NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 331/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje program výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program „Pericles 2020“) a kterým se zrušují rozhodnutí Rady 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie a členské státy si vytýčily cíl přijmout opatření nezbytná k používání eura jako jednotné měny. Tato opatření zahrnují rovněž ochranu eura proti padělání a souvisejícím podvodům, což zvyšuje účinnost hospodářství Unie a zajišťuje udržitelnost veřejných financí.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 (3) umožňuje výměnu informací, spolupráci a vzájemnou pomoc tím, že zavádí harmonizovaný rámec pro ochranu eura. Aby byla ochrana eura zajištěna na rovnocenné úrovni v celé Unii, byly účinky uvedeného nařízení rozšířeny nařízením Rady (ES) č. 1339/2001 (4) na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu.
(3)
Akce na podporu výměny informací a pracovníků, technické a vědecké pomoci a specializovaného odborného vzdělávání významně pomáhají chránit jednotnou měnu Unie proti padělání a souvisejícím podvodům, a tak dosáhnout v celé Unii vysoké a rovnocenné ochrany a ukázat, že je Unie schopna postavit se závažné organizované trestné činnosti.
(4)
Program za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles) přispívá ke zvyšování povědomí občanů Unie a ke zlepšení ochrany eura, především soustavným šířením výsledků akcí podporovaných v rámci uvedeného programu.
(5)
Minulá podpora těchto akcí prostřednictvím rozhodnutí Rady 2001/923/ES (5) a 2001/924/ES (6), následně změněných, rozšířených a prodloužených rozhodnutími Rady 2006/75/ES (7), 2006/76/ES (8), 2006/849/ES (9) a 2006/850/ES (10), umožnila zlepšit akce Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání. Cílů programu Pericles pro období 2002-2006 i období 2007-2013 bylo úspěšně dosaženo.
(6)
Ve svém posouzení dopadů provedeném v roce 2011 s cílem vyhodnotit, zda by měl být program Pericles zachován, dospěla Komise k závěru, že by měl být program Pericles obnoven s tím, že je nutné zkvalitnit cíle a metodiku.
(7)
Doporučení obsažené v posouzení dopadu uvádělo, že by měly pokračovat a být dále rozvíjeny akce na úrovni Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání, s přihlédnutím k novým problémům v souvislosti s rozpočtovými omezeními. V rámci nového programu Pericles 2020 mohou návrhy předložené zúčastněnými členskými státy zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li jejich účast pro ochranu eura důležitá.
(8)
Mělo by být zajištěno, aby byl program Pericles 2020 v souladu s jinými relevantními programy a akcemi. Komise by proto pro účely provádění programu Pericles 2020 měla ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s ohledem na vyhodnocení potřeby ochrany eura uskutečnit veškeré potřebné konzultace s hlavními dotčenými stranami (zejména příslušnými vnitrostátními orgány určenými členskými státy, Evropskou centrální bankou a Europolem), zejména pokud jde o výměny, pomoc a odborné vzdělávání.
(9)
Program Pericles 2020 by měl být prováděn zcela v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (11). V souladu s uvedeným nařízením nesmí být grant udělen výhradně za účelem nákupu zařízení. Grant je finanční příspěvek na akce určené na podporu dosažení některého politického cíle Unie.
(10)
Význam eura jako světové měny si žádá náležitou úroveň ochrany v mezinárodním měřítku, které lze dosáhnout poskytnutím finančních prostředků na nákup zařízení, jež budou využívat orgány třetích zemí při vyšetřování případů spojených s paděláním eura.
(11)
Hodnocení programu Pericles provedené se zúčastněnými stranami prokazuje přidanou hodnotu tohoto programu, pokud jde o vysokou úroveň spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi, jakož i doplňkovost s akcemi uskutečňovanými na vnitrostátní úrovni, což má za následek vyšší účinnost. Pokračování programu Pericles na úrovni Unie podle očekávání významně přispěje k zachování a dalšímu zdokonalení vysoké úrovně ochrany eura spojené s prohloubením přeshraniční spolupráce, výměny a pomoci. V porovnání s možnými individuálními vnitrostátními iniciativami bude současně dosaženo celkových úspor díky společně organizovaným akcím a zadávání veřejných zakázek.
(12)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předložit nezávislou zprávu o hodnocení provádění programu Pericles 2020 v polovině období a závěrečnou zprávu o dosažení jeho cílů.
(13)
Toto nařízení je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. Program Pericles 2020 by měl usnadňovat spolupráci mezi členskými státy a mezi Komisí a členskými státy za účelem ochrany eura proti padělání, aniž by zasahoval do povinností členských států, a využívá zdroje účinněji, než by bylo možno dosáhnout na vnitrostátní úrovni. Opatření na úrovni Unie je nezbytné a odůvodněné, jelikož členským státům jednoznačně pomáhá při společné ochraně eura a podporuje využívání společných struktur Unie ke zvýšení spolupráce a výměny informací mezi příslušnými orgány.
(14)
Program Pericles 2020 by měl trvat sedm let, aby byla jeho doba trvání sladěna s dobou trvání víceletého finančního rámce stanovenou v nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (12).
(15)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení programu Pericles 2020 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Komise by měla přijmout roční pracovní programy, které stanoví priority, rozdělení rozpočtu a hodnotící kritéria pro udělování grantů na akce. Komise by měla projednat s členskými státy uplatňování tohoto nařízení ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001. Součástí ročního pracovního programu by měly být mimořádné a řádně odůvodněné případy, kdy je nutné zvýšit spolufinancování, aby byly členské státy ekonomicky flexibilnější, a mohly tedy uspokojivě uskutečnit a dokončit projekty na ochranu a zabezpečení eura.
(16)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu trvání programu Pericles 2020, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (13).
(17)
Za účelem vymezení stupně flexibility při rozdělení finančních prostředků by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změnu orientačního rozdělení těchto finančních prostředků. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(18)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí.
(19)
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES by měla být zrušena. Měla by být stanovena přechodná opatření, která umožní splnění finančních závazků souvisejících s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí.
(20)
Je vhodné zajistit hladký přechod bez přerušení mezi programem Pericles a programem Pericles 2020 a je vhodné sjednotit trvání programu Pericles 2020 s dobou použitelnosti nařízení (EU, Euratom) č. 1311/2013. Proto by se měl program Pericles 2020 použít od 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Zřizuje se víceletý akční program Pericles 2020 na podporu akcí k ochraně a zabezpečení eura proti padělání a souvisejícím podvodům (dále jen „program“) na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
Článek 2
Přidaná hodnota
Program aktivně přispívá a vede k užší nadnárodní spolupráci při ochraně eura v Unii a mimo ni a s obchodními partnery Unie, přičemž se také zaměřuje na členské státy nebo třetí země, které podle zpráv vydaných příslušnými orgány vykazují nejvyšší míru padělání eura. Tato spolupráce přispívá k vyšší účinnosti ochrany eura prostřednictvím výměny osvědčených postupů, společných norem a společného specializovaného odborného vzdělávání.
Článek 3
Obecný cíl
Obecným cílem programu je bránit padělání měny a souvisejícím podvodům a bojovat proti nim, zvyšovat tak konkurenceschopnost hospodářství Unie a zajišťovat udržitelnost veřejných financí.
Článek 4
Specifický cíl
Specifickým cílem programu je chránit eurobankovky a euromince proti padělání a souvisejícím podvodům podporou a doplněním opatření přijatých členskými státy a poskytováním pomoci příslušným vnitrostátním orgánům a orgánům Unie v jejich úsilí o rozvíjení úzké a pravidelné spolupráce a výměny osvědčených postupů mezi sebou, s Komisí a tam, kde je to vhodné, se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi.
Tento cíl se měří mimo jiné účinností opatření přijatých finančními, technickými, donucovacími a soudními orgány, a to prostřednictvím počtu odhalených padělků, zlikvidovaných padělatelských dílen, zatčených osob a uložených sankcí.
Článek 5
Subjekty způsobilé pro financování
Pro financování na základě programu jsou způsobilé příslušné vnitrostátní orgány, jak jsou vymezeny v čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1338/2001.
Článek 6
Účast na programu
1. Zúčastněnými zeměmi jsou členské státy, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
2. Návrhy předložené členskými státy uvedenými v odstavci 1 mohou zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li to důležité pro naplnění obecného cíle stanoveného v článku 3 a specifického cíle stanoveného v článku 4.
Článek 7
Cílové skupiny a společné akce
1. Program se zaměří na účast těchto skupin:
a)
pracovníků orgánů zabývajících se odhalováním padělků a bojem proti nim, zejména policie a finanční správy v závislosti na jejich konkrétních funkcích na vnitrostátní úrovni;
b)
pracovníků zpravodajských služeb;
c)
představitelů národních centrálních bank, mincoven, obchodních bank a jiných finančních zprostředkovatelů, zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí;
d)
soudních úředníků, právníků a soudců specializujících se na tuto oblast;
e)
jakýchkoli dalších skupin dotčených odborníků, jakými jsou obchodní a průmyslové komory nebo obdobné organizace schopné zajistit přístup k malým a středním podnikům, maloobchodníkům a společnostem pro přepravu hotovosti.
2. Akce na základě programu mohou být organizovány společně Komisí a ostatními partnery s příslušnými odbornými znalostmi, jako jsou:
a)
národní centrální banky a Evropská centrální banka (ECB);
b)
národní analytická střediska a národní mincovní analytická střediska;
c)
Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a mincovny;
d)
Europol, Eurojust a Interpol;
e)
národní ústředny pro potírání penězokazectví uvedené v článku 12 Mezinárodní úmluvy o potírání penězokazectví podepsané v Ženevě dne 20. dubna 1929 (14) a jiné subjekty, které se specializují na prevenci, odhalování a vymáhání dodržování práva v oblasti padělání měny;
f)
specializované subjekty zabývající se kopírovacími a certifikačními technologiemi, tiskaři a rytci;
g)
jiné subjekty než uvedené v písmenech a) až f) mající zvláštní odborné znalosti, případně včetně subjektů ze třetích zemí, a zejména přistupujících a kandidátských zemí, a
h)
soukromé subjekty, které získaly a prokázaly technické znalosti, a týmy specializující se na odhalování padělaných bankovek a mincí.
Článek 8
Způsobilé akce
1. Program přihlíží k nadnárodním a multidisciplinárním aspektům boje proti padělání měny a podporuje osvědčené postupy, které jsou přizpůsobeny zvláštní situaci jednotlivých členských států.
2. Program poskytuje za podmínek, které jsou stanoveny v ročních pracovních programech uvedených v článku 11, finanční podporu pro tyto akce:
a)
výměnu a šíření informací, zejména prostřednictvím organizování workshopů, schůzek a seminářů, včetně odborné přípravy, cílené odborné praxe a výměn pracovníků příslušných vnitrostátních orgánů a obdobných akcí. Výměna informací se mimo jiné zaměří na:
-
metodiku sledování a analýzy ekonomického a finančního dopadu padělání měny,
-
provoz databází a systémů včasného varování,
-
využívání nástrojů k rozpoznání padělků s počítačovou podporou,
-
metody zjišťování a vyšetřování,
-
vědeckou pomoc, zejména vědecké databáze a sledování technologií/nového vývoje;
-
ochranu eura mimo Unii,
-
výzkumné činnosti,
-
poskytování zvláštních operativních odborných znalostí;
b)
technickou, vědeckou a operativní podporu, která se v rámci programu jeví jako nezbytná, zahrnující zejména:
-
všechna vhodná opatření, která na úrovni Unie zakládají výukové nástroje, jako je sborník právních předpisů Unie, informační věstníky, praktické příručky, jazykové a výkladové slovníky, databáze, zejména v oblasti vědecké pomoci nebo sledování technologií, nebo podpůrných počítačových aplikací, jako je programové vybavení,
-
příslušné studie v multidisciplinárním a nadnárodním měřítku,
-
rozvoj technických nástrojů a metod k podpoře rozpoznávání padělků na úrovni Unie,
-
finanční podporu pro spolupráci na činnostech, do nichž se zapojí nejméně dva státy, pokud tuto podpora nelze poskytnout z jiných programů evropských orgánů a institucí;
c)
granty na financování nákupu zařízení používaného specializovanými orgány pro boj proti padělání měny při ochraně eura proti padělání, v souladu s čl. 10 odst. 3.
KAPITOLA II
FINANČNÍ RÁMEC
Článek 9
Finanční krytí
1. Finanční krytí na provádění programu v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 7 344 000 EUR (v běžných cenách).
2. V rámci finančního krytí programu jsou částky přidělovány na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 v souladu s orientačním rozdělením finančních prostředků stanoveným v příloze.
Komise se od uvedeného orientačního rozdělení finančních prostředků nesmí odchýlit o více než 10 %. Ukáže-li se jako nezbytné tuto hranici překročit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 14, kterými se mění orientační rozdělení finančních prostředků stanovené v příloze.
3. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 10
Formy finanční podpory a spolufinancování
1. Komise program provádí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Finanční podpora poskytovaná v rámci programu na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 má podobu:
a)
grantů, nebo
b)
veřejných zakázek.
3. Nákup vybavení nesmí být jedinou složkou grantové dohody.
4. Míra spolufinancování u grantů udělovaných v rámci programu nesmí přesáhnout 75 % způsobilých nákladů. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech vymezených v ročních pracovních programech uvedených v článku 11 nepřekročí míra spolufinancování 90 % způsobilých nákladů.
5. Jsou-li způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 organizovány společně s Komisí, ECB, Eurojustem, Europolem nebo Interpolem, rozdělí se příslušné výdaje mezi ně. Každý z nich hradí v každém případě cestovní výdaje a náklady na ubytování svých vlastních účastníků akcí.
Článek 11
Roční pracovní programy
Za účelem provádění programu přijme Komise roční pracovní programy.
Každý roční pracovní program provádí obecný cíl stanovený v článku 3 a specifický cíl stanovený v článku 4 stanovením:
a)
akcí, jež mají být uskutečněny v souladu s tímto obecným a specifickým cílem, včetně orientačního rozdělení finančních prostředků a způsobu provádění;
b)
u grantů: základních kritérií výběru a maximální možné míry spolufinancování.
Finanční prostředky přidělené na komunikační akce v rámci programu rovněž přispějí k pokrytí nákladů na institucionální komunikaci týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecným cílem stanoveným v článku 3.
Článek 12
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět kontrolu veškerých dokladů i kontrolu na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou v rámci programu nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich pravomocemi.
KAPITOLA III
SLEDOVÁNÍ, HODNOCENÍ A VÝKON PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 13
Sledování a hodnocení
1. Program provádí Komise ve spolupráci s členskými státy prostřednictvím pravidelných konzultací v různých fázích provádění programu ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s přihlédnutím k relevantním opatřením přijatým ostatními příslušnými subjekty, zejména ECB a Europolem.
2. Komise se snaží zajistit soulad a doplňkovost programu s ostatními relevantními programy a akcemi na úrovni Unie.
3. Komise poskytne Evropskému parlamentu a Radě každoročně informace o výsledcích programu. Zahrnuty musí být informace o souladu a doplňkovosti s ostatními příslušnými programy a akcemi na úrovni Unie. Komise trvale šíří výsledky akcí podporovaných na základě programu. Všechny zúčastněné země a další příjemci poskytnou Komisi veškeré údaje a informace, které jsou nezbytné ke sledování a hodnocení programu.
4. Komise provede vyhodnocení programu. Do 31. prosince 2017 předloží Komise nezávislou hodnotící zprávu v polovině období o dosahování cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), o účinném a hospodárném využívání zdrojů a o přidané hodnotě pro Unii. Tato hodnotící zpráva je vypracována s cílem poskytnout informace pro rozhodnutí o zachování, změně nebo pozastavení příslušných opatření. Hodnocení se navíc zaměří na prostor ke zjednodušení, na vnitřní a vnější soudržnost, na trvající platnost všech cílů, jakož i na příspěvek opatření k naplňování priorit Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Hodnocení zohlední také výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejících opatření.
5. Posouzení dlouhodobých dopadů a udržitelnosti účinků programu rovněž poskytne informace pro rozhodnutí o možném prodloužení, změně nebo pozastavení následného programu.
6. Do 31. prosince 2021 Komise kromě toho předloží Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou hodnotící zprávu o dosažení cílů programu.
Článek 14
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 9 je svěřena Komisi na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 9 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 9 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitku nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Zrušení
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES se zrušují.
Finanční závazky související s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí se však až do splnění těchto povinností nadále řídí uvedenými rozhodnutími.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
UREDBA (EU) br. 331/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2014.
o uspostavi programa razmjene, pomoći i osposobljavanja za zaštitu eura od krivotvorenja (program „Periklo 2020.”) i stavljanju izvan snage odluka Vijeća 2001/923/EZ, 2001/924/EZ, 2006/75/EZ, 2006/76/EZ, 2006/849/EZ i 2006/850/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 133.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Unija i države članice postavile su sebi za cilj utvrđivanje mjera potrebnih za upotrebu eura kao jedinstvene valute. Te mjere obuhvaćaju zaštitu eura od krivotvorenja i povezane prijevare čime se ojačava učinkovitost gospodarstva Unije i osigurava održivost javnih financija.
(2)
Uredbom Vijeća (EZ) br. 1338/2001 (3) predviđena je razmjena informacija, suradnja i uzajamna pomoć te se time utvrđuje usklađen okvir za zaštitu eura. Učinci te uredbe prošireni su Uredbom Vijeća (EZ) br. 1339/2001 (4) na države članice koje nisu prihvatile euro kao svoju jedinstvenu valutu kako bi se omogućila jednaka razina zaštite eura u cijeloj Uniji.
(3)
Djelovanja čiji je cilj promicanje razmjena informacija i osoblja, tehničke i znanstvene pomoći i specijalističkog osposobljavanja bitno pomažu u zaštiti jedinstvene valute Unije od krivotvorenja i povezane prijevare, a time i u postizanju visoke i jednake razine zaštite diljem Unije, istodobno prikazujući sposobnost Unije za suočavanje s ozbiljnim organiziranim kriminalom.
(4)
Program za zaštitu eura od krivotvorenja (program Periklo) doprinosi podizanju svijesti građana Unije, poboljšavajući zaštitu eura, posebno neprestanim širenjem rezultata djelovanja koja su podržana tim programom.
(5)
Prijašnja podrška takvim djelovanjima, odlukama Vijeća 2001/923/EZ (5) i 2001/924/EZ (6), naknadno izmijenjenima i proširenima odlukama Vijeća 2006/75/EZ (7), 2006/76/EZ (8), 2006/849/EZ (9) i 2006/850/EZ (10), omogućila je poboljšanje djelovanja Unije i država članica u području zaštite eura od krivotvorenja. Ciljevi programa Periklo za razdoblje 2002.-2006. i razdoblje 2007.-2013. uspješno su postignuti.
(6)
U svojoj procjeni učinka provedenoj u 2011., kojom se ocjenjivalo treba li se program Periklo nastaviti, Komisija je zaključila da bi se program Periklo trebao obnoviti s unaprijeđenim ciljevima i metodologijom.
(7)
Procjenom učinka savjetuje se nastavak i dodatan razvoj djelovanja u području zaštite eura od krivotvorenja na razini Unije i država članica, uzimajući u obzir nove izazove u kontekstu proračunske štednje. Prema novom programu, programu Periklo 2020., prijedlozi koje predstave države članice sudionice mogu obuhvaćati sudionike iz trećih zemalja ako je njihovo sudjelovanje važno za zaštitu eura.
(8)
Trebalo bi se osigurati da program Periklo 2020. bude usklađen s drugim relevantnim programima i djelovanjima i da ih nadopunjuje. Stoga bi Komisija trebala obaviti sve potrebna savjetovanja s glavnim uključenim stranama s obzirom na procjenu potreba za zaštitu eura (posebno s nadležnim nacionalnim tijelima koja su odredile države članice, Europskom središnjom bankom i Europolom) u okviru odbora iz Uredbe (EZ) br. 1338/2001, posebno u vezi s razmjenama, pomoći i osposobljavanjem, u svrhu primjene programa Periklo 2020.
(9)
Program Periklo 2020. trebao bi se provoditi u punom skladu s odredbama Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (11). U skladu s tom Uredbom, kupnja opreme ne može biti jedina namjena bespovratnih sredstava. Bespovratnim sredstvima namjena je financijski podržati djelovanje namijenjeno za pomoć postizanju cilja politike Unije.
(10)
Značaj eura kao svjetske valute zahtijeva primjerenu razinu zaštite na međunarodnoj razini, što se može postići stavljanjem na raspolaganje sredstava za kupnju opreme namijenjene agencijama trećih zemalja koje se bave istraživanjem krivotvorenja eura.
(11)
Evaluacija programa Periklo napravljena s dionicima pokazuje dodanu vrijednost tog programa u smislu visoke razine suradnje među državama članicama i s trećim zemljama, kao i komplementarnosti s djelovanjima koja se provode na nacionalnoj razini, a rezultat toga je povećana učinkovitost. Očekuje se da bi nastavak programa „Periklo” na razini Unije trebao znatno doprinijeti održavanju i dodatnom poboljšanju visoke razine zaštite eura povezane s jačanjem prekogranične suradnje, razmjene i pomoći. Istodobno će se ostvariti cjelokupna ušteda zahvaljujući zajednički organiziranim djelovanjima i nabavi u usporedbi s mogućim pojedinačnim nacionalnim inicijativama.
(12)
Komisija bi trebala predstaviti Europskom parlamentu i Vijeću neovisno izvješće o evaluaciji na sredini razdoblja o provedbi programa Periklo 2020. i konačno izvješće o evaluaciji o postizanju njegovih ciljeva.
(13)
Ova je Uredba u skladu s načelima dodane vrijednosti i proporcionalnosti. Programom Periklo 2020. trebala bi se olakšati suradnja među državama članicama i između Komisije i država članica kako bi se euro zaštitio od krivotvorenja, bez narušavanja odgovornosti država članica te upotrebom resursa na učinkovitiji način nego što bi se to činilo na nacionalnoj razini. Djelovanje na razini Unije potrebno je i opravdano s obzirom na to da jasno pomaže državama članicama u zajedničkoj zaštiti eura i potiče upotrebu zajedničkih struktura Unije kako bi se poboljšala suradnja i razmjena informacija između nadležnih tijela.
(14)
Program Periklo 2020. trebao bi se provoditi u razdoblju od sedam godina kako bi se njegovo trajanje uskladilo s trajanjem višegodišnjeg financijskog okvira utvrđenog u Uredbi Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (12).
(15)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu programa Periklo 2020., Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti. Komisija bi trebala usvojiti godišnje programe rada u kojima su navedeni prioriteti, proračun po stavkama i kriteriji evaluacije bespovratnih sredstava za djelovanja. Komisija bi s državama članicama trebala raspraviti primjenu ove Uredbe u okviru odbora iz Uredbe (EZ) br. 1338/2001. Iznimni i valjano opravdani slučajevi, u kojima je porast u sufinanciranju nužan kako bi države članice dobile veću gospodarsku fleksibilnost, što bi im omogućilo izvesti i dovršiti projekte zaštite eura na prihvatljiv način, trebali bi biti sastavni dio godišnjih programa rada.
(16)
Ovom Uredbom utvrđuje se financijska omotnica za cjelokupno trajanje programa Periklo 2020. koja predstavlja primarni referentni iznos, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (13), za Europski parlament i Vijeće tijekom godišnjeg proračunskog postupka.
(17)
Kako bi se osigurala određena razina fleksibilnosti u dodjeli sredstava, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije s obzirom na izmjene indikativne dodjele tih sredstava. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(18)
Financijske interese Unije trebalo bi zaštititi proporcionalnim mjerama tijekom cjelokupnog ciklusa rashoda, uključujući sprečavanje, otkrivanje i ispitivanje nepravilnosti, povrat izgubljenih, pogrešno plaćenih ili nepravilno iskorištenih sredstava te, prema potrebi, administrativne i financijske sankcije.
(19)
Odluke 2001/923/EZ, 2001/924/EZ, 2006/75/EZ, 2006/76/EZ, 2006/849/EZ i 2006/850/EZ trebalo bi staviti izvan snage. Trebalo bi osigurati prijelazne mjere za ispunjenje financijskih obveza u vezi s djelovanjima u okviru tih odluka.
(20)
Primjereno je osigurati nesmetani prijelaz bez prekida između programa Periklo i Periklo 2020. te je primjereno uskladiti trajanje programa Periklo 2020. s Uredbom (EU, Euratom) br. 1311/2013. Stoga bi se program Periklo 2020. trebao primjenjivati od 1. siječnja 2014.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Višegodišnji program djelovanja za promicanje djelovanja za zaštitu eura od krivotvorenja i povezane prijevare „Periklo 2020.” („Program”) uspostavlja se za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Članak 2.
Dodana vrijednost
Program aktivno potiče i dovodi do porasta u transnacionalnoj suradnji za zaštitu eura unutar i izvan Unije te s trgovinskim partnerima Unije, s pažnjom usmjerenom također na one države članice ili treće zemlje koje imaju najveću stopu krivotvorenja eura, prema podacima relevantnih izvješća nadležnih tijela. Takva suradnja doprinosi većoj učinkovitosti zaštite eura razmjenom najboljih praksi, zajedničkih standarda i zajedničkog specijalističkog osposobljavanja.
Članak 3.
Opći cilj
Opći cilj Programa jest sprečavati i suzbijati krivotvorenje i povezanu prijevaru, time poboljšavajući konkurentnost gospodarstva Unije i osiguravajući održivost javnih financija.
Članak 4.
Posebni cilj
Posebni cilj Programa jest zaštiti novčanice i kovanice eura od krivotvorenja i povezane prijevare podržavanjem i nadopunjavanjem mjera koje su poduzele države članice te pomaganjem nadležnim nacionalnim tijelima i tijelima Unije u njihovim naporima da razviju blisku i redovitu suradnju te razmjenu najbolje prakse međusobno i s Komisijom, prema potrebi uključujući treće zemlje i međunarodne organizacije.
Taj cilj mjeri se, između ostalog, učinkovitošću djelovanja financijskih i tehničkih tijela, tijela progona i pravosudnih tijela, koja se mjeri na temelju broja otkrivenih slučajeva krivotvorenja, uništenih ilegalnih radionica, uhićenih osoba i izrečenih sankcija.
Članak 5.
Tijela koja ispunjavaju uvjete za financiranje
Tijela koja ispunjavaju uvjete za financiranje u okviru Programa su nadležna nacionalna tijela, kako su definirana u članku 2. točki (b) Uredbe (EZ) br. 1338/2001.
Članak 6.
Sudjelovanje u Programu
1. Zemlje sudionice jesu države članice koje su prihvatile euro kao svoju jedinstvenu valutu.
2. Prijedlozi koje predstave države članice iz stavka 1. mogu obuhvaćati sudionike iz trećih zemalja ako je to važno za ispunjenje općih i posebnih ciljeva predviđenih u članku 3. odnosno članku 4.
Članak 7.
Ciljne skupine i zajednička djelovanja
1. Program je usmjeren na sudjelovanje sljedećih skupina:
(a)
osoblja agencija koje se bave otkrivanjem i suzbijanjem krivotvorenja, posebno policijskih snaga i financijske uprave, ovisno o njihovim specifičnim funkcijama na nacionalnoj razini;
(b)
osoblja obavještajnih službi;
(c)
predstavnika nacionalnih središnjih banaka, kovnica novca, poslovnih banaka i drugih financijskih posrednika, posebno s obzirom na obveze financijskih institucija;
(d)
pravosudnih službenika te pravnika i sudaca koji su se specijalizirali za to područje;
(e)
svih drugih skupina stručnjaka u tom području, kao što su gospodarske i industrijske komore ili slične strukture koje mogu omogućiti pristup malim i srednjim poduzećima, trgovcima na malo ili poduzećima za prijevoz gotovine.
2. Djelovanja u okviru Programa mogu zajednički organizirati Komisija i drugi partneri koji posjeduju relevantnu stručnost, kao što su:
(a)
nacionalne središnje banke i Europska središnja banka (ESB);
(b)
nacionalni centri za analizu (NCA) i nacionalni centri za analizu kovanica (NCAK);
(c)
Europski tehnički i znanstveni centar (ETZC) i kovnice;
(d)
Europol, Eurojust i Interpol;
(e)
nacionalni središnji uredi za borbu protiv krivotvorenja novca predviđeni člankom 12. Međunarodne konvencije o sprečavanju krivotvorenja novca potpisane u Ženevi 20. travnja 1929. (14) i druge agencije specijalizirane za sprečavanje, otkrivanje i progon u vezi s krivotvorenjem novca;
(f)
specijalizirana tijela koja se bave tehnologijama umnožavanja i certificiranja, tiskare i graveri;
(g)
tijela osim onih iz točaka od (a) do (f) koja pružaju određena stručna znanja, uključujući, prema potrebi, takva tijela iz trećih zemalja, a posebno iz država pristupnica i zemalja kandidatkinja; i
(h)
privatni subjekti koji su razvili i dokazali tehničko znanje i timovi specijalizirani u otkrivanju krivotvorenih novčanica i kovanica.
Članak 8.
Prihvatljiva djelovanja
1. Programom se uzimaju u obzir transnacionalni i multidisciplinarni aspekti borbe protiv krivotvorenja i promiče najbolja praksa koja je prilagođena nacionalnim posebnostima svake države članice.
2. Pod uvjetima utvrđenima u godišnjim programima rada iz članka 11., Program pruža financijsku potporu za sljedeća djelovanja:
(a)
razmjenu i širenje informacija, posebno putem organiziranja radionica, sastanaka i seminara, uključujući osposobljavanje, ciljana raspoređivanja zaposlenika i razmjenu osoblja iz nadležnih nacionalnih tijela i drugih sličnih djelovanja. Razmjena informacija usmjerena je, između ostalog, na:
-
metodologije za praćenje i analizu gospodarskog i financijskog učinka krivotvorenja,
-
rad baza podataka i sustava za rano upozorenje,
-
upotrebu alata za otkrivanje uz računalnu podršku,
-
metode ispitivanja i istraživanja,
-
znanstvenu pomoć, posebno znanstvene baze podataka i tehnološki nadzor/praćenje novih razvoja,
-
zaštitu eura izvan Unije,
-
istraživačka djelovanja,
-
pružanje posebnih operativnih stručnih znanja;
(b)
tehničku, znanstvenu i operativnu pomoć, koja se pokaže nužnom u okviru Programa, uključujući posebno:
-
svaku prikladnu mjeru kojom se određuju nastavni materijali na razini Unije, kao što su priručnik o zakonodavstvu Unije, informacijski bilteni, praktični priručnici, glosari i leksikoni, baze podataka, posebno s područja znanstvene pomoći ili tehnološkog nadzora ili aplikacije računalne podrške, kao što je softver;
-
relevantne studije od multidisciplinarnog i transnacionalnog značaja;
-
razvoj instrumenata tehničke podrške i metoda za olakšanje djelovanja otkrivanja na razini Unije;
-
financijsku potporu za suradnju u operacijama u koje su uključene barem dvije države kada takva potpora nije dostupna u okviru drugih programa europskih institucija i tijela;
(c)
bespovratna sredstva za financiranje kupnje opreme koju će koristiti specijalizirana tijela za borbu protiv krivotvorenja za zaštitu eura od krivotvorenja, u skladu s člankom 10. stavkom 3.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKI OKVIR
Članak 9.
Financijska omotnica
1. Financijska omotnica za provedbu Programa za razdoblje od 1. siječnja 2014. to 31. prosinca 2020. iznosi 7 344 000 EUR (po tekućim cijenama).
2. U okviru financijske omotnice za Program, iznosi se dodjeljuju prihvatljivim djelovanjima navedenima u članku 8. stavku 2. u skladu s okvirnom dodjelom sredstava utvrđenom u Prilogu.
Komisija ne odstupa od te okvirne dodjele sredstava više od 10 %. Ako se pokaže potrebnim premašiti tu granicu, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 14. u vezi s izmjenom okvirne dodjele sredstava utvrđene u Prilogu.
3. Godišnja odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u okvirima višegodišnjeg financijskog okvira.
Članak 10.
Vrste financijske potpore i sufinanciranje
1. Komisija provodi Program u skladu s Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
2. Financijska potpora u okviru Programa za prihvatljiva djelovanja navedena u članku 8. stavku 2. može biti u obliku:
(a)
bespovratnih sredstava; ili
(b)
javne nabave.
3. Kupnja opreme ne smije biti jedina komponenta sporazuma o bespovratnim sredstvima.
4. Stopa sufinanciranja za bespovratna sredstva dodijeljena u okviru Programa ne prelazi 75 % prihvatljivih troškova. U iznimnim i valjano opravdanim slučajevima, definiranima u godišnjim programima rada iz članka 11., stopa sufinanciranja ne prelazi 90 % prihvatljivih troškova.
5. Kada prihvatljiva djelovanja navedena u članku 8. stavku 2. zajednički organiziraju Komisija i ESB, Eurojust, Europol ili Interpol, nastali troškovi dijele se među njima. U svakom slučaju svaki od njih snosi troškove putovanja i smještaja svojih gostujućih predavača.
Članak 11.
Godišnji programi rada
Komisija za provedbu Programa usvaja godišnje programe rada.
Svakim godišnjim programom rada provode se opći i posebni ciljevi predviđeni u članku 3. odnosno članku 4. određujući sljedeće:
(a)
djelovanja koja će se provoditi u skladu s takvim općim i posebnim ciljevima, uključujući okvirnu dodjelu sredstava i način provedbe;
(b)
za bespovratna sredstva: osnovne kriterije odabira i najveću moguću stopu sufinanciranja.
Sredstva dodijeljena djelovanjima komunikacije u okviru Programa također doprinose obuhvaćanju institucionalne komunikacije o političkim prioritetima Unije, u mjeri u kojoj su povezani s općim ciljevima navedenima u članku 3.
Članak 12.
Zaštita financijskih interesa Unije
1. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kojima osigurava da su, dok se provode djelovanja koja se financiraju u okviru ove Uredbe, financijski interesi Unije zaštićeni primjenom preventivnih mjera protiv prijevare, korupcije i bilo kojih drugih nezakonitih aktivnosti, učinkovitim provjerama i, ako se uoče nepravilnosti, vraćanjem nepravilno plaćenih iznosa te, prema potrebi, učinkovitim, proporcionalnim i odvraćajućim administrativnim i financijskim sankcijama.
2. Komisija ili njezini predstavnici i Revizorski sud ovlašteni su provoditi reviziju, na temelju dokumenata i na terenu, svih korisnika bespovratnih sredstava, izvođača i podizvođača koji su primali sredstva Unije u okviru Programa.
3. Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) može provoditi istrage, uključujući provjere i inspekcije na terenu u skladu s odredbama i postupcima utvrđenima Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15) i Uredbom Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 (16) radi utvrđivanja je li došlo do prijevara, korupcije ili bilo kojih drugih nezakonitih aktivnosti koje utječu na financijske interese Unije, a počinjene su u vezi sa sporazumom o dodjeli bespovratnih sredstava ili odlukom o dodjeli bespovratnih sredstava ili ugovorom financiranima u okviru Programa.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., sporazumi o suradnji s trećim zemljama i međunarodnim organizacijama, ugovori, sporazumi o dodjeli bespovratnih sredstava i odluke o dodjeli bespovratnih sredstava, koji su rezultat provedbe ove Uredbe, sadrže odredbe kojima se izričito ovlašćuju Komisija, Revizorski sud i OLAF za provedbu takvih revizija i istraga u skladu s njihovim nadležnostima.
POGLAVLJE III.
PRAĆENJE, EVALUACIJA I DELEGIRANE OVLASTI
Članak 13.
Praćenje i evaluacija
1. Komisija provodi Program u suradnji s državama članicama redovnim savjetovanjima u različitim fazama provedbe Programa, u okviru odbora iz Uredbe (EZ) br. 1338/2001, uzimajući u obzir relevantne mjere koje poduzimaju drugi nadležni subjekti, posebno ESB i Europol.
2. Komisija nastoji osigurati dosljednost i komplementarnost između Programa i drugih relevantnih programa i djelovanja na razini Unije.
3. Komisija pruža informacije o rezultatima Programa Europskom parlamentu i Vijeću na godišnjoj razini. Uključene su informacije o dosljednosti i komplementarnosti s drugim relevantnim programima i djelovanjima na razini Unije. Komisija redovito širi rezultate djelovanja koja se podupiru u okviru Programa. Sve zemlje sudionice i drugi korisnici pružaju Komisiji sve podatke i informacije koji su potrebni da bi se omogućilo praćenje i evaluacija Programa.
4. Komisija provodi evaluaciju Programa. Komisija do 31. prosinca 2017. predstavlja neovisno izvješće o evaluaciji na sredini razdoblja o postizanju ciljeva svih mjera (uzimajući u obzir rezultate i učinke), o učinkovitoj i ekonomičnoj upotrebi resursa i dodanoj vrijednosti za Uniju. Izvješće o evaluaciji priprema se kako bi poslužilo kao temelj za odluku o obnavljanju, izmjeni ili suspenziji mjera. U evaluaciji se osim toga ispituju mogućnosti za pojednostavljenje, unutarnja i vanjska koherentnost, daljnja relevantnost svih ciljeva, kao i doprinos mjera prioritetima Unije u vezi s pametnim, održivim i uključivim rastom. U obzir se uzimaju rezultati evaluacije dugoročnog učinka prethodnih mjera.
5. Također se provodi evaluacija dugoročnih učinaka Programa i njihove održivosti kako bi poslužila kao temelj za odluku o mogućem obnavljanju, izmjeni ili suspenziji bilo kojeg sljedećeg programa.
6. Osim toga, Komisija do 31. prosinca 2021. predstavlja Europskom parlamentu i Vijeću konačno izvješće o evaluaciji o postizanju ciljeva Programa.
Članak 14.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 9. dodjeljuje se Komisiji od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 9. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 9. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
POGLAVLJE IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 15.
Stavljanje izvan snage
Odluke 2001/923/EZ, 2001/924/EZ, 2006/75/EZ, 2006/76/EZ, 2006/849/EZ i 2006/850/EZ stavljaju se izvan snage.
Međutim, financijske obveze koje se odnose na djelovanja u okviru tih odluka i dalje će biti regulirane tim odlukama do ispunjenja tih obveza.
Članak 16.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2014.