NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 342/2014
ze dne 21. ledna 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013, pokud jde o regulační technické normy pro používání metod výpočtu požadavků na kapitálovou přiměřenost u finančních konglomerátů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 49 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (2), a zejména na čl. 21a odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
U finančních konglomerátů, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, je třeba vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu na úrovni finančního konglomerátu a rovněž nevhodnou tvorbu kapitálu uvnitř skupiny, aby byla přesně vyjádřena dostupnost kapitálu konglomerátů pro absorbování ztrát a aby byla na úrovni finančního konglomerátu zajištěna doplňková kapitálová přiměřenost.
(2)
Je důležité zajistit, aby kapitál převyšující sektorové požadavky solventnosti byl na úrovni konglomerátu zahrnut pouze tehdy, neexistují-li překážky pro převod aktiv nebo splacení závazků mezi různými subjekty konglomerátu, včetně mezi sektory.
(3)
Finanční konglomerát by měl do výpočtu svého kapitálu zahrnout kapitál, který převyšuje sektorové požadavky solventnosti, pouze tehdy, pokud lze tento kapitál převádět mezi subjekty finančního konglomerátu.
(4)
Příslušná pravidla by měla přihlížet k tomu, že zvláštní sektorové kapitálové požadavky mají pokrýt rizika spojená s daným sektorem, a nikoli rizika mimo tento sektor.
(5)
Aby bylo zajištěno jednotné používání výpočtu doplňkové kapitálové přiměřenosti, měly by být uvedeny sektorové požadavky, které za tímto účelem zahrnují požadavky solventnosti. Těmito požadavky by neměly být dotčeny sektorové předpisy týkající se opatření, která mají být přijata po porušení sektorových požadavků solventnosti. Vznikne-li na úrovni finančního konglomerátu deficit kvůli porušení požadavku kombinovaných kapitálových rezerv podle hlavy VII kapitoly 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU (3), měla by být potřebná opatření založena na opatřeních uvedených ve zmíněné kapitole.
(6)
Při výpočtu požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost finančního konglomerátu by se u neregulovaných finančních subjektů ve finančním konglomerátu měl vypočítat fiktivní požadavek solventnosti i pomyslný kapitál.
(7)
V části II přílohy I směrnice 2002/87/ES jsou stanoveny tři technické metody výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu: „metoda účetní konsolidace“ (metoda 1), „metoda odpočtu a agregace“ (metoda 2) a „metoda kombinace“ (metoda 3), která umožňuje kombinaci metod 1 a 2. Je třeba upřesnit technické metody výpočtu 1 a 2, aby bylo zajištěno jejich jednotné používání. Mimoto je nutné upřesnit podmínky pro použití metody 3 a mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány umožňovaly použití této metody za podobných podmínek, aby uplatňovaly společná kritéria a aby požadovaly jednotné používání této metody ve všech finančních konglomerátech. Příslušné orgány by měly umožnit použití metody 3 pouze tehdy, může-li finanční konglomerát prokázat, že by nebylo přiměřeně možné použít pouze metodu 1 nebo 2. Metoda 3 by se měla používat dlouhodobě a konzistentně, aby byly zajištěny rovné podmínky. Jelikož technické metody výpočtu jsou používány v souladu s technickými zásadami uvedenými v části I přílohy I směrnice 2002/87/ES, je třeba upřesnit rovněž tyto zásady.
(8)
Metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES (4) a metoda 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost ve směrnici 2002/87/ES by se měly považovat za rovnocenné, jelikož obě metody jsou v souladu s hlavními cíli doplňkového dozoru. Obě metody zajišťují vyloučení tvorby kapitálu uvnitř skupiny a výpočet kapitálu v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
(9)
Pravomoc přijímat regulační technické normy udělená v čl. 49 odst. 6 nařízení (EU) č. 575/2013 úzce souvisí s pravomocí v čl. 21a odst. 3 směrnice 2002/87/ES, jelikož se obě ustanovení zabývají jednotným používáním metod výpočtu stanovených v příloze uvedené směrnice. K zajištění soudržnosti metod výpočtu stanovených za účelem těchto legislativních aktů a usnadnění komplexního pohledu a jednoduchého přístupu k nim osobám, na něž se tyto povinnosti vztahují, je vhodné stanovit regulační technické normy přijaté na základě těchto zmocnění v jednom nařízení.
(10)
Toto nařízení by mělo být založeno na nových sektorových režimech solventnosti, které byly v Unii zavedeny s cílem zajistit co nejkonzistentnější používání metod výpočtu. Toto nařízení by se proto nemělo použít přede dnem použitelnosti nařízení (EU) č. 575/2013. Pravidla, která jsou závislá na použití směrnice 2009/138/ES, by se měla začít používat ode dne použitelnosti uvedené směrnice. V oblastech, které nebyly aktem harmonizovány v době před jeho uplatňováním v plném rozsahu, se proto bude nadále používat stávající výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zavedený na vnitrostátní úrovni, a příslušné výpočty, které vycházejí ze sektorových předpisů, by měly být založeny na sektorových předpisech, které platí v době výpočtu.
(11)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Komisi předložily společně Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví (EBA)), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA)) a Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)).
(12)
EBA, EIOPA a ESMA uskutečnily otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzovaly potenciální související náklady a přínosy v souladu s článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (5), článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (6) a článkem 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (7) a požádaly o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1093/2010, skupina subjektů působících v oblasti pojištění a zajištění zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1094/2010 a skupinu subjektů působících v oblasti cenných papírů a trhů zřízenou podle článku 37 nařízení (EU) č. 1095/2010,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení upřesňuje technické zásady a technické metody výpočtu uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES pro účely alternativ odpočtu podle čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a pro účely výpočtu kapitálu a požadavku na doplňkovou kapitálovou přiměřenost, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„finančním konglomerátem vedeným pojišťovacím sektorem“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES pojišťovací sektor;
2)
„finančním konglomerátem vedeným sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb“ finanční konglomerát, jehož nejvýznamnějším finančním sektorem je v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb.
KAPITOLA II
TECHNICKÉ ZÁSADY
Článek 3
Vyloučení vícenásobného použití a tvorby kapitálu uvnitř skupiny
Kapitál, který vyplývá přímo či nepřímo z transakcí uvnitř skupiny, nesmí být zahrnut do výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu.
Článek 4
Převoditelnost a dostupnost kapitálu
1. Kapitál vykázaný na úrovni regulovaného subjektu, který převyšuje kapitál potřebný ke splnění sektorových požadavků solventnosti podle článku 9, se nesmí zahrnout do výpočtu kapitálu finančního konglomerátu nebo součtu kapitálu jednotlivých regulovaných a neregulovaných subjektů finančního sektoru ve finančním konglomerátu, ledaže neexistuje žádná skutečná nebo předpokládaná praktická nebo právní překážka převodu kapitálu mezi subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Podnik uvedený v čl. 6 odst. 2 pátém pododstavci směrnice 2002/87/ES musí při předkládání výsledků výpočtu a příslušných údajů pro vypočet podle uvedeného pododstavce koordinátorovi potvrdit a předložit důkazy, že je dodržen odstavec 1.
Článek 5
Kapitál sektoru
1. Kapitál uvedený v odstavci 2, který je dostupný na úrovni regulovaného subjektu, lze použít ke krytí rizik souvisejících se sektorem, který tento kapitál vykazuje, a nepovažuje se za způsobilý pro krytí rizik jiných finančních sektorů.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je kapitál jiný než:
a)
položky kmenového kapitálu tier 1, vedlejšího kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 ve smyslu nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu podniků, na něž se vztahují požadavky směrnice 2009/138/ES, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 nebo kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
Článek 6
Deficit kapitálu na úrovni finančního konglomerátu
1. V případě deficitu kapitálu na úrovni finančního konglomerátu lze k odstranění tohoto deficitu použít pouze položky kapitálu, které jsou podle sektorových předpisů způsobilé jak pro sektor bankovnictví, tak i pro pojišťovací sektor.
2. Kapitálem uvedeným v odstavci 1 je:
a)
kmenový kapitál tier 1 vymezený v článku 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
c)
vedlejší kapitál tier 1 vymezený v článku 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 1 v souladu s čl. 94 odst. 1 směrnice 2009/138/ES a zařazení těchto položek není omezeno akty v přenesené pravomoci, které byly přijaty podle článku 99 uvedené směrnice;
e)
kapitál tier 2 vymezený v článku 71 nařízení (EU) č. 575/2013 a
f)
položky primárního kapitálu, pokud jsou tyto položky zařazeny do kapitálu tier 2 v souladu s čl. 94 odst. 2 směrnice 2009/138/ES.
3. Položky kapitálu, které se použijí k odstranění deficitu, musí být v souladu s čl. 4 odst. 1.
Článek 7
Konzistentnost
Regulované subjekty nebo smíšená finanční holdingová společnost ve finančním konglomerátu používají metodu výpočtu dlouhodobě a konzistentně.
Článek 8
Konsolidace
Ve vztahu k finančním konglomerátům vedeným pojišťovacím sektorem se metoda 1 pro výpočet skupinové solventnosti pojišťoven a zajišťoven podle článků 230, 231 a 232 směrnice 2009/138/ES považuje za rovnocennou metodě 1 pro výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost regulovaných subjektů ve finančním konglomerátu, která je stanovena v příloze I směrnice 2002/87/ES, pokud se oblast působnosti dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES významně neliší od oblasti působnosti doplňkového dozoru podle kapitoly II směrnice 2002/87/ES.
Článek 9
Požadavek solventnosti
1. Mají-li se použít předpisy vztahující se na pojišťovací sektor, považuje se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavek solventnosti solventnostní kapitálový požadavek zmíněný v článcích 100 a 218 směrnice 2009/138/ES (včetně veškerého navýšení kapitálového požadavku podle článku 37 uvedené směrnice) vyplývající z čl. 216 odst. 4, čl. 231 odst. 7, článku 232, čl. 233 odst. 6, čl. 238 odst. 2 a 3 uvedené směrnice.
2. Mají-li se použít předpisy vztahující se na sektor bankovnictví nebo sektor investičních služeb, považují se pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost za požadavky solventnosti kapitálové požadavky stanovené v části třetí hlavě I kapitole 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a požadavky podle uvedeného nařízení nebo podle směrnice 2013/36/EU týkající se držení kapitálu převyšujícího tyto požadavky, včetně požadavku vyplývajícího z interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti v článku 73 uvedené směrnice, veškerých požadavků uložených příslušným orgánem podle čl. 104 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, požadavku kombinovaných kapitálových rezerv stanoveného v čl. 128 bodě 6 uvedené směrnice a opatření přijatých podle článků 458 nebo 459 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 10
Kapitál finančního konglomerátu a požadavky solventnosti
1. S výhradou čl. 14 odst. 7, 8 a 9 se kapitál a požadavky solventnosti finančního konglomerátu vypočítají v souladu s definicemi a limity stanovenými v příslušných sektorových předpisech.
2. Kapitál společností spravujících aktiva se vypočítá podle čl. 2 odst. 1 písm. l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES (8). Požadavky solventnosti společností spravujících aktiva představují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice.
3. Kapitál správců alternativních investičních fondů se vypočítá podle čl. 4 odst. 1 písm. ad) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU (9). Požadavky solventnosti správců alternativních investičních fondů představují požadavky stanovené v článku 9 uvedené směrnice.
Článek 11
Zacházení s mezisektorovými kapitálovými investicemi
1. Pokud má subjekt ve finančním konglomerátu vedeném sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb kapitálovou investici v subjektu finančního sektoru náležejícím do pojišťovacího sektoru, která se podle čl. 14 odst. 3 nebo čl. 15 odst. 3 odečítá, nevzniká s ohledem na tuto kapitálovou investici na úrovni finančního konglomerátu žádný požadavek na doplňkovou kapitálovou přiměřenost.
2. Má-li použití odstavce 1 za následek přímou změnu výše očekávaných ztrát podle přístupu založeného na interním ratingu ve smyslu části třetí hlavy II kapitoly 3 nařízení (EU) č. 575/2013, připočítá se částka odpovídající této změně ke kapitálu finančního konglomerátu.
Článek 12
Požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti u neregulovaných subjektů finančního sektoru
1. Má-li smíšená finanční holdingová společnost kapitálovou investici v neregulovaném subjektu finančního sektoru, vypočítají se pro dotyčný subjekt požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti podle sektorových předpisů nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
2. U neregulovaného subjektu finančního sektoru jiného než subjektu uvedeného v odstavci 1 se požadavky na pomyslný kapitál a fiktivní požadavky solventnosti vypočítají v souladu se sektorovými pravidly finančního sektoru, který je neregulovanému subjektu finančního sektoru nejblíže. Určení nejbližšího finančního sektoru vychází ze škály činností příslušného subjektu a rozsahu, v jakém tyto činnosti vykonává. Pokud nelze nejbližší finanční sektor jednoznačně určit, použijí se sektorové předpisy nejvýznamnějšího sektoru ve finančním konglomerátu.
Článek 13
Sektorová přechodná opatření a opatření k zachování právních účinků
Sektorové předpisy použité při výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost zahrnují případná přechodná ustanovení nebo ustanovení o zachování právních účinků, která platí na úrovni daného sektoru.
KAPITOLA III
TECHNICKÉ METODY VÝPOČTU
Článek 14
Upřesnění technického výpočtu podle metody 1 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Kapitál finančního konglomerátu se vypočítá na základě konsolidované účetní závěrky podle příslušného účetního rámce vztahujícího se na oblast působnosti doplňkového dozoru podle směrnice 2002/87/ES, přičemž se případně přihlíží k odstavci 5.
2. Co se týká finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb, při výpočtu kapitálu finančního konglomerátu se u nekonsolidovaných investic použije toto zacházení:
a)
nekonsolidované významné investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013, který náleží do pojišťovacího sektoru, se v plné výši odečítají od kapitálu konglomerátu;
b)
nekonsolidované investice jiné než investice uvedené v písmenu a) v subjektu finančního sektoru, který náleží do pojišťovacího sektoru, se odečítají v plné výši od kapitálu konglomerátu v souladu s článkem 46 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. S výhradou odstavce 2 se kapitálové nástroje, které byly vydány subjektem ve finančním konglomerátu a které drží jiný subjekt v tomto finančním konglomerátu, odečítají od kapitálu konglomerátu, nejsou-li již vyloučeny v rámci účetní konsolidace.
4. S podnikem, který je pro účely příslušného účetního rámce spoluovládanou účetní jednotkou, se zachází podle sektorových předpisů o poměrné konsolidaci nebo zohlednění poměrných podílů.
5. Je-li součástí finančního konglomerátu subjekt spadající do oblasti působnosti směrnice 2009/138/ES, vychází výpočet požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost na úrovni finančního konglomerátu z ocenění aktiv a závazků v souladu s hlavou I kapitolou VI oddíly 1 a 2 směrnice 2009/138/ES.
6. Vztahují-li se na hodnotu aktiv nebo závazků obezřetnostní filtry a odpočty podle části druhé hlavy I nařízení (EU) č. 575/2013, představuje hodnotu aktiv nebo závazků použitou pro účely výpočtu požadavků na doplňkovou kapitálovou přiměřenost hodnota, kterou lze přiřadit příslušným subjektům podle uvedeného nařízení, s výjimkou aktiv a závazků, které lze přiřadit ostatním subjektům finančního konglomerátu.
7. Pokud se podle sektorových předpisů vyžaduje výpočet prahové hodnoty nebo limitu, vypočítá se prahová hodnota nebo limit na úrovni konglomerátu na základě konsolidovaných údajů finančního konglomerátu a po provedení odpočtů podle odstavců 2 a 3.
8. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do konsolidované finanční situace dané instituce podle části první hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013, posuzují společně.
9. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů se regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které jsou zahrnuty do dohledu nad skupinou podle hlavy III směrnice 2009/138/ES, posuzují společně.
10. Pro účely výpočtu prahových hodnot nebo limitů na úrovni regulovaného subjektu vypočítají regulované subjekty ve finančním konglomerátu, na něž se nevztahuje odstavec 8 ani odstavec 9, své příslušné prahové hodnoty a limity individuálně podle sektorových předpisů regulovaného subjektu.
11. Při sčítání příslušných sektorových požadavků solventnosti se neprovádí žádná úprava kromě úpravy požadované v článku 11 nebo v důsledku úprav sektorových prahových hodnot a limitů podle odstavce 7.
Článek 15
Upřesnění technického výpočtu podle metody 2 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Pokud se podle příslušných sektorových předpisů vztahuje na kapitál regulovaného subjektu obezřetnostní filtr, použije se jedno z těchto zacházení:
a)
částka po uplatnění filtru, která představuje čistou částku, jež se vezme v úvahu při výpočtu kapitálu účastí, se připočte k účetní hodnotě účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru zvyšuje regulatorní kapitál;
b)
částka po uplatnění filtru uvedená v písmenu a) se odečte od účetní hodnoty účastí v souladu s čl. 6 odst. 4 druhým pododstavcem směrnice 2002/87/ES, jestliže částka po uplatnění filtru snižuje regulatorní kapitál.
2. U finančních konglomerátů vedených sektorem bankovnictví nebo sektorem investičních služeb se významná investice v subjektu finančního sektoru ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 575/2013 náležejícím do pojišťovacího sektoru, která není účastí, odečte v plné výši od položek kapitálu subjektu, který nástroj drží, v souladu se sektorovými předpisy vztahujícími se na tento subjekt.
3. Investice uvnitř skupiny do kapitálových nástrojů, které jsou v souladu se sektorovými předpisy použitelné jako kapitál s přihlédnutím k příslušným sektorovým limitům, se odečítají nebo jsou z výpočtu kapitálu vyloučeny.
4. Výpočet doplňkových kapitálových požadavků se provádí podle vzorce uvedeného v příloze.
Článek 16
Upřesnění podmínek pro použití metody 3 stanovené ve směrnici 2002/87/ES
1. Příslušné orgány mohou použití metody 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES povolit pouze v některé z níže uvedených situací:
a)
není-li přiměřeně možné použít metodu 1 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty nebo metodu 2 uvedenou v příloze I směrnice 2002/87/ES na všechny subjekty ve finančním konglomerátu, zejména z toho důvodu, že u jednoho či více subjektů nelze použít metodu 1, jelikož tyto subjekty nejsou zahrnuty do konsolidace, nebo kvůli skutečnosti, že regulovaný subjekt je usazen ve třetí zemi a není možné získat dostatečné informace pro použití jedné z těchto metod na tento subjekt;
b)
subjekty, které by použily pouze jednu z těchto metod, mají společně zanedbatelný význam, pokud jde o cíle dohledu nad regulovanými subjekty ve finančním konglomerátu.
2. Všechny regulované subjekty ve finančním konglomerátu, které nejsou uvedeny v odstavci 1, použijí buď metodu 1, nebo metodu 2.
3. Použití metody 3, které příslušný orgán povolil ve vztahu k finančnímu konglomerátu, je dlouhodobé a konzistentní.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení článku 5, čl. 6 odst. 2, článku 8, čl. 9 odst. 1, čl. 14 odst. 5 a 9 se použijí ode dne použitelnosti uvedeného v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 342/2014
оd 21. siječnja 2014.
o dopuni Direktive 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu regulatornih tehničkih standarda za primjenu metoda izračuna adekvatnosti kapitala za financijske konglomerate
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1), a posebno njezin članak 49. stavak 6.,
uzimajući u obzir Direktivu 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2002. o dodatnom nadzoru kreditnih institucija, društava za osiguranje i investicijskih društava u financijskom konglomeratu i o izmjeni direktiva Vijeća 73/239/EEZ, 79/267/EEZ, 92/49/EEZ, 92/96/EEZ, 93/6/EEZ i 93/22/EEZ i direktiva 98/78/EZ i 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2), a posebno njezin članak 21.a stavak 3,
budući da:
(1)
Za financijske konglomerate koji uključuju značajne bankovne ili investicijske aktivnosti, odnosno osiguravateljne aktivnosti, trebaju se ukloniti višestruko korištenje elemenata koji su prihvatljivi za izračun regulatornog kapitala na razini financijskog konglomerata, tj. višestruko uključivanje i sva neprikladna stvaranja regulatornog kapitala unutar grupe kako bi se točno iskazala raspoloživost regulatornog kapitala konglomerata za apsorbiranje gubitaka ili kako bi se na razini financijskog konglomerata osigurala dodatna adekvatnost kapitala.
(2)
Važno je osigurati da se regulatorni kapital koji premašuje sektorske zahtjeve koji se odnose na solventnost uključi na razini financijskog konglomerata samo ako ne postoje prepreke za prijenos kapitala među različitim subjektima financijskog konglomerata, uključujući i među sektorima.
(3)
Financijski konglomerat trebao bi uključiti u izračun regulatornog kapitala samo regulatorni kapital koji premašuje sektorske zahtjeve koji se odnose na solventnost ako se taj kapital može prenijeti među subjektima unutar financijskog konglomerata.
(4)
Odgovarajućim propisima treba se uzeti u obzir da su sektorski regulatorni kapitalni zahtjevi namijenjeni pokrivanju rizika koji se odnose na taj sektor, a nisu namijenjeni pokrivanju rizika izvan tog sektora.
(5)
Radi osiguranja dosljedne primjene izračuna dodatne adekvatnosti kapitala trebaju se navesti sektorski zahtjevi koji obuhvaćaju zahtjeve koji se odnose na solventnost. Ti zahtjevi ne smiju dovoditi u pitanje sektorske odredbe o mjerama koje se trebaju poduzeti zbog kršenja sektorskih zahtjeva koji se odnose na solventnost. Ako je deficit na razini financijskog konglomerata uzrokovan kršenjem zahtjeva za kombinirani zaštitni sloj na temelju glave VII. poglavlja 4. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3), potrebne mjere trebaju se temeljiti na onima utvrđenima tim poglavljem.
(6)
Prilikom izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala financijskog konglomerata potrebno je za neregulirane subjekte unutar financijskog konglomerata izračunati fiktivni zahtjev koji se odnosi na solventnost i fiktivnu razinu regulatornog kapitala.
(7)
U Prilogu I. dijelu II. Direktive 2002/87/EZ navode se tri tehničke metode za izračun zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala na razini financijskog konglomerata: „metoda računovodstvene konsolidacije” (metoda 1), „metoda dedukcije i agregacije” (metoda 2) i „kombinacija metoda” (metoda 3) kojom se kombinira metoda 1 i 2. Trebaju se pojasniti tehničke metode izračuna kako bi se osigurala njihova dosljedna primjena. Nadalje, trebaju se odrediti okolnosti korištenja metode 3 te se treba osigurati da nadležna tijela odobre korištenje te metode u sličnim okolnostima, koriste zajedničke kriterije te da zahtijevaju dosljednu primjenu te metode među financijskim konglomeratima. Nadležna tijela trebala bi odobriti primjenu metode 3 samo ako financijski konglomerat može dokazati da primjena metode 1 ili metode 2 nije opravdano moguća. Korištenje metode 3 treba biti dosljedno tijekom vremena radi osiguranja istovrijednih uvjeta. Budući da se tehničke metode izračuna provode u skladu s tehničkim načelima iz Priloga I. dijela I. Direktive 2002/87/EZ, potrebno je navesti i ta načela.
(8)
Metoda 1 za izračun solventnosti grupe, kako je predviđeno Direktivom 2009/138/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4) i metoda 1 za izračun dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala, kako je predviđeno Direktivom 2002/87/EZ, trebaju se smatrati istovrijednima jer su obje metode usklađene s glavnim ciljevima dodatnog nadzora. Objema metodama osigurava se uklanjanje stvaranja regulatornog kapitala unutar grupe te izračun regulatornog kapitala u skladu s definicijama i ograničenjima utvrđenima odgovarajućim sektorskim propisima.
(9)
Ovlast za donošenje regulatornih tehničkih standarda iz članka 49. stavka 6. Uredbe (EU) br. 575/2013 blisko je povezana s ovlasti iz članka 21.a stavka 3. Direktive 2002/87/EZ jer se obje odnose na dosljednu primjenu metode izračuna iz Priloga toj Direktivi. Radi osiguranja dosljednosti metoda izračuna određenih za potrebe tih zakonodavnih akata te kako bi se pojedincima na koje se primjenjuju te obveze omogućio sveobuhvatan prikaz i cjelovit pristup, poželjno je jedinstvenom uredbom utvrditi regulatorne tehničke standarde donesene na temelju tih ovlasti.
(10)
Ova bi se Uredba trebala temeljiti na novim sektorskim regulatornim sustavima koji su uspostavljeni u Uniji kako bi se osigurala najdosljednija primjena metoda izračuna. Ova se Uredba stoga ne bi trebala primjenjivati prije datuma primjene Uredbe (EU) br. 575/2013. Propisi koji ovise o primjeni Direktive 2009/138/EZ trebali bi se početi primjenjivati od datuma primjene te Direktive. Postojeće nacionalne odredbe o izračunu dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala nastavit će se primjenjivati u onim područjima koja nisu usklađena ovom Uredbom u razdoblju prije nego što se ona počne u cijelosti primjenjivati, a temeljni izračuni koji se temelje na sektorskim propisima sektora osiguranja temeljit će se na sektorskim propisima sektora osiguranja koji se primjenjuju u vrijeme izračuna.
(11)
Ova Uredba temelji se na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koje Komisiji zajednički dostavljaju Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo (EBA), Europsko nadzorno tijelo za osiguranje i strukovno mirovinsko osiguranje (EIOPA) i Europsko nadzorno tijelo za vrijednosne papire i tržište kapitala (ESMA).
(12)
EBA, EIOPA i ESMA provele su otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, analizirale moguće povezane rizike troškova i koristi u skladu s člankom 10. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (5), člankom 10. Uredbe (EU) br. 1094/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (6) i člankom 10. Uredbe (EU) br. 1095/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (7) te su zatražile mišljenje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010, Interesne skupine za osiguranje i reosiguranje osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1094/2010 i Interesne skupine za vrijednosne papire i tržišta kapitala osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1095/2010.
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
Ovom Uredbom određuju se tehnička načela i tehničke metode izračuna navedene u Prilogu I. Direktivi 2002/87/EZ za potrebe alternativnih pristupa odbijanju iz članka 49. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 te za potrebe izračuna regulatornog kapitala te dodatnog zahtjeva koji se odnosi na adekvatnost kapitala kako je predviđeno člankom 6. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„financijski konglomerat utemeljen na osiguravateljnim djelatnostima” znači financijski konglomerat čiji je najvažniji financijski sektor osiguranje u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ;
2.
„financijski konglomerat utemeljen na bankovnim ili investicijskim djelatnostima” znači financijski konglomerat čiji je najvažniji financijski sektor bankovni sektor ili sektor investicijskih usluga u skladu s člankom 3. stavkom 2. Direktive 2002/87/EZ;
POGLAVLJE II.
TEHNIČKA NAČELA
Članak 3.
Uklanjanje višestrukog uključivanja i stvaranja regulatornog kapitala unutar grupe
Regulatorni kapital koji izravno ili neizravno proizlazi iz unutargrupnih transakcija ne uključuje se prilikom izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala na razini financijskog konglomerata.
Članak 4.
Prijenos i dostupnost regulatornog kapitala
1. Regulatorni kapital priznat na razini reguliranog subjekta, koji premašuje kapital potreban za ispunjivanje sektorskih zahtjeva koji se odnose na solventnost kako je određeno člankom 9., ne uključuje se u izračun regulatornog kapitala financijskog konglomerata ili u zbroj regulatornog kapitala svakog reguliranog i nereguliranog subjekta financijskog sektora u financijskom konglomeratu, osim ako ne postoje trenutačne ili predviđene praktične odnosno pravne prepreke prijenosu kapitala između subjekata u financijskom konglomeratu.
2. Subjekt iz članka 6. stavka 2. petog podstavka Direktive 2002/87/EZ potvrđuje i dostavlja koordinatoru dokaze o usklađenosti sa stavkom 1. prilikom dostavljanja koordinatoru rezultata o izračunu i odgovarajućim podacima za izračun iz tog podstavka.
Članak 5.
Sektorski regulatorni kapital
1. Regulatorni kapital iz stavka 2. koji je dostupan na razini reguliranog subjekta prihvatljiv je za pokrivanje rizika koji proizlaze iz sektora koji priznaje taj regulatorni kapital te se ne smatra prihvatljivim za pokrivanje rizika ostalih financijskih sektora.
2. Regulatorni kapital iz stavka 1. regulatorni je kapital koji ne podrazumijeva sljedeće:
(a)
stavke redovnog osnovnog kapitala, dodatnog osnovnog kapitala ili dopunskog kapitala u smislu Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
stavke osnovnih vlastitih sredstava društava koja podliježu zahtjevima Direktive 2009/138/EZ ako su te stavke klasificirane u osnovni kapital ili dopunski kapital u skladu s člankom 94. stavcima 1. i 2. te Direktive.
Članak 6.
Deficit regulatornog kapitala na razini financijskog konglomerata
1. U slučaju deficita regulatornog kapitala na razini financijskog konglomerata, isključivo se stavke regulatornog kapitala koje su prihvatljive na temelju sektorskih propisa bankarskog sektora i sektora osiguranja koriste za pokrivanje tog deficita.
2. Regulatorni kapital iz stavka 1. jest sljedeći:
(a)
redovni osnovni kapital kako je definiran člankom 50. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
stavke osnovnih vlastitih sredstva ako su te stavke klasificirane u osnovni kapital u skladu s člankom 94. stavkom 1. Direktive 2009/138/EZ i ako uključivanje tih stavki nije ograničeno delegiranim aktima donesenima u skladu s člankom 99. te Direktive;
(c)
dodatni osnovni kapital kako je definiran člankom 61. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(d)
stavke osnovnih vlastitih sredstva ako su te stavke klasificirane u osnovni kapital u skladu s člankom 94. stavkom 1. Direktive 2009/138/EZ i ako uključivanje tih stavki nije ograničeno delegiranim aktima donesenima u skladu s člankom 99. te Direktive;
(e)
dopunski kapital kako je definiran člankom 71. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(f)
stavke osnovnih vlastitih sredstava ako su te stavke klasificirane u dopunski kapital u skladu s člankom 94. stavkom 2. Direktive 2009/138/EZ.
3. Stavke vlastitih sredstava koje se koriste za pokrivanje deficita moraju biti u skladu s člankom 4. stavkom 1.
Članak 7.
Dosljednost
Regulirani subjekti ili mješoviti financijski holding u financijskom konglomeratu dosljedno primjenjuju metodu izračuna tijekom vremena.
Članak 8.
Konsolidacija
U pogledu financijskog konglomerata utemeljenog na osiguravateljnim djelatnostima, metoda 1 za izračun solventnosti grupe društava za osiguranje i reosiguranje, kako je utvrđeno člancima 230., 231. i 232. Direktive 2009/138/EZ, smatra se istovjetnom metodi 1 za izračun dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala reguliranih subjekata u financijskom konglomerata, kako je utvrđeno u Prilogu I. Direktivi 2002/87/EZ, pod uvjetom da se opseg nadzora grupe iz glave III. Direktive 2009/138/EZ materijalno ne razlikuje od opsega dodatnog nadzora iz poglavlja II. Direktive 2002/87/EZ.
Članak 9.
Zahtjev koji se odnosi na solventnost
1. Ako se primjenjuju propisi sektora osiguranja, potreban solventni kapital iz članaka 100. i 218. Direktive 2009/138/EZ, uključujući dodatni kapital koji se primjenjuje u skladu s člankom 37. te Direktive, te na temelju članka 216. stavka 4., članka 231. stavka 7., članka 232., članka 233. stavka 6., članka 238. stavaka 2. i 3. te Direktive, smatra se zahtjevom koji se odnosi na solventnost za potrebe izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala.
2. Ako se primjenjuju propisi bankarskog sektora ili sektora investicijskih usluga, kapitalni zahtjevi propisani dijelom trećim glavom 1. poglavljem I. Uredbe (EU) br. 575/2013 te zahtjevi na temelju te Uredbe ili Direktive 2013/36/EU o regulatornom kapitalu koji premašuje te zahtjeve, uključujući zahtjev koji proizlazi iz procesa procjene adekvatnosti internog kapitala iz članka 73. te Direktive, svaki zahtjev koji nameće nadležno tijelo na temelju članka 104. stavka 1. točke (a) te Direktive, zahtjev za kombinirani zaštiti sloj kako je definiran člankom 128. stavkom 6. te Direktive te mjere donesene na temelju članaka 458. ili 459. Uredbe (EU) br. 575/2013 smatraju se zahtjevom koji se odnosi na solventnost za potrebe izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala.
Članak 10.
Kapitalni zahtjevi i zahtjevi koji se odnose na solventnost na razini financijskog konglomerata
1. Na temelju stavaka 7., 8. i 9. članka 14. kapitalni zahtjevi i zahtjevi koji se odnose na solventnost na razini financijskog konglomerata izračunavaju se u skladu s definicijama i ograničenjima utvrđenima u odgovarajućim sektorskim propisima.
2. Regulatorni kapital društava za upravljanje imovinom izračunava se u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom 1. Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8). Zahtjevi koji se odnose na solventnost društava za upravljanje imovinom zahtjevi su iz članka 7. stavka 1. točke (a) te Direktive.
3. Regulatorni kapital upravitelja alternativnih investicijskih fondova izračunava se u skladu s člankom 4. stavkom 1. točkom (ad) Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća (9). Zahtjevi koji se odnose na solventnost upravitelja alternativnih investicijskih fondova zahtjevi su iz članka 9. te Direktive.
Članak 11.
Tretman međusobnih ulaganja
1. Ako subjekt financijskog konglomerata utemeljenog na bankovnim ili investicijskim djelatnostima ima ulaganje u subjekt financijskog sektora koji pripada sektoru osiguranja, a koje se odbija na temelju članka 14. stavka 3. ili članka 15. stavka 3., ne primjenjuje se dodatni zahtjev koji se odnosi na adekvatnost kapitala u odnosu na to ulaganje na razini financijskog konglomerata.
2. Ako zbog primjene stavka 1. dolazi do izravne promjene u iznosu očekivanoga gubitka na temelju pristupa zasnovanog na internim rejting-sustavima u smislu dijela trećeg glave II. poglavlja 3. Uredbe (EU) 575/2013, iznos koji odgovara toj promjeni dodaje se regulatornom kapitalu financijskog konglomerata.
Članak 12.
Fiktivni kapitalni zahtjevi i fiktivni zahtjevi koji se odnose na solventnost za neregulirane subjekte financijskog sektora
1. Ako mješoviti financijski holding ima ulaganje u nereguliranom subjektu financijskog sektora, fiktivni kapitalni zahtjevi i fiktivni zahtjevi koji se odnose na solventnost za taj subjekt izračunavaju se u skladu sa sektorskim propisima najvažnijeg sektora financijskog konglomerata.
2. Za neregulirani subjekt financijskog sektora koji nije subjekt iz stavka 1. fiktivni kapitalni zahtjevi i fiktivni zahtjevi koji se odnose na solventnost izračunavaju se u skladu sa sektorskim propisima najbližeg financijskog sektora nereguliranog subjekta financijskog sektora. Određivanje najbližeg financijskog sektora temelji se na opsegu djelatnosti dotičnog subjekta i mjeri u kojoj se te djelatnosti provode. U slučaju da nije moguće jasno utvrditi najbliži financijski sektor, primjenjuju se sektorski propisi najvažnijeg sektora u financijskom konglomeratu.
Članak 13.
Sektorski privremeni mehanizmi i mehanizmi nastavka pridržavanja
Sektorski propisi koji se primjenjuju u izračunu dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala sadržavaju sve privremene odredbe ili odredbe nastavka pridržavanja koje se primjenjuju na sektorskoj razini.
POGLAVLJE III.
TEHNIČKE METODE IZRAČUNA
Članak 14.
Određivanje tehničkog izračuna na temelju metode 1 u skladu s Direktivom 2002/87/EZ
1. Regulatorni kapital financijskog konglomerata izračunava se na temelju konsolidiranih financijskih izvještaja u skladu s primjenjivim računovodstvenim okvirom koji se primjenjuje na opseg dodatnog nadzora na temelju Direktive 2002/87/EZ te se po potrebi u obzir uzima stavak 5.
2. U pogledu financijskih konglomerata utemeljenih na bankovnim ili investicijskim djelatnostima za izračun regulatornog kapitala financijskog konglomerata na nekonsolidirana ulaganja primjenjuju se sljedeći tretmani:
(a)
nekonsolidirana značajna ulaganja u subjekt financijskog sektora, u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 575/2013, koji pripada sektoru osiguranja, u cijelosti se odbijaju od regulatornog kapitala konglomerata;
(b)
nekonsolidirana ulaganja, osim onih iz točke (a), u subjekt financijskog sektora koji pripada sektoru osiguranja u cijelosti se odbijaju od regulatornog kapitala konglomerata u skladu s člankom 46. Uredbe (EU) br. 575/2013.
3. Na temelju stavka 2. sav regulatorni kapital koji izda subjekt financijskog konglomerata, a koji drži drugi subjekt u tom financijskom konglomeratu, odbija se od regulatornog kapitala konglomerata ako već nije uklonjen tijekom postupka računovodstvene konsolidacije.
4. Prema društvu koje je zajednički kontrolirani subjekt za potrebe odgovarajućeg računovodstvenog režima postupa se u skladu sa sektorskim propisima o proporcionalnoj konsolidaciji ili uključivanju razmjernih udjela.
5. Ako je subjekt koji podliježe primjeni Direktive 2009/138/EZ dio financijskog konglomerata, izračun dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala na razini financijskog konglomerata temelji se na vrednovanju imovine i obveza izračunanih u skladu s glavom I. poglavljem VI. odjeljcima 1. i 2. Direktive 2009/138/EZ.
6. Ako se na vrijednosti imovine ili obveza primjenjuju bonitetni filtri i odbitci u skladu s dijelom drugim glavom I. Uredbe (EU) br. 575/2013, vrijednosti imovine ili obveza korištene za potrebe izračuna dodatnih zahtjeva koji se odnose na adekvatnost kapitala su one vrijednosti koje se pripisuju odgovarajućim subjektima na temelju te Uredbe, isključujući imovinu i obveze koje se pripisuju ostalim subjektima financijskog konglomerata.
7. Ako se izračun praga ili ograničenja zahtijeva na temelju sektorskih propisa, prag ili ograničenje na razini konglomerata izračunavaju se na temelju konsolidiranih podataka financijskog konglomerata i nakon odbitaka koji proizlaze iz stavaka 2. i 3.
8. Za potrebe izračuna pragova ili ograničenja regulirani subjekti financijskog konglomerata koji podliježu konsolidiranom položaju institucije na temelju dijela prvog glave II. poglavlja 2. odjeljka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 razmatraju se zajednički.
9. Za potrebe izračuna pragova ili ograničenja regulirani subjekti financijskog konglomerata koji podliježu nadzoru grupe na temelju glave III. Direktive 2009/138/EZ razmatraju se zajednički.
10. Za potrebe izračuna pragova ili ograničenja na razini reguliranog subjekta regulirani subjekti financijskog konglomerata na koje se ne primjenjuje ni stavak 8. ni stavak 9. izračunavaju svoje pragove i ograničenja na pojedinačnoj osnovi na temelju sektorskih propisa reguliranog subjekta.
11. Prilikom zbroja odgovarajućih sektorskih zahtjeva koji se odnose na solventnost ne provodi se prilagodba osim one predviđene člankom 11. ili zbog prilagodbi sektorskih pragova ili ograničenja na temelju stavka 7.
Članak 15.
Određivanje tehničkog izračuna na temelju metode 2 u skladu s Direktivom 2002/87/EZ
1. Ako se na regulatorni kapital reguliranog subjekta primjenjuju bonitetni filtri u skladu s odgovarajućim sektorskim propisima, primjenjuje se jedan od sljedećih tretmana:
(a)
filtrirani iznos, to jest neto iznos koji se uzima u obzir za izračun regulatornog kapitala društva, dodaje se knjigovodstvenoj vrijednosti udjela u skladu s člankom 6. stavkom 4. podstavkom 2. Direktive 2002/87/EZ ako se zbog filtriranog iznosa povećava regulatorni kapital;
(b)
filtrirani iznos iz točke (a) odbija se od knjigovodstvene vrijednosti udjela u skladu s člankom 6. stavkom 4. podstavkom 2. Direktive 2002/87/EZ ako se zbog filtriranog iznosa smanjuje regulatorni kapital.
2. Za financijske konglomerate utemeljene na bankovnim ili investicijskim djelatnostima, značajna ulaganja u subjekt financijskog sektora koji pripada sektoru osiguranja, u smislu članka 43. Uredbe (EU) br. 575/2013, a koja nisu udio, u cijelosti se odbijaju od stavki regulatornog kapitala subjekta koji drži instrument, u skladu sa sektorskim propisima koji se primjenjuju na taj subjekt.
3. Unutargrupna ulaganja u bilo koji instrument kapitala koji je prihvatljiv kao regulatorni kapital u skladu sa sektorskim propisima, uzimajući u obzir odgovarajuća sektorska ograničenja, odbijaju se ili isključuju iz izračuna regulatornog kapitala.
4. Izračun dodatnih kapitalnih zahtjeva provodi se u skladu s formulom navedenom u Prilogu.
Članak 16.
Određivanje okolnosti za korištenje metode 3 u skladu s Direktivom 2002/87/EZ
1. Nadležna tijela mogu dopustiti primjenu metode 3 iz Priloga I. Direktivi 2002/87/EZ samo u slučaju jedne od sljedećih okolnosti:
(a)
ako iz opravdanih razloga nije moguće primijeniti na sve subjekte financijskog konglomerata metodu 1 iz Priloga I. Direktivi 2002/87/EZ odnosno metodu 2 iz Priloga I. Direktivi 2002/87/EZ, osobito zato što je najmanje jedan subjekt izvan područja primjene konsolidacije, zbog čega se metoda 1 ne može primijeniti, ili zato što regulirani subjekt ima poslovni nastan u trećoj zemlji te nije moguće steći dostatne informacije kako bi se na subjekt primijenila jedna od metoda;
(b)
subjekti koji bi primjenjivali jednu od metoda zajednički su od zanemarivog interesa s obzirom na ciljeve nadzora reguliranih subjekata financijskog konglomerata.
2. Metodu 1 ili 2 koriste svi regulirani subjekti u financijskom konglomeratu koji nisu predviđeni stavkom 1.
3. Primjena metode 3 koju dopušta nadležno tijelo u odnosu na financijski konglomerat mora biti dosljedna tijekom vremena.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 17.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 5., članak 6. stavak 2., članak 8., članak 9. stavak 1. i članak 14. stavci 5. i 9. primjenjuju se od datuma primjene iz članka 309. stavka 1. Direktive 2009/138/EZ:
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 21. siječnja 2014.