PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 815/2012
ze dne 13. září 2012,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EU) č. 904/2010, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (1), a zejména na čl. 44 odst. 1, čl. 44 odst. 2 druhý pododstavec, čl. 45 odst. 1 a 2 a čl. 51 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 904/2010 stanoví pravidla pro správní spolupráci a boj proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH). Články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010 se konkrétně týkají výměny informací týkajících se zvláštních úprav pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby uvedených v kapitole 6 hlavy XII směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném režimu daně z přidané hodnoty (2). Uvedené zvláštní režimy se týkají toho, že osoba povinná k dani usazená mimo členský stát spotřeby přiznává DPH z příslušného prodeje v členském státě spotřeby prostřednictvím elektronického rozhraní v členském státě identifikace (jedno správní místo).
(2)
Některé informace týkající se transakcí provedených v rámci uvedených zvláštních režimů se mezi členskými státy shromažďují a vyměňují. Konkrétně se to týká výměny identifikačních údajů a shromažďování a výměny údajů z přiznání k DPH, včetně oprav uvedených daňových přiznání k DPH mezi členskými státy.
(3)
Ve snaze zajistit, aby se informace vyměňovaly jednotným způsobem, je nutno přijmout technické podrobnosti pro tuto výměnu včetně jednotné elektronické zprávy. To umožní jednotný rozvoj technických a funkčních specifikací, protože se budou řídit regulovaným rámcem.
(4)
Některé informace týkající se změn identifikačních údajů, jako například vynětí ze zvláštních režimů, dobrovolné ukončení nebo změna členského státu identifikace, by se také měly bezodkladně vyměňovat jednotným způsobem, aby členské státy mohly kontrolovat správné uplatňování zvláštních režimů a bojovat proti podvodům. Pro tento účel by měla být zajištěna společná opatření týkající se elektronické výměny uvedených informací.
(5)
S cílem udržet administrativní zátěž na minimální úrovni je třeba stanovit určité požadavky na elektronické rozhraní, které umožní osobám povinným k dani předkládat identifikační informace a přiznání k DPH. Členským státům by nemělo být bráněno v poskytnutí dodatečných funkcí umožňujících další snížení administrativní zátěže.
(6)
S cílem zajistit, aby se informace týkající se registrace k režimu a přiznání k DPH podávané v rámci režimu mohly účinně přenášet a zpracovávat, by členské státy měly vyvinout svá elektronická rozhraní jednotným způsobem. Je proto nezbytné vypracovat jednotnou elektronickou zprávu pro přenos těchto informací.
(7)
Je nutné vyjasnit informace, které se předkládají v případech, kdy se v určitém období v jednom nebo ve všech členských státech neuskuteční žádný prodej v rámci zvláštních režimů.
(8)
Ve snaze umožnit členským státům a osobám povinným k dani, aby se ve svých následných sděleních mohly jednoznačně odkazovat na přiznání k DPH včetně platby daně, by členské státy identifikace měly každému daňovému přiznání k DPH přidělit jedinečné referenční číslo.
(9)
Toto nařízení se použije od stejného dne, od kterého se použijí články 44 a 45 nařízení (EU) č. 904/2010.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro správní spolupráci,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené ve státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštními režimy“ pak režim mimo Unii a režim Unie.
Článek 2
Funkce elektronického rozhraní
Elektronické rozhraní v členském státě identifikace, pomocí kterého se osoba povinná k dani registruje k používání jednoho ze zvláštních režimů a jehož prostřednictvím uvedená osoba předkládá přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH) v rámci uvedeného režimu členskému státu identifikace, má tyto funkce:
a)
musí poskytovat nástroj pro ukládání identifikačních údajů podle článku 361 směrnice 2006/112/ES nebo přiznání k DPH podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES před jejich podáním;
b)
musí umožňovat osobě povinné k dani předkládat příslušné informace týkající se daňových přiznání k DPH prostřednictvím systému pro elektronický přenos souborů zasílaného v souladu s podmínkami stanovenými členským státem identifikace.
Článek 3
Přenos identifikačních údajů
1. Členský stát identifikace prostřednictvím sítě CCN/CSI ostatním členským státům zasílá
a)
informace pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim mimo Unii;
b)
obdobně údaje pro identifikaci osoby povinné k dani využívající režim Unie;
c)
přidělené identifikační číslo.
Pro přenos informací uvedených v prvním pododstavci se použije jednotná elektronická zpráva uvedená v příloze I. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze I se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. Členský stát identifikace bezodkladně informuje ostatní členské státy prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze II tohoto nařízení v případě, že osoba povinná k dani
a)
je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů;
b)
dobrovolně přestane používat jeden ze zvláštních režimů;
c)
mění členský stát identifikace v rámci režimu Unie.
Článek 4
Předložení přiznání k DPH osobou povinnou k dani
1. Osoba povinná k dani předkládá přiznání k DPH s údaji podle článků 365 a 369g směrnice 2006/112/ES členskému státu identifikace prostřednictvím jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení. Sloupec B jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III se používá pro režim mimo Unii a sloupec C uvedené jednotné elektronické zprávy se používá pro režim Unie.
2. V případě, že osoba povinná k dani během zdaňovacího období neposkytne žádné služby v rámci zvláštních režimů v žádném členském státě, vyplní se nulové přiznání k DPH. Pro uvedený účel se vyplňují pro režim Unie jen pole 1, 2 a 21 jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III a v případě režimu mimo Unii pole 1, 2 a 11.
3. Osoba povinná k dani je povinna uvést jen služby poskytnuté do členského státu spotřeby a z členského státu usazení, pokud služby v rámci zvláštních režimů byly poskytnuty v daném členském státě nebo z něj v rámci zdaňovacího období.
Článek 5
Přenos informací uvedených v přiznání k DPH
Informace uvedené v přiznání k DPH, na které se odkazuje v čl. 4 odst. 1, zasílá členský stát identifikace každému členskému státu spotřeby a usazení uvedenému v přiznání k DPH prostřednictvím sítě CCN/CSI pomocí jednotné elektronické zprávy uvedené v příloze III tohoto nařízení.
Pro účely prvního pododstavce členský stát identifikace zašle členskému státu spotřeby a usazení, v němž nebo z něhož byly poskytnuty služby, obecné informace uvedené v části 1 jednotné elektronické zprávy stanovené v příloze III spolu s informacemi v části 2 uvedené jednotné elektronické zprávy, které se týkají daného konkrétního členského státu spotřeby nebo usazení.
Členský stát identifikace zašle informace uvedené v přiznání k DPH pouze těm členským státům, které jsou uvedeny v daném přiznání k DPH.
Článek 6
Jedinečné referenční číslo
Informace předávané podle článku 5 obsahují referenční číslo přidělené členským státem identifikace, které je pro dané přiznání k DPH jedinečné.
Článek 7
Opravy přiznání k DPH
Členský stát identifikace umožní osobě povinné k dani opravit přiznání k DPH prostřednictvím elektronického rozhraní uvedeného v článku 2. Členský stát identifikace zašle v souladu s článkem 5 informace o opravách dotyčnému členskému státu (státům) spotřeby a usazení a přidělí daným informacím časové razítko.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. září 2012.
32012R0815
L 249/3
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
13.09.2012.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 815/2012
od 13. rujna 2012.
o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EU) br. 904/2010 u vezi posebnih programa za porezne obveznike koji nemaju poslovni nastan, a isporučuju telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge osobama koje nisu porezni obveznici
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća (EU) br. 904/2010 od 7. listopada 2010. o administrativnoj suradnji i suzbijanju prijevare u području poreza na dodanu vrijednost (1), a posebno njezin članak 44. stavak 1., članak 44. stavak 2. drugi podstavak, članak 45. stavke 1. i 2. te članak 51. stavak 1.,
budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 904/2010 su utvrđena pravila administrativne suradnje i suzbijanja prijevare u području poreza na dodanu vrijednost (PDV). Članci 44. i 45. Uredbe (EU) br. 904/2010 izričito se odnose na razmjenu informacija u vezi s posebnim programima za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge iz glave XII. poglavlja 6. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (2). Ti posebni programi odnose se na porezne obveznike koji imaju poslovni nastan izvan države članice potrošnje, a prijavu PDV-a koji trebaju platiti za odgovarajuće prodaje izvršene u državi članici potrošnje podnose putem elektroničkog sučelja u državi članici (jedinstveno mjesto usluge).
(2)
Države članice imaju obvezu prikupljati i međusobno razmjenjivati određene informacije u vezi s transakcijama koje se provode prema tim programima. To se posebno odnosi na razmjenu identifikacijskih podataka te prikupljanje i razmjenu podataka o prijavama PDV-a, uključujući i ispravke tih prijava PDV-a, među državama članicama.
(3)
Radi osiguravanja jedinstvenog načina razmjene informacija potrebno je utvrditi tehničke pojedinosti takve razmjene, uključujući i zajedničku elektroničku poruku. To bi također omogućilo i jedinstven razvoj tehničkih i funkcionalnih specifikacija, budući da bi bile utemeljene na reguliranom okviru.
(4)
Određene informacije u vezi s promjenama identifikacijskih podataka, kao što je isključenje iz primjene posebnih programa, dobrovoljni prestanak primjene ili promjena države članice identifikacije, također se razmjenjuju bez odlaganja i na jedinstven način kako bi se državama članicama omogućila kontrola primjene posebnih programa i suzbijanje prijevare. S tim je ciljem potrebno donijeti zajedničke aranžmane za elektroničku razmjenu takvih informacija.
(5)
Kako bi se administrativno opterećenje svelo na najmanju moguću razinu, potrebno je uspostaviti određene zahtjeve u vezi s elektroničkim sučeljem koje će poreznim obveznicima olakšati podnošenje identifikacijskih podataka i prijava PDV-a. Države članice ne bi trebalo sprečavati u pružanju dodatnih funkcionalnosti s ciljem daljnjeg smanjenja administrativnog opterećenja.
(6)
Radi osiguravanja učinkovitog prijenosa i obrade podataka u vezi registracije u program, kao i u vezi prijava PDV-a podnesenih u okviru tog programa, države članice trebaju svoja elektronička sučelja razviti na jedinstven način. Stoga je potrebno utvrditi zajedničku elektroničku poruku za prijenos tih podataka.
(7)
Potrebno je pojasniti koje je informacije potrebno podnijeti u slučajevima kada se tijekom određenog razdoblja u jednoj ili svim državama članicama ne izvrši nijedna prodaja u okviru posebnih programa.
(8)
Kako bi se državama članicama i poreznim obveznicima omogućilo da se u svakoj naknadnoj komunikaciji, kao i prilikom plaćanja PDV-a, nedvojbeno pozovu na određenu prijavu PDV-a, države članice identifikacije svakoj prijavi PDV-a trebaju dodijeliti jedinstveni poziv na broj.
(9)
Ova bi se Uredba trebala primjenjivati od dana početka primjene članaka 44. i 45. Uredbe (EU) br. 904/2010.
(10)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za administrativnu suradnju,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„program ne-Unije” znači poseban program za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje isporučuju porezni obveznici koji nemaju poslovni nastan unutar Zajednice u skladu s glavom XII. poglavljem 6. odjeljkom 2. Direktive 2006/112/EZ;
(2)
„program Unije” znači poseban program za telekomunikacijske usluge, usluge radijskog i televizijskog emitiranja ili elektroničke usluge koje isporučuju porezni obveznici koji imaju poslovni nastan unutar Zajednice, ali nemaju poslovni nastan unutar države članice potrošnje u skladu s glavom XII. poglavljem 6. odjeljkom 3. Direktive 2006/112/EZ;
(3)
„posebni programi” znači programi ne-Unije i programi Unije.
Članak 2.
Funkcije elektroničkog sučelja
Elektroničko sučelje u državi članici identifikacije putem kojega se porezni obveznik registrira za primjenu jednog od posebnih programa te putem kojega državi članici identifikacije podnosi prijave poreza na dodanu vrijednost (PDV-a) u okviru tog programa mora imati sljedeće funkcije:
(a)
mora pružati mogućnost pohranjivanja identifikacijskih podataka u skladu s člankom 361. Direktive 2006/112/EZ ili prijave PDV-a u skladu člancima 365. i 369.g Direktive 2006/112/EZ prije njihovog podnošenja;
(b)
mora omogućiti poreznom obvezniku podnošenje relevantnih informacija u vezi s prijavama PDV-a prijenosom elektroničkih datoteka u skladu s uvjetima koje propisuje država članica identifikacije.
Članak 3.
Prijenos identifikacijskih podataka
1. Država članica identifikacije putem CCN/CSI mreže ostalim državama članicama prenosi sljedeće:
(a)
podatke za identifikaciju poreznog obveznika koji primjenjuje program ne-Unije;
(b)
slične podatke za identifikaciju poreznog obveznika koji primjenjuje program Unije;
(c)
dodijeljeni identifikacijski broj.
Zajednička elektronička poruka navedena u Prilogu I. koristi se za prijenos podataka iz prvog podstavka. Stupac B zajedničke elektroničke poruke iz Priloga I. koristi se za program ne-Unije, a stupac C te zajedničke elektroničke poruke za program Unije.
2. Država članica identifikacije bez odlaganja putem CCN/CSI mreže, zajedničkom elektroničkom porukom iz Priloga II. ovoj Uredbi, obavješćuje ostale države članice kada porezni obveznik:
(a)
bude isključen iz sustava primjene jednog od posebnih programa;
(b)
dobrovoljno prestane s primjenom jednog od posebnih programa;
(c)
promijeni državu članicu identifikacije u okviru programa Unije.
Članak 4.
Podnošenje prijava PDV-a poreznog obveznika
1. Porezni obveznik državi članici identifikacije podnosi prijave PDV-a s podacima u skladu s člancima 365. i 369.g Direktive 2006/112/EZ primjenom zajedničke elektroničke poruke navedene u Prilogu III. ovoj Uredbi. Stupac B zajedničke elektroničke poruke navedene u Prilogu III. koristi se za program ne-Unije, a stupac C te zajedničke elektroničke poruke za program Unije.
2. Kada porezni obveznik tijekom poreznog razdoblja ne isporuči nikakve usluge nijednoj državi članici u okviru posebnih programa, popunjava se prijava nultog PDV-a. Za potrebe takve prijave za program Unije se popunjavaju samo polja 1, 2 i 21 zajedničke elektroničke poruke iz Priloga III., a za program ne-Unije polja 1, 2 i 11.
3. Porezni obveznik dužan je unijeti isporuke koje se odnose na državu članicu potrošnje ili isporuke iz države članice njegovog poslovnog nastana samo ako su tijekom poreznog razdoblja izvršene isporuke u državu članicu potrošnje ili isporuke iz države članice njegovog poslovnog nastana u okviru posebnih programa.
Članak 5.
Prijenos podataka obuhvaćenih prijavom PDV-a
Podatke obuhvaćene prijavom PDV-a iz članka 4. stavka 1. država članica identifikacije putem CCN/CSI mreže, korištenjem zajedničke elektroničke poruke navedene u Prilogu III. ovoj Uredbi, šalje svim državama članicama potrošnje i državama članicama poslovnih nastana koje su navedene u prijavi PDV-a.
Za potrebe prvog stavka država članica identifikacije državi članici potrošnje i poslovnog nastana u koju ili iz koje je isporuka izvršena šalje opće podatke iz dijela 1. zajedničke elektroničke poruke navedene u Prilogu III., zajedno s podacima iz dijela 2. te zajedničke elektroničke poruke koji se odnose na tu pojedinu državu članicu potrošnje ili poslovnog nastana.
Država članica identifikacije podatke iz prijave PDV-a prenosi samo onim državama članicama koje su navedene u toj prijavi PDV-a.
Članak 6.
Jedinstveni poziv na broj
Podaci koji se prenose u skladu s člankom 5. moraju sadržavati poziv na broj koji dodjeljuje država članica identifikacije, a jedinstven je za pojedinu prijavu PDV-a.
Članak 7.
Ispravci prijava PDV-a
Država članica identifikacije poreznom obvezniku omogućava ispravak svake prijave PDV-a putem elektroničkog sučelja iz članka 2. Država članica identifikacije podatke o ispravcima prenosi zainteresiranoj državi članici (ili državama članicama) potrošnje i poslovnog nastana u skladu s člankom 5. te navedenim podacima dodjeljuje vremenski žig.
Članak 8.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. rujna 2012.