ROZHODNUTÍ RADY 2012/700/SZBP
ze dne 13. listopadu 2012
v rámci Evropské bezpečnostní strategie na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 26 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie v souladu s cíli a zásadami Charty OSN usiluje o dosažení vysoké míry spolupráce ve všech oblastech mezinárodních vztahů, mimo jiné s cílem zachovávat mír, předcházet konfliktům a posilovat mezinárodní bezpečnost.
(2)
Dne 12. prosince 2003 Evropská rada přijala Evropskou bezpečnostní strategii, v níž jsou určeny globální výzvy a hrozby a v níž se vyzývá k mezinárodnímu řádu založenému na konkrétních pravidlech, jenž má vycházet z účinného multilateralismu a dobře fungujících mezinárodních institucí.
(3)
Evropská bezpečnostní strategie uznává Chartu OSN jakožto základní rámec mezinárodních vztahů, přičemž usiluje o posílení OSN a o její vybavení prostředky nezbytnými k plnění jejích povinností a k účinnému jednání.
(4)
Rezoluce Valného shromáždění OSN č. 51/45 ze dne 10. prosince 1996 naléhavě vyzývá všechny státy, aby důrazně usilovaly o účinnou, právně závaznou mezinárodní dohodu za účelem zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min.
(5)
Úmluva o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (dále jen „úmluva“) byla otevřena k podpisu dne 3. prosince 1997 a vstoupila v platnost dne 1. března 1999. Úmluva představuje jediný ucelený mezinárodní nástroj zabývající se všemi aspekty protipěchotních pozemních min, včetně jejich používání, skladování, výroby, obchodování s nimi, odstraňování min a pomoci obětem.
(6)
Dne 23. června 2008 přijala Rada společnou akci 2008/487/SZBP (1), kterou se podporuje univerzální platnost a provádění této úmluvy. Ke dni 1. říjnu 2012 vyslovilo 160 států souhlas s tím, aby byla pro ně úmluva závazná.
(7)
Dne 3. prosince 2009 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, akční plán z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Cartageny“) o univerzální platnosti a provádění úmluvy ve všech jejích aspektech. Tím uznaly plné zapojení a příspěvek ze strany Mezinárodní kampaně za zákaz nášlapných min, Mezinárodního výboru Červeného kříže, národních společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce a jejich mezinárodní federace, OSN, Ženevského mezinárodního centra pro humanitární odminování, mezinárodních a regionálních organizací, žijících obětí min a jejich organizací a dalších organizací občanské společnosti a dále vyzvaly k jejich plnému zapojení a příspěvku k provádění úmluvy, jak je stanoveno v akci č. 62 akčního plánu z Cartageny.
(8)
Dne 3. prosince 2010 přijaly státy, které jsou stranami úmluvy, „Pokyny stran úmluvy určené útvaru pro podporu provádění úmluvy“ (ISU), v nichž se dohodly, že útvar pro podporu provádění úmluvy by měl stranám poskytovat poradenství a technickou podporu v souvislosti s prováděním a univerzální platností úmluvy, usnadňovat komunikaci mezi stranami a podporovat informování států, které nejsou stranou úmluvy, a veřejnosti o úmluvě a komunikaci s nimi. Útvaru pro podporu provádění úmluvy byl udělen mandát, aby podle potřeby spolupracoval a koordinoval činnost s příslušnými mezinárodními organizacemi zapojenými do činností v rámci úmluvy, mezi jinými s Mezinárodní kampaní za zákaz nášlapných min, Mezinárodním výborem Červeného kříže, Mezinárodní federací společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce, OSN a Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování.
(9)
Dne 2. prosince 2011 přijalo Valné shromáždění OSN rezoluci č. 66/29 o provádění Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení. Valné shromáždění připomnělo, že na druhé hodnotící konferenci úmluvy bylo provádění úmluvy zhodnoceno mezinárodním společenstvím a že státy, které jsou stranami úmluvy, přijaly akční plán z Cartageny, a zdůraznilo význam úplného a účinného provádění a dodržování úmluvy, a to i prostřednictvím provádění akčního plánu z Cartageny. Státy, které jsou stranami úmluvy, vyzvaly všechny státy, které tak dosud neučinily, aby úmluvu ratifikovaly nebo k ní přistoupily, a naléhavě vyzvaly všechny státy, aby se touto otázkou nadále zabývaly na nejvyšší politické úrovni a podporovaly přistoupení k úmluvě prostřednictvím dvoustranných, subregionálních, regionálních a vícestranných kontaktů, informačních činností, seminářů a jiných prostředků.
(10)
V letech 2012 a 2013 se uskuteční zasedání států, které jsou stranami úmluvy. Mezinárodní společenství se poté setká v roce 2014 u příležitosti třetí hodnotící konference úmluvy, aby posoudilo pokrok, jehož bylo dosaženo při provádění akčního plánu z Cartageny. Očekává se, že do té doby provádění akčního plánu přispěje značným dílem k úsilí o ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Na podporu provádění akčního plánu z Cartageny na období let 2010-2014 (dále jen „akční plán z Catrageny“) přijatého státy, které jsou stranami Úmluvy o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení z roku 1997 (dále jen „Úmluva“), v rámci Evropské bezpečnostní strategie a v souladu s příslušnými rozhodnutími mezinárodního společenství sleduje Unie tyto cíle:
a)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají pomoci obětem;
b)
podpora úsilí států, které jsou stranami úmluvy, o provádění těch aspektů akčního plánu z Catrageny, které se týkají odstraňování min;
c)
prosazování univerzální platnosti úmluvy a jejích norem;
d)
prokazování trvalého odhodlání Unie a jejích členských států, pokud jde o úmluvu, a jejich úsilí o spolupráci se státy, které potřebují podporu při plnění závazků vyplývajících z úmluvy, a rozšíření pomoci těmto státům a posílení vedoucí úlohy Unie při naplňování vize úmluvy, jíž je úplné ukončení utrpení a případů úmrtí způsobených protipěchotními minami.
2. Všechny cíle uvedené v odstavci 1 budou sledovány tak, aby upevňovaly historickou povahu úmluvy spočívající v partnerství a spolupráci mezi státy, nevládními a jinými organizacemi a partnery na místní úrovni, a to zejména prostřednictvím úzké spolupráce s příslušnými subjekty v zájmu posílení konkrétních projevů této spolupráce.
3. K dosažení cílů uvedených v odstavci 1 uskuteční Unie tyto projekty:
a)
pomoc obětem: poskytnutí technické podpory v až osmi případech, provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných opatření;
b)
odstraňování min: provedení až pěti hodnocení v polovině období a provedení až pěti návazných;
c)
univerzální platnost úmluvy: podpora pracovní skupiny na vysoké úrovni, jež vypracuje studii o bezpečnosti na hranicích bez protipěchotních min, a uspořádání až tří seminářů zaměřených na univerzální platnost;
d)
prokazování odhodlání Unie: pořádání zahajovacích a závěrečných akcí, zajišťování dostupnosti webových stránek úmluvy, rozsáhlé zpřístupňování závazků států, které jsou stranami úmluvy, týkajících se pomoci obětem, pořádání návštěvy pro tisk a tvorba komunikačních nástrojů a publikací.
Podrobný popis projektů je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Za provádění tohoto rozhodnutí odpovídá vysoký představitel Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“).
2. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 3 se pověřuje útvar pro podporu provádění úmluvy, zastoupený Ženevským mezinárodním centrem pro humanitární odminování (dále jen „GICHD“). Útvar pro podporu provádění úmluvy plní dané úkoly pod kontrolou vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře vysoký představitel s GICHD nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění opatření uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1 030 000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Unie.
3. Na řádnou správu výdajů uvedených v odstavci 1 dohlíží Komise. Ta za tímto účelem uzavře finanční dohodu s GICHD, v které se stanoví, že útvar pro podporu provádění úmluvy zajistí viditelnost příspěvku Unie úměrnou jeho výši.
4. Komise usiluje o uzavření finanční dohody uvedené v odstavci 3 co nejdříve po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost. Komise informuje Radu o veškerých obtížích souvisejících s uzavíráním uvedené finanční dohody a o datu jejího uzavření.
Článek 4
Vysoký představitel podává Radě zprávy o provádění tohoto rozhodnutí a vychází přitom z pravidelných zpráv vypracovávaných útvarem pro podporu provádění úmluvy. Tyto zprávy tvoří základ hodnocení prováděného Radou. Komise poskytuje informace o finančních aspektech provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Pozbývá platnosti 24 měsíců ode dne uzavření finanční dohody podle čl. 3 odst. 3, nebo šest měsíců ode dne přijetí, pokud v tomto období nebude uzavřena finanční dohoda.
V Bruselu dne 13. listopadu 2012.
32012D0700
L 314/40
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
13.11.2012.
ODLUKA VIJEĆA 2012/700/ZVSP
od 13. studenoga 2012.
u okviru Europske sigurnosne strategije u potpori provedbi Akcijskog plana iz Cartagene za razdoblje 2010. - 2014. koji su donijele države članice Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja iz 1997.
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 26. stavak 2. i članak 31. stavak 1.,
budući da:
(1)
Unija mora težiti visokom stupnju suradnje u svim područjima međunarodnih odnosa da, inter alia, sačuva mir, spriječi sukobe i jača međunarodnu sigurnost u skladu s ciljevima i načelima Povelje Ujedinjenih naroda.
(2)
Europsko je vijeće 12. prosinca 2003. donijelo europsku sigurnosnu strategiju o utvrđivanju globalni izazovi i opasnosti i poziva na pravilima utemeljen međunarodni red koji se temelji na učinkovitom multilateralizmu i međunarodnim institucijama koje dobro funkcioniraju.
(3)
Europska sigurnosna strategija priznaje Povelju Ujedinjenih naroda kao temeljni okvir za međunarodne odnose i zagovara da se Ujedinjeni narodi (dalje u tekstu: UN) jačaju i osposobe da mogu ispunjavati svoje odgovornosti i učinkovito djelovati.
(4)
Rezolucija Glavne skupštine Ujedinjenih naroda 51/45 od 10. prosinca 1996. poziva sve države da se odlučno založe za učinkovit pravno obvezujući međunarodni sporazum o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina.
(5)
Konvencija o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja (dalje u tekstu: Konvencija) otvorena je za potpisivanje 3. prosinca 1997. i stupila je na snagu 1. ožujka 1999. To je jedini cjelovit međunarodni instrument koji se bavi svim aspektima protupješačkih mina, uključujući njihovu uporabu, stvaranja zaliha, proizvodnju, trgovinu, razminiranje i pomoć žrtvama.
(6)
Vijeće je 23. lipnja 2008. donijelo Zajedničku mjeru 2008/487/ZVSP (1) kao potporu sveopćoj primjeni i provedbi Konvencije. Do 1. listopada 2012. je 160 država prihvatilo da ih Konvencija obvezuje.
(7)
Države članice Konvencije usvojile su Akcijski plan iz Cartagene za razdoblje 2010. - 2014. (dalje u tekstu: Akcijski plan iz Cartagene) o sveopćoj primjeni i provedbi svih aspekata Konvencije. Tim su planom priznale i dodatno potaknule puno sudjelovanje i doprinos Međunarodne kampanje za zabranu kopnenih mina, Međunarodnog odbora Crvenog križa, nacionalnih društava Crvenog križa i društava Crvenog polumjeseca, Međunarodne federacije crvenog križa i crvenog polumjeseca, UN-a, Ženevskog međunarodnog centra za humanitarno razminiranje, međunarodnih i regionalnih organizacija, preživjelih žrtava mina i njihovih organizacija te drugih udruga civilnog društva, u provedbi Konvencije kako je propisano mjerom br. 62. Akcijskog plana iz Cartagene.
(8)
Države članice Konvencije usvojile su 3. prosinca 2010. „direktivu država članica za odjel za potporu provedbi Konvencije (ISU) u kojoj su se države članice dogovorile da će odjel osiguravati savjete i tehničku potporu državama članicama pri provedbi i sveopćoj primjeni Konvencije, poticati komunikaciju među državama članicama te poticati komunikaciju i informacije o Konvenciji u državama koje nisu članice Konvencije te u javnosti. ISU je ovlašten za odgovarajuće povezivanje i usklađivanje s odgovarajućim međunarodnim organizacijama koje sudjeluju u radu Konvencije, uključujući Međunarodnu kampanju za zabranu kopnenih mina, Međunarodni odbor Crvenog križa, nacionalna društva Crvenog križa i društva Crvenog polumjeseca, Međunarodnu federaciju crvenog križa i crvenog polumjeseca, UN, Ženevski međunarodni centar za humanitarno razminiranje.
(9)
Glavna skupština Ujedinjenih naroda je 2. prosinca 2011. donijela Rezoluciju 66/29 o provedbi Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja. Glavna skupština upozorila je da je međunarodna zajednica na drugoj revizijskoj konferencije Konvencije pregledala provedbu Konvencije i da su države članice Konvencije usvojile Akcijski plan iz Cartagene, i pritom istaknula važnost pune i učinkovite provedbe i poštivanja Konvencije, među ostalim, i provedbom Akcijskog plana iz Cartagene. Države članice Konvencije pozvale su sve države, koje još nisu ratificirale Konvenciju ili joj nisu pristupile, da to učine i potaknule sve države da to pitanje i nadalje pozorno prate na najvišoj političkoj razini te da promiču poštivanje Konvencije bilateralnim, subregionalnim, regionalnim i multilateralnim kontaktima, osvješćivanjem javnosti, seminarima i drugim sredstvima.
(10)
Tijekom 2012. i 2013. održat će se sastanci država članica Konvencije. Međunarodna zajednica će se potom 2014. okupiti na Trećoj revizijskoj konferenciji Konvencije da ocijeni napredak u provedbi Akcijskog plana iz Cartagene. Očekuje se da će do tada provedba Akcijskog plana ostvariti značajan napredak u nastojanju da se okonča patnja i spriječe nove žrtve prouzročene protupješačkim minama.
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
1. U potpori provedbi Akcijskog plana iz Cartagene za razdoblje 2010. - 2014. (dalje u tekstu: Akcijski plan iz Cartagene) koje su usvojile države članice Konvencije o zabrani uporabe, stvaranja zaliha, proizvodnje i prijenosa protupješačkih mina i njihova uništavanja iz 1997. (dalje u tekstu: Konvencija), u okviru europske sigurnosne strategije i u skladu s odgovarajućim odlukama međunarodne zajednice, Unija nastoji ostvariti sljedeće ciljeve:
(a)
podupirati napore država članica Konvencije za provedbu aspekata Akcijskog plana iz Cartagene povezanih s pomoći žrtvama;
(b)
podupirati napore država članica Konvencije za provedbu aspekata Akcijskog plana iz Cartagene, povezanih s razminiranjem;
(c)
poticati sveopću primjenu Konvencije;
(d)
pokazati trajnu obvezu Unije i država članica Konvencije i njihovu odlučnost da surađuju s onim državama kojima je potrebna potpora pri ispunjavanju obveza na temelju Konvencije, i prošire pomoć na te države, te jačati vodeću ulogu Unije u ostvarenju vizije Konvencije da se zauvijek okonča patnja i spriječe nove žrtve prouzročene protupješačkim minama.
2. Svi ciljevi iz stavka 1. ostvaruju se tako da dodatno pridonose potvrđivanju temelja Konvencije koji su partnerstvo i suradnja među državama, nevladinim i drugim organizacijama te lokalnim partnerima, posebno tijesnom suradnjom s odgovarajućim akterima da se ojačaju neko elementi takve suradnje.
3. Kako bi se postigli ciljevi iz stavka 1., Unija provodi sljedeće projekte:
(a)
pomoć žrtvama: osiguranje tehničke pomoći u najviše osam slučajeva, provedba najviše pet srednjoročnih ocjena i najviše pet daljnjih mjera;
(b)
razminiranje: provedba najviše pet srednjoročnih ocjena i najviše pet daljnjih mjera;
(c)
sveopća primjena Konvencije: potpora radnoj skupini na visokoj razini, izrada studije o sigurnosti granice bez protupješačkih mina i organizacija najviše tri radionice na temu sveopće primjene te
(d)
pokazivanje obveze Unije: priprema priredaba na otvorenju i zatvaranju, osiguranje pristupa mrežnoj stranici Konvencije, obavješćivanje javnosti o obvezama država članica u pogledu pomoći žrtvama, organizacija posjeta medija te priprema materijala i publikacija za javnost.
Detaljan opis projekata naveden je u Prilogu.
Članak 2.
1. Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (dalje u tekstu: Visoki predstavnik) odgovoran je za provedbu ove Odluke.
2. Tehničku provedbu projekata iz članka 1. stavka 3. provodi odjel za potporu provedbi (daje u tekstu: ISU), koji zastupa Ženevski međunarodni centar za humanitarno razminiranje. Odjel za potporu provedbi te zadaće obavlja pod nadzorom Visokog predstavnika. U tu svrhu Visoki predstavnik sklapa potrebne dogovore sa Ženevskim međunarodnim centrom za humanitarno razminiranje.
Članak 3.
1. Financijski referentni iznos za provedbu projekata iz članka 1. stavka 3. iznosi 1 030 000 EUR.
2. Izdacima, koji se financiraju iz iznosa propisanog stavkom 1., upravlja se u skladu s postupcima i pravilima koji se primjenjuju na opći proračun Unije.
3. Komisija nadzire ispravnost upravljanja izdacima iz stavka 1. U tu svrhu sa Ženevskim međunarodnim centrom za humanitarno razminiranje sklapa sporazum o financiranju kojim se propisuje da Odjel za potporu provedbi Konvencije osigurava javnost doprinosa Unije, koji odgovara njegovu veličini.
4. Komisija nastoji sklopiti sporazum o financiranju iz stavka 3. u najkraćem mogućem roku nakon stupanja na snagu ove Odluke. Ona obavješćuje Vijeće o svim poteškoćama u tom postupku i o datumu sklapanja sporazuma o financiranju.
Članak 4.
Visoki predstavnik izvješćuje Vijeće o provedbi ove Odluke na temelju redovitih izvješća koje priprema Odjel za potporu provedbi Konvencije. Ta izvješća predstavljaju temelj za ocjenu koju donosi Vijeće. Komisija obavješćuje Vijeće o financijskim aspektima provedbe ove Odluke.
Članak 5.
Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
Ona prestaje važiti 24 mjeseca nakon datuma sklapanja sporazuma o financiranju iz članka 3. stavka 3. ili šest mjeseci od datuma stupanja na snagu ove Odluke, ako se u tom razdoblju ne sklopi koji drugi sporazum o financiranju.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. studenoga 2012.