NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) 2015/68
ze dne 15. října 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013, pokud jde o požadavky na brzdění vozidel pro účely schvalování zemědělských a lesnických vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (1), a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem se na zemědělská a lesnická vozidla a jejich systémy, konstrukční části a samostatné technické celky použije komplexní systém EU schvalování typu a posílený systém dohledu nad trhem vymezený v nařízení (EU) č. 167/2013.
(2)
Pojem „zemědělská a lesnická vozidla“ zahrnuje celou řadu různých typů vozidel s jednou nebo několika nápravami a dvěma, čtyřmi nebo více koly nebo pásová vozidla, například kolové traktory, pásové traktory, přípojná vozidla a tažená zařízení, která jsou určena pro celou řadu použití v zemědělství a lesnictví, mimo jiné i pro speciální práce.
(3)
Zatímco požadavky tohoto nařízení vycházejí ze stávajících právních předpisů naposledy změněných v roce 1997, technický pokrok vyžaduje zejména úpravu podrobných pravidel pro zkoušky a také zavedení zvláštních ustanovení pro zásobníky energie, vozidla s hydrostatickým pohonem, vozidla se systémy nájezdového brzdění, vozidla s komplexními elektronickými ovládacími systémy, protiblokovacími brzdovými systémy a elektronicky ovládanými brzdovými systémy.
(4)
Toto nařízení rovněž zahrnuje požadavky na ovládání brzd tažených vozidel a brzdového spojení mezi traktorem a taženým vozidlem, které jsou přísnější než ve směrnici Rady 76/432/EHS (2), jež byla zrušena nařízením (EU) č. 167/2013.
(5)
Rozhodnutím Rady 97/836/ES (3) přistoupila Unie k předpisu Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN) č. 13. Hmotněprávní požadavky stanovené v příloze 18 uvedeného předpisu týkající se bezpečnostních hledisek komplexních elektronických ovládacích systémů vozidel by měly být převzaty do tohoto nařízení, neboť odrážejí nejnovější stav technologického rozvoje.
(6)
Protiblokovací brzdové systémy jsou sice velmi rozšířeny u vozidel s maximální konstrukční rychlostí nad 60 km/h, a proto by bylo možné je považovat za vhodné a učinit je podle tohoto nařízení povinnými, ale tyto systémy ještě nejsou široce dostupné pro vozidla s konstrukční rychlostí mezi 40 km/h a 60 km/h. Proto bypro uvedená vozidla mělo být zavedení protiblokovacích brzdových systémů potvrzeno po konečném posouzení dostupnosti těchto systémů, které provede Komise. Komise by za tímto účelem měla posoudit, a to nejpozději do 31. prosince 2016, dostupnost protiblokovacích brzdových systémů pro zemědělská a lesnická vozidla s maximální konstrukční rychlostí mezi 40 km/h a 60 km/h. Pokud toto posouzení nepotvrdí, že tato technologie je dostupná či použitelná, měla by Komise navrhnout změnu tohoto nařízení s cílem stanovit, že tyto požadavky se nestanou použitelnými pro vozidla s konstrukční rychlostí mezi 40 km/h a 60 km/h.
(7)
Pokud se výrobce může rozhodnout požádat o vnitrostátní schválení typu v souladu s článkem 2 nařízení (EU) č. 167/2013, členské státy by měly mít v případě všech otázek, na které se vztahuje toto nařízení, možnost stanovit požadavky pro účely vnitrostátního schválení typu, které budou odlišné od požadavků tohoto nařízení.
Členské státy by neměly pro účely vnitrostátního schválení typu odmítnout z důvodů týkajících se funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků udělit schválení pro vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení, s výjimkou požadavků na hydraulická spojení jednohadicového typu. Toto nařízení by mělo zavést harmonizované požadavky na hydraulická spojení jednohadicového typu, podle nichž by taková spojení mohla být po omezenou dobu přijímána pro účely EU schválení typu. Jelikož však některé členské státy mívaly přísnější požadavky na vnitrostátní úrovni, měly by mít členské státy možnost odmítnout udělení vnitrostátního schválení typu pro typy vozidel vybavené hydraulickými spojeními jednohadicového typu již ode dne použitelnosti tohoto nařízení, pokud je to podle nich v souladu s jejich bezpečnostními požadavky na vnitrostátní úrovni.
(8)
V zájmu harmonizace data použitelnosti všech nových pravidel pro schvalování typu by se toto nařízení mělo použít od téhož dne jako nařízení (EU) č. 167/2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobné technické požadavky a zkušební postupy týkající se funkční bezpečnosti, pokud jde o brzdné účinky, pro účely schvalování a zemědělských a lesnických vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla a dozor nad trhem s nimi v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013.
Článek 2
Definice
Použijí se definice uvedené v nařízení (EU) č. 167/2013. Kromě toho se použijí tyto definice:
(1)
„brzdovým systémem“ se rozumí soubor částí, jejichž funkcí je postupné zmenšování rychlosti jedoucího vozidla nebo jeho zastavení nebo jeho udržení v nehybném stavu, jestliže je již zastaveno; tento systém se skládá z ovládacího zařízení, převodu a brzdy;
(2)
„systémem provozního brzdění“ se rozumí brzdový systém, který řidiči umožňuje ovládat pohyb vozidla a zastavit je bezpečným, rychlým a účinným způsobem, při každém rozsahu otáček a zatížení, pro které je vozidlo schváleno k provozu, na jakémkoli sklonu stoupání nebo klesání;
(3)
„odstupňovatelným brzděním“ se rozumí brzdění, které v rámci běžné činnosti brzdového zařízení, ať při brzdění, nebo odbrzďování, splňuje všechny tyto podmínky:
a)
řidič může v každém okamžiku zvětšit nebo zmenšit brzdnou sílu působením na ovládací zařízení;
b)
brzdná síla působí ve stejném směru jako působení na ovládací zařízení (monotónní funkce);
c)
brzdnou sílu je možné snadno a dostatečně jemně regulovat;
(4)
„ovládacím zařízením“ se rozumí zařízení, kterým řidič přímo ovládá dodávku energie do převodu potřebnou pro brzdění nebo ovládání. Touto energií může být svalová energie řidiče nebo jiný zdroj energie ovládaný řidičem, nebo popřípadě pohybová energie taženého vozidla, nebo kombinace těchto různých druhů energie;
(5)
„převodem“ se rozumí soubor konstrukčních částí mezi ovládacím zařízením a brzdou, s výjimkou ovládacího vedení mezi traktorem a taženým vozidlem a napájecího vedení mezi traktorem a taženým vozidlem, který je spojuje funkčním způsobem, a to mechanickým, hydraulickým, pneumatickým, elektrickým nebo jejich kombinací; jestliže je brzdění zajišťováno nebo posilováno zdrojem energie nezávislým na řidiči, je zásoba energie v systému rovněž součástí převodu;
(6)
„ovládacím převodem“ se rozumí soubor konstrukčních částí převodu, který řídí činnost brzd a zásoby (zásob) energie potřebné pro ovládací převod;
(7)
„převodem energie“ se rozumí soubor součástí, který dodává do brzd energii potřebnou k jejich funkci;
(8)
„třecí brzdou“ se rozumí taková brzda, kdy síly vznikají třením mezi dvěma vzájemně se pohybujícími částmi vozidla;
(9)
„hydrodynamickou brzdou“ se rozumí taková brzda, kdy síly vznikají účinkem kapaliny, která se nachází mezi dvěma navzájem se pohybujícími částmi traktoru; kapalina je tekutinou v případě hydraulické brzdy a vzduchem v případě pneumatické brzdy;
(10)
„motorovou brzdou“ se rozumí taková brzda, kdy síly vznikají kontrolovaným zvýšením brzdného účinku motoru, který se přenáší na kola;
(11)
„systémem parkovacího brzdění“ se rozumí systém, který umožňuje, aby se vozidlo udrželo v nehybném stavu na sklonu stoupání nebo klesání i v nepřítomnosti řidiče;
(12)
„průběžným brzděním“ se rozumí brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu zařízením se všemi těmito vlastnostmi:
a)
existuje jediné ovládací zařízení, které řidič odstupňovatelně ovládá ze svého sedadla jediným ovládacím úkonem;
b)
energie pro brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu je dodávána týmž zdrojem energie;
c)
brzdové zařízení zajišťuje současné nebo časově vhodně odstupňované brzdění každého z vozidel tvořících jízdní soupravu bez ohledu na jejich vzájemnou polohu;
(13)
„poloprůběžným brzděním“ se rozumí brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu zařízením se všemi těmito vlastnostmi:
a)
existuje jediné ovládací zařízení, které řidič odstupňovatelně ovládá ze svého sedadla jediným ovládacím úkonem;
b)
energie pro brzdění vozidel tvořících jízdní soupravu je dodávána dvěma odlišnými zdroji energie;
c)
brzdové zařízení zajišťuje současné nebo časově vhodně odstupňované brzdění každého z vozidel tvořících jízdní soupravu bez ohledu na jejich vzájemnou polohu;
(14)
„automatickým brzděním“ se rozumí brzdění taženého vozidla nebo tažených vozidel, které nastává automaticky při oddělení jakéhokoli z vozidel tvořících jízdní soupravu, včetně takového oddělení při přetržení spojovacího zařízení, kdy není dotčen brzdný účinek zbytku jízdní soupravy;
(15)
„nájezdovým brzděním“ se rozumí brzdění využitím sil, které vznikají při najíždění taženého vozidla na traktor;
(16)
„neuvolnitelným převodem“ se rozumí převod, kdy jsou buď tlak, nebo síla, nebo točivý moment trvale přenášeny kdykoli během jízdy vozidla v poháněcí soustavě vozidla mezi motorem a koly a v brzdovém systému mezi ovládacím zařízením brzdy a koly;
(17)
„naloženým vozidlem“ se rozumí vozidlo naložené na svou maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla;
(18)
„zatížením na kolo“ se rozumí svislá statická síla, kterou působí povrch vozovky v ploše styku na kolo;
(19)
„zatížením na nápravu“ se rozumí soubor svislých statických sil, kterým působí povrch vozovky v ploše styku na kola nápravy;
(20)
„maximálním statickým zatížením na kolo“ se rozumí statické zatížení na kolo při maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
(21)
„maximálním statickým zatížením na nápravu“ se rozumí statické zatížení na nápravu při maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
(22)
„taženým vozidlem“ se rozumí přípojné vozidlo podle definice v čl. 3 odst. 9 nařízení (EU) č. 167/2013 nebo výměnné tažené zařízení podle definice v čl. 3 odst. 10 uvedeného nařízení;
(23)
„taženým vozidlem s ojí“ se rozumí tažené vozidlo kategorie R nebo S, které má nejméně dvě nápravy, z nichž alespoň jedna je řízená, je opatřeno tažným zařízením, které je pohyblivé ve svislém směru ve vztahu k taženému vozidlu a které nepřenáší žádné významné statické svislé zatížení na traktor;
(24)
„taženým vozidlem s nápravami uprostřed“ se rozumí tažené vozidlo kategorie R nebo S, u kterého je jedna nebo více náprav umístěna blízko těžiště vozidla, je-li náklad rovnoměrně rozložen, takže se na traktor přenáší pouze malé statické svislé zatížení, které nepřekračuje 10 % zatížení odpovídajícího maximální hmotnosti taženého vozidla nebo zatížení 1 000 daN (podle toho, která hodnota je nižší);
(25)
„taženým vozidlem s nevýkyvnou ojí“ se rozumí tažené vozidlo kategorie R nebo S s jednou nápravou nebo jednou skupinou náprav vybavené ojí, jež přenáší významné statické zatížení na traktor v důsledku své konstrukce a jež nesplňuje definici taženého vozidla s nápravami uprostřed; připojení, jež musí být použito pro jízdní soupravu, nesmí sestávat z čepu a točnice; u nevýkyvné oje může docházet k mírnému pohybu ve svislém směru; hydraulicky nastavitelná kloubová oj se považuje za nevýkyvnou oj;
(26)
„systémem odlehčovacího brzdění“ se rozumí doplňkový brzdový systém, který má schopnost vyvodit a udržovat brzdný účinek po dlouhou dobu bez podstatnějšího zmenšení tohoto účinku, včetně ovládacího zařízení, které může sestávat z jednoho zařízení nebo kombinace několika zařízení, z nichž každé může mít svůj vlastní ovládač;
(27)
„elektronicky ovládaným brzdovým systémem“ (dále jen „EBS“) se rozumí brzdový systém, v němž je ovládání generováno a zpracováváno jako elektrický signál v ovládacím převodu a elektrické výstupní signály k zařízením, jež generují ovládací síly, pocházejí z uložené nebo generované energie;
(28)
„automaticky ovládaným brzděním“ se rozumí funkce komplexního elektronického ovládacího systému, kterou se uvádí do činnosti brzdový systém nebo brzdy určitých náprav za účelem zpomalení vozidla přímým zásahem řidiče nebo bez jeho zásahu, kdy aktivování této funkce je výsledkem automatického vyhodnocení informací předaných palubním systémem vozidla;
(29)
„selektivním brzděním“ se rozumí funkce komplexního elektronického ovládacího systému, kterou se automatickými prostředky uvádějí do činnosti jednotlivé brzdy, přičemž zpomalení vozidla je sekundární vzhledem ke změně dynamického chování vozidla;
(30)
„elektrickým ovládacím vedením“ se rozumí elektrické spojení mezi dvěma vozidly, jež zajišťuje ovládací funkci brzdění taženého vozidla v soupravě; obsahuje elektrickou kabeláž a konektor a zahrnuje části pro přenos dat a elektrické energie do ovládacího převodu taženého vozidla;
(31)
„komorou, ze které se stlačují pružiny“ se rozumí komora, ve které se mění tlak, kterým se skutečně stlačují pružiny;
(32)
„hydrostatickým pohonem“ se rozumí typ pohonu vozidla, který používá hydrostatický přenos, s otevřeným či uzavřeným okruhem, ve kterém obíhá kapalina jako nosič energie mezi jedním nebo několika hydraulickými čerpadly a jedním nebo několika hydraulickými motory;
(33)
„komplexním elektronickým ovládacím systémem vozidla“ se rozumí elektronický ovládací systém, na který se vztahuje hierarchie ovládání, ve které může být ovládaná funkce potlačena funkcí elektronického ovládání vyšší úrovně nebo funkcí elektronického ovládacího systému vyšší úrovně;
(34)
„protiblokovacím brzdovým systémem“ se rozumí část systému provozního brzdění, která automaticky řídí míru skluzu kola ve směru jeho rotace na jednom nebo více kolech vozidla při brzdění;
(35)
„přímo regulovaným kolem“ se rozumí kolo, jehož brzdná síla se reguluje dle údajů vyslaných nejméně jeho vlastním čidlem;
(36)
„hydraulickým spojením jednohadicového typu“ se rozumí spojení brzd mezi traktorem a taženým vozidlem prostřednictvím jedné hadice s hydraulickou kapalinou.
KAPITOLA II
POŽADAVKY POUŽITELNÉ NA BRZDOVÁ ZAŘÍZENÍ A SPOJOVACÍ ZAŘÍZENÍ PRO OVLÁDÁNÍ BRZD PŘÍPOJNÝCH VOZIDEL
Článek 3
Požadavky na montáž a na prokazování ve vztahu k brzdným účinkům
1. Výrobci vybaví zemědělská a lesnická vozidla takovými systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky majícími dopad na jejich brzdné účinky, které jsou konstruovány, vyráběny a montovány takovým způsobem, aby vozidlo splňovalo při běžném provozu a údržbě podle předpisů výrobce podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v článcích 4 až 17.
2. Výrobci prokážou schvalovacímu orgánu prostřednictvím fyzických prokazovacích zkoušek, že zemědělská a lesnická vozidla dodávaná na trh, registrovaná nebo uváděná do provozu v Unii splňují podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v článcích 4 až 17.
3. Výrobci zajistí, aby náhradní díly, které jsou dodávány na trh nebo uváděny do provozu v Unii, splňovaly podrobné technické požadavky a zkušební postupy stanovené v tomto nařízení.
4. Místo splnění požadavků tohoto nařízení může výrobce v dokumentaci předložit zkušební protokol konstrukční části nebo odpovídající dokumentaci, která prokazuje soulad systému nebo vozidla s požadavky předpisu EHK OSN č. 13 podle odkazu v příloze X.
5. Místo splnění požadavků tohoto nařízení může výrobce v dokumentaci předložit odpovídající dokumentaci, která prokazuje soulad protiblokovacích brzdových systémů pro tažená vozidla, pokud jsou namontovány, s požadavky přílohy 19 bodu 5 předpisu EHK OSN č. 13 podle odkazu v příloze X.
6. Na konstrukční části a systémy uvedené v odstavcích 4 a 5 bude uveden odkaz v prováděcím aktu přijatém v souladu s článkem 68 nařízení (EU) č. 167/2013.
Článek 4
Požadavky použitelné na konstrukci a montáž brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel
Zkušební postupy a požadavky použitelné na konstrukci a montáž brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel se provádějí a ověřují v souladu s přílohou I.
Článek 5
Požadavky použitelné na zkoušení a účinky brzdových systémů a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a vozidel vybavených těmito zařízeními
Zkušební postupy a požadavky použitelné na brzdové systémy a spojovací zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená těmito zařízeními se provádějí a ověřují v souladu s přílohou II.
Článek 6
Požadavky použitelné na měření doby odezvy
Zkušební postupy a požadavky použitelné na měření doby odezvy brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel se provádějí a ověřují v souladu s přílohou III.
Článek 7
Požadavky použitelné na zdroje energie a zásobníky energie brzdových systémů a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená těmito zařízeními
Zkušební postupy a požadavky použitelné na zdroje energie a zásobníky energie brzdových systémů a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená těmito zařízeními se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IV.
Článek 8
Požadavky použitelné na pružinové brzdy a na vozidla vybavená těmito brzdami
Zkušební postupy a požadavky použitelné na pružinové brzdy a na vozidla vybavená těmito brzdami se provádějí a ověřují v souladu s přílohou V.
Článek 9
Požadavky použitelné na systémy parkovacího brzdění s mechanickým blokováním brzdových válců
Výkonnostní požadavky použitelné na systémy parkovacího brzdění s mechanickým blokováním brzdových válců se ověřují v souladu s přílohou VI.
Článek 10
Alternativní zkušební požadavky pro vozidla, pro něž nejsou povinné zkoušky typu I, typu II nebo typu III
1. Podmínky, za nichž zkoušky typu I, typu II nebo typu III nejsou pro určité typy vozidel povinné, jsou stanoveny v příloze VII.
2. Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na vozidla a jejich brzdová zařízení, pro něž nejsou zkoušky typu I, typu II nebo typu III v souladu s odstavcem 1 povinné, se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VII.
Článek 11
Požadavky použitelné na zkoušení nájezdových brzdových systémů, brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a vozidel vybavených těmito zařízeními, pokud jde o brzdění
Zkušební postupy a požadavky použitelné na zkoušení nájezdových brzdových systémů, brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a vozidel vybavených těmito zařízeními, pokud jde o brzdění, se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VIII.
Článek 12
Požadavky použitelné na vozidla s hydrostatickým pohonem a jejich brzdová zařízení a brzdové systémy
Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na vozidla s hydrostatickým pohonem a jejich brzdová zařízení a brzdové systémy se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IX.
Článek 13
Požadavky použitelné na bezpečnostní hlediska komplexních elektronických ovládacích systémů vozidel
Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na bezpečnostní hlediska komplexních elektronických ovládacích systémů vozidel se provádějí a ověřují v souladu s přílohou X.
Článek 14
Požadavky a zkušební postupy použitelné na protiblokovací brzdové systémy a vozidla vybavená těmito systémy
Zkušební postupy a požadavky použitelné na protiblokovací brzdové systémy a vozidla vybavená těmito systémy se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XI.
Článek 15
Požadavky použitelné na EBS u vozidel s pneumatickými brzdovými systémy nebo vozidel s přenosem dat prostřednictvím pólu 6 a 7 konektoru ISO 7638 a na vozidla vybavená těmito EBS
Zkušební postupy a výkonnostní požadavky použitelné na EBS u vozidel s pneumatickými brzdovými systémy nebo vozidel s přenosem dat prostřednictvím pólu 6 a 7 konektoru ISO 7638 a na vozidla vybavená těmito EBS se provádějí a ověřují v souladu s přílohou XII.
Článek 16
Požadavky použitelné na hydraulická spojení jednohadicového typu a na vozidla vybavená těmito spojeními
1. Výkonnostní požadavky použitelné na hydraulická spojení jednohadicového typu u brzdových zařízení a spojovacích zařízení pro ovládání brzd přípojných vozidel a na vozidla vybavená hydraulickými spojeními jednohadicového typu jsou stanoveny v příloze XIII.
2. Výrobci vozidel nesmí montovat hydraulická spojení jednohadicového typu do nových typů vozidel kategorie T a C po 31. prosinci 2019 a do nových vozidel uvedených kategorií po 31. prosinci 2020.
KAPITOLA III
POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 17
Schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků
Podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 167/2013 nesmí schvalovací orgány s účinkem ode dne 1. ledna 2016 odmítnout z důvodů týkajících se funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků udělit EU schválení typu pro typy zemědělských a lesnických vozidel, které splňují požadavky tohoto nařízení.
S účinkem ode dne 1. ledna 2020 a v souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení (EU) č. 167/2013 a článkem 16 tohoto nařízení odmítnou schvalovací orgány udělit schválení typu pro typy vozidel kategorií T a C vybavené hydraulickými spojeními jednohadicového typu.
S účinkem ode dne 1. ledna 2018 zakážou vnitrostátní orgány v případě nových vozidel, která nejsou v souladu s nařízením (EU) č. 167/2013 a s ustanoveními tohoto nařízení o funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků, dodávání na trh, registraci nebo uvádění těchto vozidel do provozu.
S účinkem ode dne 1. ledna 2021 zakážou vnitrostátní orgány v případě nových vozidel kategorií T a C vybavených hydraulickými spojeními jednohadicového typu uvedených v článku 16 dodávání na trh, registraci nebo uvádění těchto vozidel do provozu.
Článek 18
Vnitrostátní schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků
Vnitrostátní orgány nesmí odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z důvodů týkajících se funkční bezpečnosti z hlediska brzdných účinků, pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje požadavky stanovené v tomto nařízení, s výjimkou požadavků použitelných na hydraulická spojení jednohadicového typu.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. října 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/68
оd 15. listopada 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 167/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu zahtjeva za kočenje vozila radi homologacije vozila za poljoprivredu i šumarstvo
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 167/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. veljače 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta traktora za poljoprivredu i šumarstvo (1), a posebno njezin članak 17. stavak 5.,
budući da:
(1)
Unutarnje tržište obuhvaća područje bez unutarnjih granica na kojem je osigurano slobodno kretanje robe, osoba, usluga i kapitala. Radi toga se, kako je definirano u Uredbi (EU) br. 167/2013, primjenjuje opsežan EU sustav homologacije tipa i ojačanog nadzora tržišta za vozila za poljoprivredu i šumarstvo, njihove sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice.
(2)
Izrazom „vozila za poljoprivredu i šumarstvo” obuhvaća se velik raspon različitih tipova vozila s najmanje jednom osovinom i dva, četiri ili više kotača ili vozila s gusjenicama, na primjer motorna vozila, kao što su traktori s kotačima ili gusjenicama, i vozila bez motora, kao što su prikolice i priključna vučena oprema, koja se upotrebljavaju za niz raznovrsnih poljoprivrednih i šumarskih namjena, uključujući radove posebne namjene.
(3)
Makar se zahtjevi ove Uredbe temelje na postojećim zakonima koji su posljednji put izmijenjeni 1997., zbog tehničkog je napretka potrebno prije svega detaljno prilagoditi pravila ispitivanja te uvesti posebne odredbe za spremnike energije, vozila s hidrostatskim pogonom, vozila s inercijskim kočnim sustavima, vozila sa složenim elektroničkim sustavima za upravljanje, protublokirajuće kočne sustave i elektronički upravljane kočne sustave.
(4)
U ovoj se Uredbi također nalaze zahtjevi za upravljanje kočnim sustavom vučenih vozila i za spojnice za kočnice između traktora i vučenih vozila koji su stroži od onih u Direktivi Vijeća 76/432/EEZ (2), stavljenoj izvan snage Uredbom (EU) br. 167/2013.
(5)
Odlukom Vijeća 97/836/EZ (3) Unija je pristupila Pravilniku Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) br. 13. Potrebno je u ovu Uredbu preuzeti materijalne zahtjeve navedene u Prilogu 18. tom Pravilniku o sigurnosnim aspektima složenih elektroničkih upravljačkih sustava vozila jer oni odražavaju najnovije stanje tehnologije.
(6)
Iako su protublokirajući kočni sustavi široko rasprostranjeni u slučaju vozila čija je najveća konstrukcijska brzina veća od 60 km/h pa se stoga mogu smatrati prikladnima te se ovom Uredbom njihova primjena može učiniti obveznom, takvi sustavi uglavnom još nisu dostupni za vozila čija je konstrukcijska brzina između 40 km/h i 60 km/h. Stoga se uvođenje protublokirajućih kočnih sustava za ta vozila treba potvrditi nakon što Komisija obavi završnu procjenu dostupnosti takvih sustava. U tu svrhu Komisija treba najkasnije do 31. prosinca 2016. obaviti procjenu dostupnosti protublokirajućih kočnih sustava za vozila za poljoprivredu i šumarstvo čija je najveća konstrukcijska brzina između 40 km/h i 60 km/h. Ako se tom procjenom ne potvrdi da je takva tehnologija dostupna ili primjenjiva, Komisija treba izmijeniti ovu Uredbu kako bi osigurala da ti zahtjevi ne postanu primjenjivi na vozila čija je konstrukcijska brzina između 40 km/h i 60 km/h.
(7)
U slučaju kad proizvođači mogu odabrati hoće li podnijeti zahtjev za nacionalnu homologaciju tipa u skladu s člankom 2. Uredbe (EU) br. 167/2013, države članice trebaju imati mogućnost slobodnog određivanja zahtjeva za nacionalnu homologaciju tipa koji se razlikuju od zahtjeva ove Uredbe za sve teme obuhvaćene ovom Uredbom.
Pri nacionalnoj homologaciji tipa države članice ne bi trebale na temelju funkcionalne sigurnosti koja se odnosi na kočni učinak odbiti homologaciju vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji su sukladni sa zahtjevima iz ove Uredbe, uz iznimku zahtjeva koji se primjenjuju na hidrauličke spojeve s jednim vodom. Ovom se Uredbom trebaju uvesti usklađeni zahtjevi za hidrauličke spojeve s jednim vodom na temelju kojih se takvi spojevi mogu ograničeno vrijeme prihvaćati u svrhu homologacije EU tipa. Međutim, budući da su neke države članice imale strože zahtjeve na nacionalnoj razini, državama članicama treba se dopustiti da odbiju dodjelu nacionalne homologacije tipovima vozila koji su opremljeni hidrauličkim spojevima s jednim vodom već od datuma primjene ove Uredbe ako te države članice budu smatrale da je to u skladu sa sigurnosnim zahtjevima na nacionalnoj razini.
(8)
Radi dogovora o usklađenom datumu primjene za sva nova pravila za homologaciju tipa, ova se Uredba treba primjenjivati od datuma primjene Uredbe (EU) br. 167/2013,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju detaljni tehnički zahtjevi i postupci ispitivanja u pogledu funkcionalne sigurnosti koja se odnosi na kočni učinak radi homologacije i nadzora tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo i sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila, u skladu s Uredbom (EU) br. 167/2013.
Članak 2.
Definicije
Primjenjuju se definicije iz Uredbe (EU) br. 167/2013. Osim toga, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„kočni sustav” znači kombinacija dijelova čija je funkcija postupno smanjivanje brzine vozila u pokretu ili zaustavljanje vozila ili održavanje vozila u stanju mirovanja ako je vozilo već zaustavljeno; sustav se sastoji od upravljačke naprave, prijenosnog mehanizma i kočnice;
(2)
„radni kočni sustav” znači kočni sustav koji vozaču omogućuje da upravlja kretanjem vozila i da ga sigurno, brzo i uspješno zaustavi u cijelom rasponu brzina i opterećenja za koje vozilo ima radno odobrenje, na svakoj uzbrdici ili nizbrdici;
(3)
„stupnjevano kočenje” znači kočenje kojim se u normalnom radu opreme pri primjeni ili otpuštanju kočnica ispunjavaju svi sljedeći uvjeti:
(a)
vozač može u bilo kojem trenutku povećati ili smanjiti kočnu silu upotrebom upravljačke naprave;
(b)
kočna sila djeluje u istom smjeru u kojem se djeluje na upravljačku napravu (monotona funkcija);
(c)
lako se postiže dovoljno precizno podešavanje kočne sile;
(4)
„upravljačka naprava” znači naprava koju vozač izravno aktivira kako bi opskrbio prijenosni mehanizam energijom potrebnom za kočenje ili upravljanje kočenjem. Ta energija može biti snaga vozača ili energija iz drugog izvora kojim upravlja vozač ili, u određenim slučajevima, kinetička energija vučenog vozila ili kombinacija tih različitih vrsta energije;
(5)
„prijenosni mehanizam” znači kombinacija sastavnih dijelova koja se nalazi između upravljačke naprave i kočnice, u što ne spadaju upravljački vodovi između traktora i vučenih vozila ni vodovi napajanja između traktora i vučenih vozila, i koja ih funkcionalno povezuje mehanički, hidraulički, pneumatski ili električno ili kombinacijom tih načina; kad snaga kočenja dolazi iz energetskog izvora neovisnog od vozača ili kad takav izvor pridonosi snazi kočenja, zaliha energije u sustavu također je dio prijenosnog sustava;
(6)
„sustav prijenosa upravljanja” znači kombinacija sastavnih dijelova prijenosnog mehanizma kojom se upravlja radom kočnica i neophodnih zaliha energije;
(7)
„sustav za prijenos energije” znači kombinacija sastavnih dijelova kojom se kočnice opskrbljuju energijom neophodnom za rad;
(8)
„tarna kočnica” znači kočnica kod koje sile nastaju trenjem između dva dijela vozila u međusobnom kretanju;
(9)
„kočnica s radnim fluidom” znači kočnica kod koje sile nastaju djelovanjem radnog fluida koji se nalazi između dva dijela vozila u međusobnom kretanju; radni fluid je tekućina u slučaju „hidrauličke kočnice” i zrak u slučaju „pneumatske kočnice”;
(10)
„motorna kočnica” znači kočnica kod koje sile nastaju kontroliranim povećanjem kočnog rada motora koji se prenosi na kotače;
(11)
„parkirni kočni sustav” znači sustav koji omogućuje da vozilo ostane u stanju mirovanja na nizbrdici ili uzbrdici, čak i kad u vozilu nema vozača;
(12)
„povezano kočenje” znači kočenje više vozila koja tvore skup vozila pomoću kočnog sklopa koji posjeduje sve sljedeće značajke:
(a)
samo jedna upravljačka naprava koju vozač postupno aktivira samo jednim pokretom sa svojeg sjedala;
(b)
energija potrebna za kočenje vozila koja tvore skup vozila dolazi iz istog izvora;
(c)
kočni sklop osigurava istovremeno ili odgovarajuće stupnjevano kočenje svakog sastavnog vozila skupa, bez obzira na međusobne položaje vozila;
(13)
„polupovezano kočenje” znači kočenje više vozila koja tvore skup vozila pomoću kočnog sklopa koji posjeduje sve sljedeće značajke:
(a)
samo jedna upravljačka naprava koju vozač postupno aktivira samo jednim pokretom sa svojeg sjedala;
(b)
energija potrebna za kočenje vozila koja tvore skup vozila dolazi iz dva različita izvora;
(c)
kočni sklop osigurava istovremeno ili odgovarajuće stupnjevano kočenje svakog sastavnog vozila skupa, bez obzira na međusobne položaje vozila;
(14)
„automatsko kočenje” znači kočenje vučenog vozila ili vučenih vozila do kojeg dolazi automatski u slučaju odvajanja bilo kojeg sastavnog vozila skupa vozila, uključujući odvajanje zbog pucanja spojnice, bez utjecaja na učinkovitost kočenja preostalog dijela tog skupa;
(15)
„inercijsko kočenje” znači kočenje pomoću sila koje nastaju kad se vučeno vozilo približava traktoru;
(16)
„stalno uključeni mehanizam prijenosa” znači mehanizam prijenosa kod kojeg se tijekom cijelog vremena putovanja vozila tlak, sila ili zakretni moment prenose u pogonskom sklopu između motora i kotača vozila i u kočnom sustavu između upravljačke naprave kočnica i kotača;
(17)
„opterećeno vozilo” znači vozilo opterećeno do svoje tehnički dopuštene najveće opterećene mase;
(18)
„opterećenje kotača” znači vertikalna statička sila površine ceste u točki dodira kotača;
(19)
„opterećenje osovine” znači zbroj vertikalnih statičkih sila površine ceste na točke dodira kotača osovine;
(20)
„najveće statičko opterećenje kotača” znači statičko opterećenje kotača postignuto pod uvjetom tehnički dopuštene najveće opterećene mase vozila;
(21)
„najveće statičko osovinsko opterećenje” znači statičko osovinsko opterećenje postignuto pod uvjetom tehnički dopuštene najveće opterećene mase vozila;
(22)
„vučeno vozilo” znači prikolica iz članka 3. stavka 9. Uredbe (EU) br. 167/2013 ili priključna vučena oprema iz članka 3. stavka 10. te Uredbe;
(23)
„vučeno vozilo s rudom” znači vučeno vozilo kategorije R ili S s najmanje dvije osovine od kojih je najmanje jedna upravljana osovina, opremljeno spravom za vuču koja se može kretati okomito u odnosu na vučeno vozilo i koja ne prenosi značajno statičko vertikalno opterećenje na traktor;
(24)
„vučeno vozilo sa središnjom osovinom” znači vučeno vozilo kategorije R ili S s najmanje jednom osovinom postavljenom blizu težišta ravnomjerno opterećenog vozila tako da se na traktor prenosi samo malo statičko vertikalno opterećenje koje ne premašuje 10 % opterećenja koje odgovara maksimalnoj masi vučenog vozila ili opterećenje od 1 000 daN, koja god vrijednost bila manja;
(25)
„vučeno vozilo s krutim rudom” znači vučeno vozile kategorije R ili S s osovinom ili skupinom osovina na koje je pričvršćeno rudo koje zbog svoje konstrukcije prenosi značajno statičko opterećenje na traktor i koje ne zadovoljava definiciju vučenog vozila sa središnjom osovinom; spojnica koja se koristi za skup vozila ne smije se sastojati od vučnog svornjaka i sedla; kod krutog ruda može doći do malih vertikalnih kretanja; hidraulički podesivo zglobno rudo smatra se krutim rudom;
(26)
„kočni sustav za kontinuirano kočenje” (usporivač ili retarder) znači dodatni kočni sustav koji može vršiti kočenje tijekom dugog razdoblja bez značajnog gubitka učinka i koji posjeduje upravljačku napravu koja se može sastojati od samo jedne naprave ili kombinacije naprava, pri čemu svaka od njih može imati vlastito upravljanje;
(27)
„elektronički upravljani kočni sustav” (EBS) znači kočni sustav u kojem se nalog za kočenje stvara i obrađuje kao električni signal u sustavu prijenosa upravljanja, a električni izlaz daje signale uređajima koji stvaraju aktivacijske sile iz pohranjene ili proizvedene energije;
(28)
„automatski upravljano kočenje” znači funkcija u složenom elektroničkom upravljačkom sustavu kojom se aktiviraju kočni sustav ili kočnice nekih osovina radi usporavanja vozila s ili bez izravnog djelovanja vozača na temelju automatske procjene informacija koje su poslali sustavi vozila;
(29)
„selektivno kočenje” znači funkcija u složenom elektroničkom upravljačkom sustavu kojom se automatski aktiviraju pojedine kočnice u situaciji kad je usporavanje vozila od manje važnosti od promjene ponašanja vozila;
(30)
„električni upravljački vod” znači električni spoj između dva vozila kojim se funkcija upravljanja kočenja osigurava vučenom vozilu u skupu vozila; veza se sastoji od električnog ožičenja i priključka te sadrži dijelove za prijenos podataka i opskrbu energije za sustav prijenosa upravljanja vučenog vozila;
(31)
„opružni cilindar” znači cilindar u kojem se stvara promjena tlaka koja dovodi do stlačivanja opruge;
(32)
„hidrostatski pogon” znači tip pogona vozila koji upotrebljava hidrostatski mehanizam prijenosa, s otvorenim ili zatvorenim krugom, u kojem tekućina kruži kao energetski medij između najmanje jedne hidrauličke pumpe i najmanje jednog hidrauličkog motora;
(33)
„složeni elektronički upravljački sustav vozila” znači elektronički upravljački sustav koji se temelji na upravljačkoj hijerarhiji u kojoj upravljanu funkciju može obustaviti elektronička upravljačka funkcija više razine ili funkcija koju je izvršio elektronički upravljački sustav više razine;
(34)
„protublokirajući kočni sustav” znači dio radnog kočnog sustava koji tijekom kočenja automatski upravlja stupnjem proklizavanja u smjeru vrtnje kotača na najmanje jednom kotaču vozila;
(35)
„neposredno kontrolirani kotač” znači kotač čija se kočna sila prilagođava u skladu s podacima koje daje makar njegov senzor;
(36)
„hidraulički spoj s jednim vodom” znači spajanje kočnica traktora i vučenog vozila jednim vodom za hidraulički radni fluid.
POGLAVLJE II.
ZAHTJEVI KOJI SE PRIMJENJUJU NA KOČNE UREĐAJE I SPOJNICE ZA KOČNICE PRIKOLICE
Članak 3.
Zahtjevi u pogledu ugradnje i dokazivanja povezani s kočnim učinkom
1. Proizvođač mora opremiti vozila za poljoprivredu i šumarstvo takvim sustavima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama koji utječu na njihov kočni učinak koji su konstruirani, izrađeni i sastavljeni tako da vozilo, pri uobičajenoj upotrebi i održavano u skladu s proizvođačevim uputama, zadovoljava detaljne tehničke zahtjeve i postupke ispitivanja iz članaka od 4. do 17.
2. Proizvođači moraju tijelu za homologaciju dokazati fizičkim demonstracijskim ispitivanjem da su vozila za poljoprivredu i šumarstvo stavljena na tržište, registrirana ili u postupku ulaska u promet u EU-u sukladna s detaljnim tehničkim zahtjevima i postupcima ispitivanja iz članaka od 4. do 17.
3. Proizvođači moraju osigurati da su rezervni dijelovi koji se stavljaju na tržište ili koji se puštaju u upotrebu u EU-u sukladni s detaljnim tehničkim zahtjevima i postupcima ispitivanja iz ove Uredbe.
4. Umjesto zadovoljavanja zahtjeva ove Uredbe proizvođač može u opisnu dokumentaciju uvrstiti izvješće o ispitivanju sastavnog dijela ili odgovarajuću dokumentaciju kojom se dokazuje sukladnost sustava ili vozila sa zahtjevima iz Pravilnika UNECE-a br. 13., kako je navedeno u Prilogu X.
5. Umjesto zadovoljavanja zahtjeva ove Uredbe proizvođač može u opisnu dokumentaciju uvrstiti odgovarajuću dokumentaciju kojom se dokazuje sukladnost protublokirajućeg kočnog sustava vučenih vozila, ako je takav sustav ugrađen, sa zahtjevima iz Priloga 19. stavka 5. Pravilnika UNECE-a br. 13., kako je navedeno u Prilogu X.
6. Na sastavne dijelove i sustave navedene u stavcima 4. i 5. upućivat će se u provedbenom aktu donesenom u skladu s člankom 68. Uredbe (EU) br. 167/2013.
Članak 4.
Zahtjevi koji se primjenjuju na izradu i ugradnju kočnih uređaja i spojnica za kočnice prikolice
Postupci ispitivanja i zahtjevi koji se primjenjuju na izradu i ugradnju kočnih uređaja i spojnica za kočnice prikolice provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom I.
Članak 5.
Zahtjevi koji se primjenjuju pri ispitivanju i na učinak kočnih sustava i spojnica za kočnice prikolice te vozila na koja su ti sustavi i spojnice urađeni
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na kočne sustave i kočne spojnice prikolice te na vozila na koja su ti sustavi i spojnice ugrađeni provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom II.
Članak 6.
Zahtjevi koji se primjenjuju na mjerenje vremena odziva
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na vrijeme odziva kočnih uređaja i spojnica za kočnice prikolice provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom III.
Članak 7.
Zahtjevi koji se primjenjuju na izvore energije i naprave za pohranu energije kočnih sustava i spojnica za kočnice prikolice te vozila na koja su ti izvori i naprave ugrađeni
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na izvore energije i naprave za pohranu energije kočnih sustava i spojnica za kočnice prikolice te vozila na koja su ti izvori i naprave ugrađeni provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom IV.
Članak 8.
Zahtjevi koji se primjenjuju na opružne kočnice i na vozila na koja su te kočnice ugrađene
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na opružne kočnice i na vozila na koja su te kočnice ugrađene provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom V.
Članak 9.
Zahtjevi koji se primjenjuju na parkirne kočne sustave s uređajem za mehaničko blokiranje kočnog cilindra
Zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na parkirne kočne sustave s uređajem za mehaničko blokiranje kočnog cilindra provjeravaju se u skladu s Prilogom VI.
Članak 10.
Alternativni zahtjevi za ispitivanje za vozila za koja ispitivanja tipa I., tipa II. i tipa III. nisu obvezna
1. Uvjeti pod kojima ispitivanja tipa I., tipa II. i tipa III. nisu obvezna za određene tipove vozila utvrđeni su u Prilogu VII.
2. Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na vozila za koja ispitivanja tipa I., tipa II. i tipa III. nisu obvezna i na kočne uređaje tih vozila u skladu sa stavkom 1. provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom VII.
Članak 11.
Zahtjevi koji se primjenjuju pri ispitivanju inercijskih kočnih sustava, kočnih uređaja i spojnica za kočnice prikolice te vozila na koja su ti sustavi, uređaji i spojnice ugrađeni s obzirom na kočenje
Postupci i zahtjevi koji se primjenjuju pri ispitivanju inercijskih kočnih sustava, kočnih uređaja i spojnica za kočnice prikolice te vozila na koja su ti sustavi, uređaji i spojnice ugrađeni s obzirom na kočenje provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom VIII.
Članak 12.
Zahtjevi koji se primjenjuju na vozila s hidrostatskim pogon i njihove kočne uređaje i kočne sustave
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na vozila s hidrostatskim pogonom i njihove kočne uređaje i kočne sustave provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom IX.
Članak 13.
Zahtjevi koji se primjenjuju na sigurnosne aspekte složenih elektroničkih upravljačkih sustava vozila
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na sigurnosne aspekte složenih elektroničkih upravljačkih sustava vozila provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom X.
Članak 14.
Zahtjevi i postupci ispitivanja koji se primjenjuju na protublokirajuće kočne sustave i vozila na koja su ti sustavi ugrađeni
Postupci ispitivanja i zahtjevi koji se primjenjuju na protublokirajuće kočne sustave i vozila na koja su ti sustavi ugrađeni provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom XI.
Članak 15.
Zahtjevi koji se primjenjuju na elektronički upravljani kočni sustav (EBS) vozila s pneumatskim kočnim sustavima ili na EBS vozila s prijenosom podataka na 6. i 7. pinu ISO 7638 priključka te na vozila na koja je takav EBS ugrađen
Postupci ispitivanja i zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na elektronički upravljani kočni sustav vozila s pneumatskim kočnim sustavima i vozila s prijenosom podataka na 6. i 7. pinu ISO 7638 priključka i na vozila na koja je takav EBS ugrađen provode se i provjeravaju u skladu s Prilogom XII.
Članak 16.
Zahtjevi koji se primjenjuju na hidrauličke spojeve s jednim vodom te vozila na koja su takvi spojevi ugrađeni
1. Zahtjevi u pogledu učinka koji se primjenjuju na hidrauličke spojeve s jednim vodom u sklopu kočnih uređaja i spojnica za kočnice prikolice te vozila na koja su takvi hidraulički spojevi s jednim vodom ugrađeni utvrđeni su u Prilogu XIII.
2. Proizvođači vozila ne smiju ugrađivati hidrauličke spojeve s jednim vodom u nove tipove vozila kategorije T i C nakon 31. prosinca 2019. i u nova vozila tih kategorija nakon 31. prosinca 2020.
POGLAVLJE III.
OBVEZE DRŽAVA ČLANICA
Članak 17.
Homologacija vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica
U skladu s člankom 6. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 167/2013 s učinkom od 1. siječnja 2016. tijela za homologaciju ne smiju na temelju funkcionalne sigurnosti koja se odnosi na kočni učinak odbiti homologaciju EU tipa vozilima za poljoprivredu i šumarstvo koja su sukladna sa zahtjevima ove Uredbe.
S učinkom od 1. siječnja 2020. i u skladu s člankom 6. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 167/2013 i člankom 16. ove Uredbe tijela za homologaciju tipa moraju odbiti homologaciju tipovima vozila kategorija T i C u koje su ugrađeni hidraulički spojevi s jednim vodom.
S učinkom od 1. siječnja 2018. nacionalna tijela moraju zabraniti stavljanje na tržište, registraciju ili puštanje u promet novih vozila koja nisu u skladu s Uredbom (EU) br. 167/2013 i s odredbama ove Uredbe u pogledu funkcionalne sigurnosti koja se odnosi na kočni učinak.
S učinkom od 1. siječnja 2021. nacionalna nadležna tijela moraju zabraniti stavljanje na tržište, registraciju ili puštanje u promet novih vozila kategorija T i C u koja su ugrađeni hidraulički spojevi s jednim vodom iz članka 16.
Članak 18.
Nacionalna homologacija vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica
Nacionalna nadležna tijela ne smiju odbiti nacionalnu homologaciju tipu vozila, sustavu, sastavnom dijelu ili zasebnoj tehničkoj jedinici na temelju funkcionalne sigurnosti koja se odnosi na kočni učinak u slučaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjava zahtjeve iz ove Uredbe, uz iznimku zahtjeva koji se primjenjuju na hidrauličke spojeve s jednim vodom.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 19.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2016.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. listopada 2014.