SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/61/EU
ze dne 15. května 2014
o opatřeních ke snížení nákladů na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Digitální ekonomika zásadním způsobem mění vnitřní trh. Svými inovacemi, rychlostí a přeshraničním dosahem má potenciál posunout integraci vnitřního trhu na novou úroveň. Vizí Unie je digitální ekonomika s udržitelnými ekonomickými a sociálními přínosy, které jsou založeny na moderních on-line službách a rychlém internetovém připojení. Vysoce kvalitní digitální infrastruktura je základem prakticky všech odvětví moderní a inovativní ekonomiky a má strategický význam pro sociální a územní soudržnost. Všichni občané, jakož i soukromý a veřejný sektor musí proto dostat příležitost být součástí digitální ekonomiky.
(2)
Členské státy, uznávajíce význam zavádění vysokorychlostního širokopásmového připojení, schválily ambiciózní cíle pro širokopásmový Internet uvedené ve sdělení Komise nazvaném „Digitální agenda pro Evropu - Digitální růst pro Evropu“ („Digitální agenda“), a to konkrétně vybavit do roku 2013 základním širokopásmovým připojením všechny obyvatele Evropy a zajistit, aby do roku 2020 měli všichni obyvatelé Evropy přístup k výrazně rychlejšímu internetu (rychlejší než 30 Mb/s), a aby nejméně polovina domácností v Unii měla internetové připojení rychlejší než 100 Mb/s.
(3)
Vzhledem k rychlému vývoji technologií, exponenciálnímu růstu objemu širokopásmového datového provozu a rostoucí poptávce po elektronických službách by měly být cíle stanovené v Digitální agendě považovány za absolutní minimum a Unie by měla usilovat o ambicióznější cíle v oblasti širokopásmového připojení, aby dosáhla většího růstu, konkurenceschopnosti a produktivity. V souvislosti s přezkumem této směrnice by Komise měla posoudit, zda a jak by tato směrnice mohla přispět k dosažení tohoto cíle.
(4)
Digitální agenda rovněž upozornila na potřebu opatření, jejichž cílem je snížit náklady na zavádění širokopásmového připojení na celém území Unie, včetně řádného plánování a koordinace a snižování administrativní zátěže. V této souvislosti jsou zapotřebí značné počáteční investice ze strany členských států, jež by umožnily sdílení fyzické infrastruktury. S ohledem na cíle Digitální agendy a současně při zohlednění významného snížení finančních prostředků určených na širokopásmové připojení v rámci Nástroje pro propojení Evropy vytvořeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (4), by členské státy měly mít možnost pro účely dosažení cílů této směrnice využívat finančních prostředků Unie dostupných v souladu s platnými unijními předpisy.
(5)
Snížení nákladů na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací by rovněž přispělo k dosažení digitalizace veřejného sektoru, což by kromě snížení nákladů na veřejnou správu a zvýšení účinnosti služeb poskytovaných občanům přineslo digitální pákový efekt pro všechna odvětví hospodářství.
(6)
V souvislosti s potřebou opatření na úrovni Unie s cílem zajistit lepší pokrytí širokopásmovým připojením, mimo jiné i snížením nákladů na infrastrukturu vysokorychlostního širokopásmového připojení, jak uvádí závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 13. a 14. prosince 2012, sdělení Komise nazvané „Akt o jednotném trhu II“ zdůrazňuje potřebu dalšího úsilí, aby bylo urychleně dosaženo cílů stanovených v Digitální agendě, mimo jiné řešením problému investic do vysokorychlostních sítí.
(7)
Zavádění pevných i bezdrátových vysokorychlostních sítí elektronických komunikací v celé Unii vyžaduje značné investice, jejichž významnou část představují náklady na stavební práce. Omezením některých nákladných stavebních prací by se zavádění širokopásmového připojení stalo účinnějším.
(8)
Hlavní část těchto nákladů lze přičíst neefektivnosti v procesu zavádění, související s využitím existující pasivní infrastruktury (jako jsou kabelovody, potrubí, šachty, rozvodné skříně, sloupy, stožáry, antény, věže a jiné podpůrné konstrukce), překážkám souvisejícím s koordinací stavebních prací, těžkopádným správním postupům udělování povolení a překážkám týkajícím se budování sítí uvnitř budov, což má za následek značné finanční překážky, zejména ve venkovských oblastech.
(9)
Opatření, jejichž cílem je zvýšit efektivitu využití existující infrastruktury a snížit náklady a zmenšit překážky při provádění nových stavebních prací, by měla poskytnout významný příspěvek k zajištění rychlého a rozsáhlého budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací za současného zachování účinné hospodářské soutěže, aniž by to mělo nepříznivý dopad na bezpečnost, zabezpečení a bezproblémový provoz existující veřejné infrastruktury.
(10)
Některé členské státy přijaly opatření, jejichž cílem je snížit náklady na zavádění širokopásmového připojení. Tato opatření jsou však i nadále ojedinělá a roztroušená. Rozšíření těchto opatření v rámci Unie by mohlo výrazně přispět k vytvoření jednotného digitálního trhu. Rozdílné regulační požadavky navíc někdy brání spolupráci podniků veřejných služeb a mohou vytvářet překážky vstupu na trh pro nové provozovatele sítí a nové obchodní příležitosti, což omezuje vývoj vnitřního trhu s využíváním a budováním fyzické infrastruktury pro vysokorychlostní sítě elektronických komunikací. Kromě toho iniciativy na úrovni členských států vždy nezohledňují celkovou situaci, zatímco v zájmu dosažení jednotného a významného výsledku je nutné přijmout opatření v rámci celého procesu zavádění a napříč odvětvími.
(11)
Cílem této směrnice je stanovit určitá minimální práva a povinnosti platné v celé Unii s cílem usnadnit zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací a meziodvětvovou koordinaci. Při zajištění rovných podmínek by tím neměly být dotčeny stávající osvědčené postupy a opatření přijatá na vnitrostátní a místní úrovni, obsahující podrobnější ustanovení a podmínky, jakož i další opatření doplňující uvedená práva a povinnosti, v souladu se zásadou subsidiarity.
(12)
Pokud jsou s ohledem na zásadu lex specialis v platnosti zvláštní regulační opatření v souladu s právem Unie, měla by mít přednost před minimálními právy a povinnostmi stanovenými touto směrnicí. Touto směrnicí by proto neměl být dotčen regulační rámec Unie pro elektronické komunikace stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (5),jakož i směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (6), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (7), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (8) a směrnici Komise 2002/77/ES (9), včetně vnitrostátních opatření přijatých v souladu s tímto regulačním rámcem, jako jsou např. specifická symetrická nebo asymetrická regulační opatření.
(13)
Pro provozovatele sítí elektronických komunikací, zejména nové účastníky na trhu, může být výrazně efektivnější opětovně využít pro účely zavádění sítí elektronických komunikací již existující fyzickou infrastrukturu včetně infrastruktury jiných veřejných služeb, zejména v oblastech, kde vhodná síť elektronických komunikací není k dispozici, nebo tam, kde vybudování nové fyzické infrastruktury nemusí být ekonomicky proveditelné. Synergie napříč odvětvími mohou navíc podstatně snížit potřebu stavebních prací pro budování sítí elektronických komunikací, a tím i společenské a ekologické náklady s nimi spojené, jako je znečištění, škodlivé vlivy a dopravní problémy. Tato směrnice by se proto měla použít nejen na poskytovatele veřejných komunikačních sítí, ale i na jakéhokoli vlastníka nebo držitele práv, přičemž v posledně uvedeném případě aniž jsou tím dotčena vlastnická práva jakékoli třetí strany, na užívání rozsáhlých a všudypřítomných fyzických infrastruktur vhodných pro uložení prvků sítí elektronických komunikací, mezi něž patří např. fyzické sítě pro poskytování elektřiny, plynu, vody a kanalizace a odvodňovacích systémů, vytápění a dopravních služeb.
(14)
Za účelem lepšího budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací na vnitřním trhu by tato směrnice měla stanovit práva pro poskytovatele veřejných komunikačních sítí na přístup k fyzické infrastruktuře bez ohledu na její umístění za spravedlivých a přiměřených podmínek v souladu s obvyklým výkonem vlastnických práv. Povinností umožnit přístup k fyzické infrastruktuře by neměla být dotčena práva vlastníka půdy nebo budovy, na níž nebo v níž je infrastruktura umístěna.
(15)
Vzhledem k nízké diferenciaci může být ve fyzických zařízeních sítě často uložena široká škála prvků sítí elektronických komunikací současně, včetně těch, které jsou schopny poskytovat služby širokopásmového připojení o rychlosti alespoň 30 Mb/s v souladu se zásadou technologické neutrality, a to bez vlivu na hlavní poskytovanou službu a s minimálními náklady na přizpůsobení. Fyzickou infrastrukturu, která je určena pouze k uložení jiných prvků sítě, aniž by se sama stala aktivním prvkem sítě, -jako v případě nenasvícených optických vláken, lze proto v zásadě využít k uložení kabelů nebo vybavení elektronických komunikací nebo jakéhokoli jiného prvku sítí elektronických komunikací, bez ohledu na její skutečné využití nebo její vlastnictví, pokud nevzniknou žádné obavy ohledně bezpečnosti ani nedojde k újmě na budoucích obchodních zájmech vlastníka infrastruktury. Fyzickou infrastrukturu veřejných komunikačních sítí lze také v zásadě využít k uložení prvků jiných sítí, a členské státy se proto mohou rozhodnout uplatnit ve vhodných případech zásadu vzájemnosti a umožnit provozovatelům veřejných komunikačních sítí, aby nabízeli přístup ke svým sítím pro účely budování jiných sítí. Aniž je dotčeno sledování specifického obecného zájmu spojeného s poskytováním hlavní služby, měly by být podporovány synergie mezi provozovateli sítí, aby současně přispívali k dosažení cílů Digitální agendy.
(16)
I když by touto směrnicí nemělo být dotčeno jakékoli specifické ochranné opatření potřebné k zajištění bezpečnosti a lidského zdraví, bezpečnosti a integrity sítí, zejména v rámci kritické infrastruktury, a k zajištění toho, že nebude dotčena hlavní služba poskytovaná provozovatelem sítě, zejména u sítí pro zásobování vodou určenou k lidské spotřebě, obecná pravidla ve vnitrostátních právních předpisech zakazující provozovatelům sítě sjednávat přístup k fyzické infrastruktuře ze strany poskytovatelů sítí elektronických komunikací by mohla bránit vytvoření trhu s přístupem k fyzické infrastruktuře. Taková obecná pravidla by proto měla být zrušena. Opatřeními stanovenými touto směrnicí by současně neměla být dotčena možnost, aby členské státy zatraktivnily poskytování přístupu k infrastruktuře provozovateli veřejných služeb tím, že příjmy plynoucí z této služby v souladu s platnými právními předpisy Unie vyloučí ze základu pro výpočet sazeb pro koncové uživatele u jejich hlavní činnosti nebo činností.
(17)
Provozovatel sítě může z objektivních důvodů odepřít přístup ke konkrétní fyzické infrastruktuře. Fyzická infrastruktura zejména nemusí být technicky vhodná s ohledem na konkrétní okolnosti týkající se infrastruktur, pro které byl vyžádán přístup; jako je momentální nedostatek prostoru, nebo kvůli budoucím potřebám prostoru, které jsou dostatečně prokázány např. prostřednictvím veřejně dostupných investičních plánů. Podobně by za určitých okolností mohlo sdílení infrastruktury ohrozit bezpečnost nebo veřejné zdraví, integritu a bezpečnost sítě, mimo jiné v rámci kritické infrastruktury, nebo poskytování služeb, které jsou prostřednictvím téže infrastruktury primárně zajišťovány. Dále, pokud provozovatel sítě již poskytuje velkoobchodní přístup k fyzické infrastruktuře sítě, která by splňovala potřeby žadatele o přístup, může mít přístup k uvedené fyzické infrastruktuře negativní hospodářský dopad na její obchodní model a investiční pobídky a může mít za následek i neefektivní zdvojování prvků sítě. Současně v případě povinností přístupu k fyzické infrastruktuře uložených v souladu s regulačním rámcem Unie v oblasti elektronických komunikací, jako jsou povinnosti uložené podnikům s významnou tržní silou, by se na ně již vztahovaly specifické regulační povinnosti, které by touto směrnicí neměly být dotčeny.
(18)
Požádají-li podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě o přístup ve specifikované oblasti, provozovatelé sítí by měli předložit nabídku sdíleného využívání svých zařízení za spravedlivých a přiměřených podmínek, včetně ceny, pokud není přístup odepřen z objektivních důvodů. V závislosti na okolnostech může podmínky, za nichž je takový přístup udělen, ovlivnit několik faktorů, mezi něž patří dodatečné náklady na údržbu a úpravy, preventivní ochranná opatření, která mají být přijata k omezení nepříznivých dopadů na bezpečnost, zabezpečení a integritu sítě, specifická ujednání o odpovědnosti v případě škody, využití jakékoli veřejné dotace udělené na vybudování infrastruktury, včetně konkrétních podmínek spojených s dotací nebo stanovených vnitrostátními právními předpisy v souladu s právními předpisy Unie, schopnost zajistit či poskytnout kapacitu infrastruktury za účelem splnění či zajištění závazků veřejné služby, případně omezení vyplývající z ustanovení vnitrostátních právních předpisů, jejichž cílem je ochrana životního prostředí, veřejného zdraví nebo veřejné bezpečnosti nebo dodržení městských a venkovských územních plánů.
(19)
V případě neshody během obchodního jednání o technických a obchodních podmínkách by každá ze stran měla mít možnost obrátit se na příslušný vnitrostátní orgán pro řešení sporů, jenž stranám uloží řešení, aby se zamezilo neodůvodněnému odepření ujednání nebo uložení nepřiměřených podmínek. Při stanovení cen za poskytnutí přístupu by orgán pro řešení sporů měl zajistit, aby poskytovatel přístupu měl přiměřenou možnost náhrady svých nákladů vzniklých při poskytování přístupu k jeho fyzické infrastruktuře, při zohlednění zvláštních vnitrostátních podmínek a všech cenových struktur zavedených za účelem poskytnutí přiměřené možnosti náhrady nákladů s ohledem na prostředky právní ochrany již dříve uložené vnitrostátními regulačními orgány. Orgán pro řešení sporů by přitom měl rovněž zohlednit dopad požadovaného přístupu na obchodní plán poskytovatele přístupu, včetně investic, jež poskytovatel přístupu, který byl o přístup požádán, vynaložil, a to zejména investic uskutečněných do fyzické infrastruktury, o přístup k níž bylo požádáno. V konkrétním případě přístupu k fyzické infrastruktuře poskytovatelů veřejných komunikačních sítí mohou investice do takové infrastruktury přímo přispět k dosažení cílů Digitální agendy a hospodářská soutěž na navazujících trzích může být ovlivněna parazitováním. Jakákoli povinnost přístupu by proto měla plně zohledňovat ekonomickou životaschopnost těchto investic na základě jejich rizikového profilu, časového harmonogramu návratnosti investic, vlivu, který má přístup na hospodářskou soutěž na navazujících trzích a v důsledku toho na ceny a na návratnost investice, odpisů aktiv sítě v době žádosti o přístup, obchodních důvodů podporujících investice, zejména do fyzické infrastruktury užívané k poskytování vysokorychlostních služeb elektronických komunikací a možnosti souběžného zavádění infrastruktury, jež je předběžně nabídnuta žadateli o přístup.
(20)
V zájmu efektivního plánování budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací a zajištění co nejefektivnějšího využití existujících infrastruktur vhodných k zavádění sítí elektronických komunikací by podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě měly mít přístup k minimálním informacím o fyzické infrastruktuře dostupné v oblasti budování. Tyto minimální informace by měly umožňovat posouzení potenciálu, pokud jde o využití existující infrastruktury v určité oblasti, jakož i snížení škody na jakékoli existující fyzické infrastruktuře. S ohledem na počet zúčastněných stran a v zájmu usnadnění přístupu k těmto informacím, a to i napříč odvětvími a přes hranice, by uvedené minimální informace měly být zpřístupněny prostřednictvím jednotného informačního místa. Toto jednotné informační místo by mělo umožnit přístup k minimálním informacím, které jsou již k dispozici v elektronické podobě, s dodržením omezení zajišťujících bezpečnost a integritu sítí, zejména v rámci kritické infrastruktury, nebo chránících legitimní provozní a obchodní tajemství.
(21)
Aniž by tato směrnice ukládala členským státům jakékoliv nové povinnosti v oblasti mapování, měly by směrnice stanovit, že minimální informace, které orgány veřejné správy již shromáždily a jež jsou k dispozici v elektronické podobě na základě vnitrostátních iniciativ i právních předpisů Unie, jako je např. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES (10), by měly být zpřístupněny, například prostřednictvím hypertextového odkazu, jednotnému informačnímu místu. Tím by byl umožněn koordinovaný přístup k informacím o fyzické infrastruktuře pro poskytovatele sítí elektronických komunikací a zároveň zajistit bezpečnost a integritu veškerých takových informací, zejména pokud jde o kritickou infrastrukturu jednotlivých států. Zpřístupňováním takových informací by neměly být dotčeny požadavky na transparentnost, které již platí pro opakované použití informací veřejného sektoru na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES (11). Pokud informace, které jsou veřejnému sektoru k dispozici, nezajišťují adekvátní znalost existující fyzické infrastruktury určitého typu nebo v určité oblasti, provozovatelé sítí by měli informace zpřístupnit podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat veřejné komunikační sítě.
(22)
Nejsou-li minimální informace k dispozici prostřednictvím jednotného informačního místa, měla by být přesto zajištěna možnost, aby si podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě takové specifické informace přímo vyžádaly od kteréhokoli provozovatele sítě v dané oblasti. Kromě toho, pokud je žádost přiměřená, zejména je-li to třeba s ohledem na možnost sdílení existující fyzické infrastruktury nebo na koordinaci stavebních prací, podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě by měly dostat možnost provést průzkum na místě a vyžádat si informace o plánovaných stavebních pracích za transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek, aniž by byla dotčena ochranná opatření přijatá s cílem zajistit bezpečnost a integritu sítě, jakož i chránit důvěrnost a provozní a obchodní tajemství. Měla by být podporována zvýšená transparentnost plánovaných stavebních prací ze strany samotných provozovatelů sítí nebo prostřednictvím jednotných informačních míst, zejména v oblastech, kde je nejužitečnější, a to přesměrováním oprávněných provozovatelů k takovým informacím, kdykoli jsou k dispozici.
(23)
Pokud dojde v souvislosti s přístupem k informacím o fyzické infrastruktuře s ohledem na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací ke sporům, příslušný orgán pro řešení sporů by měl mít pravomoc k jejich vyřešení formou závazného rozhodnutí. Rozhodnutími tohoto orgánu by v každém případě neměla být dotčena možnost kterékoli strany obrátit se na soud.
(24)
Koordinace stavebních prací týkajících se fyzické infrastruktury může zajistit značné úspory a minimalizovat zátěž pro oblast dotčenou budováním nových sítí elektronických komunikací. Z tohoto důvodu by měla být zakázána regulační omezení, která stanoví obecný zákaz jednání mezi provozovateli sítí s cílem koordinovat takové práce za účelem budování mimo jiné vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. V případě stavebních prací, které nejsou financovány z veřejných prostředků, by touto směrnicí nemělo být dotčeno právo zúčastněných stran uzavírat dohody o koordinaci stavebních prací v souladu s jejich vlastními investičními a obchodními plány a jimi upřednostňovaným časovým rámcem.
(25)
Stavební práce zcela nebo částečně financované z veřejných prostředků by měly vést k maximalizaci pozitivního společného výsledku využitím pozitivních externalit takových prací napříč odvětvími a zajištěním rovných příležitostí při sdílení dostupné a plánované fyzické infrastruktury za účelem budování sítí elektronických komunikací. Provozovatel sítě provádějící přímo nebo nepřímo, např. prostřednictvím subdodavatele, dotčené stavební práce by měl včasným a přiměřeným žádostem o koordinaci budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, zajišťující například pokrytí možných dodatečných nákladů, včetně nákladů z prodlení, a minimalizaci změn původních plánů, vyhovět za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, čímž by neměl být nepříznivě dotčen hlavní účel stavebních prací financovaných z veřejných prostředků. Aniž jsou dotčena příslušná pravidla pro státní podporu, měly by mít členské státy možnost stanovit další pravidla pro rozdělení nákladů spojených s koordinovaným budováním. Měly by být k dispozici zvláštní postupy k zajištění rychlého řešení sporů týkajících se vyjednávání uvedených dohod o koordinaci, a to za přiměřených, spravedlivých a nediskriminačních podmínek. Těmito ustanoveními by nemělo být dotčeno právo členských států vyhradit kapacitu pro sítě elektronických komunikací i bez zvláštních žádostí, aby vyhověly budoucí poptávce po fyzické infrastruktuře a maximalizovaly hodnotu stavebních prací, nebo přijmout opatření zahrnující podobná práva na koordinaci stavebních prací pro provozovatele jiných druhů sítí, například pro plyn nebo elektřinu.
(26)
Při budování sítí elektronických komunikací nebo nových síťových prvků může být za účelem ochrany obecných zájmů členských států a Unie nezbytná řada různých povolení, včetně stavebního povolení, územního plánu, povolení z hlediska životního prostředí a jiných povolení. Počet povolení nutných pro budování různých typů sítí elektronických komunikací a místní charakter budování může vyústit v uplatnění řady postupů a podmínek. Při zachování práva každého příslušného orgánu na účast a uchování svých rozhodovacích pravomocí v souladu se zásadou subsidiarity by veškeré relevantní informace o postupech a obecných podmínkách týkajících se stavebních prací měly být dostupné prostřednictvím jednotného informačního místa. To by mohlo snížit složitost a zvýšit efektivitu a transparentnost, zejména pro nové subjekty na trhu nebo menší subjekty, které neprovozují činnost v dané oblasti. Členské státy by navíc měly mít možnost stanovit právo podniků zajišťujících nebo oprávněných zajišťovat veřejné komunikační sítě předložit svou žádost o povolení prostřednictvím jednotného kontaktního místa.
(27)
Členské státy by měly zajistit, aby rozhodnutí o povolení nebo zamítnutí žádosti o povolení týkající se budování sítí elektronických komunikací nebo nových síťových prvků byla v každém případě poskytnuta k dispozici nejpozději do čtyř měsíců, aniž jsou dotčeny jiné konkrétní lhůty nebo povinnosti stanovené pro řádný průběh řízení platné pro postup udělování povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, aby se zajistilo, že postupy udělování povolení nepůsobí jako překážky investic a že nemají nepříznivý vliv na vnitřní trh. Takové rozhodnutí může být v souladu s platnými právními předpisy implicitní nebo explicitní. Členské státy by případně měly stanovit právo poskytovatelů, kteří utrpěli škodu z prodlení způsobenou některým příslušným orgánem, udělit povolení v rámci platných lhůt za účelem získání náhrady.
(28)
Aby se zajistilo, že tyto postupy pro udělování povolení budou dokončeny v přiměřené lhůtě, členské státy by mohly zvážit stanovení několika ochranných opatření, jako je např. implicitní schválení, nebo přijmout opatření zjednodušující postupy udělování povolení mimo jiné snížením počtu povolení nutných pro budování sítí elektronických komunikací nebo vynětím určitých kategorií stavebních prací malého rozsahu nebo standardizovaných stavebních prací z udělování povolení. Orgány na celostátní, regionální nebo místní úrovni by měly každé odmítnutí takového povolení v rámci jejich pravomoci odůvodnit na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií a podmínek. Tím by neměla být dotčena jakákoli opatření přijatá členskými státy vyjímající některé prvky sítí elektronických komunikací, pasivní či aktivní, z udělování povolení.
(29)
Dosažení cílů Digitální agendy vyžaduje, aby se zavádění infrastruktury přiblížilo prostorám koncových uživatelů, přičemž bude plně respektována zásada proporcionality, pokud jde o jakákoli omezení vlastnických práv z hlediska sledovaného obecného zájmu. Mělo by být usnadněno vybudování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací až ke koncovým uživatelům a zároveň zajištěna technologická neutralita, zejména prostřednictvím fyzické infrastruktury uvnitř budovy, připravené pro vysokorychlostní připojení. S ohledem na skutečnost, že náklady na zástavbu minichrániček během výstavby budovy jsou relativně nízké, zatímco dovybavení budov vysokorychlostní infrastrukturou může představovat významnou část nákladů na budování vysokorychlostní sítě, měly by být všechny nové nebo podstatně renovované budovy vybaveny fyzickou infrastrukturou umožňující připojení koncových uživatelů k vysokorychlostním sítím. V zájmu zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací by nové a podstatně renovované vícebytové budovy měly být vybaveny přístupovým bodem, jehož prostřednictvím může poskytovatel získat přístup k infrastruktuře uvnitř budovy. Developeři budov by navíc měli zajistit vytvoření prázdných kabelovodů vedoucích z každého bytu do přístupového bodu umístěného ve vícebytové budově nebo mimo ni. Mohou se vyskytnout případy, jako jsou nové budovy s jedním bytem nebo významné renovace v izolovaných oblastech, kdy je perspektiva vysokorychlostního připojení z objektivních důvodů považována za příliš vzdálenou na to, aby odůvodnila vybavení budov fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, nebo přístupovým bodem, nebo kdy by takové vybavení budov bylo nepřiměřené z ekonomických důvodů nebo z důvodu ochrany městského dědictví či životního prostředí, jako v případě zvláštních kategorií památek.
(30)
S cílem pomoci potenciálním kupujícím a nájemcům při určování budov, které jsou vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a které tudíž mají značný potenciál úspory nákladů, a s cílem prosazovat vysokorychlostní připravenost budov by členské státy měly mít možnost vyvinout dobrovolné označení „připraveno pro širokopásmové připojení“ pro budovy vybavené takovou infrastrukturou a přístupovým bodem v souladu s touto směrnicí.
(31)
Když poskytovatelé veřejných komunikačních sítí budují vysokorychlostní sítě elektronických komunikací v určité oblasti, lze dosáhnout výrazných úspor z rozsahu, pokud mohou ukončit svou síť v přístupovém bodě budovy bez ohledu na to, zda účastník v té době vyjádřil výslovný zájem o uvedenou službu, avšak pod podmínkou, že je minimalizován dopad na soukromé vlastnictví, s využitím existující fyzické infrastruktury a s uvedením dotčené oblasti do původního stavu. Je-li síť ukončena v přístupovém bodě, připojení dalších zákazníků je možné za podstatně nižších nákladů, zejména prostřednictvím přístupu k vertikálnímu segmentu uvnitř budovy, připravenému pro vysokorychlostní připojení, pokud již existuje. Uvedeného cíle lze stejně tak dosáhnout v případě, kdy je budova sama již vybavena vysokorychlostní sítí elektronických komunikací, k níž mají za transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek přístup všichni poskytovatelé veřejných komunikačních sítí, kteří mají v dané budově aktivního účastníka služeb. To může nastat zejména v členských státech, které přijaly opatření na základě článku 12 směrnice 2002/21/ES.
(32)
Nové budovy měly být vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a v případě vícebytových budov přístupovým bodem- Členské státy by k dosažení tohoto cíle měly mít možnost jisté flexibility. V tomto ohledu není cílem této směrnice harmonizace pravidel v oblasti souvisejících nákladů, včetně úhrady nákladů na vybavení budov fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a přístupovým bodem.
(33)
Vzhledem ke společenským přínosům digitálního začlenění a k ekonomické logice budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, pokud neexistuje pasivní ani aktivní infrastruktura připravená pro vysokorychlostní připojení, která obsluhuje prostory koncových uživatelů, ani alternativy k poskytnutí vysokorychlostních sítí elektronických komunikací účastníkovi, měl by mít jakýkoli poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo ukončit svou síť na vlastní náklady v soukromých prostorech v případě, že dopad na soukromý majetek je minimalizovaný, např. opětovným využitím existující fyzické infrastruktury dostupné v budově, je-li to možné, nebo uvedením dotčených oblastí do původního stavu.
(34)
V souladu se zásadou subsidiarity by touto směrnicí neměla být dotčena možnost, aby členské státy přidělily regulační úkoly v něm stanovené orgánům, jež jsou nejvíce způsobilé je plnit v souladu s vnitrostátním ústavním systémem rozdělení pravomocí a s požadavky stanovenými touto směrnicí.
(35)
Určený vnitrostátní orgán pro řešení sporů by měl zajistit nestrannost a nezávislost vůči zúčastněným stranám a měl by mít odpovídající pravomoci a zdroje.
(36)
Členské státy by měly stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případ nedodržení vnitrostátních opatření přijatých na základě této směrnice.
(37)
Aby byla zajištěna efektivita jednotných informačních míst stanovených touto směrnicí, členské státy by měly zajistit, aby v daném jednotném informačním místě, v němž lze zajistit zvýšenou efektivitu s ohledem na přidělené úkoly, mimo jiné i v rámci místního katastru nemovitostí, byly k dispozici dostatečné zdroje a příslušné informace o konkrétní oblasti s optimální mírou agregace. Se záměrem vycházet z existujících struktur a maximalizovat přínosy pro koncové uživatele by proto členské státy mohly zvážit možné synergie a úspory z rozsahu činnosti s jednotnými kontaktními místy ve smyslu článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES (12).
(38)
Jelikož cílů této směrnice, totiž usnadnit budování fyzické infrastruktury vhodné pro vysokorychlostní sítě elektronických komunikací v celé Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodů jejich rozsahu či účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(39)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na soukromí a ochranu obchodního tajemství, svobodu podnikání, právo na vlastnictví a právo na účinnou právní ochranu. Členské státy musí tuto směrnici uplatňovat v souladu s těmito právy a zásadami,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je usnadnit a podnítit zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podporou společného využívání existující fyzické infrastruktury a usnadněním efektivnějšího budování nové fyzické infrastruktury, aby bylo možné tyto sítě zavádět s nižšími náklady.
2. Tato směrnice stanoví minimální požadavky týkající se stavebních prací a fyzické infrastruktury s cílem sblížit některé aspekty právních a správních předpisů členských států v těchto oblastech.
3. Členské státy mohou zachovat nebo zavést opatření v souladu s právními předpisy Unie, které jsou přísnější než minimální požadavky stanovené touto směrnicí s cílem lépe dosáhnout cíle uvedeného v odstavci 1.
4. Pokud jsou ustanovení této směrnice v rozporu s ustanoveními směrnic 2002/21/ES, 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/22/ES nebo 2002/77/ES, použijí se příslušná ustanovení uvedených směrnic.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené ve směrnici 2002/21/ES.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)
„provozovatelem sítě“ se rozumí podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě, jakož i podnik, který zajišťuje fyzickou infrastrukturu určenou k poskytování:
a)
služeb výroby, přepravy nebo distribuce
i)
plynu,
ii)
elektrické energie včetně veřejného osvětlení,
iii)
vytápění,
iv)
vody včetně odstraňování nebo čištění odpadních a kanalizačních vod, a odvodňovacích systémů,
b)
dopravních služeb včetně železnic, silnic, přístavů a letišť;
2)
„fyzickou infrastrukturou“ se rozumí jakýkoli prvek sítě, který je určen k uložení jiných prvků sítě, aniž by se sám stal aktivním prvkem sítě, jako jsou potrubí, stožáry, kabelovody, inspekční komory, vstupní šachty, rozvodné skříně, budovy nebo vstupy do budov, antény, věže a sloupy; kabely, včetně nenasvícených optických vláken, jakož i prvky sítí používané v současné době k poskytování vody určené k lidské spotřebě podle definice uvedené v čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 98/83/ES (13) nejsou fyzickou infrastrukturou ve smyslu této směrnice;
3)
„vysokorychlostní sítí elektronických komunikací“ se rozumí síť elektronických komunikací, jež je schopna poskytovat služby širokopásmového připojení o rychlosti alespoň 30 Mb/s;
4)
„stavebními pracemi“ se rozumí každý výsledek stavebních nebo stavebně inženýrských prací jako celek, který je sám o sobě dostačující, aby plnil hospodářskou nebo technickou funkci, a zahrnuje jeden nebo více prvků fyzické infrastruktury;
5)
„subjektem veřejného sektoru“ se rozumí státní, regionální nebo místní orgán, veřejnoprávní subjekt nebo sdružení vytvořené jedním nebo několika takovými orgány nebo jedním nebo několika takovými veřejnoprávními subjekty;
6)
„veřejnoprávními subjekty“ se rozumějí subjekty se všemi těmito vlastnostmi:
a)
jsou založeny za zvláštním účelem spočívajícím v uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu;
b)
mají právní subjektivitu a
c)
jsou financovány zcela nebo převážně státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty; nebo podléhají řídicímu dohledu těchto orgánů nebo subjektů; nebo je v jejich správním, řídícím nebo dozorčím orgánu více než polovina členů jmenována státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty;
7)
„fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy“ se rozumí fyzická infrastruktura nebo zařízení v místě koncového uživatele, včetně prvků ve spoluvlastnictví, určené k uložení kabelových nebo bezdrátových přístupových sítí, pokud jsou tyto přístupové sítě schopny poskytovat služby elektronických komunikací a propojovat přístupový bod budovy s koncovým bodem sítě;
8)
„fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení“ se rozumí fyzická infrastruktura uvnitř budovy, určená k uložení prvků či umožnění poskytnutí vysokorychlostních sítí elektronických komunikací;
9)
„významnou renovací“ se rozumí stavební nebo stavebně inženýrské práce v místě koncového uživatele, které zahrnují strukturální změny celé fyzické infrastruktury uvnitř budovy nebo její značné části a vyžadují stavební povolení;
10)
„povolením“ se rozumí explicitní nebo implicitní rozhodnutí příslušného orgánu v návaznosti na jakýkoli postup, v jehož rámci je určitý podnik povinen učinit kroky umožňující legální provedení stavebních nebo stavebně inženýrských prací;
11)
„přístupovým bodem“ se rozumí fyzický bod umístěný uvnitř budovy či mimo ni přístupný pro podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě, jehož prostřednictvím je umožněno připojení k fyzické infrastruktuře uvnitř budovy, připravené pro vysokorychlostní připojení.
Článek 3
Přístup k existující fyzické infrastruktuře
1. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě měl právo nabízet podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat sítě elektronických komunikací přístup ke své fyzické infrastruktuře pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Členské státy mohou naproti tomu stanovit právo provozovatelů veřejných komunikačních sítí nabízet přístup k jejich fyzické infrastruktuře pro účely budování jiných sítí než sítí elektronických komunikací.
2. Členské státy zajistí, aby na základě písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě měl každý provozovatel sítě povinnost vyhovět všem přiměřeným žádostem o přístup ke své fyzické infrastruktuře pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, a to za spravedlivých a přiměřených podmínek včetně ceny. Taková písemná žádost specifikuje prvky projektu, pro nějž se požaduje přístup, včetně konkrétního časového rámce.
3. Členské státy vyžadují, aby každé odepření přístupu bylo založeno na objektivních, transparentních a přiměřených kritériích, jako jsou:
a)
technická vhodnost fyzické infrastruktury, k níž bylo požádáno o přístup, pro uložení jakéhokoli prvku vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podle odstavce 2;
b)
dostupnost prostoru k uložení prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podle odstavce 2, včetně budoucích potřeb provozovatele sítě ohledně prostoru, které jsou dostatečně prokázány;
c)
otázky týkající se bezpečnosti a veřejného zdraví;
d)
integrita a bezpečnost kterékoli sítě, zejména kritické infrastruktury jednotlivých států;
e)
riziko závažné interference plánovaných služeb elektronických komunikací s poskytováním jiných služeb prostřednictvím stejné fyzické infrastruktury;
f)
dostupnost použitelných alternativních prostředků pro velkoobchodní přístup k fyzické infrastruktuře sítě poskytnutých provozovatelem sítě a vhodných k poskytování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací za předpokladu, že tento přístup je nabízen za spravedlivých a přiměřených podmínek;
Členské státy zajistí, aby provozovatel sítě uvedl důvody zamítnutí do dvou měsíců ode dne přijetí úplné žádosti o přístup.
4. V případě, kdy byl odepřen přístup nebo kdy do dvou měsíců od data obdržení žádosti o přístup nebylo dosaženo dohody o konkrétních podmínkách včetně ceny, členské státy zajistí, aby kterákoli ze stran byla oprávněna předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů.
5. Členské státy vyžadují, aby vnitrostátní orgán pro řešení sporů uvedený v odstavci 4 vydal, s řádným ohledem na zásadu proporcionality, závazné rozhodnutí ve věci sporu zahájeného podle odstavce 4, včetně stanovení spravedlivých a přiměřených podmínek i cen, je-li to na místě.
Vnitrostátní orgán pro řešení sporů vyřeší spor v nejkratší možné době a v každém případě do čtyř měsíců ode dne přijetí úplné žádosti s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
Týká-li se spor přístupu k infrastruktuře poskytovatele sítě elektronických komunikací a je-li vnitrostátní orgán pro řešení sporů vnitrostátním regulačním orgánem, zohlední případně cíle stanovené v článku 8 směrnice 2002/21/ES. Jakákoli cena stanovená orgánem pro řešení sporů zajistí, aby poskytovatel přístupu měl přiměřenou možnost náhrady svých nákladů a zohlední dopad požadovaného přístupu na obchodní plán poskytovatele přístupu, včetně investic realizovaných provozovatelem sítě, který byl o přístup požádán, zejména do fyzických infrastruktur využívaných k poskytování vysokorychlostních služeb elektronických komunikací.
6. Tímto článkem není dotčeno vlastnické právo vlastníka fyzické infrastruktury v případě, že provozovatel sítě není jejím vlastníkem, ani vlastnické právo jakékoliv třetí strany, jako jsou vlastníci pozemků a vlastníci soukromých nemovitostí.
Článek 4
Transparentnost ve vztahu k fyzické infrastruktuře
1. Pro účely žádosti o přístup k fyzické infrastruktuře v souladu s čl. 3 odst. 2 členské státy zajistí, aby každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě měl na vyžádání právo na přístup k následujícímu souboru minimálních informací o existující fyzické infrastruktuře kteréhokoli provozovatele sítě:
a)
umístění a trasování;
b)
druh a současné využití infrastruktury a
c)
kontaktní místo.
Členské státy zajistí, aby podnik žádající o přístup specifikoval oblast, v níž plánuje budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
Členské státy mohou umožnit přístup k minimálním informacím, které mají být omezeny, pouze je-li to považováno za nutné v zájmu bezpečnosti a integrity sítí, národní bezpečnosti, veřejného zdraví nebo bezpečnosti, důvěrnosti nebo provozního či obchodního tajemství.
2. Členské státy mohou požadovat, aby každý subjekt veřejného sektoru, jenž je na základě svých úkolů držitelem částí minimálních informací uvedených v odstavci 1 a týkajících se fyzické infrastruktury provozovatele sítě v elektronické podobě, zpřístupnil tyto části informací elektronickými prostředky prostřednictvím jednotného informačního místa do 1. ledna 2017, a členské státy po takových subjektech veřejného sektoru požadují, aby je na požádání zpřístupnily podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat veřejné komunikační sítě, aniž jsou dotčena omezení podle odstavce 1. Veškeré aktualizace těchto informací a jakékoli nové prvky minimálních informací uvedených v odstavci 1, které subjekt veřejného sektoru obdrží, se zpřístupní jednotnému informačnímu místu do dvou měsíců ode dne jejich přijetí. Je-li třeba zaručit spolehlivost poskytnutých informací, lze tuto lhůtu prodloužit maximálně o jeden měsíc.
3. Minimální informace, které jsou zpřístupněny jednotnému informačnímu místu podle odstavce 2, se prostřednictvím jednotného informačního místa neprodleně zpřístupní v elektronické podobě za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek. Členské státy zajistí, aby byl přístup k minimálním informacím podle tohoto odstavce prostřednictvím jednotného informačního místa umožněn do 1. ledna 2017.
4. Nejsou-li minimální informace uvedené v odstavci 1 k dispozici prostřednictvím jednotného informačního místa, členské státy vyžadují, aby provozovatelé sítí tyto informace zpřístupnili na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě. V této žádosti se specifikuje oblast, v níž je plánováno budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Přístup k informacím se poskytne do dvou měsíců od obdržení písemné žádosti za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, aniž jsou dotčena příslušná omezení podle odstavce 1.
5. Na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě členské státy vyžadují, aby provozovatelé sítí vyhověli přiměřeným žádostem o průzkum na místě týkajícím se konkrétních prvků jejich fyzické infrastruktury. V této žádosti se specifikují prvky sítě dotčené v souvislosti s budováním prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Průzkum na místě týkající se specifikovaných prvků sítě se povolí do jednoho měsíce od data obdržení písemné žádosti za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, aniž jsou dotčena příslušná omezení podle odstavce 1.
6. Členské státy zajistí, aby v případě sporu vzniklého v souvislosti s právy a povinnostmi stanovenými v tomto článku měla kterákoli strana právo obrátit se ve věci sporu na vnitrostátní orgán pro řešení sporů. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
7. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností stanovených v odstavcích 1 až 5 v případě existujících fyzických infrastruktur, které se nepovažují za technicky vhodné pro budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, nebo v případě kritické infrastruktury jednotlivých států Tyto výjimky musí být v tomto ohledu řádně odůvodněné. Zúčastněným stranám musí být poskytnuta příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se musí oznámit Komisi.
8. Členské státy zajistí, aby podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě, které obdrží přístup k informacím podle tohoto článku, přijaly vhodná opatření pro zajištění zachování důvěrnosti a provozního a obchodního tajemství.
Článek 5
Koordinace stavebních prací
1. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě měl právo sjednávat dohody o koordinaci stavebních prací s podniky zajišťujícími nebo oprávněnými zajišťovat sítě elektronických komunikací s cílem budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
2. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě provádějící přímo nebo nepřímo stavební práce zcela nebo částečně financované z veřejných prostředků vyhověl všem přiměřeným žádostem podniků zajišťujících nebo oprávněných zajišťovat veřejné komunikační sítě o koordinaci stavebních prací s cílem budování prvků vysokorychlostní sítě elektronických komunikací, a to za transparentních a nediskriminačních podmínek. Těmto žádostem se vyhoví, pokud:
a)
si to nevyžádá žádné dodatečné náklady, mimo jiné z důvodu dalšího prodlení, pro původně plánované stavební práce;
b)
to nebrání kontrole nad koordinací prací a
c)
je žádost o koordinaci podána co nejdříve a v každém případě nejpozději jeden měsíc před předložením konečného projektu příslušným orgánům k udělení povolení.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro rozdělení nákladů souvisejících s koordinací stavebních prací.
3. Pokud není dohody o koordinaci stavebních prací podle odstavce 2 dosaženo do jednoho měsíce od obdržení formální žádosti o jednání, členské státy zajistí, aby kterákoli ze stran měla právo předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů.
4. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní orgán pro řešení sporů uvedený v odstavci 3 vydal, s řádným ohledem na zásadu proporcionality, rozhodnutí k vyřešení sporu zahájeného podle odstavce 3, včetně stanovení spravedlivých a nediskriminačních podmínek a poplatků, je-li to na místě.
Vnitrostátní orgán pro řešení sporů vyřeší spor v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců ode dne přijetí úplné žádosti, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
5. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností uvedených v tomto článku pro stavební práce malého významu, pokud jde o hodnotu, velikost či trvání, nebo v případě kritické národní infrastruktury. Tyto výjimky musí být v tomto ohledu řádně odůvodněné. Zúčastněným stranám se poskytne příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 6
Transparentnost ve vztahu k plánovaným stavebním pracem
1. V zájmu sjednávání dohod o koordinaci stavebních prací uvedených v článku 5 členské státy vyžadují, aby kterýkoli provozovatel sítě na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě zpřístupnil následující minimální informace o probíhajících nebo plánovaných stavebních pracích týkajících se jeho fyzické infrastruktury, pro něž bylo buď uděleno povolení, nebo povolovací řízení probíhá, nebo se první žádost příslušným orgánům o udělení povolení plánuje v následujících šesti měsících:
a)
umístění a druh prací;
b)
dotčené prvky sítě;
c)
předpokládaný termín zahájení prací a doba jejich trvání a
d)
kontaktní místo.
V žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě se specifikuje oblast, v níž je plánováno budování prvků vysokorychlostní sítě elektronických komunikací. Provozovatelé sítí do dvou týdnů od data obdržení písemné žádosti poskytnou požadované informace za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek. Členské státy mohou umožnit přístup k minimálním informacím, které mají být omezeny, pouze je-li to považováno za nutné v zájmu bezpečnosti a integrity sítí, národní bezpečnosti, veřejného zdraví nebo bezpečnosti, důvěrnosti nebo provozního a obchodního tajemství.
2. Provozovatel sítě může žádost podle odstavce 1 zamítnout, pokud:
a)
požadované informace zveřejnil v elektronické podobě, nebo
b)
je přístup k těmto informacím zajištěn prostřednictvím jednotného informačního místa.
3. Členské státy zajistí, aby provozovatel sítě zpřístupnil požadované minimální informace uvedené v odstavci 1 prostřednictvím jednotného informačního místa.
4. Členské státy zajistí, aby v případě sporu vzniklého v souvislosti s právy a povinnostmi stanovenými v tomto článku měla kterákoli strana právo obrátit se ve věci sporu na vnitrostátní orgán pro řešení sporů. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
5. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností stanovených v tomto článku pro stavební práce nevýznamné hodnoty nebo v případě kritické infrastruktury jednotlivých států. Tyto výjimky se řádně odůvodní. Zúčastněným stranám se poskytne příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 7
Postup udělování povolení
1. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné informace týkající se podmínek a postupů platných pro udělování povolení pro stavební práce nezbytné pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, včetně jakýchkoliv informací týkajících se výjimek platných pro tyto prvky, pokud jde o některá nebo veškerá povolení požadovaná podle vnitrostátních právních předpisů byly přístupné prostřednictvím jednotného informačního místa.
2. Členské státy mohou stanovit, že každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě má právo předkládat elektronickými prostředky a prostřednictvím jednotného informačního místa žádosti o povolení požadovaná pro stavební práce, která jsou nezbytná za účelem budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že aniž jsou dotčeny jiné konkrétní lhůty nebo povinnosti stanovené k zajištění řádného průběhu řízení nebo odvolacího řízení, platné pro postupy související s udělováním povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, příslušné orgány povolení udělí či zamítnou do čtyř měsíců ode dne přijetí úplné žádosti. Členské státy mohou stanovit, že tuto lhůtu lze ve výjimečných a řádně odůvodněných případech prodloužit. Jakékoliv prodloužení bude co nejkratší, aby bylo možné povolení udělit či zamítnout. Každé odmítnutí musí být řádně odůvodněno na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií.
4. Členské státy mohou zajistit, aby každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě, kterému v důsledku nedodržení lhůt platných podle odstavce 3 vznikla škoda, měl právo na náhradu škody v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 8
Fyzická infrastruktura uvnitř budovy
1. Členské státy zajistí, aby všechny nově postavené budovy pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016, byly v místě koncového uživatele, včetně prvků těchto budov ve spoluvlastnictví, vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, až do koncových bodů sítě. Stejná povinnost platí v případě významné renovace, pro niž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016.
2. Členské státy zajistí, aby všechny nově postavené vícebytové budovy, pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016, byly vybaveny přístupovým bodem. Stejná povinnost platí v případě významné renovace týkající se vícebytových budov, pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016.
3. Budovy vybavené v souladu s tímto článkem jsou způsobilé ke získání dobrovolného označení „připraveno pro širokopásmové připojení“ v těch členských státech, které se pro zavedení takového označení rozhodly.
4. Členské státy mohou pro určité kategorie budov, zejména budovy s jedním bytem, nebo významné renovace, stanovit výjimky z povinností stanovených v odstavcích 1 a 2, pokud je splnění těchto povinností nepřiměřené, například z hlediska nákladů pro jednotlivé vlastníky nebo společenství vlastníků nebo z hlediska druhů budov, jako jsou zvláštní kategorie památek, historické budovy, rekreační obydlí, vojenské budovy či jiné budovy využívané pro účely národní bezpečnosti. Tyto výjimky se řádně odůvodní. Zúčastněným stranám je poskytnuta příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 9
Přístup k fyzické infrastruktuře uvnitř budovy
1. Členské státy zajistí, aby s výhradou odst. 3 prvního pododstavce měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo zavést na vlastní náklady až k přístupovému bodu svou síť.
2. Členské státy zajistí, aby s výhradou odst. 3 prvního pododstavce měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo na přístup ke kterékoli existující fyzické infrastruktuře uvnitř budovy za účelem budování vysokorychlostní sítě elektronických komunikací, pokud je duplikace technicky nemožná nebo ekonomicky neefektivní.
3. Členské státy zajistí, aby kterýkoliv držitel práva k užívání přístupového bodu a fyzické infrastruktury uvnitř budovy splňoval veškeré odůvodněné žádosti o přístup od poskytovatelů veřejných komunikačních sítí za spravedlivých a nediskriminačních podmínek, včetně ceny, je-li to na místě.
Pokud není dohody o přístupu uvedené v odstavci 1 nebo 2 dosaženo do dvou měsíců od obdržení formální žádosti o přístup, členské státy zajistí, aby každá strana měla právo předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů, aby posoudil dodržení požadavků stanovených v uvedených odstavcích. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
4. Členské státy mohou udělit výjimky z ustanovení v odstavcích 1 až 3 pro budovy, v nichž je přístup k existující síti, která končí v místě koncového uživatele a je vhodná k poskytování vysokorychlostní služeb elektronických komunikací, zajištěn za objektivních, transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek.
5. Pokud infrastruktura uvnitř budovy, připravená pro vysokorychlostní připojení, neexistuje, členské státy zajistí, aby měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo ukončit svou síť v prostorách účastníka, pokud s tím tento účastník souhlasí a pokud se tak minimalizuje dopad na soukromý majetek třetích stran.
6. Tímto článkem není dotčeno vlastnické právo vlastníka přístupového bodu nebo fyzické infrastruktury uvnitř budovy v případě, že držitel práva k užívání této infrastruktury nebo přístupového bodu není jejich vlastníkem, ani vlastnické právo jakýchkoliv třetích stran, jako jsou vlastníci pozemků a vlastníci budov.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro odpovídající finanční náhradu pro osoby, jimž vznikla uplatňováním práv stanovených v tomto článku škoda.
Článek 10
Příslušné orgány
1. Členské státy zajistí, aby každý z úkolů svěřených vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů byl prováděn jedním nebo několika příslušnými orgány.
2. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů určený členským státem podle odstavce 1 musí být právně samostatný a funkčně nezávislý na kterémkoliv provozovateli sítě. Členské státy mohou umožnit vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů účtovat poplatky na pokrytí nákladů souvisejících s plněním úkolů, které mu byly svěřeny.
3. Členské státy vyžadují, aby všechny strany s vnitrostátním orgánem pro řešení sporů plně spolupracovaly.
4. Členské státy jmenují jeden nebo více příslušných orgánů na celostátní, regionální nebo místní úrovni pro výkon funkcí jednotného informačního místa uvedených v článcích 4, 6 a 7. S cílem pokrýt náklady na plnění těchto funkcí členské státy mohou umožnit účtování poplatků za užívání jednotných informačních míst.
5. Členské státy oznámí Komisi totožnost každého příslušného orgánu v souladu s tímto článkem k plnění funkce podle této směrnice do 1. července 2016 a veškeré jejich změny předtím, než takové určení nebo změna vstoupí v platnost.
6. Proti veškerým rozhodnutím přijatým příslušnými orgány uvedenými v tomto článku se lze odvolat k soudu v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních opatření přijatých podle této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musejí být vhodné, účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Přezkum
Komise podá do 1. července 2018 zprávu o provádění této směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zpráva obsahuje shrnutí dopadu opatření stanovených touto směrnicí a posouzení pokroku při plnění jejích cílů, včetně toho, zda a jak by mohla směrnice více přispět k dosažení ambicióznějších cílů v oblasti širokopásmového připojení než těch, jež jsou stanoveny v Digitální agendě.
Článek 13
Provedení
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2016. Uvědomí o nich Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. května 2014.
DIREKTIVA 2014/61/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o mjerama za smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Digitalno gospodarstvo stubokom mijenja unutarnje tržište. Svojom inovativnošću, brzinom i dosegom preko granica ima potencijal podići integraciju unutarnjeg tržišta na novu razinu. Vizija Unije jest digitalno gospodarstvo koje pruža održive gospodarske i društvene prednosti zasnovane na suvremenim mrežnim uslugama i brzim internetskim vezama. Visokokvalitetna digitalna infrastruktura temelj je gotovo svih sektora modernog i inovativnog gospodarstva te je od strateške važnosti za društvenu i teritorijalnu koheziju. Stoga svi građani kao i privatni i javni sektor moraju imati prigodu biti dio digitalnog gospodarstva.
(2)
Priznajući važnost uvođenja širokopojasne mreže velikih brzina, države članice prihvatile su ambiciozne ciljeve širokopojasnog pristupa određene u komunikaciji Komisije pod naslovom „Digitalna agenda za Europu - digitalni poticaji za europski rast” („Digitalna agenda”), odnosno omogućiti osnovni širokopojasni pristup svim Europljanima do 2013., te osigurati da do 2020. svi Europljani imaju pristup znatno većim internetskim brzinama, većim od 30 Mbit/s, te da najmanje 50 % kućanstava u Uniji bude pretplaćeno na internetske veze brzine iznad 100 Mbit/s.
(3)
S obzirom na brzi razvoj tehnologija, eksponencijalni rast širokopojasnog prometa i rastuću potražnju za e-uslugama, ciljeve utvrđene u Digitalnoj agendi trebalo bi smatrati apsolutnim minimumom i Unija bi trebala težiti ambicioznijim ciljevima širokopojasnog pristupa kako bi ostvarila veći rast, konkurentnost i produktivnost. U kontekstu preispitivanja ove Direktive Komisija bi trebala procijeniti može li ova Direktiva dodatno doprinijeti tom cilju i na koji bi se način to moglo postići.
(4)
Digitalnom agendom utvrđena je i potreba za politikama kojima bi se smanjili troškovi postavljanja širokopojasnih mreža na cijelom području Unije, uključujući ispravno planiranje i koordiniranje te smanjenje administrativnih tereta. U tom je smislu potrebno da države članice ostvare značajna prethodna ulaganja kako bi se omogućilo dijeljenje fizičke infrastrukture. Uzimajući u obzir ciljeve Digitalne agende, uz istodobno priznavanje značajnog smanjenja financijskih sredstava namijenjenih širokopojasnom pristupu u okviru Instrumenta za povezivanje Europe uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1316/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (4), države članice trebale bi biti u mogućnosti, kako bi se ostvarili ciljevi ove Direktive, koristiti se sredstvima Unije dostupnima u skladu s primjenjivim odredbama Unije.
(5)
Smanjenje troškova postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine doprinijelo bi i ostvarivanju digitalizacije javnog sektora šireći učinak digitalne financijske poluge na sve sektore gospodarstva uz smanjenje troškova za javnu upravu i pružanje učinkovitijih usluga građanima.
(6)
Uzimajući u obzir potrebu za djelovanjem na razini Unije kako bi se osigurala bolja širokopojasna pokrivenost, uključujući i smanjenjem troškova brze širokopojasne infrastrukture na što je ukazano u Zaključcima Europskog vijeća na sastanku održanom 13. i 14. prosinca 2012., komunikacija Komisije pod naslovom „Akt o jedinstvenom tržištu II.” naglašava potrebu za dodatnim naporima kako bi se brzo ostvarili ciljevi utvrđeni u Digitalnoj agendi između ostalog rješavanjem izazova ulaganja u mreže velike brzine.
(7)
Uvođenje nepokretnih i bežičnih elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine širom Unije zahtijeva znatna ulaganja čiji značajan dio predstavljaju troškovi građevinskih radova. Ograničavanjem nekih od skupih građevinskih radova dao bi se doprinos djelotvornijem uvođenju širokopojasnog pristupa.
(8)
Veliki dio tih troškova može se pripisati neučinkovitostima u postupku uvođenja koje su povezane s korištenjem postojeće pasivne infrastrukture (poput cijevi, cjevovoda, zdenaca, ormarića, motki, stupova, antenskih instalacija, tornjeva i drugih potpornih konstrukcija), uskih grla u vezi s koordiniranjem građevinskih radova, opsežnih upravnih postupaka ishođenja dozvola te uskih grla povezanih s uvođenjem mreža unutar zgrada, koji dovode do visokih financijskih zapreka, posebno u ruralnim područjima.
(9)
Mjere kojima je cilj povećanje učinkovitosti korištenja postojeće infrastrukture te smanjenje troškova i zapreka pri izvođenju novih građevinskih radova trebale bi, uz očuvanje djelotvorne konkurencije, pružiti znatan doprinos osiguranju brzog i opsežnog postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, bez negativnog utjecaja na zaštitu, sigurnost i neometano funkcioniranje postojeće javne infrastrukture.
(10)
Neke su države članice usvojile mjere s namjerom smanjenja troškova uvođenja širokopojasne mreže. Međutim, te su mjere još uvijek rijetke i raštrkane. Razmjerno povećanje tih mjera diljem Unije moglo bi značajno doprinijeti uspostavi digitalnog jedinstvenog tržišta. Usto, razlike u regulatornim zahtjevima ponekad onemogućuju suradnju među komunalnim poduzećima i mogu stvoriti prepreke za ulazak novih mrežnih operatora te prepreke za nove poslovne mogućnosti sprečavajući razvoj unutarnjeg tržišta za korištenje i postavljanje fizičke infrastrukture za elektroničke komunikacijske mreže velike brzine. U konačnici, inicijative na razini država članica ne čine se uvijek sveobuhvatnima, a bitno je poduzimati djelovanja tijekom cijelog postupka uvođenja i u svim sektorima kako bi se ostvario usklađen i značajan utjecaj.
(11)
Ova Direktiva ima za cilj utvrditi neka minimalna prava i obveze primjenjive diljem Unije kako bi se olakšalo uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine i koordinacija među sektorima. Uz osiguranje minimalnih ravnopravnih uvjeta, njome se ne bi trebale dovesti u pitanje postojeće najbolje prakse i mjere usvojene na nacionalnoj i lokalnoj razini koje sadrže detaljnije odredbe i uvjete kao i dodatne mjere kojima se ta prava i odredbe nadopunjuju, u skladu s načelom supsidijarnosti.
(12)
S obzirom na načelo lex specialis, kada se primjenjuju konkretnije regulatorne mjere u skladu s pravom Unije, one bi trebale imati prednost pred minimalnim pravima i obvezama predviđenima ovom Direktivom. Stoga ova Direktiva ne bi trebala dovesti u pitanje regulatorni okvir Unije za elektroničku komunikaciju određen u Direktivi 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5), kao i Direktivi 2002/19/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) Direktivi 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7), Direktivi 2002/22/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8) i Direktivi Komisije 2002/77/EZ (9), uključujući nacionalne mjere donesene u skladu s tim regulatornim okvirom, poput posebnih simetričnih ili asimetričnih regulatornih mjera.
(13)
Bilo bi znatno učinkovitije za operatore elektroničkih komunikacijskih mreža, osobito one novopridošle, da ponovno koriste postojeću fizičku infrastrukturu, uključujući onu drugih sektora komunalnih usluga, za uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža, posebno u područjima gdje ne postoje odgovarajuće elektroničke komunikacijske mreže ili gdje ne bi bilo ekonomski opravdano graditi novu fizičku infrastrukturu. Nadalje, sinergije među sektorima mogu znatno smanjiti potrebu za građevinskim radovima za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža kao i s time povezane društvene i okolišne troškove poput zagađenja, smetnji i prometnih zagušenja. Stoga bi se ova Direktiva trebala primjenjivati ne samo na pružatelje usluga javnih komunikacijskih mreža, već i na sve vlasnike ili nositelje prava korištenja, u potonjem slučaju ne dovodeći u pitanje vlasnička prava trećih osoba, opsežnu i rasprostranjenu fizičku infrastrukturu pogodnu za smještanje elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža, kao što su fizičke mreže za opskrbu strujom, plinom, vodom te kanalizacijski sustavi i sustavi odvodnje, usluge grijanja i prijevoza.
(14)
S ciljem poboljšanja postavljanja komunikacijskih elektroničkih mreža velike brzine na unutarnjem tržištu, ova bi Direktiva trebala utvrditi prava pristupa fizičkoj infrastrukturi za pružatelje usluga javnih komunikacijskih mreža, neovisno o njezinoj lokaciji pod pravičnim i razumnim uvjetima koji su u skladu s uobičajenim ostvarivanjem vlasničkih prava. Obveza davanja pristupa fizičkoj infrastrukturi ne bi trebala dovesti u pitanje prava vlasnika zemljišta ili zgrade u kojoj se infrastruktura nalazi.
(15)
Imajući u vidu njihovu nisku razinu diferencijacije, u fizička postrojenja mreže često se može istodobno smjestiti cijeli niz elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža, uključujući one sposobne za pružanje usluga širokopojasnog pristupa brzine od najmanje 30 Mbit/s u skladu s načelom tehnološke neutralnosti, a da to ne utječe na isporuku glavne usluge i uz minimalne troškove prilagodbe. Stoga fizička infrastruktura koja ima samo svrhu smještanja drugih elemenata mreže, a da pritom nije sama aktivni element mreže, -primjerice u slučaju svjetlovodnih niti koje se ne koriste, može u načelu biti upotrijebljena za smještanje elektroničkih komunikacijskih kabela, opreme ili drugih elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža bez obzira na njezinu stvarnu uporabu ili vlasništvo nad njom, kada nema nikakvih sigurnosnih problema ni štete za buduće poslovne interese vlasnika infrastrukture. Fizička infrastruktura javnih komunikacijskih mreža može se u načelu upotrijebiti i za smještanje elemenata drugih mreža te stoga države članice mogu odabrati primjenu načela uzajamnosti u odgovarajućim slučajevima i dopustiti operatorima javnih komunikacijskih mreža da nude pristup svojim mrežama s ciljem postavljanja drugih mreža. Ne dovodeći u pitanje ostvarivanje specifičnog općeg interesa povezanog s pružanjem glavne usluge, trebalo bi poticati sinergije među mrežnim operatorima kako bi se istodobno doprinijelo ostvarivanju ciljeva Digitalne agende.
(16)
Iako ova Direktiva ne bi trebala dovoditi u pitanje posebne zaštitne mjere potrebne za osiguranje sigurnosti i javnog zdravlja kao i sigurnosti te cjelovitosti mreža, posebno onih mreža unutar kritične infrastrukture, te osigurati da glavna usluga koju pruža mrežni operator ne bude ugrožena, posebno u mrežama koje se koriste za opskrbu vodom namijenjenom za ljudsku potrošnju, općim pravilima u nacionalnim zakonodavstvima kojima bi se mrežnim operatorima zabranilo dogovaranje pristupa fizičkoj infrastrukturi s pružateljima usluga elektroničkih komunikacijskih mreža moglo bi se onemogućiti uspostavljanje tržišta za pristup fizičkim infrastrukturama. Takva opća pravila trebalo bi stoga ukinuti. Istodobno mjere određene u ovoj Direktivi ne bi trebale dovesti u pitanje mogućnost da države članice pružanje pristupa infrastrukturi od strane operatora komunalnih usluga učine privlačnijim isključivanjem prihoda koji proizlaze iz te usluge iz osnove za izračun tarifa krajnjim korisnicima za njihovu glavnu aktivnost ili aktivnosti, a u skladu s primjenjivim pravom Unije.
(17)
Mrežni operator može odbiti pristup specifičnoj fizičkoj infrastrukturi zbog objektivnih razloga. Primjerice, fizička infrastruktura može biti tehnički neprikladna zbog posebnih okolnosti u vezi s infrastrukturom u odnosu na koju je zatražen pristup, kao što je nedostatak trenutno dostupnog prostora ili zbog budućih potreba za prostorom koje su u dovoljnoj mjeri dokazane, na primjer javno dostupnim planovima ulaganja. Slično tomu, u posebnim okolnostima, dijeljenje infrastrukture može ugroziti sigurnost ili javno zdravlje, cjelovitost i sigurnost mreže, uključujući mrežu unutar kritične infrastrukture, ili može ugroziti pružanje usluga koje se u prvom redu pružaju putem iste infrastrukture. Nadalje, kada mrežni operator već pruža masovni pristup fizičkoj mrežnoj infrastrukturi koja ispunjava potrebe tražitelja pristupa, pristup temeljnoj fizičkoj infrastrukturi može imati nepovoljan gospodarski utjecaj na njegov poslovni model i poticaje za ulaganja dok bi istodobno to dovelo i do neučinkovitog udvostručavanja mrežnih elemenata. Istodobno u slučaju na temelju regulatornog okvira Unije za elektroničke komunikacije nametnutih obveza pristupa fizičkoj infrastrukturi, poput onih za poduzetnike sa značajnom tržišnom snagom, to bi već bilo pokriveno specifičnim regulatornim obvezama na koje ova Direktiva ne bi trebala utjecati.
(18)
Ako poduzetnici koji daju ili su ovlašteni za davanje na korištenje usluge javnih komunikacijskih mreža zatraže pristup u određenom području, mrežni operatori trebali bi dostaviti ponudu za zajedničko korištenje svojih postrojenja pod pravičnim i razumnim uvjetima, uključujući cijenu, osim ako je pristup odbijen zbog objektivnih razloga. Ovisno o okolnostima, nekoliko elemenata moglo bi utjecati na uvjete pod kojima se odobrava takav pristup, poput: dodatnih troškova održavanja i prilagodbe; preventivnih zaštitnih mjera koje treba usvojiti kako bi se ograničili nepovoljni utjecaji na sigurnost, zaštitu i cjelovitost mreže; drugih specifičnih aranžmana o odgovornosti u slučaju štete; korištenja javnih subvencija dodijeljenih za izgradnju infrastrukture uključujući specifične uvjete povezane sa subvencijom ili predviđene nacionalnim pravom u skladu s pravom Unije; sposobnosti pružanja ili osiguravanja kapaciteta infrastrukture kako bi se ispunile obveze javnih službi; ograničenja koja proizlaze iz nacionalnih odredaba s ciljem zaštite okoliša, javnog zdravlja, javne sigurnosti ili radi ispunjavanja ciljeva urbanističkog i prostornog planiranja.
(19)
U slučaju neslaganja tijekom komercijalnih pregovora o tehničkim i komercijalnim uvjetima, svaka stranka treba biti u mogućnosti obratiti se tijelu za rješavanje sporova na nacionalnoj razini koje bi strankama nametnulo rješenje, a kako bi se izbjegla neutemeljena odbijanja djelovanja ili nametanje nerazumnih uvjeta. Pri određivanju cijena za odobrenje pristupa tijelo za rješavanje sporova trebalo bi osigurati da davatelj pristupa ima pravičnu mogućnost da mu budu nadoknađeni troškovi koje je imao u vezi s pružanjem pristupa njegovoj fizičkoj infrastrukturi, uzimajući u obzir posebne nacionalne uvjete i tarifne strukture uspostavljene s ciljem pružanja pravične mogućnosti za naknadu troškova uzimajući u obzir sve prethodne, od strane nacionalnog regulatornog tijela, nametnute pravne lijekove. Pritom bi tijelo za rješavanje sporova također trebalo uzeti u obzir utjecaj zatraženog pristupa na poslovni plan davatelja pristupa, uključujući ulaganja koja je poduzeo davatelj pristupa od kojeg se zahtijeva pristup, posebno ulaganja u fizičku infrastrukturu u odnosu na koju se pristup zahtijeva. U posebnom slučaju pristupa fizičkoj infrastrukturi pružatelja javnih komunikacijskih mreža, ulaganja provedena na takvoj infrastrukturi mogu izravno doprinijeti ciljevima Digitalne agende te silazno tržišno natjecanje može biti pod utjecajem slobodnog usputnog korištenja (free-riding). Svaka obveza pristupa stoga treba potpuno uzeti u obzir ekonomsku isplativost tih ulaganja na temelju njihova profila rizičnosti, vremenskog rasporeda za povrat ulaganja, utjecaja pristupa na silazno tržišno natjecanje i slijedom toga na cijene i povrat ulaganja, smanjenja vrijednosti imovine mreže u vrijeme podnošenja zahtjeva za pristup, poslovnog slučaja koji podupire provedeno ulaganje, posebno ulaganje u fizičku infrastrukturu koja se koristi za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga velike brzine te mogućnosti prethodno pružene tražitelju pristupa u smislu zajedničkog postavljanja.
(20)
Kako bi se djelotvorno planiralo postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine te kako bi se osiguralo najdjelotvornije korištenje postojeće infrastrukture pogodne za uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža, poduzetnicima koji daju na korištenje ili koji su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža trebalo bi omogućiti pristup osnovnim informacijama o dostupnoj fizičkoj infrastrukturi na području postavljanja. Te osnovne informacije trebale bi omogućiti procjenu potencijala za korištenje postojeće infrastrukture na posebnom području, kao i smanjiti štete na postojećoj fizičkoj infrastrukturi. Imajući u vidu broj uključenih dionika te kako bi se olakšao pristup tim informacijama, također diljem sektora i preko granica, navedene osnovne informacije trebale bi biti dostupne putem jedinstvene informacijske točke. Ta jedinstvena informacijska točka trebala bi omogućiti pristup osnovnim informacijama već dostupnima u elektroničkom obliku uz određena ograničenja kako bi se osigurala sigurnost i cjelovitost mreže, posebno mreže unutar kritične infrastrukture, ili kako bi se zaštitile legitimne operativne i poslovne tajne.
(21)
Bez nametanja nove obveze mapiranja državama članicama, ovom bi se Direktivom trebalo predvidjeti da bi osnovne informacije već prikupljene u tijelima javnog sektora i dostupne u elektroničkom obliku sukladno nacionalnim inicijativama i pravu Unije poput Direktive 2007/2/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10) trebale biti dostupne, primjerice s pomoću hiperveze, jedinstvenoj informacijskoj točki. Time bi se omogućio koordinirani pristup informacijama o fizičkoj infrastrukturi za pružatelje usluga javnih komunikacijskih mreža uz istodobno jamčenje sigurnosti i cjelovitosti tih informacija, osobito u vezi s nacionalnom kritičnom infrastrukturom. Dostupnost takvih informacija ne smije dovoditi u pitanje zahtjeve za transparentnošću već primjenjive za ponovno korištenje informacija iz javnog sektora u skladu s Direktivom 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (11). Ako informacije dostupne javnom sektoru ne osiguraju prikladna saznanja o postojećim fizičkoj infrastrukturi u posebnom području ili određenog tipa, mrežni operatori trebali bi te informacije staviti na raspolaganje poduzetnicima koji daju na korištenje ili koji su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža.
(22)
Ako osnovne informacije nisu dostupne putem jedinstvene informacijske točke, trebalo bi osigurati mogućnost za poduzetnike koji daju ili su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža da izravno zahtijevaju takve specifične informacije od bilo kojeg mrežnog operatora iz predmetnoga područja. Usto, ako je zahtjev razuman, posebice ako je potreban u smislu mogućnosti dijeljenja postojećih fizičke infrastrukture ili koordiniranja građevinskih radova, poduzetnike koji daju ili su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža trebalo bi omogućiti da provode preglede na licu mjesta te da zahtijevaju informacije u vezi s planiranim građevinskim radovima pod transparentnim, razmjernim i nediskriminirajućim uvjetima te ne dovodeći u pitanje zaštitne mjere poduzete u svrhu osiguranja sigurnosti i cjelovitost mreže kao i zaštite povjerljivosti te operativnih i poslovnih tajni. Visoku transparentnost planiranih građevinskih radova, a posebno za područja od najveće koristi, trebaju poticati sami mrežni operatori ili je treba poticati putem jedinstvenih informacijskih točaka,usmjeravajući ovlaštene operatore na takve informacije kad god su dostupne.
(23)
Ako dođe do sporova u pogledu pristupa informacijama o fizičkim infrastrukturama u smislu postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, tijelo za rješavanje sporova trebalo bi obvezujućom odlukom moći riješiti takve sporove. U svakom slučaju odluke tog tijela ne bi trebale dovesti u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
(24)
Koordiniranje građevinskih radova u vezi s fizičkim infrastrukturama može osigurati znatne uštede i na najmanju moguću mjeru svesti neprilike u području zahvaćenom postavljanjem nove elektroničke komunikacijske mreže. Zbog toga je potrebno zabraniti regulatorna ograničenja kojima se općenito sprečavaju pregovori među mrežnim operatorima s ciljem koordiniranja takvih radova kako bi se postavile i elektroničke komunikacijske mreže velike brzine. Međutim u slučaju građevinskih radova koji se ne financiraju javnim sredstvima, ova Direktiva ne bi trebala dovesti u pitanje mogućnost dionika da zaključe sporazume o koordiniranju građevinskih radova u skladu sa svojim planovima ulaganja i poslovnim planovima i odabranim vremenom.
(25)
Građevinski radovi koji se u potpunosti ili djelomično financiraju javnim sredstvima trebali bi stremiti maksimiziranju pozitivnog zajedničkog učinka koristeći pozitivne vanjske učinke tih radova diljem sektora te osiguravajući jednake mogućnosti za dijeljenje dostupne i planirane fizičke infrastrukture imajući u vidu postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža. Uzimajući u obzir da glavna svrha građevinskih radova financiranih javnim sredstvima ne bi trebala trpjeti negativne utjecaje, mrežni operator koji izvodi izravno ili neizravno, primjerice putem podizvođača, građevinske radove pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima trebao bi udovoljiti pravodobnim i razumnim zahtjevima za koordiniranje postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, osiguravajući primjerice i pokrivanje dodatnih troškova, uključujući i troškove zbog kašnjenja, te svođenje izmjena prvobitnih planova na najmanju moguću mjeru. Ne dovodeći u pitanje primjenjiva pravila o državnim potporama, države članice bi trebale moći predvidjeti pravila o raspodjeli troškova povezanih s usklađenimpostavljanjem. Potrebno je imati i posebne postupke nagodbe kako bi se osiguralo brzo rješavanje sporova povezanih s pregovorima o tim sporazumima o koordiniranju pod razmjernim, pravičnim i nediskriminirajućim uvjetima. Takve odredbe ne bi smjele dovesti u pitanje pravo država članica da rezerviraju kapacitete za elektroničke komunikacijske mreže čak i u nedostatku specifičnih zahtjeva, a s namjerom udovoljavanja budućim zahtjevima za fizičkom infrastrukturom kako bi se maksimizirala vrijednost građevinskih radova, ili da donose mjere kojima dodjeljuju slična prava koordiniranja građevinskih radova operatorima drugih vrsta mreža, poput plinskih ili električnih.
(26)
Za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža ili novih elemenata mreža mogu biti potrebne različite dozvole, uključujući građevinske, urbanističke, okolišne i ostale dozvole, kako bi se zaštitili nacionalni i opći interesi Unije. Broj dozvola potrebnih za postavljanje različitih vrsta elektroničkih komunikacijskih mreža te lokalni karakter postavljanja mogu zahtijevati primjenu niza postupaka i uvjeta. Štiteći pravo svakog nadležnog tijela da bude uključeno te da zadržava svoje ovlasti odlučivanja u skladu s načelom supsidijarnosti, sve relevantne informacije o postupcima i općim uvjetima primjenjivima na građevinske radove trebale bi biti dostupne putem jedinstvene informacijske točke. To bi moglo smanjiti složenost i povećati djelotvornost i transparentnost, osobito za novopridošle operatore ili one manje koji još nisu aktivni na određenom području. Nadalje, države članice trebale bi moći predvidjeti pravo poduzetnika koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža da podnesu zahtjev putem jedinstvene kontaktne točke.
(27)
Kako bi se osiguralo da postupci izdavanja dozvola ne predstavljaju zapreke ulaganjima te da nemaju nepovoljan učinak na unutarnje tržište, države članice trebale bi osigurati da odluka o izdavanju ili neizdavanju dozvola u vezi s postavljanjem elektroničkih komunikacijskih mreža ili novih elemenata mreža bude u svakom slučaju stavljena na raspolaganje u roku od najviše četiri mjeseca ne dovodeći u pitanje ostale rokove ili obveze određene za ispravno vođenje postupka, a koje su primjenjive na postupak izdavanja dozvola u skladu s nacionalnim pravom ili pravom Unije. Takva odluka može biti prešutna ili izričita prema primjenjivim pravnim odredbama. Ako je to potrebno, države članice trebale bi predvidjeti pravo na naknadu pružateljima koji pretrpe štetu zbog kašnjenja nadležnog tijela u izdavanju dozvola unutar primjenjivih rokova.
(28)
Kako bi se osiguralo da postupci izdavanja dozvola budu dovršeni u razumnom vremenskom roku, države članice bi trebale razmotriti uspostavljanje nekoliko zaštitnih mjera, poput prešutnog odobrenja, ili poduzeti mjere pojednostavljivanja postupaka, između ostalog smanjujući broj dozvola potrebnih za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža ili izuzimajući neke kategorije malih ili standardiziranih građevinskih radova iz potreba za dozvolom. Nadležna tijela na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini trebala bi opravdati svako odbijanje izdavanja dozvola u svojoj nadležnosti na temelju objektivnih, transparentnih, nediskriminirajućih i razmjernih kriterija i uvjeta. To ne bi smjelo dovoditi u pitanje bilo koju mjeru koje su države članice donijele s namjerom izuzimanja određenih elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža, pasivnih ili aktivnih, od izdavanja dozvola.
(29)
Ostvarivanje ciljeva Digitalne agende zahtijeva da uvođenje infrastrukture bude čim bliže lokaciji krajnjih korisnika uz istodobno potpuno poštovanje načela proporcionalnosti u pogledu ograničenja prava vlasništva radi ostvarenje općeg interesa. Trebalo bi olakšati uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine do samih krajnjih korisnika i istodobno osigurati tehnološku neutralnost osobito uz pomoć fizičke infrastrukture unutar zgrada pripremljenih za mrežu velike brzine. S obzirom na to da ugradnja malih cijevi tijekom izgradnje zgrade ograničeno utječe na povećanje troškova, dok naknadno opremanje zgrada infrastrukturom za velike brzine može predstavljati značajan udio u trošku postavljanja mreže velike brzine, sve nove zgrade ili zgrade koje je potrebno opsežno obnoviti trebale bi biti opremljene fizičkom infrastrukturom koja bi omogućila povezivanje krajnjih korisnika s mrežama velike brzine. Kako bi se uvele elektroničke komunikacijske mreže velike brzine, nove višestambene zgrade, kao i višestambene zgrade koje je potrebno opsežno obnoviti, trebale bi biti opremljene pristupnom točkom putem koje bi pružatelj mogao pristupiti infrastrukturi unutar zgrade. Nadalje, ulagači u zgrade trebali bi predvidjeti prazne cijevi od svakog stana do pristupne točke koja se nalazi u višestambenoj zgradi ili izvan nje. Mogući su slučajevi poput novih pojedinačnih stanova ili kategorija opsežnih radova na obnovi u izoliranim područjima kada se izgledi za vezu velike brzine, zbog objektivnih razloga, smatraju pretjerano neostvarivima da bi opravdali opremanje zgrade fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi za veliku brzinu ili pristupnom točkom, ili kada takvo opremanje zgrade ne bi bilo razmjerno drugim gospodarskim razlozima ili razlozima očuvanja urbanog nasljeđa i okoliša, primjerice zbog posebnih kategorija spomenika.
(30)
Kako bi se budućim kupcima i stanarima pomoglo pri identifikaciji zgrada koje su opremljene fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine i koje stoga imaju značajan potencijal za uštede te kako bi se promicala prilagođenost zgrada vezi velike brzine, države članice trebale bi moći uvesti dobrovoljnu oznaku „pripremljeno za širokopojasni pristup” za zgrade opremljene takvom infrastrukturom i pristupnom točkom u skladu s ovom Direktivom.
(31)
Kada pružatelji usluga javnih komunikacijskih mreža postavljaju elektroničke komunikacijske mreže velike brzine u određenom području, postoje značajne ekonomije razmjera ako oni svoje mreže mogu dovesti do pristupne točke u zgradi bez obzira je li pretplatnik u to vrijeme izrazio izričiti interes za uslugu, ali pod uvjetom da se utjecaj na privatno vlasništvo svede na najmanju moguću mjeru, koristeći postojeću fizičku infrastrukturu i vraćajući zahvaćeno područje u prvobitno stanje. Nakon što se mreža dovede do pristupne točke, povezivanje dodatnog potrošača moguće je po znatno nižoj cijeni, osobito uz pristup postojećem vertikalnom segmentu unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine. Taj cilj jednako je ispunjen kada je sama zgrada već opremljena elektroničkom komunikacijskom mrežom velike brzine pristup kojoj je, pod transparentnim, razmjernim i nediskriminirajućim uvjetima, osiguran za svakog pružatelja usluga javnih komunikacijskih mreža koji ima aktivnog pretplatnika u zgradi. To osobito može biti slučaj u državama članicama koje su poduzele mjere na temelju članka 12. Direktive 2002/21/EZ.
(32)
Nove bi zgrade trebale biti opremljene infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine i, kada se radi o višestambenim zgradama, pristupnom točkom. Države članice bi trebale pokazati određeni stupanj fleksibilnosti pri ostvarivanju tog cilja. U tom se pogledu ovom Direktivom ne nastoje uskladiti pravila o povezanim troškovima, uključujući naknadu za troškove opremanja zgrada fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom vezi velike brzine i pristupnom točkom.
(33)
Imajući u vidu društvene prednosti digitalnog uključivanja i uzimajući u obzir ekonomiju postavljanja elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine, gdje ne postoji ni pasivna ni aktivna infrastruktura prilagođena vezi velike brzine unutar prostorija krajnjih korisnika, niti alternativa za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža pretplatniku, svaki pružatelj usluga javnih komunikacijskih mreža trebao bi imati pravo dovesti svoju mrežu do privatnog prostora na vlastiti trošak, pod uvjetom da utjecaj na privatno vlasništvo bude sveden na najmanju moguću mjeru, primjerice ponovno upotrebljavajući, ako je to moguće, postojeću fizičku infrastrukturu unutar zgrade ili osiguravajući potpunu obnovu zahvaćenih područja.
(34)
U skladu s načelom supsidijarnosti, ovom se Direktivom ne bi trebalo dovoditi u pitanje mogućnost država članica da predviđene regulatorne zadatke dodijele nadležnim tijelima najprikladnijima za njihovo provođenje u skladu s domaćim ustavnim sustavom za dodjelu nadležnosti i ovlasti te sa zahtjevima određenima u ovoj Direktivi.
(35)
Nacionalno tijelo određeno za rješavanje sporova trebalo bi osigurati nepristranost i neovisnost u odnosu na uključene stranke i trebalo bi imati odgovarajuće nadležnosti i sredstva.
(36)
Države članice bi za slučaj nepoštovanja nacionalnih mjera usvojenih na temelju ove Direkitve trebale predvidjeti odgovarajuće, djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće sankcije.
(37)
Kako bi se osigurala djelotvornost pojedinačnih informacijskih točaka predviđenih ovom Direktivom, države članice trebale bi osigurati odgovarajuća sredstva, kao i dostupnost relevantnih informacija u vezi sa specifičnim područjem na pojedinačnim informacijskim točkama uz optimalnu razinu agregiranja gdje se može osigurati dragocjena učinkovitost u pogledu dodijeljenih zadataka, uključujući u lokalnom katastru. U tom smislu, države članice bi mogle razmotriti moguće sinergije i ekonomije opsega s točkama pojedinačnog kontakta u smislu članka 6. Direktive 2006/123/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (12) s ciljem nadogradnje na postojeće strukture i maksimiziranja prednosti za krajnje korisnike.
(38)
S obzirom na to da ciljeve ove Direktive kojom se nastoji olakšati postavljanje fizičke infrastrukture pogodne za elektroničke komunikacijske mreže velike brzine diljem Unije ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog opsega ili učinka djelovanja oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(39)
Ova Direktiva poštuje temeljna prava i pridržava se načela priznatih prije svega u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, a posebno prava na privatnost i zaštitu poslovnih tajni, slobodu vođenja posla, prava vlasništva i prava na djelotvoran pravni lijek. Ovu Direktivu države članice primjenjuju u skladu s tim pravima i načelima,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ova Direktiva ima za cilj olakšati i potaknuti uvođenje elektroničkih komunikacijskih mreža velike brzine promičući zajedničko korištenje postojeće fizičke infrastrukture i omogućujući učinkovitije postavljanje nove fizičke infrastrukture kako bi trošak uvođenja takvih mreža bio što niži.
2. Ovom Direktivom uspostavljaju se minimalni zahtjevi u vezi s građevinskim radovima i fizičkom infrastrukturom, s ciljem približavanja određenih aspekata zakona i drugih propisa država članica u tim područjima.
3. Države članice mogu zadržati ili uvesti mjere u skladu s pravom Unije koje nadilaze minimalne zahtjeve uspostavljene ovom Direktivom s ciljem uspješnijeg ostvarivanja cilja iz stavka 1.
4. Ako je bilo koja od odredaba ove Direktive protivna odredbi Direktive 2002/21/EZ, Direktive 2002/19/EZ, Direktive 2002/20/EZ, Direktive 2002/22/EZ i Direktive 2002/77/EZ, odgovarajuće odredbe tih direktiva imaju prednost.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se definicije navedene u Direktivi 2002/21/EZ.
Primjenjuju se i sljedeće definicije:
1.
„mrežni operator” znači poduzetnik koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, kao i poduzetnik koji daje na korištenje fizičku infrastrukturu koja je namijenjena pružanju:
(a)
usluga proizvodnje, prijenosa ili distribucije:
i.
plina;
ii.
struje, uključujući javnu rasvjetu;
iii.
grijanja;
iv.
vode, uključujući ispuštanje ili pročišćavanje otpadnih voda i kanalizacije, i sustave odvodnje;
(b)
usluga prijevoza, uključujući željeznicu, ceste, luke i zračne luke;
2.
„fizička infrastruktura” znači bilo koji element mreže koji je namijenjen za smještanje drugih elemenata mreže, a da pritom i sam ne postane aktivni element mreže, poput cijevi, stupova, vodova, kontrolnih soba, zdenaca, ormarića, zgrada ili ulaza u zgrade, antenskih instalacija, tornjeva i stupova; kabeli, uključujući svjetlovodne niti koje se ne koriste, kao i elementi mreže koji se koriste za opskrbu vodom namijenjenom za ljudsku potrošnju, kako je utvrđeno u članku 2. točki 1. Direktive Vijeća 98/83/EZ (13) nisu fizička infrastruktura u smislu ove Direktive;
3.
„elektronička komunikacijska mreža velike brzine” znači elektronička komunikacijska mreža koja omogućuje pružanje usluga širokopojasnog pristupa pri brzinama od najmanje 30 Mbit/s;
4.
„građevinski radovi” znači svaki rezultat izgradnje ili građevinskih radova sagledan u cjelini, a koji je sam po sebi dovoljan za ispunjavanje ekonomske ili tehničke funkcije te podrazumijeva jedan ili više elemenata fizičke infrastrukture;
5.
„tijelo javnog sektora” znači državno, regionalno ili lokalno tijelo, javnopravno tijelo ili udruženje koje se sastoji od jednog ili nekoliko takvih tijela ili jednog ili nekoliko takvih javnopravnih tijela;
6.
„javnopravna tijela” znači tijela koja posjeduju sve od sljedećih značajki:
(a)
uspostavljena su posebno u svrhu zadovoljavanja potreba od općeg interesa, a nisu industrijske ili trgovačke naravi;
(b)
imaju pravnu osobnost; i
(c)
u cijelosti ili većim dijelom ih financira država, regionalna ili lokalna tijela ili druga javnopravna tijela ili su podložna upravljačkom nadzoru od strane tih tijela ili imaju upravni, upraviteljski ili nadzorni odbor, a više od polovice članova tih odbora imenovala je država, regionalna ili lokalna tijela ili druga javnopravna tijela;
7.
„fizička infrastruktura unutar zgrade” znači fizička infrastruktura ili instalacije na lokaciji krajnjeg korisnika, uključujući elemente zajedničkog vlasništva, namijenjene smještanju žičnih i/ili bežičnih pristupnih mreža ako takve pristupne mreže mogu isporučivati elektroničke komunikacijske usluge i povezivati pristupnu točku zgrade sa zaključnom točkom mreže;
8.
„fizička infrastruktura unutar zgrade prilagođena mreži velike brzine” znači fizička infrastruktura unutar zgrade namijenjena smještanju elemenata ili omogućavanju pružanja elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina;
9.
„opsežni radovi na obnovi” znači izgradnja ili građevinski radovi na lokaciji krajnjeg korisnika koji obuhvaćaju strukturne izmjene cijele fizičke infrastrukture unutar zgrade ili njezina značajnog dijela i za koje je potrebna građevinska dozvola;
10.
„dozvola” znači izričita ili prešutna odluka nadležnog tijela nakon svakog postupka u okviru kojega se od poduzetnika zahtijeva da poduzme korake kako bi na zakonit način izvodio gradnju ili građevinske radove;
11.
„pristupna točka” znači fizička točka koja se nalazi unutar ili izvan zgrade te koja je dostupna poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, pri čemu je omogućena veza s infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom mreži velike brzine.
Članak 3.
Pristup postojećoj fizičkoj infrastrukturi
1. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator ima pravo poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža ponuditi pristup svojoj fizičkoj infrastrukturi radi postavljanja elemenata brzih elektroničkih komunikacijskih mreža. Na temelju recipročnosti, države članice mogu predvidjeti pravo operatorâ javnih komunikacijskih mreža da ponude pristup svojoj fizičkoj infrastrukturi u svrhu postavljanja mreža koje nisu elektroničke komunikacijske mreže.
2. Države članice osiguravaju da na pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža, svaki mrežni operator ima obvezu udovoljiti svim razumnim zahtjevima za pristup njegovoj fizičkoj infrastrukturi pod pravičnim i razumnim uvjetima, uključujući cijenu, radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. U tom se pisanom zahtjevu navode elementi projekta za koji se traži pristup, uključujući određeni vremenski okvir.
3. Države članice zahtijevaju da svako odbijanje pristupa bude zasnovano na objektivnim, transparentnim i razmjernim kriterijima, kao što su:
(a)
tehnička prikladnost fizičke infrastrukture u odnosu na koju se zahtijeva pristup za smještanje bilo kojih elemenata elektroničke komunikacijske mreže velike brzine iz stavka 2.;
(b)
dostupnost prostora za smještanje elemenata elektroničke komunikacijske mreže velike brzine iz stavka 2., uključujući buduće potrebe mrežnog operatora za prostorom koje su na odgovarajući način dokazane;
(c)
pitanja sigurnosti i javnog zdravlja;
(d)
cjelovitost i sigurnost svih mreža, a posebno kritične nacionalne infrastrukture;
(e)
rizik ozbiljnih smetnji planiranih elektroničkih komunikacijskih usluga pri pružanju drugih usluga putem iste fizičke infrastrukture;
(f)
dostupnost održivih alternativnih načina veleprodajnog pristupa fizičkoj mrežnoj infrastrukturi koje pruža mrežni operator i koji su prikladni za obavljanje djelatnosti elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina pod uvjetom da je takav pristup ponuđen pod pravičnim i razumnim uvjetima.
Države članice osiguravaju da mrežni operator navede razloge odbijanja u roku od dva mjeseca od dana primitka cjelovitog zahtjeva za pristup.
4. Ako je pristup odbijen ili ako nije postignut dogovor o posebnim uvjetima, uključujući cijenu, u roku od dva mjeseca od dana primitka zahtjeva za pristup, države članice osiguravaju da bilo koja stranka ima pravo uputiti to pitanje nadležnom nacionalnom tijelu za rješavanje sporova.
5. Države članice zahtijevaju da nacionalno tijelo za rješavanje sporova iz stavka 4. donese, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora pokrenutog na temelju stavka 4. uključujući utvrđivanje pravičnih i razumnih uvjeta te uključujući, prema potrebi, cijene.
Nacionalno tijelo za rješavanje sporova rješava spor u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od četiri mjeseca od dana primitka cjelovitog zahtjeva, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
Ako se spor odnosi na pristup infrastrukturi pružatelja usluga elektroničke komunikacijske mreže, a nacionalno tijelo za rješavanje sporova je nacionalno regulatorno tijelo, ono prema potrebi uzima u obzir ciljeve utvrđene u članku 8. Direktive 2002/21/EZ. Svaka cijena koju odredi tijelo za rješavanje sporova osigurava da davatelj pristupa ima pravičnu mogućnost naknade troškova i uzima u obzir utjecaj zatraženog pristupa na poslovni plan davatelja pristupa, uključujući ulaganja mrežnog operatora od kojega se zahtijeva pristup, a posebno ulaganja u fizičku infrastrukturu korištenu za pružanje elektroničkih komunikacijskih usluga velikih brzina.
6. Ovim člankom ne dovodi se u pitanje pravo vlasništva vlasnika fizičke infrastrukture u slučajevima kada mrežni operator nije vlasnik ni pravo vlasništva bilo koje treće osobe, kao što su vlasnici zemljišta i vlasnici privatne imovine.
Članak 4.
Transparentnost u vezi s fizičkom infrastrukturom
1. Države članice osiguravaju da, radi zahtijevanja pristupa fizičkoj infrastrukturi u skladu s člankom 3. stavkom 2., svaki poduzetnik koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža ima pravo pristupa, na temelju zahtjeva, sljedećim osnovnim informacijama u vezi s postojećom fizičkom infrastrukturom bilo kojeg mrežnog operatora:
(a)
lokacija i trasa;
(b)
vrsta i sadašnje korištenje infrastrukture; i
(c)
kontaktna točka.
Države članice osiguravaju da poduzetnik koji zahtijeva pristup navede područje na kojem namjerava postaviti elemente elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina.
Države članice mogu odobriti ograničavanje pristupa osnovnim informacijama samo ako je to neophodno s obzirom na sigurnost mreža i njihovu cjelovitost, nacionalnu sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu, povjerljivost ili operativne i poslovne tajne.
2. Države članice mogu zahtijevati od svakog tijela javnog sektora koje po prirodi zadaća koje obavlja u elektroničkom obliku drži sastavnice osnovnih informacija iz stavka 1. u vezi s fizičkom infrastrukturom mrežnog operatora, da iste, prije 1. siječnja 2017., stavi na raspolaganje putem jedinstvene informacijske točke koristeći se elektroničkim sredstvima, a države članice zahtijevaju od tih tijela javnog sektora da sastavnice osnovnih informacija na temelju zahtjeva stave na raspolaganje poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, ne dovodeći u pitanje ograničenja na temelju stavka 1. Svako ažuriranje tih informacija i svaka nova sastavnica osnovnih informacija iz stavka 1. koje zaprimi tijelo javnog sektora stavljaju se na raspolaganje jedinstvenoj informacijskoj točki u roku od dva mjeseca od primitka. To se razdoblje može produljiti za najviše jedan mjesec, u slučaju kada je to potrebno da bi se zajamčila pouzdanost pruženih informacija.
3. Osnovne informacije koje su stavljene na raspolaganje jedinstvenoj informacijskoj točki u skladu sa stavkom 2. dostupne su bez odgađanja putem jedinstvene informacijske točke, u elektroničkom obliku i pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima. Države članice osiguravaju da se na temelju ovog stavka, do 1. siječnja 2017., putem jedinstvene informacijske točke, omogući pristup osnovnim informacijama.
4. U slučaju kada osnovne informacije iz stavka 1. nisu dostupne putem jedinstvene informacijske točke, države članice zahtijevaju od mrežnih operatora da omoguće pristup tim informacijama na poseban pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže. U takvom zahtjevu navodi se područje na kojem se namjeravaju postaviti elementi elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. Pristup informacijama odobrava se u roku od dva mjeseca od dana primitka pisanog zahtjeva pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima, ne dovodeći u pitanje ograničenja na temelju stavka 1.
5. Na poseban pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže, države članice zahtijevaju od mrežnih operatora da udovolje razumnim zahtjevima za preglede na licu mjesta određenih elemenata njihove fizičke infrastrukture. U takvom se zahtjevu navode elementi dotične mreže radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. Pregledi određenih elemenata mreže na licu mjesta odobravaju se pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima u roku od mjesec dana od dana primitka pisanog zahtjeva, ne dovodeći u pitanje ograničenja na temelju stavka 1.
6. Države članice osiguravaju da, u slučaju spora u vezi s pravima i obvezama predviđenima ovim člankom, svaka stranka ima pravo spor iznijeti pred nacionalno tijelo za rješavanje sporova. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova donosi, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
7. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza predviđenih u stavcima od 1. do 5. u slučaju da postoji fizička infrastruktura koja se ne smatra tehnički prikladnom za postavljanje elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina ili u slučaju kritične nacionalne infrastrukture. Takva izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresiranim strankama daje se prilika da u razumnom roku dostave komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
8. Države članice osiguravaju da poduzetnici koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže i koji ostvaruju pristup informacijama na temelju ovog članka poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi se osiguralo poštovanje povjerljivosti te operativnih i poslovnih tajni.
Članak 5.
Koordiniranje građevinskih radova
1. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator ima pravo sklapati ugovore o koordiniranju građevinskih radova s poduzetnicima koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina.
2. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator koji izravno ili neizravno izvodi građevinske radove u potpunosti ili djelomično financirane javnim sredstvima udovolji svakom razumnom zahtjevu za koordiniranje građevinskih radova na transparentnoj i nediskriminirajućoj osnovi koji su podnijeli poduzetnici koji daju na korištenje ili su ovlašteni za davanje na korištenje elektroničkih komunikacijskih mreža radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. Tom će se zahtjevu udovoljiti pod uvjetom da:
(a)
to ne povlači za sobom bilo kakve dodatne troškove, uključujući i zbog dodatnih kašnjenja prvotno planiranih građevinskih radova
(b)
to ne sprječava nadzor nad koordiniranjem radova; i
(c)
je zahtjev za koordiniranje podnesen što je prije moguće, a u svakom slučaju najmanje mjesec dana prije podnošenja konačnog projekta nadležnim tijelima radi izdavanja dozvole.
Države članice mogu propisati pravila o raspodjeli troškova povezanih s koordiniranjem građevinskih radova.
3. Ako se sporazum o koordiniranju građevinskih radova na temelju stavka 2. ne postigne u roku od mjeseca dana od dana primitka formalnog zahtjeva za pregovore, države članice osiguravaju da stranke imaju pravo to pitanje iznijeti pred nadležno nacionalno tijelo za rješavanje sporova.
4. Države članice osiguravaju da nacionalno tijelo za rješavanje sporova iz stavka 3. donese, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, odluku o rješavanju spora pokrenutog na temelju stavka 3., uključujući određivanje pravičnih i nediskriminirajućih uvjeta i naknada, prema potrebi.
Nacionalno tijelo za rješavanje sporova rješava spor u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca od dana primitka cjelovitog zahtjeva, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
5. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza predviđenih u ovom članku za građevinske radove manje važnosti, primjerice u smislu vrijednosti, opsega ili trajanja, ili u slučaju kritične nacionalne infrastrukture. Takva izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresirane stranke imaju priliku u razumnom roku dati komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
Članak 6.
Transparentnost u vezi s planiranim građevinskim radovima
1. Kako bi se u pregovorima dogovorili ugovori o koordiniranju građevinskih radova iz članka 5., države članice zahtijevaju od svakog mrežnog operatora da na poseban pisani zahtjev poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže stave na raspolaganje sljedeće osnovne informacije u vezi s tekućim ili planiranim građevinskim radovima koji se odnose na njegovu fizičku infrastrukturu za koje je izdana dozvola ili je postupak izdavanja dozvole u tijeku ili se prvo podnošenje zahtjeva nadležnim tijelima za izdavanje dozvole predviđa u sljedećih šest mjeseci:
(a)
lokacija i vrsta radova;
(b)
uključeni elementi mreže;
(c)
procijenjeni datum početka radova i njihovo trajanje; i
(d)
kontaktna točka.
U zahtjevu poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne komunikacijske mreže navodi se područje na kojem se namjeravaju postaviti elementi elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina. U roku od dva tjedna od dana primitka pisanog zahtjeva, mrežni operatori moraju pružiti tražene informacije pod razmjernim, nediskriminirajućim i transparentnim uvjetima. Države članice mogu dopustiti ograničavanje pristupa osnovnim informacijama samo ako se to smatra nužnim s obzirom na sigurnost mreža i njihovu cjelovitost, nacionalnu sigurnost, javno zdravlje ili sigurnost, povjerljivost ili operativne i poslovne tajne.
2. Mrežni operator može odbiti zahtjev na temelju stavka 1.:
(a)
ako je tražene informacije učinio javno dostupnima u elektroničkom obliku; ili
(b)
ako je pristup tim informacijama osiguran putem jedinstvene informacijske točke.
3. Države članice osiguravaju da svaki mrežni operator putem jedinstvene informacijske točke stavlja na raspolaganje osnovne informacije iz stavka 1.
4. Države članice osiguravaju da, u slučaju spora u vezi s pravima i obvezama predviđenima ovim člankom, svaka stranka ima pravo uputiti spor nacionalnom tijelu za rješavanje sporova. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova donosi, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca, osim u iznimnim okolnostima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
5. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza predviđenih ovim člankom za građevinske radove male vrijednosti ili u slučaju kritične nacionalne infrastrukture. Takve izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresiranim strankama daje se prilika da u razumnom roku dostave komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
Članak 7.
Postupak izdavanja dozvola
1. Države članice osiguravaju da sve relevantne informacije o uvjetima i postupcima koji se primjenjuju kod izdavanja dozvola za građevinske radove koje je potrebno poduzeti radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina, uključujući sve informacije o izuzećima koja se primjenjuju na te elemente u vezi s nekim ili svim dozvolama propisanima prema nacionalnom pravu, budu dostupne putem jedinstvene informacijske točke.
2. Države članice mogu propisati pravo svakog poduzetnika koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javne elektroničke komunikacijske mreže da podnese, putem jedinstvene informacijske točke koristeći se elektroničkim sredstvima, zahtjeve za potrebne dozvole za građevinske radove koji su potrebni radi postavljanja elemenata elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina.
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da nadležna tijela izdaju ili odbiju izdati dozvole u roku od četiri mjeseca od dana primitka cjelokupnog zahtjeva za dozvolu, ne dovodeći u pitanje druge posebne rokove ili obveze utvrđene radi ispravnog vođenja postupka koji se primjenjuje na postupak izdavanja dozvola u skladu s nacionalnim pravom ili pravom Unije ili žalbenih postupaka. Države članice mogu propisati da se, iznimno, u odgovarajuće opravdanim slučajevima taj rok može produljiti. Svako produljenje mora biti najkraće moguće kako bi se izdala ili odbila izdati dozvola. Svako odbijanje mora se propisno obrazložiti na temelju objektivnih, transparentnih, nediskriminirajućih i razmjernih mjerila.
4. Države članice mogu osigurati da svaki poduzetnik koji daje na korištenje ili je ovlašten za davanje na korištenje javnih komunikacijskih mreža i koji je pretrpio štetu kao posljedicu nepoštovanja rokova primjenjivih prema stavku 3. ima pravo na naknadu pretrpljene štete u skladu s nacionalnim pravom.
Članak 8.
Fizička infrastruktura unutar zgrade
1. Države članice osiguravaju da sve novoizgrađene zgrade na lokaciji krajnjeg korisnika, uključujući njihove elemente u zajedničkom vlasništvu, a za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016., budu opremljene fizičkom infrastrukturom unutar zgrade prilagođenom mreži velike brzine sve do zaključnih točaka mreže. Ista se obveza primjenjuje i u slučaju opsežnih radova na obnovi za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016.
2. Države članice osiguravaju da sve novoizgrađene višestambene zgrade, za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016., budu opremljene pristupnom točkom. Ista se obveza primjenjuje i u slučaju opsežnih radova na obnovi u vezi s višestambenim zgradama za koje su zahtjevi za građevinske dozvole podneseni nakon 31. prosinca 2016.
3. Zgrade koje su opremljene u skladu s ovim člankom ispunjavaju uvjete za dobivanje dobrovoljne oznake „pripremljeno za širokopojasni pristup internetu” u državama članicama koje su odabrale uvesti takvu oznaku.
4. Države članice mogu propisati izuzeća od obveza utvrđenih u stavcima 1. i 2. za kategorije zgrada, osobito zgrada s jedinstvenim stambenim prostorom, ili opsežnih radova na obnovi u slučajevima u kojima je ispunjavanje tih obveza nerazmjerno, primjerice u smislu troškova individualnih vlasnika ili etažnih vlasnika ili u smislu vrsta zgrada, poput posebnih kategorija spomenika, povijesnih zgrada, kuća za odmor, vojnih zgrada ili drugih zgrada koje se koriste za potrebe nacionalne sigurnosti. Takva izuzeća moraju biti odgovarajuće obrazložena. Zainteresirane stranke imaju priliku u razumnom roku dati komentare na nacrt izuzećâ. O svakom takvom izuzeću obavješćuje se Komisiju.
Članak 9.
Pristup fizičkoj infrastrukturi unutar zgrade
1. Države članice osiguravaju da, podložno prvom podstavku stavka 3., svaki pružatelj usluge javne komunikacijske mreže ima pravo o svom trošku uvesti svoju mrežu do pristupne točke.
2. Države članice osiguravaju da, podložno stavku 3. prvom podstavku, svaki pružatelj usluge javne komunikacijske mreže ima pravo pristupiti bilo kojoj postojećoj fizičkoj infrastrukturi unutar zgrade radi postavljanja elektroničke komunikacijske mreže velike brzine ako je udvostručavanje tehnički neizvedivo ili ekonomski neučinkovito.
3. Države članice osiguravaju da svaki nositelj prava korištenja pristupne točke i fizičke infrastrukture unutar zgrade udovolji svim razumnim zahtjevima za pristup podnesenima od strane pružateljâ usluga javne komunikacijske mreže pod pravičnim i nediskriminirajućim uvjetima, prema potrebi uključujući cijenu.
Ako se sporazum o pristupu iz stavka 1. ili stavka 2. ne postigne u roku od dva mjeseca od dana primitka formalnog zahtjeva za pristup, države članice osiguravaju da stranke imaju pravo to pitanje iznijeti pred nadležno nacionalno tijelo za rješavanje sporova kako bi se procijenila usklađenost sa zahtjevima predviđenima u tim stavcima. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova donosi, vodeći u potpunosti računa o načelu proporcionalnosti, obvezujuću odluku o rješavanju spora u najkraćem mogućem roku, a u svakom slučaju u roku od dva mjeseca, osim u iznimnim slučajevima, ne dovodeći u pitanje mogućnost bilo koje stranke da se vezano za konkretni slučaj obrati sudu.
4. Države članice mogu odobriti izuzeća od stavaka od 1. do 3. za zgrade u kojima je pristup postojećoj mreži koja završava na lokaciji krajnjeg korisnika i koja je prikladna za pružanje usluga elektroničkih komunikacijskih mreža velikih brzina osiguran pod objektivnim, transparentnim, razmjernim i nediskriminirajućim uvjetima.
5. U nedostatku dostupne infrastrukture unutar zgrade prilagođene mreži velike brzine, države članice osiguravaju da svaki pružatelj usluga javne komunikacijske mreže ima pravo završiti svoju mrežu u prostorijama pretplatnika, uz suglasnost pretplatnika, pod uvjetom da se pritom na najmanju moguću mjeru svede utjecaj na privatnu imovinu trećih osoba.
6. Ovim se člankom ne dovodi u pitanje pravo vlasništva vlasnika pristupne točke ili fizičke infrastrukture unutar zgrade u slučaju kada nositelj prava korištenja te infrastrukture ili pristupne točke nije njihov vlasnik ni pravo vlasništva bilo kojih trećih osoba, kao što su vlasnici zemljišta i vlasnici zgrada.
Države članice mogu utvrditi pravila o primjerenoj financijskoj naknadi osobama koje trpe štetu zbog izvršavanja prava predviđenih ovim člankom.
Članak 10.
Nadležna tijela
1. Države članice osiguravaju da svaku od zadaća dodijeljenih nacionalnom tijelu za rješavanje sporova obavlja jedno ili više nadležnih tijela.
2. Nacionalno tijelo za rješavanje sporova koje imenuju države članice na temelju stavka 1. pravno je odvojeno od bilo kojeg mrežnog operatera i funkcionalno neovisno o njemu. Države članice mogu nacionalnom tijelu za rješavanje sporova odobriti zaračunavanje naknada za pokriće troškova obavljanja njemu dodijeljenih zadaća.
3. Države članice zahtijevaju da sve stranke u potpunosti surađuju s nacionalnim tijelom za rješavanje sporova.
4. Države članice imenuju jedno ili više nadležnih tijela na nacionalnoj, regionalnoj ili lokalnoj razini za obavljanje funkcije jedinstvene informacijske točke iz članaka 4., 6. i 7. Kako bi se pokrili troškovi obavljanja tih funkcija, države članice mogu omogućiti zaračunavanje naknada za korištenje jedinstvenih informacijskih točaka.
5. Države članice do 1. srpnja 2016. obavješćuju Komisiju o identitetu svakog tijela koje je u skladu s ovim člankom nadležno za obavljanje funkcije prema ovoj Direktivi i o svakoj njegovoj izmjeni, prije nego što to imenovanje ili izmjena stupe na snagu.
6. Protiv svih odluka koje donese bilo koje nadležno tijelo iz ovog članka može se, u skladu s nacionalnim pravom, podnijeti žalba sudu.
Članak 11.
Sankcije
Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju u slučaju kršenja nacionalnih mjera usvojenih na temelju ove Direktive i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi se osigurala njihova provedba. Propisane sankcije moraju biti primjerene, djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće.
Članak 12.
Preispitivanje
Komisija do 1. srpnja 2018. dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o provedbi ove Direktive. Izvješće uključuje sažetak o utjecaju mjera predviđenih ovom Direktivom i procjenu napretka u ostvarivanju njezinih ciljeva, uključujući i to bi li i na koji način Direktiva mogla dalje doprinositi ostvarivanju ambicioznijih ciljeva širokopojasnog pristupa od onih utvrđenih u Digitalnoj agendi.
Članak 13.
Prenošenje
Države članice do 1. siječnja 2016. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome obavješćuju Komisiju.
One primjenjuju te mjere od 1. srpnja 2016.
Kada države članice donose ove mjere, te mjere sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave na nju upućuje. Načine tog upućivanja određuju države članice.
Članak 14.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 15.
Adresati
Ova Direktiva upućena je državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.