu postupka UNFCCC-a.
(24)
U skladu s postojećim smjernicama UNFCCC-a za izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova, izračun i izvješćivanje o emisijama metana temelji se na GWP-ima za 100-godišnje razdoblje. Uzimajući u obzir visoki GWP i relativno kratak životni vijek metana u atmosferi, Komisija bi trebala analizirati posljedice za politike i mjere u slučaju usvajanja 20-godišnjeg razdoblja za metan.
(25)
Uzimajući u obzir Rezoluciju Europskog parlamenta od 14. rujna 2011. o sveobuhvatnom pristupu za klimu štetnim antropogenim emisijama koje nisu CO2, i nakon postizanja sporazuma u okviru UNFCCC-a o korištenju dogovorenih i objavljenih smjernica IPCC-a o praćenju i izvješćivanju o emisijama crnog ugljika, Komisija bi trebala analizirati posljedice za politike i mjere te, prema potrebi, izmijeniti Prilog I. ovoj Uredbi.
(26)
Emisije stakleničkih plinova u dostavljenim vremenskim nizovima trebaju se ocjenjivati korištenjem istih metoda. Potrebno je pribaviti i dosljedno koristiti temeljne podatke o djelatnostima i faktore emisije, osiguravajući tako da promjene u trendovima emisija nisu posljedica promjena ocjenjivačkih metoda ili pretpostavki. Ponovni izračuni emisija stakleničkih plinova trebaju se provoditi u skladu s dogovorenim smjernicama i s ciljem unaprjeđenja dosljednosti, točnosti i potpunosti dostavljenih vremenskih nizova te primjene detaljnijih metoda. Ako se promijene metodologija ili način na koji se prikupljaju temeljni podaci o djelatnostima i faktorima emisije, države članice trebaju ponovno izračunati inventare za dostavljene vremenske nizove i ocijeniti potrebu za ponovnim izračunima na temelju razloga navedenih u dogovorenim smjernicama, posebno za glavne kategorije. Ova Uredba treba utvrditi je li, i pod kojim uvjetima, potrebno za potrebe utvrđivanja godišnjih emisijskih kvota uzeti u obzir učinke takvih ponovnih izračuna.
(27)
Zračni promet utječe na globalnu klimu ispuštanjem emisija CO2 kao i drugih emisija, uključujući emisije dušikovih oksida i mehanizme poput povećanja oblaka cirusa. U svjetlu brzonapredujućeg znanstvenog razumijevanja tih utjecaja, potrebno je u sklopu ove Uredbe redovito provoditi ažuriranu ocjenu utjecaja iz zrakoplovstva koji nisu CO2 na globalnu klimu. U tom je smislu potrebno prilagoditi korišteno modeliranje znanstvenom napretku. Komisija bi na temelju svojih ocjena takvih utjecaja trebala razmotriti odgovarajuće političke mogućnosti za njihovo rješavanje.
(28)
Cilj Europske agencije za okoliš je podržati održivi razvoj i postići značajno i mjerljivo poboljšanje okoliša Europe pružanjem pravovremenih, ciljanih, odgovarajućih i pouzdanih informacija donositeljima politika, javnim institucijama i javnosti. Europska agencija za okoliš treba, prema potrebi, pomagati Komisiji u praćenju i izvješćivanju, pogotovo s obzirom na sustav inventara Unije i njezin sustav za politike i mjere te projekcije; u provođenju godišnjeg stručnog pregleda inventara država članica; u ocjenjivanju napretka prema ispunjavanju obveza smanjenja emisija Unije; u održavanju Europske platforme za prilagođivanje klimatskim promjenama u vezi s utjecajima, ranjivostima i prilagođivanjem klimatskim promjenama; te u priopćavanju javnosti pouzdanih informacija o klimatskim promjenama.
(29)
Svi zahtjevi u vezi podnošenja informacija i podataka na temelju ove Uredbe trebaju podlijegati pravilima Unije o zaštiti podataka i poslovnoj tajni.
(30)
Informacije i podaci prikupljeni na temelju ove Uredbe mogu također doprinijeti oblikovanju i ocjeni buduće politike Unije o klimatskim promjenama.
(31)
Komisija treba pratiti provedbu zahtjeva u pogledu praćenja i izvješćivanja na temelju ove Uredbe te buduće razvoje događaja u sklopu UNFCCC-a i Kyotskog protokola kako bi se osigurala sukladnost. U svezi toga Komisija može prema potrebi Europskom parlamentu i Vijeću dostaviti zakonodavni prijedlog.
(32)
Da bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu članka 5. stavka 4., članka 7. stavaka 7. i 8., članka 8. stavka 2., članka 12. stavka 3., članka 17. stavka 4. i članka 19. stavaka 5. i 6. ove Uredbe, provedbene ovlasti treba dodijeliti Komisiji. S iznimkom članka 19. stavka 6., te ovlasti treba izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela koja se odnose na mehanizme kojima države članice kontroliraju izvršavanje provedbenih ovlasti Komisije (17).
(33)
Kako bi se ustanovili usklađeni zahtjevi za izvješćivanje o praćenju emisija stakleničkih plinova i drugih informacija važnih za politiku o klimatskim promjenama, Komisiju treba ovlastiti da u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) donosi akte radi izmjene Priloga I. i Priloga III. ovoj Uredbi u skladu s odlukama donesenim u okviru UNFCCC-a i Kyotskog protokola; uzimanja u obzir promjena u GWP-ima i međunarodno dogovorenih smjernica za inventare; postavljanja materijalnih zahtjeva za sustav inventara Unije te uspostave registra Unije. Od posebne je važnosti da Komisija tijekom svog pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući razinu stručnjaka. Komisija bi trebala tijekom pripreme i oblikovanja delegiranih akata osigurati simultan, pravovremen i primjeren prijenos odgovarajućih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(34)
Pošto ciljeve ove Uredbe, odnosno uspostavu mehanizma za praćenje i izvješćivanje o emisijama stakleničkih plinova i za izvješćivanje o drugim informacijama u vezi klimatskih promjena na nacionalnoj razini i razini Unije, države članice ne mogu zadovoljavajuće ostvariti te je navedene ciljeve zbog opsega i učinaka predloženih mjera lakše ostvariti na razini Unije, Unija može donositi mjere u skladu s načelom supsidijarnosti iz članka 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom razmjernosti iz navedenog članka, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za postizanje navedenih ciljeva,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE 1.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
Ova Uredba uspostavlja mehanizam za:
(a)
osiguravanje pravovremenosti, transparentnosti, točnosti, dosljednosti, usporedivosti i potpunosti izvješćivanja Unije i njenih država članica tajništvu UNFCCC-a;
(b)
izvješćivanje i verifikaciju informacija povezanih s obvezama Unije i njenih država članica u skladu s UNFCCC-om, Kyotskim protokolom i odlukama donesenim na temelju njega te ocjenjivanje napretka prema ispunjavanju tih obveza;
(c)
praćenje i izvješćivanje o svim antropogenim emisijama iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola o tvarima koje oštećuju ozonski omotač u državama članicama;
(d)
praćenje, izvješćivanje, pregledavanje i verifikacija emisija stakleničkih plinova i drugih informacija sukladno članku 6. Odluke br. 406/2009/EZ;
(e)
izvješćivanje o korištenju prihoda od dražbovne prodaje u skladu s člankom 3.d stavcima 1. ili 2. ili člankom 10. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ, sukladno članku 3.d stavku 4. i članku 10. stavku 3. navedene Direktive;
(f)
praćenje i izvješćivanje o mjerama koje države članice poduzimaju kako bi se prilagodile neizbježnim posljedicama klimatskih promjena na troškovno učinkovit način;
(g)
ocjenjivanje napretka država članica prema ispunjavanju svojih obveza na temelju Odluke br. 406/2009/EZ.
Članak 2.
Područje primjene
Ova Uredba primjenjuje se na:
(a)
izvješćivanje o strategijama niskougljičnog razvoja Unije i njenih država članica te sve njihove ažurirane verzije u skladu s Odlukom 1/CP.16;
(b)
emisije stakleničkih plinova navedene u Prilogu I. ovoj Uredbi iz sektora i izvora te uklanjanja ponorima stakleničkih plinova obuhvaćenih nacionalnim inventarima stakleničkih plinova sukladno članku 4. stavku 1. točki (a) UNFCCC-a i ispuštenih na teritoriju država članica;
(c)
emisije stakleničkih plinova iz područja primjene članka 2. stavka 1. Odluke br. 406/2009/EZ;
(d)
klimatske utjecaje emisija iz civilnog zračnog prometa koje nisu CO2;
(e)
projekcije Unije i njenih država članica u vezi antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola te s tim povezane politike i mjere država članica;
(f)
ukupnu financijska i tehnološka potpora zemljama u razvoju u skladu sa zahtjevima UNFCCC-a;
(g)
korištenje prihoda od dražbovne prodaje u skladu s člankom 3.d stavcima 1. ili 2. ili člankom 10. stavkom 1. Direktive 2003/87/EZ;
(h)
mjere država članica za prilagođivanje klimatskim promjenama.
Članak 3.
Definicije
U smislu ove Uredbe, pojedini pojmovi imaju sljedeća značenja:
1.
„potencijal globalnog zagrijavanja” ili „GWP” određenog plina znači ukupni doprinos globalnom zagrijavanju iz emisije jedne jedinice tog plina u odnosu na jednu jedinicu referentnog plina CO2 kojemu je dodijeljena vrijednost 1;
2.
„nacionalni sustav inventara” znači sustav institucionalnih, pravnih i postupovnih mehanizama uspostavljenih u državi članici za procjenu antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola te za izvješćivanje i arhiviranje informacija iz inventara sukladno Odluci 19/CMP.1 ili drugim relevantnim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola;
3.
„tijela nadležna za inventar” znači nadležna tijela kojima je unutar nacionalnog sustava inventara povjeren zadaća pripreme inventara stakleničkih plinova;
4.
„osiguranje kvalitete” ili „QA” znači planirani sustav postupaka pregleda kako bi se osiguralo da su ispunjeni ciljevi u vezi kvalitete podataka te da se dostavljaju najbolje procjene i informacije u svrhu potpore učinkovitosti programa kontrole kvalitete te u svrhu pomoći državama članicama;
5.
„kontrola kvalitete” ili „QC” znači sustav rutinskih tehničkih aktivnosti za mjerenje i kontrolu kvalitete informacija i procjena prikupljenih u svrhu osiguravanja integriteta, pravilnosti i potpunosti podataka, utvrđivanja i otklanjanja grešaka i propusta, dokumentiranja i arhiviranja podataka i drugih korištenih materijala te evidentiranje svih aktivnosti kontrole kvalitete;
6.
„pokazatelj” znači kvantitativni ili kvalitativni faktor ili varijabla koji doprinose boljem razumijevanju napretka u provedbi politika i mjera te trendova u vezi emisija stakleničkih plinova;
7.
„jedinica dodijeljene kvote” ili „AAU” znači jedinica izdana u skladu s odgovarajućim odredbama Priloga Odluci 13/CMP.1 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola (Odluka 13/CMP.1) ili u drugim odgovarajućim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola;
8.
„jedinica uklanjanja” ili „RMU” znači jedinica izdana u skladu s odgovarajućim odredbama Priloga Odluci 13/CMP.1 ili u drugim odgovarajućim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola;
9.
„jedinica smanjenja emisija” ili „ERU” znači jedinica izdana u skladu s člankom 12. Kyotskog protokola i zahtjevima koji iz njega proizlaze kao i odgovarajućim odredbama Priloga Odluci 13/CMP.1 ili u drugim odgovarajućim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola.
10.
„ovjerena smanjenja emisija” ili „CER” znači jedinica izdana u skladu s člankom 12. Kyotskog protokola i zahtjevima koji iz njega proizlaze, kao i odgovarajućim odredbama Priloga Odluci 13/CMP.1 ili u drugim odgovarajućim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola.
11.
„privremeno ovjereno smanjenje emisija” ili „tCER” znači jedinica izdana u skladu s člankom 12. Kyotskog protokola i zahtjevima koji iz njega proizlaze, kao i odgovarajućim odredbama Priloga Odluci 13/CMP.1 ili u drugim odgovarajućim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola, odnosno prava na korištenje emisijskih jedinica dodijeljena za uklanjanja emisija koja su potvrđena za projektne aktivnosti pošumljavanja ili ponovnog pošumljavanja u okviru mehanizma čistog razvoja (CDM) koje se zamjenjuju po isteku valjanosti na kraju drugog obvezujućeg razdoblja;
12.
„dugoročno ovjereno smanjenje emisija” ili „lCER” znači jedinica izdana u skladu s člankom 12. Kyotskog protokola i zahtjevima koji iz njega proizlaze kao i odgovarajućim odredbama Priloga Odluci 13/CMP.1 ili u drugim odgovarajućim odlukama tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola, odnosno prava na korištenje emisijskih jedinica dodijeljena za dugoročna uklanjanja emisija koja su potvrđena za projektne aktivnosti pošumljavanja ili ponovnog pošumljavanja u okviru CDM-a, koje se zamjenjuju nakon isteka valjanosti na kraju razdoblja projektnih aktivnosti ili u slučaju ponovnog ispuštanja ili nepodnošenja izvješća o certifikaciji;
13.
„nacionalni registar” znači registar u obliku standardizirane elektroničke baze podataka koja sadrži podatke o izdavanju, držanju, prijenosu, stjecanju, poništenju, povlačenju, prenošenju, zamjeni ili promjeni datuma isteka valjanosti, ovisno o slučaju, jedinica dodijeljene kvote (AAU), jedinica uklanjanja (RMU), jedinica smanjenja emisija (ERU) i ovjerenih smanjenja emisija (CER), te jedinica tCER i lCER;
14.
„politike i mjere” znači svi instrumenti koji su namijenjeni provedbi obveza na temelju članka 4. stavka 2. točaka (a) i (b) UNFCCC-a te mogu uključivati i one instrumente čiji primarni cilj nije ograničavanje i smanjenje emisija stakleničkih plinova;
15.
„sustav za politike i mjere te projekcije” znači sustav institucionalnih, pravnih i postupovnih mehanizama uspostavljenih za izvješćivanje o politikama i mjerama te projekcijama antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji nisu pod nadzorom na temelju Montrealskog protokola kako je propisano člankom 12. ove Uredbe;
16.
„ex ante ocjena politika i mjera” znači ocjena predviđenih učinaka neke politike ili mjere;
17.
„ex post ocjena politika i mjera” znači ocjena prošlih učinaka neke politike ili mjere;
18.
„projekcije bez mjera” znači projekcije antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koje isključuju učinke svih politika i mjera koje su planirane, usvojene ili provedene nakon godine koja je odabrana kao početna točka odgovarajuće projekcije;
19.
„projekcije s mjerama” znači projekcije antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji obuhvaćaju učinke usvojenih i provedenih politika i mjera na smanjenje emisija stakleničkih plinova;
20.
„projekcije s dodatnim mjerama” znači projekcije antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova koji obuhvaćaju učinke usvojenih i provedenih politika i mjera na smanjenje emisija stakleničkih plinova u svrhu ublažavanja klimatskih promjena kao i u tu svrhu planiranih politika i mjera;
21.
„analiza osjetljivosti” znači istraživanje algoritma modela ili pretpostavka za kvantificiranje koliko su osjetljivi ili stabilni izlazni podaci modela u odnosu na varijacije u ulaznim podacima ili temeljnim pretpostavkama. Izvodi se mijenjanjem ulaznih vrijednosti ili jednadžbi modela te promatranjem kako se sukladno tome mijenjaju izlazni podaci modela;
22.
„potpora za ublažavanje klimatskih promjena” znači potpora za aktivnosti u zemljama u razvoju koji doprinose cilju stabilizacije koncentracija stakleničkih plinova u atmosferi na razini koja bi spriječila opasni antropogeni utjecaj na klimatski sustav;
23.
„potpora za prilagođivanje klimatskim promjenama” znači potpora za aktivnosti u zemljama u razvoju čiji je cilj smanjiti ranjivost ljudskih ili prirodnih sustava na utjecaj klimatskih promjena i rizike povezane s klimom kroz održavanje ili povećavanje sposobnosti prilagođivanja i otpornosti zemalja u razvoju;
24.
„tehničke ispravke” znači prilagodbe procjena nacionalnih inventara stakleničkih plinova izvršene u sklopu provedenog pregleda sukladno članku 19. kada su dostavljeni podaci iz inventara nepotpuni ili su pripremljeni na način koji nije sukladan odgovarajućim međunarodnim pravilima ili smjernicama odnosno pravilima i smjernicama Unije, pri čemu te prilagodbe zamjenjuju prvotno dostavljene procjene;
25.
„ponovni izračuni” u skladu sa smjernicama za izvješćivanje prema UNFCCC-a o godišnjim inventarima znači postupak za ponovnu procjenu antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova u prethodno dostavljenim inventarima kao posljedice promjena u metodologijama ili načinu na koji se dobivaju i koriste faktori emisije i podaci o djelatnostima; uključivanje novih kategorija izvora ili ponora ili uključivanje novih plinova; ili za promjene GWP-a stakleničkih plinova.
POGLAVLJE 2.
STRATEGIJE NISKOUGLJIČNOG RAZVOJA
Članak 4.
Strategije niskougljičnog razvoja
1. Države članice i, u ime Unije, Komisija pripremaju svoje strategije niskougljičnog razvoja u skladu sa svim odredbama o izvješćivanju koje su dogovorene na međunarodnoj razini u sklopu postupka UNFCCC-a, kako bi doprinijele:
(a)
transparentnom i točnom praćenju stvarnog i predviđenog napretka država članica, uključujući doprinos mjera Unije, u ispunjavanju obveza Unije i država članica iz UNFCCC-a u odnosu na ograničavanje ili smanjenje antropogenih emisija stakleničkih plinova;
(b)
ispunjavanju obveza država članica u odnosu na smanjenje emisija stakleničkih plinova iz Odluke br. 406/2009/EZ i postizanju dugoročnih smanjenja emisija i povećanja uklanjanja ponorima u svim sektorima u skladu s ciljem Unije, kako bi se, u sklopu smanjenja koje razvijene države prema IPCC-u moraju skupno postići, do 2050. godine emisije na troškovno učinkovit način smanjile za 80 do 95 % u usporedbi s razinama iz 1990. godine.
2. Države članice izvješćuju Komisiju o stanju provedbe svojih strategija niskougljičnog razvoja do 9. siječnja 2015. ili u skladu sa svim rokovima koji su dogovoreni na međunarodnoj razini u sklopu postupka UNFCCC-a.
3. Komisija i države članice bez odlaganja čine dostupnima javnosti svoje strategije niskougljičnog razvoja kao i njihove ažurirane verzije.
POGLAVLJE 3.
IZVJEŠĆIVANJE O POVIJESNIM EMISIJAMA I UKLANJANJIMA STAKLENIČKIH PLINOVA
Članak 5.
Nacionalni sustavi inventara
1. Države članice uspostavljaju, upravljaju i teže stalnom unaprjeđivanju nacionalnih sustava inventara u skladu sa zahtjevima UNFCCC-a o nacionalnim sustavima kako bi procijenile antropogene emisije iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova navedenih u Prilogu I. ovoj Uredbi te osigurale pravovremenost, transparentnost, točnost, dosljednost, usporedivost i potpunost svojih inventara stakleničkih plinova.
2. Države članice osiguravaju da njihova tijela nadležna za inventar imaju pristup:
(a)
podacima i metodama o kojima se izvješćuje za djelatnosti i postrojenja sukladno Direktivi 2003/87/EZ radi pripreme nacionalnih inventara stakleničkih plinova, kako bi se osigurala sukladnost emisija stakleničkih plinova o kojima se izvješćuje u sklopu sustava trgovanja emisijskim jedinicama Unije i u nacionalnim inventarima stakleničkih plinova;
(b)
prema potrebi, podacima prikupljenim kroz sustave izvješćivanja o fluoriranim plinovima u različitim sektorima, koji su uspostavljeni sukladno članku 6. stavku 4. Uredbe (EZ) br. 842/2006 u svrhu pripreme nacionalnih inventara stakleničkih plinova;
(c)
prema potrebi, emisijama, temeljnim podacima i metodologijama o kojima izvješćuju postrojenja iz Uredbe (EZ) br. 166/2006 radi pripreme nacionalnih inventara stakleničkih plinova;
(d)
podaci koji se dostavljaju u skladu s Uredbom (EZ) br. 1099/2008.
3. Države članice osiguravaju da njihova tijela nadležna za inventar, prema potrebi:
(a)
koriste sustave izvješćivanja koji su uspostavljeni sukladno članku 6. stavku 4. Uredbe (EZ) br. 842/2006 u svrhu unaprjeđenja procjene fluoriranih plinova u nacionalnim inventarima stakleničkih plinova;
(b)
mogu poduzeti godišnje provjere sukladnosti iz točaka (l) i (m) stavka 1. članka 7.
4. Komisija donosi provedbene akte u kojima utvrđuje pravila o strukturi, formatu i postupku podnošenja informacija povezanih s nacionalnim sustavima inventara i zahtjevima o uspostavi, upravljanju i radu nacionalnih sustava inventara u skladu s odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola ili sporazuma koji iz njih proizlaze ili ih nasljeđuju. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 6.
Sustav inventara Unije
1. Osniva se sustav inventara Unije kako bi se osigurale pravovremenost, transparentnost, točnost, dosljednost, usporedivost i potpunost nacionalnih inventara u odnosu na inventar stakleničkih plinova Unije. Komisija upravlja, održava i teži stalnom unaprjeđivanju tog sustava, koji uključuje:
(a)
program osiguranja i kontrole kvalitete, što uključuje određivanje ciljeva kvalitete i izradu plana osiguranja i kontrole kvalitete inventara. Komisija pomaže državama članicama u provedbi njihovih programa osiguranja i kontrole kvalitete;
(b)
postupak za procjenu, uz savjetovanje s odgovarajućom državom članicom, bilo kojih podataka koji nedostaju u njenom nacionalnom inventaru;
(c)
preglede inventara stakleničkih plinova država članica iz članka 19.
2. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 25. u vezi materijalnih zahtjeva za sustav inventara Unije zbog ispunjavanja obveze sukladno Odluci 19/CMP.1. Komisija u skladu sa stavkom 1. ne usvaja odredbe čije bi poštovanje bilo zahtjevnije za države članice od poštovanja odredbi akata usvojenih u skladu s člankom 3. stavkom 3. i člankom 4. stavkom 2. Odluke br. 280/2004/EZ.
Članak 7.
Inventari stakleničkih plinova
1. Države članice do 15. siječnja svake godine (godina X) utvrđuju i Komisiju izvješćuju o sljedećem:
(a)
svojim antropogenim emisijama stakleničkih plinova navedenim u Prilogu I. ovoj Uredbi i antropogenim emisijama stakleničkih plinova iz članka 2. stavka 1. Odluke br. 406/2009/EZ za godinu X-2, u skladu sa zahtjevima UNFCCC-a o izvješćivanju. Ne dovodeći u pitanje izvješćivanje o stakleničkim plinovima navedenim u Prilogu I. ovoj Uredbi, u smislu članka 3. i članka 7. stavka 1. Odluke br. 406/2009/EZ se emisije CO2 iz kategorije izvora po IPCC-u „1.A.3.A civilni zračni promet” smatraju jednakima nuli;
(b)
podacima u skladu sa zahtjevima UNFCCC-a o izvješćivanju o svojim antropogenim emisijama ugljikovog monoksida (CO), sumporovog dioksida (SO2), dušikovih oksida (NOx) i hlapivih organskih spojeva, koji su sukladni podacima koji su već dostavljeni sukladno članku 7. Direktive 2001/81/EZ i Konvencije Ekonomskog povjerenstva Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) o dalekosežnom prekograničnom onečišćivanju zraka za godinu X-2;
(c)
svojim antropogenim emisijama stakleničkih plinova iz izvora i uklanjanja CO2 ponorima koja proizlaze iz sektora LULUCF za godinu X-2, u skladu sa zahtjevima UNFCCC-a o izvješćivanju;
(d)
svojim antropogenim emisijama stakleničkih plinova iz izvora i uklanjanja CO2 ponorima koja proizlaze iz djelatnosti u sektoru LULUCF sukladno Odluci br. 529/2013/EU i Kyotskom protokolu te informacije o obračunu tih emisija stakleničkih plinova i uklanjanjima iz djelatnosti u sektoru LULUCF u skladu s Odlukom br. 529/2013/EU i člankom 3. stavcima 3. i 4. Kyotskog protokola, te odgovarajućim odlukama koje iz njega proizlaze, za godine između 2008. ili druge primjenljive godine i godine X-2. Kada države članice obračunavaju gospodarenje poljoprivrednim zemljištem, gospodarenje pašnjaka, obnovu vegetacije te isušivanje ili ponovnu uspostavu močvarnog područja, moraju uz to izvijestiti o emisijama iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova za svaku takvu djelatnost za odgovarajuću baznu godinu ili razdoblje utvrđeno u Prilogu VI. Odluci 529/2013/EU i u Prilogu Odluci 13/CMP.1. U skladu sa svojim obvezama izvješćivanja na temelju ove točke, te pogotovo pri podnošenju informacija o emisijama i uklanjanjima u vezi s njihovim obvezama obračunavanja utvrđenim u Odluci br. 529/2013/EU, države članice podnose informacije u potpunosti uzimajući u obzir primjenljive smjernice IPCC-a o dobroj praksi za LULUCF;
(e)
svim promjenama informacija iz točaka od (a) do (d) za godinu između odgovarajuće bazne godine ili razdoblja i godine X-3, navodeći razloge za te promjene;
(f)
informacijama o pokazateljima kako su utvrđeni u Prilogu III. za godinu X-2;
(g)
informacijama iz svojeg nacionalnog registra o izdavanju, držanju, prijenosu, poništenju, povlačenju i prenošenju jedinica AAU, RMU, ERU, CER, tCER i lCER za godinu X-1;
(h)
sažetim informacijama o izvršenim prijenosima sukladno članku 3. stavcima 4. i 5. Odluke br. 406/2009/EZ, za godinu X-1;
(i)
informacijama o korištenju zajedničke provedbe, mehanizma čistog razvoja i međunarodnog trgovanja emisijama sukladno člancima 6., 12. i 17. Kyotskog protokola ili bilo kojeg drugog fleksibilnog mehanizma utvrđenog u drugim instrumentima koje je usvojila Konferencija stranaka UNFCCC-a ili Konferencija stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola, za ispunjavanje svojih kvantificiranih obveza ograničenja ili smanjenja emisija sukladno članku 2. Odluke 2002/358/EZ i Kyotskom protokolu ili bilo kojim budućim obvezama na temelju UNFCCC-a ili Kyotskog protokola, za godinu X-2;
(j)
informacijama o koracima poduzetim s ciljem poboljšanja procjena inventara, posebno u područjima inventara koja su podvrgnuta prilagodbama ili preporukama nakon stručnog pregleda;
(k)
stvarnoj ili procijenjenoj raspodjeli verificiranih emisija koje dostavljaju postrojenja i operateri na temelju Direktive 2003/87/EZ u kategorije izvora nacionalnog inventara stakleničkih plinova, gdje je to moguće, i udjelu tih verificiranih emisija u ukupnim dostavljenim emisijama stakleničkih plinova u tim kategorijama izvora, za godinu X-2;
(l)
prema potrebi, rezultatima izvršenih provjera sukladnosti dostavljenih podataka iz inventara stakleničkih plinova, za godinu X-2, s verificiranim emisijama dostavljenim na temelju Direktive 2003/87/EZ;
(m)
prema potrebi, rezultatima izvršenih provjera sukladnosti podataka korištenih za procjenu emisija u pripremi inventara stakleničkih plinova, za godinu X-2, zajedno s:
i.
podacima korištenim za pripremu inventara onečišćivača zraka prema Direktivi 2001/81/EZ;
ii.
podacima dostavljenim u skladu s člankom 6. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 842/2006;
iii.
podacima o energiji, dostavljenim u skladu s člankom 4. i Prilogom B Uredbi (EZ) br. 1099/2008;
(n)
opisom promjena nacionalnog sustava inventara;
(o)
opisom promjena nacionalnog registra;
(p)
informacijama o svojim planovima osiguranja i kontrole kvalitete, općenitoj ocjeni nesigurnosti, općenitoj ocjeni potpunosti i, ako su dostupni, drugim elementima izvješća o nacionalnim inventarima stakleničkih plinova koji su potrebni za pripremu izvješća o inventaru stakleničkih plinova Unije.
U prvoj godini izvješćivanja na temelju ove Uredbe države članice obavješćuju Komisiju o svakoj namjeri korištenja članka 3. stavaka 4. i 5. Odluke br. 406/2009/EZ.
2. Države članice Komisiji dostavljaju preliminarne podatke do 15. siječnja i konačne podatke do 15. ožujka druge godine nakon kraja svakog obračunskog razdoblja navedenog u Prilogu I. Odluci br. 529/2013/EU, kako su pripremljeni za svoje obračune u sektoru LULUCF za to obračunsko razdoblje u skladu s člankom 4. stavkom 6. navedene Odluke.
3. Države članice do 15. ožujka svake godine Komisiji dostavljaju potpuno i ažurirano izvješće o nacionalnom inventaru. Takvo izvješće sadrži sve informacije navedene u stavku 1. i sva kasnija ažuriranja tih informacija.
4. Države članice do 15. travnja svake godine tajništvu UNFCCC-a dostavljaju nacionalne inventare koji sadrže informacije dostavljene Komisiji u skladu sa stavkom 3.
5. Komisija, u suradnji s državama članicama, svake godine sastavlja inventar stakleničkih plinova Unije i priprema izvješće o inventaru stakleničkih plinova Unije te ih do 15. travnja svake godine podnosi tajništvu UNFCCC-a.
6. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 25. u svrhu:
(a)
dodavanja ili brisanja tvari sa popisa stakleničkih plinova iz Priloga I. ovoj Uredbi ili dodavanja, brisanja ili izmjene pokazatelja iz Priloga III. ovoj Uredbi u skladu s odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola ili sporazuma koji iz njih proizlaze ili ih nasljeđuju;
(b)
uzimanja u obzir promjena GWP-a i međunarodno dogovorenih smjernica u vezi inventara u skladu s odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola ili sporazuma koji iz njih proizlaze ili ih nasljeđuju.
7. Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje strukturu, format i postupak podnošenja inventara stakleničkih plinova za države članice sukladno stavku 1. i u skladu s odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola ili sporazuma koji iz njih proizlaze ili ih nasljeđuju. Ti provedbeni akti također utvrđuju rokove za suradnju i koordinaciju između Komisije i država članica u pripremi izvješća o inventaru stakleničkih plinova Unije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
8. Komisija donosi provedbene akte kojima za države članice utvrđuje strukturu, format i postupak podnošenja emisija i uklanjanja stakleničkih plinova sukladno članku 4. Odluke br. 529/2013/EU. Komisija u donošenju tih provedbenih akata osigurava usklađenost rokova Unije i UNFCCC-a za praćenje i izvješćivanje o tim informacijama. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 8.
Približni inventari stakleničkih plinova
1. Države članice do 31. srpnja svake godine (godina X), kada je to moguće, Komisiji dostavljaju približne inventare stakleničkih plinova za godinu X-1. Na temelju približnih inventara stakleničkih plinova država članica ili, ako do tog datuma neka država članica nije dostavila svoje približne inventare, na temelju vlastitih procjena, Komisija svake godine priprema približni inventar stakleničkih plinova Unije. Komisija svake godine do 30. rujna te informacije čini dostupnima javnosti.
2. Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje strukturu, format i postupak podnošenja približnih inventara stakleničkih plinova za države članice sukladno stavku 1. Ti provedbeni akti se donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 9.
Postupci za dopunu procjena emisija radi sastavljanja inventara Unije
1. Komisija provodi početnu provjeru točnosti podataka koje su dostavile države članice sukladno članku 7. stavku 1. Rezultate te provjere Komisija šalje državama članicama u roku od šest tjedana od roka za dostavu podataka. Države članice odgovaraju na sva relevantna pitanja iz početne provjere do 15. ožujka, zajedno s konačnom dostavom inventara za godinu X-2.
2. Ako država članica do 15. ožujka nije dostavila podatke iz inventara potrebne za sastavljanje inventara Unije, Komisija može pripremiti procjene da bi dopunila podatke dostavljene od države članice, uz savjetovanje i blisku suradnju s tom državom članicom. U ovu svrhu Komisija koristi smjernice za pripremu nacionalnih inventara stakleničkih plinova.
POGLAVLJE 4.
REGISTRI
Članak 10.
Uspostava i upravljanje registrima
1. Unija i države članice uspostavljaju i održavaju registre radi točnog obračuna izdavanja, držanja, prijenosa, stjecanja, poništenja, povlačenja, prenošenja, zamjene ili promjene datuma isteka valjanosti, ovisno o slučaju, jedinica AAU, RMU, ERU, CER, tCER i lCER. Države članice mogu također koristiti te registre radi točnog obračuna jedinica iz članka 11.a stavka 5. Direktive 2003/87/EZ.
2. Unija i države članice mogu održavati svoje registre u konsolidiranom sustavu, zajedno s jednom ili više drugih država članica.
3. Podaci iz stavka 1. ovog članka dostupni su središnjem administratoru koji je imenovan sukladno članku 20. Direktive 2003/87/EZ.
4. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 25. kako bi uspostavila registar Unije iz stavka 1. ovog članka.
Članak 11.
Povlačenje jedinica u skladu s Kyotskim protokolom
1. Nakon završetka pregleda svojih nacionalnih inventara sukladno Kyotskom protokolu za svaku godinu prvog obvezujućeg razdoblja iz Kyotskog protokola, uključujući rješavanje problema u provedbi, države članice iz registra povlače jedinice AAU, RMU, ERU, CER, tCER i lCER koje su ekvivalentne njihovim neto emisijama u toj godini.
2. U pogledu zadnje godine prvog obvezujućeg razdoblja iz Kyotskog protokola, države članice povlače jedinice iz registra prije kraja dodatnog razdoblja za ispunjenje obveza iz Odluke 11/CMP.1 Konferencije stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola.
POGLAVLJE 5.
IZVJEŠĆIVANJE O POLITIKAMA I MJERAMA TE PROJEKCIJAMA ANTROPOGENIH EMISIJA IZ IZVORA I UKLANJANJA PONORIMA STAKLENIČKIH PLINOVA
Članak 12.
Nacionalni sustavi i sustav Unije za politike i mjere te projekcije
1. Države članice i Komisija do 9. srpnja 2015. uspostavljaju, upravljaju i teže stalnom unaprjeđivanju nacionalnih sustava, odnosno sustava Unije, za izvješćivanje o politikama i mjerama kao i za izvješćivanje o projekcijama antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova. Ti sustavi uključuju institucionalne, pravne i postupovne mehanizme uspostavljene u državi članici ili Uniji za ocjenjivanje politike i izradu projekcija antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova.
2. Države članice i Komisija imaju za cilj osigurati pravovremenost, transparentnost, točnost, dosljednost, usporedivost i potpunost dostavljenih informacija o politikama i mjerama te projekcijama antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova, kako se navodi u člancima 13. i 14. uključujući, prema potrebi, korištenje i primjenu podataka, metoda i modela te provedbu aktivnosti osiguranja i kontrole kvalitete te analize osjetljivosti.
3. Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje strukturu, format i postupak podnošenja informacija o nacionalnim sustavima i sustavu Unije za politike i mjere te projekcije sukladno stavcima 1. i 2. ovog članka, članku 13. i članku 14. stavku 1. te u skladu s odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola ili sporazuma koji iz njih proizlaze ili ih nasljeđuju. Komisija osigurava usklađenost s međunarodno dogovorenim zahtjevima o izvješćivanju te usklađenost rokova Unije i međunarodnih rokova za praćenje i izvješćivanje o tim informacijama. Ti provedbeni akti se donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 13.
Izvješćivanje o politikama i mjerama
1. Države članice do 15. ožujka 2015., i svake dvije godine nakon toga, Komisiji dostavljaju sljedeće:
(a)
opis svojeg nacionalnog sustava za izvješćivanje o politikama i mjerama, ili grupama mjera, i za izvješćivanje o projekcijama antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova sukladno članku 12. stavku 1., ako takav opis već nije dostavljen, ili informacije o mogućim promjenama tog sustava, ako je takav opis već dostavljen;
(b)
ažuriranja vezana uz strategije niskougljičnog razvoja iz članka 4. i napredak u provedbi tih strategija;
(c)
informacije o nacionalnim politikama i mjerama, ili grupama mjera, te o provedbi politika i mjera ili grupa mjera Unije koja ograničavaju ili smanjuju emisije iz izvora i povećavaju uklanjanje ponorima stakleničkih plinova, razvrstane po sektorima i plinovima ili skupini plinova (HFC i PFC) iz Priloga I. Ove informacije se odnose na primjenljive i odgovarajuće nacionalne politike ili politike Unije i uključuju:
i.
cilj politike ili mjere i kratki opis politike ili mjere;
ii.
vrstu instrumenta politike;
iii.
stanje provedbe politike ili mjere ili grupe mjera;
iv.
ako se koriste, pokazatelje za praćenje i ocjenu napretka u određenom razdoblju;
v.
ako su dostupni, kvantitativne procjene učinaka na emisije iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova razvrstanih u:
-
rezultate ex ante ocjena učinaka pojedinih ili grupa politika i mjera o ublažavanju klimatskih promjena. Procjene se dostavljaju za niz od četiri buduće godine koje završavaju s 0 ili 5 i dolaze neposredno nakon izvještajne godine, uz razlikovanje emisija stakleničkih plinova iz Direktive 2003/87/EZ i onih iz Odluke br. 406/2009/EZ;
-
rezultate ex post ocjena učinaka pojedinih ili grupa politika i mjera o ublažavanju klimatskih promjena, uz razlikovanje emisija stakleničkih plinova iz Direktive 2003/87/EZ i onih iz Odluke br. 406/2009/EZ;
vi.
ako su dostupne, procjene predviđenih troškova i koristi politika i mjera, kao i, prema potrebi, procjene stvarnih troškova i koristi politika i mjera;
vii.
ako su dostupna, sva upućivanja na ocjene i popratna tehnička izvješća iz stavka 3.;
(d)
informacije iz točke (d) stavka 1. članka 6. Odluke br. 406/2009/EZ;
(e)
informacije o opsegu u kojem mjere države članice predstavljaju značajan element napora koji se poduzimaju na nacionalnoj razini kao i o opsegu u kojem predviđeno korištenje zajedničke provedbe, mehanizma čistog razvoja i međunarodnog trgovanja emisijama dopunjuje nacionalne mjere sukladno odgovarajućim odredbama Kyotskog protokola i odluka usvojenih na temelju njega.
2. Država članica Komisiju obavješćuje o svim značajnim promjenama informacija dostavljenih u skladu s ovim člankom tijekom prve godine izvještajnog razdoblja, do 15. ožujka godine koja slijedi prethodno izvješće.
3. Države članice čine dostupnima javnosti u elektroničkom obliku, kada su raspoložive, sve odgovarajuće ocjene troškova i učinaka nacionalnih politika i mjera i sve odgovarajuće informacije o provedbi politika i mjera Unije koje ograničavaju ili smanjuju emisije iz izvora i povećavaju uklanjanje ponorima stakleničkih plinova zajedno sa svim postojećim tehničkim izvješćima na kojima se te ocjene temelje. Te ocjene moraju uključivati opise korištenih modela i metodoloških pristupa, definicije i temeljne pretpostavke.
Članak 14.
Izvješćivanje o projekcijama
1. Države članice do 15. ožujka 2015., i svake dvije godine nakon toga, Komisiju izvješćuju o nacionalnim projekcijama antropogenih emisija iz izvora i uklanjanja ponorima stakleničkih plinova, razvrstane po plinovima ili skupini plinova (HFC i PFC) iz Priloga I. i po sektorima. Te projekcije uključuju kvantitativne procjene za niz od četiri buduće godine koje završavaju s 0 ili 5 i dolaze neposredno nakon izvještajne godine. Nacionalne projekcije uzimaju u obzir sve politike i mjere usvojene na razini Unije i uključuju:
(a)
projekcije bez mjera, ako su dostupne, projekcije s mjerama i, ako su dostupne, projekcije s dodatnim mjerama;
(b)
projekcije ukupnih stakleničkih plinova i odvojene procjene predviđenih emisija stakleničkih plinova za izvore emisija iz Direktive 2003/87/EZ i Odluke br. 406/2009/EZ;
(c)
utjecaj politika i mjera utvrđenih u skladu s člankom 13. Kada takve politike i mjere nisu uključene, to mora biti jasno navedeno i objašnjeno;
(d)
rezultate analize osjetljivosti koja je provedena za projekcije;
(e)
sva odgovarajuća upućivanja na ocjene i tehnička izvješća na kojima se temelje projekcije iz stavka 4.
2. Države članice Komisiju obavješćuju o svim značajnim promjenama informacija dostavljenih u skladu s ovim člankom tijekom prve godine izvještajnog razdoblja, do 15. ožujka godine koja slijedi prethodno izvješće.
3. Države članice u izvješćima dostavljaju najnovije raspoložive projekcije. Ako država članica ne dostavi potpune procjene projekcija do 15. ožujka svake druge godine, a Komisija utvrdi da nedostatke u procjenama, koji su utvrđeni kroz postupke osiguranja i kontrole kvalitete Komisije, ne može otkloniti ta država članica, Komisija može pripremiti procjene koje su potrebne za sastavljanje projekcija Unije, uz savjetovanje s tom državom članicom.
4. Države članice čine javnosti dostupnima u elektroničkom obliku svoje projekcije antropogenih emisija stakleničkih plinova iz izvora i uklanjanja ponorima zajedno s odgovarajućim tehničkim izvješćima na kojima se te projekcije temelje. Te projekcije moraju uključivati opise korištenih modela i metodoloških pristupa, definicije i temeljne pretpostavke.
POGLAVLJE 6.
IZVJEŠĆIVANJE O DRUGIM INFORMACIJAMA U SVEZI S KLIMATSKIM PROMJENAMA
Članak 15.
Izvješćivanje o nacionalnim mjerama prilagodbe
Države članice do 15. ožujka 2015. i svake četiri godine nakon toga, u skladu s rokovima za izvješćivanje UNFCCC-a, Komisiju izvješćuju o svojim planovima i strategijama prilagodbe, u kojima navode svoje provedene ili planirane mjere za olakšavanje prilagođivanja klimatskim promjenama. Te informacije uključuju glavne ciljeve i vrstu utjecaja klimatskih promjena kojom se bave, poput poplava, podizanja razine mora, ekstremnih temperatura, suše, i drugih ekstremnih meteoroloških pojava.
Članak 16.
Izvješćivanje o financijskoj i tehnološkoj potpori zemljama u razvoju
1. Države članice surađuju s Komisijom kako bi omogućile pravovremeno usklađeno izvješćivanje Unije i njenih država članica o potpori pruženoj zemljama u razvoju u skladu s odgovarajućim odredbama UNFCCC-a uključujući, ako je primjenljivo, svaki zajednički format dogovoren u sklopu UNFCCC-a te kako bi osigurale godišnje izvješćivanje do 30. rujna.
2. Kada je to odgovarajuće ili primjenljivo na temelju UNFCCC-a, države članice nastoje pružiti informacije o financijskim tokovima na temelju tkz. „pokazatelja iz Rija” u vezi potpore za ublažavanje klimatskih promjena i potpore za prilagođivanje klimatskim promjenama koje je uveo Odbor OECD-a za razvojnu pomoć te informacije o primjeni metodologije pokazatelja iz Rija za klimatske promjene.
3. Kada se dostavljaju informacije o mobiliziranim privatnim financijskim tokovima, to uključuje informacije o definicijama i metodologijama koje su korištene za utvrđivanje svih vrijednosti.
4. U skladu s odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a ili Kyotskog protokola ili sporazuma koji iz njih proizlaze ili ih nasljeđuju, informacije o pruženoj potpori uključuju informacije o potpori za ublažavanje, prilagođivanje, povećanje kapaciteta i prijenos tehnologije i, ako je moguće, informacije o tome da li su izvori financiranja novi i dodatni.
Članak 17.
Izvješćivanje o korištenju prihoda od dražbovne prodaje i prava na korištenje jedinica iz projekata
1. Države članice do 31. srpnja svake godine (godina X) Komisiji za godinu X-1 dostavljaju:
(a)
detaljno obrazloženje iz članka 6. stavka 2. Odluke br. 406/2009/EZ;
(b)
informacije o korištenju prihoda tijekom godine X-1 koje je država članica zaradila prodajom emisijskih jedinica na dražbama sukladno članku 10. stavku 1. Direktive 2003/87/EZ, uključujući informacije o takvim prihodima koji su korišteni za jednu ili više namjena iz članka 10. stavka 3. navedene Direktive, ili jednaku financijsku vrijednost tih prihoda i mjera poduzetih sukladno navedenom članku;
(c)
informacije o korištenju, koje je utvrdila država članica, svih prihoda koje je država članica zaradila prodajom emisijskih jedinica na dražbama sukladno članku 3.d stavcima 1. ili 2. Direktive 2003/87/EZ; te informacije se dostavljaju u skladu s člankom 3.d stavkom 4. navedene Direktive;
(d)
informacije iz točke (b) stavka 1. članka 6. Odluke br. 406/2009/EZ i informacije o tome kako njihova kupovna politika doprinosi postizanju međunarodnog sporazuma o klimatskim promjenama;
(e)
informacije o primjeni članka 11.b stavka 6. Direktive 2003/87/EZ u vezi projektnih aktivnosti za proizvodnju električne energije u hidroelektranama s kapacitetom proizvodnje iznad 20 MW.
2. Prihodi od dražbovne prodaje koji u trenutku kad država članica podnosi izvješće Komisiji, sukladno ovom članku, nisu isplaćeni kvantificiraju se i dostavljaju u izvješćima za sljedeće godine.
3. Države članice čine javnosti dostupnima sva izvješća dostavljena Komisiji sukladno ovom članku. Komisija čini dostupnim javnosti skupne informacije Unije u lako pristupnom obliku.
4. Komisija donosi provedbene akte u kojima za države članice utvrđuje strukturu, format i postupke podnošenja informacija sukladno ovom članku. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
Članak 18.
Dvogodišnja izvješća i nacionalna priopćenja
1. Unija i države članice tajništvu UNFCCC-a dostavljaju dvogodišnja izvješća u skladu s Odlukom 2/CP.17 Konferencije stranaka Kyotskog protokola (Odluka 2/CP.17), ili kasnijim odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a te nacionalna priopćenja u skladu s člankom 12. UNFCCC-a.
2. Države članice Komisiji dostavljaju kopije nacionalnih priopćenja i dvogodišnjih izvješća koja su dostavljena tajništvu UNFCCC-a.
POGLAVLJE 7.
STRUČNI PREGLED UNIJE U SVEZI EMISIJA STAKLENIČKIH PLINOVA
Članak 19.
Pregled inventara
1. Komisija provodi sveobuhvatni pregled podataka iz nacionalnih inventara koje su dostavile države članice sukladno članku 7. stavku 4. ove Uredbe u svrhu određivanja godišnje emisijske kvote iz četvrtog podstavka stavka 2. članka 3. Odluke br. 406/2009/EZ, za primjenu članaka 20. i 27. ove Uredbe s ciljem praćenja kako države članice ispunjavaju svoje ciljeve smanjenja ili ograničenja emisija stakleničkih plinova sukladno člancima 3. i 7. Odluke br. 406/2009/EZ u godinama u kojima se provodi sveobuhvatni pregled.
2. Počevši s podacima dostavljenim za 2013. godinu, Komisija provodi godišnji pregled podataka iz nacionalnih inventara koje su dostavile države članice sukladno članku 7. stavku 1. ove Uredbe koji su relevantni za praćenje smanjenja ili ograničenja emisija stakleničkih plinova država članica sukladno člancima 3. i 7. Odluke br. 406/2009/EZ i svih drugih ciljeva smanjenja ili ograničenja emisija stakleničkih plinova utvrđenih zakonodavstvom Unije. Države članice su u potpunosti uključene u taj proces.
3. Sveobuhvatni pregled iz stavka 1. uključuje:
(a)
provjere u svrhu potvrde transparentnosti, točnosti, dosljednosti, usporedivosti i potpunosti dostavljenih informacija;
(b)
provjere u svrhu utvrđivanja slučajeva kada su podaci iz inventara pripremljeni na način koji nije sukladan smjernicama UNFCCC-a ili pravilima Unije; i
(c)
prema potrebi, izračun nastalih tehničkih ispravaka koji su potrebni, uz savjetovanje s državama članicama.
4. Godišnji pregledi uključuju provjere utvrđene u točki (a) stavka 3. Kada to zahtijeva država članica uz savjetovanje s Komisijom ili kada te provjere utvrđuju značajna pitanja, poput:
(a)
preporuka iz ranijih pregleda Unije ili UNFCCC-a koje nisu provedene ili pitanja koja država članica nije objasnila; ili
(b)
previsokih ili preniskih procjena povezanih s glavnom kategorijom u inventaru države članice.
godišnji pregled za predmetnu državu članicu također uključuje provjere utvrđene u točki (b) stavka 3. kako bi se obavili izračuni utvrđeni u točki (c) stavka 3.
5. Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje vremenski okvir i korake za provedbu sveobuhvatnog pregleda i godišnjeg pregleda iz stavaka 1., odnosno 2. ovog članka, uključujući zadatke iz stavaka 3. i 4. ovog članka te za osiguranje odgovarajućeg savjetovanja s državama članicama u vezi zaključaka pregleda. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 26. stavka 2.
6. Komisija putem provedbenog akta utvrđuje ukupan zbroj emisija za odgovarajuću godinu koji proizlazi iz ispravljenih podataka iz inventara za svaku državu članicu nakon završetka odgovarajućeg pregleda.
7. Podaci za svaku državu članicu kako su zabilježeni u registrima uspostavljenim sukladno članku 11. Odluke br. 406/2009/EZ i članku 19. Direktive 2003/87/EZ na datum četiri mjeseca nakon datuma objave provedbenog akta donesenog u skladu sa stavkom 6. ovog članka su relevantni za primjenu članka 7. stavka 1. Odluke br. 406/2009/EZ. To uključuje promjene tih podataka koje proizlaze iz korištenja fleksibilnih mogućnosti te države članice sukladno člancima 3. i 5. Odluke br. 406/2009/EZ.
Članak 20.
Rješavanje učinaka ponovnih izračuna
1. Kada je sveobuhvatni pregled podataka iz inventara za godinu 2020. završen u skladu s člankom 19., Komisija prema formuli navedenoj u Prilogu II. izračunava zbroj učinaka ponovno izračunanih emisija stakleničkih plinova za svaku državu članicu.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 27. stavak 2. ove Uredbe, Komisija zbroj iz stavka 1. ovog članka može koristiti, među ostalim, u svrhu predlaganja ciljeva smanjenja ili ograničenja emisija za svaku državu članicu za razdoblje nakon 2020. godine sukladno članku 14. Odluke br. 406/2009/EZ.
3. Komisija bez odlaganja objavljuje rezultate izračuna izvršenih u skladu sa stavkom 1.
POGLAVLJE 8.
IZVJEŠĆIVANJE O NAPRETKU U ISPUNJAVANJU OBVEZA UNIJE I MEĐUNARODNIH OBVEZA
Članak 21.
Izvješćivanje o napretku
1. Na temelju informacija koje se dostavljaju u skladu s ovom Uredbom i uz savjetovanje s državama članicama, u svrhu utvrđivanja da li je ostvaren dovoljan napredak Komisija svake godine ocjenjuje napredak Unije i njenih država članica u ispunjavanju sljedećih obveza:
(a)
obveza iz članka 4. UNFCCC-a i članka 3. Kyotskog protokola, kako su detaljnije utvrđene u odlukama usvojenim na Konferenciji stranaka UNFCCC-a ili na Konferenciji stranaka UNFCCC-a koja služi kao sastanak stranaka Kyotskog protokola. Takva se ocjena temelji na informacijama dostavljenim u skladu s člancima 7., 8., 10. i od 13. do 17;
(b)
obveza iz članka 3. Odluke br. 406/2009/EZ. Takva se ocjena temelji na informacijama dostavljenim u skladu s člancima 7., 8., 13. i 14.
2. Komisija svake dvije godine ocjenjuje ukupni utjecaj zračnog prometa na globalnu klimu, među ostalim i putem emisija koje nisu CO2 ili učinaka, na temelju podataka o emisijama koje su države članice dostavile sukladno članku 7. te unaprjeđuje tu ocjenu upućivanjem na znanstveni napredak i podatke o zračnom prometu, ovisno o slučaju.
3. Komisija svake godine do 31. listopada Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće koje sadrži sažetak zaključaka ocjena iz stavaka 1. i 2.
Članak 22.
Izvješće o dodatnom razdoblju za ispunjenje obveza iz Kyotskog protokola
Unija i svaka država članica tajništvu UNFCCC-a podnose izvješće o dodatnom razdoblju za ispunjenje obveza iz stavka 3. Odluke 13/CMP.1 po isteku tog razdoblja.
POGLAVLJE 9.
SURADNJA I POTPORA
Članak 23.
Suradnja između država članica i Unije
Države članice i Unija u potpunosti surađuju i međusobno se usklađuju u vezi obveza iz ove Uredbe koje se odnose na:
(a)
sastavljanje inventara stakleničkih plinova Unije i pripremu izvješća o inventaru stakleničkih plinova Unije, sukladno članku 7. stavku 5.;
(b)
pripremu nacionalnog priopćenja Unije sukladno članku 12. UNFCCC-a i dvogodišnjeg izvješća Unije sukladno Odluci 2/CP.17 ili kasnijim odgovarajućim odlukama koje su donijela tijela UNFCCC-a;
(c)
postupke pregleda i osiguravanja sukladnosti prema UNFCCC-u i Kyotskom protokolu u skladu sa svim primjenljivim odlukama prema UNFCCC-u i Kyotskom protokolu kao i na postupak Unije radi pregleda inventara stakleničkih plinova država članica iz članka 19. ove Uredbe;
(d)
sve prilagodbe sukladno članku 5. stavku 2. Kyotskog protokola ili nakon završetka postupka pregleda Unije iz članka 19. ove Uredbe ili drugih promjena u inventarima i izvješćima o inventarima koji su dostavljeni, ili tek trebaju biti dostavljeni, tajništvu UNFCCC-a;
(e)
sastavljanje približnog inventara stakleničkih plinova Unije sukladno članku 8.;
(f)
izvješćivanje u vezi povlačenja jedinica AAU, RMU, ERU, CER, tCER i lCER nakon dodatnog razdoblja iz stavka 14. Odluke 13/CMP.1 za ispunjenje obveza sukladno članku 3. stavku 1. Kyotskog protokola.
Članak 24.
Uloga Europske agencije za okoliš
Europska agencija za okoliš pomaže Komisiji u radu u skladu s člancima od 6. do 9., od 12. do 19., 21. i 22. prema svom godišnjem programu rada. To uključuje pružanje pomoći u:
(a)
sastavljanju inventara stakleničkih plinova Unije i pripremi izvješća o inventaru stakleničkih plinova Unije;
(b)
provedbi postupaka osiguranja i kontrole kvalitete u svrhu pripreme inventara stakleničkih plinova Unije;
(c)
pripremi procjena za podatke koji nisu dostavljeni u nacionalnim inventarima stakleničkih plinova;
(d)
provedbi pregleda;
(e)
sastavljanju približnog inventara stakleničkih plinova Unije;
(f)
prikupljanju informacija dostavljenih od država članica o politikama i mjerama te projekcijama;
(g)
provedbi postupaka osiguranja kvalitete i kontrole kvalitete informacija dostavljenih od država članica o projekcijama te politikama i mjerama;
(h)
pripremi procjena za podatke koji nisu dostavljeni od država članica;
(i)
prikupljanju podataka potrebnih za godišnje izvješće Europskom parlamentu i Vijeću koje priprema Komisija;
(j)
širenju informacija prikupljenih na temelju ove Uredbe, uključujući vođenje i ažuriranje baze podataka o politikama i mjerama ublažavanja klimatskih promjena država članica i Europske platforme za prilagođivanje klimatskim promjenama vezanim za utjecaje, ranjivost i prilagodbu klimatskim promjenama.
POGLAVLJE 10.
DELEGIRANJE
Članak 25.
Izvršenje delegiranja
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji prema uvjetima iz ovog članka.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članaka 6., 7. i 10. dodjeljuje se Komisiji za razdoblje od pet godina, počevši od 8. srpnja 2013. Komisija sastavlja izvješće o delegiranoj ovlasti najmanje šest mjeseci prije završetka navedenog petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produžuje za isto razdoblje, osim ako se Europski parlament ili Vijeće ne usprotive takvom produženju najmanje tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
3. Delegiranje ovlasti iz članaka 6., 7. i 10. Europski parlament ili Vijeće mogu opozvati u svakom trenutku. Odlukom o opozivu prestaje delegiranje ovlasti navedenih u toj odluci. Ona stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum koji je u njoj naveden. Odluka ne utječe na valjanost svih već važećih delegiranih akata.
4. Čim donese neki delegirani akt, Komisija o tome istodobno obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
5. Delegirani akt donesen u skladu s člancima 6., 7. i 10. stupa na snagu isključivo ako Europski parlament ili Vijeće ne ulože prigovor u razdoblju od tri mjeseca nakon što su primili obavijest o tom aktu ili ako su prije isteka tog razdoblja Europski parlament i Vijeće zajedno obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovor. To se razdoblje na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća produžuje za tri mjeseca.
POGLAVLJE 11.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 26.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže Odbor za klimatske promjene. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 27.
Pregled
1. Komisija redovito pregledava sukladnost odredbi o praćenju i izvješćivanju prema ovoj Uredbi s budućim odlukama povezanim s UNFCCC-om i Kyotskim protokolom ili drugim zakonodavstvom Unije. Komisija također redovno ocjenjuje jesu li zbog događaja u okviru UNFCCC-a obveze u skladu s ovom Uredbom postale nepotrebne, jesu li razmjerne odgovarajućim koristima, je li ih potrebno prilagoditi, jesu li sukladne i udvostručuju li zahtjeve o izvješćivanju prema UNFCCC-u te, prema potrebi, podnosi zakonodavni prijedlog Europskom parlamentu i Vijeću.
2. Komisija do prosinca 2016. ispituje dovode li utjecaj korištenja smjernica IPCC-a iz 2006. godine za nacionalne inventare stakleničkih plinova ili značajna promjena korištenih metodologija UNFCCC-a pri utvrđivanju inventara stakleničkih plinova do razlike od više od 1 % ukupnih emisija stakleničkih plinova države članice koje se odnose na članak 3. Odluke br. 406/2009/EZ te može izmijeniti godišnje emisijske kvote država članica kako je predviđeno u četvrtom podstavku stavka 2. članka 3. Odluke br. 406/2009/EZ.
Članak 28.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 280/2004/EZ stavlja se izvan snage. Upućivanja na Odluku stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu IV.
Članak 29.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 21. svibnja 2013.