NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1408/2013
ze dne 18. prosince 2013
o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis v odvětví zemědělství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie horizontální státní podpory (1),
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení (2),
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Státní financování, které splňuje kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy, představuje státní podporu a musí být podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy oznámeno Komisi. Podle článku 109 Smlouvy však Rada může vymezovat druhy podpor, které jsou z oznamovací povinnosti vyňaty. V souladu s čl. 108 odst. 4 Smlouvy může Komise přijmout nařízení týkající se těchto kategorií státních podpor. Na základě nařízení (ES) č. 994/98 rozhodla Rada v souladu s článkem 109 Smlouvy, že podpora de minimis by mohla takovou kategorii tvořit. Z tohoto důvodu se má za to, že podpora de minimis, tedy podpora poskytnutá jednomu podniku za dané časové období, která nepřekročí určitou pevně stanovenou částku, nesplňuje všechna kritéria uvedená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto se na ni oznamovací postup nevztahuje.
(2)
Komise ve svých četných rozhodnutích pojem podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy blíže objasnila. Komise rovněž stanovila svou politiku vzhledem ke stropu podpory de minimis, do jehož výše se má za to, že se čl. 107 odst. 1 Smlouvy nepoužije, a to nejprve ve svém sdělení o pravidle de minimis pro státní podpory (3) a poté v nařízeních Komise (ES) č. 69/2001 (4) a (ES) č. 1998/2006 (5). Z působnosti uvedených nařízení bylo s ohledem na zvláštní pravidla uplatňovaná v odvětví zemědělství a na nebezpečí, že i podpora v malé výši by v tomto odvětví mohla splňovat kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, vyloučeno odvětví zemědělství nebo jeho části. Komise již přijala řadu nařízení, která stanoví pravidla pro podpory de minimis poskytované v odvětví zemědělství, z nichž poslední bylo nařízení (ES) č. 1535/2007 (6). Vzhledem ke zkušenostem získaným při uplatňování nařízení (ES) č. 1535/2007 je vhodné upravit některé podmínky stanovené v uvedeném nařízení a uvedené nařízení nahradit.
(3)
S ohledem na zkušenosti Komise s uplatňováním nařízení (ES) č. 1535/2007 by se měla maximální výše podpory, která se poskytuje jednomu podniku v období tří let, zvýšit na 15 000 EUR a limit stanovený pro členský stát by se měl zvýšit na 1 % roční produkce. Tyto nové stropy i nadále zajišťují, aby žádné opatření spadající do působnosti tohoto nařízení nemohlo být považováno za ovlivňující obchod mezi členskými státy a/nebo narušující hospodářskou soutěž nebo hrozící tímto narušením.
(4)
Pro účely pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě je podnikem jakýkoli subjekt vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování (7). Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že všechny subjekty kontrolované (právně či fakticky) týmž subjektem by se měly pokládat za jeden podnik (8). Za účelem právní jistoty a snížení administrativní zátěže by toto nařízení mělo poskytnout taxativní seznam jasných kritérií, podle kterých lze rozhodnout, v jakých případech se mají dva či více subjektů v rámci jednoho členského státu považovat za jeden podnik. Komise proto z jasně stanovených kritérií, které definují „propojené podniky“ v rámci definice malých a středních podniků obsažené v doporučení Komise 2003/361/ES (9) a v příloze I nařízení Komise (ES) č. 800/2008 (10) vybrala taková kritéria, která jsou vhodná pro účely tohoto nařízení. Orgány veřejné moci jsou s těmito kritérii již obeznámeny a měly by je používat - vzhledem k oblasti působnosti tohoto nařízení - na malé a střední podniky i velké podniky. Tato kritéria by měla zajistit, aby byla skupina propojených podniků pro účely použití pravidla de minimis považována za jeden podnik, ale aby podniky, které s výjimkou toho, že každý z nich má přímou vazbu na tentýž orgán nebo orgány veřejné moci, nemají žádný vzájemný vztah, nebyly považovány za vzájemně propojené. Zohlední se tak specifická situace subjektů ovládaných týmž orgánem nebo orgány veřejné moci, které mohou mít nezávislou rozhodovací pravomoc. Tato kritéria by rovněž měla zajistit, aby jednotliví členové právnické osoby nebo skupiny fyzických či právnických osob nebyli pouze z tohoto důvodu považováni za propojené, jestliže vnitrostátní právní předpisy umožňují, aby tito jednotliví členové měli práva a povinnosti srovnatelné s právy a povinnostmi jednotlivých zemědělců, kteří jsou v postavení vedoucího daného zemědělského podniku, zejména pokud jde o jejich hospodářské, sociální a daňové postavení, za předpokladu, že přispěli k posílení zemědělských struktur daných právnických osob nebo skupin.
(5)
Vzhledem k podobnosti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů a nezemědělských produktů spadá toto zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů do působnosti nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 (11).
(6)
Soudní dvůr Evropské unie stanovil, že jakmile Unie přijala právní předpis o společné organizaci trhu v určitém zemědělském odvětví, nesmějí členské státy přijmout jakékoli opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky (12). Z toho důvodu by se toto nařízení nemělo vztahovat na podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů získaných nebo uvedených na trh, a nemělo by se vztahovat ani na podpory, které jsou vázány na společný závazek dělit se o tuto podporu s prvovýrobcem.
(7)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na podporu vývozu nebo podporu podmíněnou používáním domácích produktů na úkor dovezených. Zejména by se nemělo vztahovat na podporu financování zřízení a provozu distribuční sítě v jiných členských státech nebo ve třetích zemích. Podpora umožňující pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího výrobku na nový trh v jiném členském státě nebo v třetí zemi zpravidla podporu vývozu nepředstavuje.
(8)
Období tří let, které je třeba vzít v úvahu pro účely tohoto nařízení, by mělo být posuzováno průběžně, takže při každém novém přidělení podpory de minimis je potřeba vzít v úvahu celkovou výši poskytnuté podpory de minimis v dotčeném jednoletém účetním období a během předchozích dvou jednoletých účetních období.
(9)
Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a jestliže tento podnik působí i v jiných odvětvích nebo vykonává jiné činnosti spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1407/2013, ustanovení uvedeného nařízení by se měla vztahovat na podporu poskytovanou na tato další odvětví či činnosti za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
(10)
Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů i v odvětví rybolovu a akvakultury, na podporu poskytovanou na odvětví rybolovu a akvakultury by se mělo vztahovat nařízení Komise (ES) č. 875/2007 (13) za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
(11)
Toto nařízení by mělo stanovit pravidla, aby nebylo možné obcházet maximální intenzitu podpory stanovenou ve zvláštních nařízeních či rozhodnutích Komise. Rovněž by mělo stanovit jasná a snadno použitelná pravidla kumulace.
(12)
Toto nařízení nevylučuje možnost, že by opatření nebylo považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy z jiných důvodů než těch, které jsou upraveny v tomto nařízení, například proto, že opatření je v souladu se zásadou subjektu činného v tržním prostředí, či proto, že nezahrnuje převod státních prostředků. Zejména finanční prostředky Unie centrálně spravované Komisí, které nejsou přímo nebo nepřímo kontrolovány členským státem, navíc nepředstavují státní podporu a při posuzování toho, zda byl dodržen příslušný strop nebo limit pro členský stát, by se neměly brát do úvahy.
(13)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a účinného dohledu by se toto nařízení mělo použít jen v případě podpory de minimis, pro niž lze předem přesně vypočíst hrubý grantový ekvivalent, aniž by bylo nutné provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“). Tento přesný výpočet lze například provést u grantů, subvencí úrokových sazeb, daňových osvobození se stanoveným limitem nebo jiných nástrojů, u nichž je stanoven limit zaručující, že příslušný strop nebude překročen. Stanovit limit znamená, že dokud není či ještě není známa přesná výše podpory, musí členský stát předpokládat, že se tato výše bude rovnat tomuto limitu, aby tak zajistil, že několik opatření podpory společně nepřekročí strop stanovený tímto nařízením, a musí použít pravidla kumulace.
(14)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a správného použití stropu de minimis by měly všechny členské státy používat stejnou metodu výpočtu. Pro zjednodušení tohoto výpočtu by výše podpory, které nejsou poskytnuty formou grantu vypláceného v hotovosti, měly být přepočteny na hrubý grantový ekvivalent. Pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu transparentních druhů podpory, u níž se nejedná o granty, a podpory poskytované v několika splátkách, je nutné používat tržní úrokové sazby běžné v době poskytnutí této podpory. Za účelem jednotného, transparentního a jednoduchého používání pravidel státní podpory by tržní sazby platné pro účely tohoto nařízení měly být referenčními sazbami, jak je stanoveno ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (14).
(15)
Podpora sestávající z půjček, včetně podpory de minimis v oblasti rizikového financování ve formě půjček, by měla být považována za transparentní podporu de minimis, jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě tržních úrokových sazeb běžných v době poskytnutí podpory. Aby se zjednodušilo nakládání s drobnými krátkodobými půjčkami, mělo by toto nařízení obsahovat jasné pravidlo, jehož použití není složité a které zohlední jak výši půjčky, tak dobu její splatnosti. Ze zkušenosti Komise vyplývá, že hrubý grantový ekvivalent půjčky činí buď 75 000 EUR na dobu pěti let, nebo 37 500 EUR na dobu deseti let, které jsou zajištěny kolaterálem pokrývajícím alespoň 50 % půjčky, lze považovat za půjčky odpovídající výši stropu podpory de minimis. Vzhledem k obtížím spojeným s určením hrubého grantového ekvivalentu podpory poskytnuté podnikům, které mohou být neschopny splatit půjčku, by se toto pravidlo na takové podniky nemělo vztahovat.
(16)
Podpora sestávající z kapitálových injekcí by se neměla považovat za transparentní podporu de minimis, ledaže celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop de minimis. Podpora sestávající z opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice uvedená v pokynech o rizikovém financování (15) by neměla být považována za transparentní podporu de minimis, ledaže je v rámci daného opatření poskytován kapitál nepřesahující strop podpory de minimis.
(17)
Podpora sestávající ze záruk, včetně podpory de minimis v oblasti rizikového financování ve formě záruk, by se měla považovat za transparentní, pokud byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise pro příslušný druh podniku (16). Aby se zjednodušilo nakládání s krátkodobými zárukami za až 80 % relativně nízké půjčky, mělo by toto nařízení obsahovat jasné pravidlo, jehož použití není složité a které zohlední jak výši příslušné půjčky, tak dobu trvání záruky. Toto pravidlo by se nemělo použít na záruky za související transakce, které nepředstavují půjčku, např. záruky za transakce s vlastním kapitálem. Pokud záruka nepřekročí 80 % příslušené půjčky, garantovaná část příslušné půjčky nepřekročí 112 500 EUR a záruka je poskytována na dobu nepřekračující pět let, lze mít za to, že se hrubý grantový ekvivalent záruky rovná výši stropu podpory de minimis. To platí i v případech, kdy záruka nepřekročí 80 % příslušné půjčky, garantovaná část příslušné půjčky nepřekročí 56 250 EUR a záruka je poskytována na dobu nepřekračující deset let. Kromě toho členské státy mohou použít metodiku k výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruk, oznámenou Komisi na základě jiného nařízení Komise v oblasti státních podpor použitelného v dané době a která byla přijata Komisí jakožto metodika, která je v souladu se sdělením o zárukách nebo s jakýmkoli následným sdělením, za předpokladu, že přijatá metodika výslovně upravuje daný druh záruky a příslušné transakce v kontextu uplatňování tohoto nařízení. Vzhledem k obtížím spojeným s určením hrubého grantového ekvivalentu podpory poskytnuté podnikům, které mohou být neschopny splatit půjčku, by se toto pravidlo na takové podniky nemělo vztahovat.
(18)
Pokud se na čerpání režimu podpory de minimis podílejí finanční zprostředkovatelé, mělo by se zajistit, aby těmto zprostředkovatelům nebyla žádná státní podpora poskytnuta. Lze toho docílit například tím, že finančním zprostředkovatelům, kteří využívají státní záruku, bude stanovena povinnost uhradit tržní pojistné nebo zcela převést jakoukoli výhodu na konečného příjemce, nebo tím, že se dodrží výše stropu podpory de minimis a další podmínky stanovené v tomto nařízení, a to i na úrovni zprostředkovatelů.
(19)
Po oznámení členským státem může Komise přezkoumat, zda opatření, které nemá podobu grantu, půjčky, záruky, kapitálové injekce nebo opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice, má hrubý grantový ekvivalent, který nepřesahuje strop podpory de minimis, a zda by proto mohlo spadat do působnosti tohoto nařízení.
(20)
Komise má povinnost zajistit, aby byla dodržena pravidla státní podpory, a v souladu se zásadou spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii by členské státy měly plnění tohoto úkolu usnadnit tím, že pomocí vhodných mechanismů zajistí, aby celková výše podpory de minimis udělené podle pravidla de minimis jednomu podniku nepřesáhla celkový povolený strop. Proto je třeba, aby členské státy při poskytnutí podpory de minimis informovaly dotyčný podnik o výši poskytnuté podpory de minimis a o povaze této podpory s výslovným odkazem na toto nařízení. Od členských států by mělo být požadováno, aby sledovaly poskytnuté podpory, a tím zajistily, že příslušné stropy nejsou překročeny a že pravidla kumulace jsou dodržena. Ke splnění této povinnosti by měl dotčený členský stát před poskytnutím takové podpory obdržet od podniku prohlášení o ostatních podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které tento podnik získal během daného jednoletého účetního období a předcházejících dvou jednoletých účetních období. Členské státy by měly mít alternativně možnost zřídit centrální registr, který by obsahoval úplné informace o poskytnutých podporách de minimis a zajišťovat kontrolu, že žádné nové poskytnutí podpory nepřekračuje příslušný strop.
(21)
Před poskytnutím každé nové podpory de minimis by členský stát měl ověřit, zda nová podpora de minimis nepřekročí strop podpory de minimis ani limit pro tento členský stát a zda jsou splněny i další podmínky stanovené tímto nařízením.
(22)
S ohledem na zkušenosti Komise a zejména s ohledem na intervaly, v nichž je obvykle nutné politiku státní podpory přezkoumat, by doba používání tohoto nařízení měla být omezena. Pokud platnost tohoto nařízení skončí, aniž by došlo k jejímu prodloužení, členské státy by měly mít pro podpory de minimis, na které se vztahuje toto nařízení, k dispozici adaptační období šesti měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytovanou podnikům působícím v prvovýrobě zemědělských produktů s výjimkou:
a)
podpory, jejíž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh;
b)
podpory na činnosti spojené s vývozem do třetích zemí nebo členských států, tj. podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji v souvislosti s vývozní činností;
c)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží.
2. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a jestliže působí i v jednom nebo více odvětví nebo vykonává jiné činnosti, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1407/2013, vztahuje se uvedené nařízení na podporu poskytovanou na tato další odvětví či činnosti za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodným způsobem, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
3. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů i v odvětví rybolovu a akvakultury, na podporu poskytovanou na odvětví rybolovu a akvakultury se vztahují ustanovení nařízení (ES) č. 875/2007 za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se „zemědělskými produkty“ rozumí produkty uvedené v příloze I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury uvedených v nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (17).
2. „Jeden podnik“ pro účely tohoto nařízení zahrnuje veškeré subjekty, které mezi sebou mají alespoň jeden z následujících vztahů:
a)
jeden subjekt vlastní většinu hlasovacích práv, která náležejí akcionářům nebo společníkům, v jiném subjektu;
b)
jeden subjekt má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu jiného subjektu;
c)
jeden subjekt má právo uplatňovat rozhodující vliv v jiném subjektu podle smlouvy uzavřené s daným subjektem nebo dle ustanovení v zakladatelské smlouvě nebo ve stanovách tohoto subjektu;
d)
jeden subjekt, který je akcionářem nebo společníkem jiného subjektu, ovládá sám, v souladu s dohodou uzavřenou s jinými akcionáři nebo společníky daného subjektu, většinu hlasovacích práv, náležejících akcionářům nebo společníkům, v daném subjektu.
Subjekty, které mají jakýkoli vztah uvedený v prvním pododstavci písm. a) až d) prostřednictvím jednoho nebo více subjektů, jsou také považovány za jeden podnik.
Článek 3
Podpora de minimis
1. Má se za to, že opatření podpory nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto jsou vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto nařízení.
2. Celková výše podpory de minimis, kterou členský stát poskytne jednomu podniku, nesmí za libovolná tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období překročit 15 000 EUR.
3. Kumulovaná výše podpory de minimis přiznané členským státem podnikům činným v prvovýrobě zemědělských produktů za libovolná tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období nesmí přesáhnout limit pro členský stát stanovený v příloze.
4. Podpora de minimis se považuje za poskytnutou v okamžiku, kdy podnik získá podle platného vnitrostátního právního režimu na podporu právní nárok, a to bez ohledu na to, kdy byla podpora de minimis danému podniku vyplacena.
5. Strop stanovený v odstavci 2 a limit pro členský stát, který je uveden v odstavci 3, se uplatní nezávisle na formě podpory de minimis a jejím sledovaném cíli a nezávisle na tom, zda je podpora poskytnutá členským státem zcela nebo částečně financována ze zdrojů Unie. Doba tří jednoletých účetních období bude stanovena podle účetního období používaného podnikem v příslušném členském státě.
6. Podpora je pro účely stropu stanoveného v odstavci 2 a limitu pro členský stát, který je uveden v odstavci 3, vyjádřena jako grant v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou daně nebo jiného poplatku. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou grantu, stanoví se její výše jako hrubý grantový ekvivalent podpory.
Podpora splatná v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku poskytnutí. Úroková sazba, která se použije pro účely diskontace, je diskontní sazba platná v době, kdy byla podpora poskytnuta.
7. Jestliže by v důsledku poskytnutí nové podpory de minimis došlo k překročení stropu stanoveného v odstavci 2 nebo limitu pro členský stát, který je uveden v odstavci 3, výhody tohoto nařízení se na tuto novou podporu nevztahují.
8. V případě spojení či nabytí je třeba přihlédnout k veškerým podporám de minimis poskytnutým dříve všem podnikům, které podléhají spojení, aby se zjistilo, zda žádnou novou podporou de minimis poskytnutou nově vzniklému či nabývajícímu podniku nedošlo k překročení stropu nebo limitu pro členský stát. Oprávněnost podpory de minimis poskytnuté před spojením nebo nabytím zůstává i nadále zachována.
9. V případě rozdělení jednoho podniku na dva či více samostatných podniků se podpora de minimis poskytnutá před rozdělením přidělí podniku, který byl jejím příjemcem, což je v zásadě podnik, který převzal činnosti, na něž byla podpora de minimis použita. Pokud by takové přidělení nebylo možné, přidělí se podpora de minimis poměrným způsobem na základě účetní hodnoty vlastního kapitálu nových podniků k datu účinku rozdělení.
Článek 4
Výpočet hrubého grantového ekvivalentu
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent bez nutnosti provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“).
2. Podpora poskytnutá formou grantů a subvencí úrokových sazeb se považuje za transparentní podporu de minimis.
3. Podpora poskytnutá formou půjček se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud:
a)
proti příjemci není vedeno kolektivní insolvenční řízení ani nesplňuje kritéria podle vnitrostátního práva pro to, aby bylo proti němu na žádost jeho dlužníků zahájeno insolvenční řízení. V případě velkých podniků by příjemce měl být v situaci srovnatelné s úvěrovým ratingem alespoň B-; a
b)
je půjčka zajištěna kolaterálem pokrývajícím alespoň 50 % půjčky a půjčka činí buď 75 000 EUR na dobu pěti let, nebo 37 500 EUR na dobu deseti let; pokud je půjčka nižší než tyto částky a/nebo je poskytnuta na dobu kratší pěti resp. deseti let, vypočítá se hrubý grantový ekvivalent této půjčky jako odpovídající poměrná část stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2; nebo
c)
hrubý grantový ekvivalent se vypočítá na základě referenční sazby platné v době poskytnutí podpory.
4. Podpora sestávající z kapitálových injekcí se považuje za transparentní podporu de minimis pouze tehdy, pokud celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop podpory de minimis.
5. Podpora sestávající z opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice se považuje za transparentní podporu de minimis pouze tehdy, pokud kapitál poskytnutý jednomu podniku nepřesáhne strop podpory de minimis.
6. Podpora poskytnutá formou záruk se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud:
a)
proti příjemci není vedeno kolektivní insolvenční řízení ani nesplňuje kritéria podle vnitrostátního práva pro to, aby bylo proti němu na žádost jeho dlužníků zahájeno insolvenční řízení. V případě velkých podniků by příjemce měl být v situaci srovnatelné s úvěrovým ratingem alespoň B-; a
b)
záruka nepřesáhne 80 % příslušné půjčky a částka záruky činí buď 112 500 EUR a platnost této záruky je pět let, nebo 56 250 EUR a platnost této záruky je deset let; pokud je částka záruky nižší než tyto částky a/nebo je doba její platnosti kratší pěti resp. deseti let, vypočítá se hrubý grantový ekvivalent této záruky jako odpovídající poměrná část stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2; nebo
c)
hrubý grantový ekvivalent byl vypočítán na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise; nebo
d)
ještě před svým použitím
i)
byla metodika použitá k výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruky oznámena Komisi podle jiného nařízení Komise v oblasti státních podpor použitelného v dané době a přijata Komisí jakožto metodika, která je v souladu se sdělením o zárukách nebo s jakýmkoli následným sdělením, a
ii)
uvedená metodika výslovně upravuje daný druh záruky a příslušné transakce v kontextu uplatňování tohoto nařízení.
7. Podpora sestávající z jiných nástrojů se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud daný nástroj stanoví limit zajišťující, že nedojde k překročení příslušného stropu.
Článek 5
Kumulace
1. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a jestliže působí i v jednom nebo více odvětví nebo vykonává jiné činnosti, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1407/2013, lze podpory de minimis poskytnuté na činnosti v odvětví zemědělské výroby podle tohoto nařízení kumulovat s podporou de minimis poskytnutou na další uvedená odvětví nebo činnosti, a to až do výše stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) č. 1407/2013, za předpokladu, že dotyčný členský stát zajistí vhodnými prostředky, například oddělením činností nebo rozlišením nákladů, že prvovýroba zemědělských produktů nevyužívá podporu de minimis poskytnutou podle nařízení (EU) č. 1407/2013.
2. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a zároveň v odvětví rybolovu a akvakultury, lze podpory de minimis poskytnuté na činnosti v odvětví zemědělské výroby podle tohoto nařízení kumulovat s podporou de minimis poskytnutou na činnosti v odvětví rybolovu a akvakultury podle nařízení (ES) č. 875/2007, a to až do výše stropu stanoveného v uvedeném nařízení, za předpokladu, že dotyčný členský stát zajistí vhodnými prostředky, například oddělením činností nebo rozlišením nákladů, že prvovýroba zemědělských produktů nevyužívá podporu de minimis poskytnutou podle nařízení (ES) č. 875/2007.
3. Podporu de minimis nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé náklady nebo se státní podporou na tatáž opatření rizikového financování, pokud by taková kumulace vedla k překročení nejvyšší příslušné intenzity podpory či výše podpory, která je pro specifické okolnosti každého případu stanovena v nařízení o blokové výjimce nebo v rozhodnutí Komise. Podporu de minimis, která není poskytnuta na zvláštní způsobilé náklady či není přičitatelná těmto nákladům, lze kumulovat s jinou státní podporou poskytnutou na základě nařízení o blokové výjimce nebo rozhodnutí Komise.
Článek 6
Sledování
1. Jestliže členský stát hodlá poskytnout některému podniku podporu de minimis podle tohoto nařízení, písemně jej informuje o navrhované výši podpory vyjádřené jako hrubý grantový ekvivalent a o charakteru de minimis této podpory a výslovně odkáže na toto nařízení citací jeho názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. V případě, že se podpora de minimis v souladu s tímto nařízením poskytuje různým podnikům na základě určitého režimu a těmto podnikům jsou v rámci tohoto režimu poskytnuty různě vysoké jednotlivé podpory, může daný členský stát rozhodnout, že uvedenou povinnost splní informováním podniků o pevné částce odpovídající maximální výši podpory, která může být v daném režimu poskytnuta. V takovém případě se tato pevná částka použije při zjišťování, zda bylo dosaženo stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2 a zda nebyl překročen limit pro členský stát uvedený v čl. 3 odst. 3. Před udělením podpory si musí členský stát též vyžádat od daného podniku prohlášení v písemné či elektronické podobě o jakýchkoli dalších podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které tento podnik obdržel v předchozích dvou jednoletých účetních obdobích a v současném jednoletém účetním období.
2. Má-li členský stát k dispozici centrální registr podpory de minimis obsahující úplné informace o všech podporách de minimis, které poskytl kterýkoli orgán daného členského státu, odstavec 1 se nepoužije od okamžiku, kdy registr zahrne tři jednoletá účetní období.
3. Členský stát poskytne novou podporu de minimis v souladu s tímto nařízením teprve po přezkoumání, zda nová podpora nezvýší celkovou částku podpory de minimis, kterou dotyčný podnik obdržel, nad strop stanovený v čl. 3 odst. 2 a nad limit pro členský stát uvedený v čl. 3 odst. 3 a zda jsou splněny veškeré podmínky stanovené v tomto nařízení.
4. Členské státy zaznamenávají a shromažďují veškeré informace týkající se použití tohoto nařízení. Tyto záznamy musí obsahovat všechny informace nezbytné k doložení toho, že byly splněny podmínky tohoto nařízení. Záznamy o individuálních podporách de minimis se archivují po dobu deseti jednoletých účetních období ode dne jejich poskytnutí. Záznamy týkající se určitého režimu podpory de minimis se archivují po dobu deseti jednoletých účetních období ode dne, kdy byla v rámci tohoto režimu poskytnuta poslední jednotlivá podpora.
5. Na písemnou žádost poskytne dotyčný členský stát Komisi ve lhůtě dvaceti pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která může být v žádosti stanovena, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky tohoto nařízení, zejména celková výše podpory de minimis, kterou podnik obdržel ve smyslu tohoto nařízení a jiných nařízení o podpoře de minimis.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před jeho vstupem v platnost, pokud podpora splňuje podmínky stanovené tímto nařízením. Podpora, která tyto podmínky nesplňuje, bude posouzena Komisí v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
2. Všechny jednotlivé podpory de minimis poskytnuté v období mezi 1. lednem 2005 a 30. červnem 2008, které splňují podmínky nařízení (ES) č. 1860/2004, se považují za podpory, které nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a které proto nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. Všechny jednotlivé podpory de minimis poskytnuté v období mezi 1. lednem 2008 a 30. červnem 2014, které splňují podmínky nařízení (ES) č. 1535/2007, se považují za podpory, které nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a které proto nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
4. Po uplynutí platnosti tohoto nařízení se na každou podporu de minimis, která splňuje podmínky tohoto nařízení, bude toto nařízení vztahovat po dobu dalších šesti měsíců.
Článek 8
Vstup v platnost a doba použitelnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2014.
Použije se do 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2013.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1408/2013
оd 18. prosinca 2013.
o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na potpore de minimis u poljoprivrednom sektoru
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 4.,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 994/98 od 7. svibnja 1998. o primjeni članaka 107. i 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na određene kategorije horizontalnih državnih potpora (1),
nakon objavljivanja nacrta ove Uredbe (2),
nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom za državne potpore,
budući da:
(1)
Državno financiranje koje ispunjava kriterije iz članka 107. stavka 1. Ugovora predstavlja državnu potporu te se na temelju članka 108. stavka 3. Ugovora mora prijaviti Komisiji. Međutim, u skladu s člankom 109. Ugovora Vijeće može odrediti kategorije potpora koje se izuzimaju od te obveze prijave. U skladu s člankom 108. stavkom 4. Ugovora Komisija može donijeti uredbe koje se odnose na te kategorije državnih potpora. Na temelju Uredbe (EZ) br. 994/98, Vijeće je u skladu s člankom 109. Ugovora odlučilo da se potpore de minimis mogu smatrati takvom kategorijom. Na temelju toga smatra se da potpore de minimis dodijeljene jednom poduzetniku u određenom razdoblju koje ne premašuju određen utvrđeni iznos ne ispunjavaju sve kriterije iz članka 107. stavka 1. Ugovora te stoga ne podliježu postupku prijave.
(2)
Komisija je u brojnim odlukama pojasnila pojam potpore u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora. Komisija je izložila i svoju politiku koja se odnosi na gornju granicu za potpore de minimis ispod koje se može smatrati da se članak 107. stavak 1. Ugovora ne primjenjuje, prvotno u svojoj obavijesti o pravilu de minimis za državne potpore (3), a zatim u uredbama Komisije (EZ) br. 69/2001 (4) i (EZ) br 1998/2006 (5). S obzirom na posebna pravila koja se primjenjuju u sektoru poljoprivrede i zbog rizika da bi čak i neznatni iznosi potpora mogli ispunjavati kriterije iz članka 107. stavka 1. Ugovora, sektor poljoprivrede ili njegovi dijelovi isključeni su iz područja primjene tih uredaba. Komisija je već donijela niz uredaba u kojima se utvrđuju pravila o potporama de minimis u poljoprivrednom sektoru, od kojih je najnovija Uredba Komisije (EZ) br 1535/2007 (6). S obzirom na iskustvo stečeno u primjeni Uredbe (EZ) br. 1535/2007, primjereno je preispitati neke od uvjeta utvrđenih u toj Uredbi i zamijeniti je.
(3)
U svjetlu iskustva Komisije u primjeni Uredbe (EZ) br. 1535/2007, najveći iznos potpora jednom poduzetniku u razdoblju od tri godine potrebno je povećati na 15 000 EUR, dok se gornja vrijednost na nacionalnoj razini treba povećati na 1 % godišnje vrijednosti proizvodnje. Tim se novim gornjim granicama i dalje osigurava da se za svaku mjeru obuhvaćenu ovom Uredbom može smatrati da ne utječe na trgovinu među državama članicama ili da se njome ne narušava tržišno natjecanje odnosno ne prijeti njegovim narušavanjem.
(4)
Za potrebe pravila o tržišnom natjecanju utvrđenih u Ugovoru poduzetnik je svaki subjekt koji se bavi gospodarskom djelatnošću bez obzira na njegov pravni status ili način financiranja (7). Sud Europske unije odlučio je da se svi subjekti koje kontrolira (na pravnoj ili de facto osnovi) isti subjekt trebaju smatrati jednim poduzetnikom (8). Radi pravne sigurnosti i smanjenja administrativnog opterećenja u ovoj Uredbi treba navesti iscrpan popis jasnih kriterija za utvrđivanje slučajeva kada se dva ili više poduzeća u jednoj državi članici moraju smatrati jednim poduzetnikom. Komisija je iz dobro utvrđenih kriterija za definiranje „povezanih poduzeća” u definiciji malih i srednjih poduzeća (MSP) u Preporuci Komisije 2003/361/EZ (9) i Prilogu I. Uredbi Komisije (EZ) br. 800/2008) (10) odabrala one koji su prikladni za potrebe ove Uredbe. Tijela javne vlasti već su upoznata s tim kriterijima te se oni, s obzirom na područje primjene ove Uredbe, trebaju primjenjivati i na mala i srednja poduzeća i na velike poduzetnike. Tim se kriterijima treba osigurati da se za primjenu pravila de minimis skupina povezanih poduzeća smatra jednim poduzetnikom, ali da se poduzeća koja nemaju nikakve druge međusobne odnose, osim što je svako od njih izravno povezano s istim javnim tijelom ili tijelima, ne smatraju međusobno povezanima. Tako se uzima u obzir posebno stanje poduzeća koja nadzire isto javno tijelo ili tijela, koja mogu imati nezavisno pravo odlučivanja. Isto tako, tim bi se kriterijima trebalo osigurati da se pojedinačni članovi pravne osobe ili skupine fizičkih ili pravnih osoba ne smatraju, samo zbog tog razloga, povezanima ako se nacionalnim pravom predviđa da takvi pojedinačni članovi preuzimaju prava i obveze usporedive s onima pojedinačnih poljoprivrednika koji imaju status upravitelja gospodarstva, posebno u pogledu njihova ekonomskog, socijalnog i poreznog statusa, i ako su ti pojedinačni članovi pridonijeli jačanju poljoprivrednih struktura dotičnih pravnih osoba ili skupina.
(5)
Zbog sličnosti između prerade i stavljanja na tržište poljoprivrednih i nepoljoprivrednih proizvoda, prerada i stavljanje na tržište poljoprivrednih proizvoda obuhvaćeni su područjem primjene Uredbe Komisije (EU) br. 1407/2013 (11).
(6)
Sud Europske unije utvrdio je da, nakon što Unija pravno uredi uspostavu zajedničke organizacije tržišta u određenom sektoru poljoprivrede, države članice imaju obvezu ne provoditi nikakve mjere koje bi takvu organizaciju mogle narušiti ili stvoriti iznimke od nje (12). Zbog tog se razloga ova Uredba ne treba primjenjivati na potpore čiji je iznos utvrđen na temelju cijene ili količine kupljenih proizvoda ili proizvoda stavljenih na tržište. Isto se tako ne bi trebala primjenjivati na poticajne mjere koje su povezane s obvezom da se potpore dijele s primarnim proizvođačima.
(7)
Ova se Uredba ne bi trebala primjenjivati na potpore za izvoz ili potpore koje se uvjetuju uporabom domaćih proizvoda umjesto uvoznih. Ona se posebno ne bi smjela primjenjivati na potpore kojima se financira osnivanje i djelovanje distribucijske mreže u drugim državama članicama ili trećim zemljama. Potpore za troškove sudjelovanja na sajmovima, odnosno troškove studija ili savjetodavnih usluga potrebnih za uvođenje novog ili postojećeg proizvoda na novo tržište u drugoj državi članici ili trećoj zemlji obično ne predstavljaju izvozne potpore.
(8)
Trogodišnje razdoblje koje se uzima u obzir za potrebe ove Uredbe treba se pomicati prema datumu procjene, tako da je za svaku novu dodjelu potpore de minimis potrebno uzeti u obzir ukupan iznos potpora de minimis dodijeljenih u predmetnoj fiskalnoj godini i tijekom prethodne dvije fiskalne godine.
(9)
Ako se poduzetnik bavi primarnom proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda i također djeluje u drugim sektorima ili ima druge djelatnosti obuhvaćene područjem primjene Uredbe (EU) br. 1407/2013, odredbe te Uredbe trebaju se primjenjivati na potporu koja se dodjeljuje u vezi s tim drugim sektorima ili djelatnostima, pod uvjetom da predmetna država članica na primjeren način, primjerice razdvajanjem djelatnosti ili troškova, osigura da primarna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda ne ostvaruje korist od potpora de minimis koje se dodjeljuju u skladu s tom Uredbom.
(10)
Ako poduzetnik djeluje u primarnoj proizvodnji poljoprivrednih proizvoda, kao i sektoru ribarstva i akvakulture, Uredba Komisije (EZ) br. 875/2007 (13) treba se primjenjivati na potporu koja se dodjeljuje u vezi sa sektorom ribarstva i akvakulture pod uvjetom da predmetna država članica na primjeren način, primjerice razdvajanjem djelatnosti ili troškova, osigura da primarna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda ne ostvaruje korist od potpora de minimis koje se dodjeljuju u skladu s tom Uredbom.
(11)
Ovom se Uredbom trebaju utvrditi pravila kako bi se spriječilo izbjegavanje primjene propisa o maksimalnim intenzitetima potpora utvrđenih u posebnim uredbama ili odlukama Komisije. Ona bi trebala sadržavati i jasna pravila o pribrajanju koja se mogu jednostavno primjenjivati.
(12)
Ovom se Uredbom ne isključuje mogućnost da se mjera može ne smatrati državnom potporom u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora iz razloga različitih od onih koji su utvrđeni u ovoj Uredbi, primjerice zato što je mjera u skladu s načelom subjekta u tržišnom gospodarstvu ili zato što mjera ne uključuje prijenos državnih sredstava. Posebice, sredstva koja dodjeljuje Unija i kojima centralizirano upravlja Komisija i koja nisu izravno ili neizravno pod nadzorom države članice ne predstavljaju državne potpore i ne trebaju se uzimati u obzir pri utvrđivanju poštovanja primjenjivih gornjih granica ili gornjih vrijednosti na nacionalnoj razini.
(13)
S ciljem transparentnosti, jednakog tretmana i učinkovitog praćenja, ova se Uredba treba primjenjivati samo na potpore de minimis za koje je moguće unaprijed (ex ante) točno izračunati bruto novčanu protuvrijednost a da pritom nije potrebno provesti procjenu rizika („transparentna potpora”). Takav precizan izračun može se, primjerice, izvršiti za nepovratna sredstva, subvencionirane kamatne stope, ograničene porezne olakšice ili druge instrumente kojima se predviđa gornja granica te tako osigurava da se ne premaši primjenjiva gornja granica. Određivanje gornje granice znači da sve dok točan iznos potpora nije poznat ili još uvijek nije poznat, država članica mora pretpostaviti da je on jednak gornjoj granici kako bi se osiguralo da različite mjere potpore zajedno ne prelaze gornju granicu utvrđenu u ovoj Uredbi te primjenjivati pravila o kumulaciji.
(14)
S ciljem transparentnosti, jednakog postupanja i pravilne primjene gornje granice za potpore de minimis, sve države članice trebale bi primjenjivati isti način izračuna. Kako bi se takav izračun olakšao, potrebno je iznose potpora koje se ne dodjeljuju u gotovini preračunati u njihovu bruto novčanu protuvrijednost. Pri izračunu bruto novčane protuvrijednosti transparentnih vrsta potpora, osim nepovratnih sredstava i potpora koje se isplaćuju u više obroka, zahtijeva se primjena tržišnih kamatnih stopa valjanih u trenutku odobrenja takve potpore. S ciljem jedinstvene, transparentne i jednostavne primjene pravila o državnim potporama, tržišnim kamatnim stopama primjenjivima za potrebe ove Uredbe trebaju se smatrati referentne kamatne stope kako su određene u Komunikaciji Komisije o reviziji metode za utvrđivanje referentnih kamatnih i diskontnih stopa (14).
(15)
Potpore sadržane u zajmovima, uključujući potpore de minimis za rizično financiranje u obliku zajmova, treba smatrati transparentnim potporama de minimis ako je bruto novčana protuvrijednost izračunana na temelju tržišnih kamatnih stopa na snazi u trenutku dodjele potpore. Kako bi se pojednostavnio tretman kratkoročnih zajmova male vrijednosti, ovom Uredbom trebalo bi propisati jasno pravilo koje se lako primjenjuje i kojim se uzima u obzir kako iznos zajma tako i njegovo trajanje. Na temelju iskustva Komisije, za zajmove koji su osigurani kolateralom koji pokriva najmanje 50 % zajma i koji ne prelazi 75 000 EUR i trajanje od pet godina ili 37 500 EUR i trajanje od deset godina može se smatrati da imaju bruto novčanu protuvrijednost koja ne prelazi gornju granicu za potpore de minimis. S obzirom na poteškoće povezane s određivanjem bruto novčane protuvrijednosti potpore dodijeljene poduzetnicima koji možda neće moći otplatiti zajam, to se pravilo ne bi trebalo primjenjivati na takve poduzetnike
(16)
Potpore sadržane u dokapitalizacijama ne bi se smjelo smatrati transparentnim potporama de minimis, osim ako ukupan iznos javne dokapitalizacije ne premašuje gornju granicu za potpore de minimis. Potpore sadržane u mjerama rizičnog financiranja u obliku vlasničkih ili kvazivlasničkih ulaganja, kako su navedene u novim smjernicama o rizičnom financiranju (15), ne bi se smjelo smatrati transparentnim potporama de minimis, osim ako se takvom mjerom pribavlja kapital koji ne premašuje gornju granicu za potpore de minimis.
(17)
Potpore sadržane u jamstvima, uključujući potpore de minimis za rizično financiranje u obliku jamstava, trebaju se smatrati transparentnima ako je bruto novčana protuvrijednost izračunana na temelju premija sigurne luke utvrđenih u obavijesti Komisije za dotičnu vrstu poduzetnika (16). Kako bi se pojednostavnio tretman kratkoročnih jamstava kojima se osigurava do 80 % zajma razmjerno male vrijednosti, ovom bi se Uredbom trebalo propisati jasno pravilo koje se lako primjenjuje i kojim se uzima u obzir kako iznos predmetnog zajma tako i trajanje jamstva. To pravilo ne bi se trebalo primjenjivati na jamstva za predmetne transakcije koje ne čine zajam kao što su jamstva za transakcije dionicama. Ako jamstvo ne prelazi 80 % predmetnog zajma, zajamčeni iznos ne prelazi 112 500 EUR i trajanje jamstva ne prelazi pet godina, može se smatrati da jamstvo ima bruto novčanu protuvrijednost koja ne prelazi gornju granicu za potpore de minimis. Isto se primjenjuje ako jamstvo ne prelazi 80 % predmetnog zajma, zajamčeni iznos ne prelazi 56 250 EUR i trajanje jamstva ne prelazi deset godina. Nadalje, države članice mogu uporabiti metodologiju kako bi izračunale bruto novčanu protuvrijednost jamstva koja je Komisiji bila prijavljena temeljem druge Uredbe Komisije iz područja državnih potpora, koja je bila primjenjiva u to vrijeme i koju je Komisija prihvatila kao usklađenu s Obavijesti o jamstvu, ili bilo kojom sljedećom obavijesti, pod uvjetom da se prihvaćena metodologija izričito odnosi na vrstu jamstva i vrstu temeljne transakcije o kojima je riječ u kontekstu primjene ove Uredbe. S obzirom na poteškoće povezane s određivanjem bruto novčane protuvrijednosti potpore dodijeljene poduzetnicima koji možda neće moći otplatiti zajam, to se pravilo ne bi trebalo primjenjivati na takve poduzetnike.
(18)
Ako se program potpora de minimis provodi preko financijskih posrednika, treba osigurati da oni ne primaju nikakvu državnu potporu. To se može učiniti, primjerice, tako da se od financijskih posrednika koji se koriste državnim jamstvima traži plaćanje premije koja vrijedi na tržištu ili potpuno prenošenje svih pogodnosti na krajnje korisnike, odnosno poštovanjem gornje vrijednosti za potpore de minimis i drugih uvjeta iz ove Uredbe i na razini posrednika.
(19)
Po primitku prijave države članice Komisija može ispitati doseže li mjera, koja nije u obliku nepovratnih sredstava, zajma, jamstva, dokapitalizacije ili mjere rizičnog financiranja u obliku vlasničkog ili kvazivlasničkog ulaganja, bruto novčanu protuvrijednost koja ne prelazi gornju granicu za potpore de minimis te može li stoga biti obuhvaćena područjem primjene ove Uredbe.
(20)
Komisija je dužna osigurati da se poštuju pravila o državnoj potpori, dok bi države članice u skladu s načelom suradnje utvrđenom u članku 4. stavku 3. Ugovora o Europskoj uniji trebale olakšati izvršenje te zadaće uspostavom nužnih instrumenata kojima bi se osiguralo da ukupan iznos potpora de minimis koje se na temelju pravila de minimis dodjeljuju jednom poduzetniku ne prelazi ukupnu dopuštenu gornju granicu. U tu bi svrhu pri dodjeli potpora de minimis država članica trebala predmetnog poduzetnika obavijestiti o dodijeljenom iznosu de minimis potpora i o tome da je riječ o potpori de minimis, izričito se pozivajući na ovu Uredbu. Od država članica treba zahtijevati praćenje dodijeljenih potpora kako bi se osiguralo da se ne premaše odgovarajuće gornje granice i kako bi se osigurala usklađenost s kumulacijskim pravilima. Radi usklađivanja s tom obvezom, prije dodjele takve potpore predmetna država članica mora od poduzetnika dobiti izjavu o drugim potporama de minimis obuhvaćenima ovom Uredbom ili drugim uredbama o potporama de minimis, koje je poduzetnik primio tijekom predmetne fiskalne godine i u prethodne dvije fiskalne godine. Kao alternativno rješenje državama članicama treba omogućiti osnivanje središnjeg registra s potpunim informacijama o dodijeljenim potporama de minimis i provjeravanje da svaka dodijeljena potpora ne prelazi odgovarajuću gornju granicu.
(21)
Prije dodjele svake nove potpore de minimis svaka država članica treba potvrditi da se novom potporom de minimis u dotičnoj državi članici neće premašiti ni gornja granica za potpore de minimis ni gornja vrijednost na nacionalnoj razini te da su ispunjeni ostali uvjeti iz ove Uredbe.
(22)
Uzimajući u obzir iskustva Komisije, a posebno općenito učestalu potrebu da se politika državnih potpora revidira, potrebno je ograničiti rok primjene ove Uredbe. Ako se rok važenja ove Uredbe ne produlji nakon njegova isteka, državama članicama u vezi s potporama de minimis iz ove Uredbe treba omogućiti razdoblje prilagodbe od šest mjeseci,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na potpore dodijeljene poduzetnicima koji se bave primarnom proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda, uz iznimku:
(a)
potpora čiji je iznos određen na temelju cijene ili količine proizvoda stavljenih na tržište;
(b)
potpora za djelatnosti povezane s izvozom prema trećim zemljama ili državama članicama, odnosno potpora koje su u izravnoj vezi s izvezenim količinama, uspostavom i djelovanjem distribucijske mreže ili drugim tekućim izdacima koji su povezani s izvoznom djelatnošću;
(c)
potpora koje se uvjetuju uporabom domaćih proizvoda umjesto uvoznih.
2. Ako se poduzetnik bavi primarnom proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda i također djeluje u jednom ili više sektora ili ima druge djelatnosti obuhvaćene područjem primjene Uredbe (EU) br. 1407/2013, ta se Uredba primjenjuje na potporu koja se dodjeljuje u vezi s tim drugim sektorima ili djelatnostima, pod uvjetom da predmetna država članica na primjeren način, primjerice razdvajanjem djelatnosti ili troškova, osigura da primarna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda ne ostvaruje korist od potpora de minimis koje se dodjeljuju u skladu s tom Uredbom.
3. Ako poduzetnik djeluje u primarnoj proizvodnji poljoprivrednih proizvoda, kao i sektoru ribarstva i akvakulture, odredbe Uredba (EZ) br. 875/2007 primjenjuju se na potporu koja se dodjeljuje u vezi sa sektorom ribarstva i akvakulture pod uvjetom da predmetna država članica na primjeren način, primjerice razdvajanjem djelatnosti ili troškova, osigura da primarna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda ne ostvaruje korist od potpora de minimis koje se dodjeljuju u skladu s tom Uredbom.
Članak 2.
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe, „poljoprivredni proizvodi” znači proizvodi iz Priloga I. Ugovoru, uz iznimku proizvoda ribarstva i akvakulture obuhvaćenih Uredbom Vijeća (EZ) br. 104/2000 (17).
2. Za potrebe ove Uredbe pojmom „jedan poduzetnik” obuhvaćena su sva poduzeća koja su u najmanje jednom od sljedećih međusobnih odnosa:
(a)
jedno poduzeće ima većinu glasačkih prava dioničara ili članova u drugom poduzeću;
(b)
jedno poduzeće ima pravo imenovati ili smijeniti većinu članova upravnog, upravljačkog ili nadzornog tijela drugog poduzeća;
(c)
jedno poduzeće ima pravo ostvarivati vladajući utjecaj na drugo poduzeće prema ugovoru sklopljenom s tim poduzećem ili prema odredbi statuta ili društvenog ugovora tog poduzeća;
(d)
jedno poduzeće, koje je dioničar ili član u drugom poduzeću, kontrolira samo, u skladu s dogovorom s drugim dioničarima ili članovima tog poduzeća, većinu glasačkih prava dioničara ili glasačkih prava članova u tom poduzeću.
Poduzeća koja su u bilo kojem od odnosa navedenih u prvom podstavku točkama (a) do (d) preko jednog ili više drugih poduzeća isto se tako smatraju jednim poduzetnikom.
Članak 3.
Potpore de minimis
1. Ako mjere potpore ispunjavaju uvjete propisane ovom Uredbom, smatra se da ne ispunjavaju sve kriterije iz članka 107. stavka 1. Ugovora te se stoga izuzimaju od obveze prijave iz članka 108. stavka 3. Ugovora.
2. Ukupan iznos potpora de minimis koja se po državi članici dodjeljuje jednom poduzetniku ne smije prelaziti 15 000 EUR tijekom bilo kojeg razdoblja od tri fiskalne godine.
3. Kumulativni iznos potpora de minimis dodijeljenih po državi članici poduzetnicima koji se bave primarnom proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda u bilo kojem razdoblju od tri fiskalne godine ne smije prelaziti gornje vrijednosti na nacionalnoj razini utvrđene u Prilogu.
4. Potpora de minimis smatra se dodijeljenom u trenutku kada poduzetnik u skladu s odgovarajućim nacionalnim pravnim poretkom stekne zakonsko pravo na primanje potpore, neovisno o datumu isplate potpore de minimis poduzetniku.
5. Gornje granice utvrđene u stavku 2. te gornja vrijednost na nacionalnoj razini predviđena u stavku 3. primjenjuju se bez obzira na oblik potpora de minimis ili na cilj koji se namjerava postići te neovisno o tome financira li se potpora koju dodjeljuje država članica u cijelosti ili djelomično iz sredstava koja su podrijetlom iz Unije. Razdoblje od tri fiskalne godine utvrđuje se na temelju fiskalnih godina koje poduzetnik primjenjuje u predmetnoj državi članici.
6. Za potrebe gornje granice utvrđene u stavku 2. i gornje vrijednosti na nacionalnoj razini iz stavka 3., potpore se izražavaju u obliku gotovinskih bespovratnih sredstava. Svi iznosi koji se primjenjuju bruto su iznosi, to jest iznosi prije odbitka poreza ili drugih naknada. Ako se potpora ne dodjeljuje u obliku nepovratnih sredstava, iznos potpore jednak je bruto novčanoj protuvrijednosti potpore.
Potpore koje se isplaćuju u više obroka diskontiraju se na njihovu vrijednost u trenutku dodjele. Kamatna stopa koja se primjenjuje pri diskontiranju jest diskontirana kamatna stopa koja se primjenjuje u trenutku dodjele.
7. Ako bi se dodjelom novih potpora de minimis premašila gornja granica za potpore de minimis utvrđena u stavku 2. ili gornja vrijednost na nacionalnoj razini predviđena stavkom 3., ni jedna od tih novih potpora ne može ostvarivati korist na temelju ove Uredbe.
8. U slučaju spajanja ili preuzimanja, pri utvrđivanju prelazi li se gornja granica ili gornja vrijednost na nacionalnoj razini bilo kojom novom potporom de minimis dodijeljenom novom poduzetniku ili poduzetniku preuzimatelju u obzir se uzimaju sve prethodne potpore de minimis dodijeljene bilo kojem od poduzetnika uključenih u postupak spajanja. Potpore de minimis koje su propisno dodijeljene prije spajanja ili preuzimanja i dalje su u skladu sa zakonom.
9. Ako se jedan poduzetnik podijeli na dva ili više zasebnih poduzetnika, de minimis potpore dodijeljene prije podjele dodjeljuju se poduzetniku koji je ostvarivao korist od te potpore, a to je u načelu poduzetnik koji preuzima djelatnosti za koje se koristila potpora de minimis. Ako takva raspodjela nije moguća, potpore de minimis razmjerno se dodjeljuju na temelju knjigovodstvene vrijednosti vlasničkog kapitala novih poduzetnika na datum stupanja na snagu podjele.
Članak 4.
Izračun bruto novčane protuvrijednosti
1. Ova se Uredba primjenjuje samo na potpore čiju je bruto novčanu protuvrijednost moguće unaprijed (ex ante) točno izračunati, bruto novčanu protuvrijednost a da pritom nije potrebno provesti procjenu rizika („transparentna potpora”).
2. Potpore sadržane u nepovratnim sredstvima ili subvencioniranim kamatnim stopama smatraju se transparentnim potporama de minimis.
3. Potpore sadržane u zajmovima smatraju se transparentnim potporama de minimis ako:
(a)
korisnik ne podliježe kolektivnom stečajnom postupku niti ne ispunjuje kriterije za pokretanje kolektivnog stečajnog postupka na zahtjev njegovih vjerovnika u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. U slučaju velikih poduzetnika, korisnik je u situaciji koja odgovara najmanje kreditnom rejtingu B; i
(b)
je zajam osiguran kolateralom koji pokriva najmanje 50 % zajma i zajam iznosi 75 000 EUR tijekom pet godina ili 37 500 EUR tijekom deset godina; ako je zajam manji od tih iznosa i/ili odobren je na razdoblje kraće od pet odnosno deset godina, bruto novčana protuvrijednost tog zajma izračunava se kao razmjerni dio gornje granice utvrđene u članku 3. stavku 2.; ili
(c)
bruto novčana protuvrijednost izračunana na temelju referentne stope koja se primjenjivala u trenutku dodjele.
4. Potpore sadržane u dokapitalizacijama smatraju se transparentnim potporama de minimis samo ako ukupan iznos javne dokapitalizacije ne prelazi gornju granicu za potpore de minimis.
5. Potpore sadržane u mjerama rizičnog financiranja u obliku vlasničkog ili kvazivlasničkog ulaganja smatraju se transparentnim potporama de minimis samo ako kapital dodijeljen jednom poduzetniku ne prelazi gornju granicu za potpore de minimis.
6. Potpore sadržane u jamstvima smatraju se transparentnim potporama de minimis ako:
(a)
korisnik ne podliježe kolektivnom stečajnom postupku niti ne ispunjuje kriterije za pokretanje kolektivnog stečajnog postupka na zahtjev njegovih vjerovnika u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. U slučaju velikih poduzetnika, korisnik je u situaciji koja odgovara najmanje kreditnom rejtingu B; i
(b)
jamstvo ne prelazi 80 % predmetnog zajma i zajamčeni iznos je 112 500 EUR i trajanje jamstva je pet godina ili zajamčeni iznos je 56 250 EUR i trajanje jamstva je deset godina; ako je zajamčeni iznos manji od tih iznosa i/ili je jamstvo za razdoblje kraće od pet odnosno deset godina, bruto novčana protuvrijednost tog jamstva izračunava se kao razmjerni dio gornje granice utvrđene u članku 3. stavku 2.; ili
(c)
bruto novčana vrijednost potpore izračunana je na temelju premija sigurne luke utvrđenih u obavijesti Komisije; ili
(d)
prije provedbe,
i.
Komisiji je bila prijavljena uporabljena metodologija za izračunavanje bruto novčane protuvrijednosti jamstva temeljem druge Uredbe Komisije iz područja državnih potpora, koja je bila primjenjiva u to vrijeme i koju je Komisija prihvatila kao usklađenu s Obavijesti o jamstvu, ili bilo kojom sljedećom obavijesti; i
ii.
ta se metodologija izričito odnosi na vrstu jamstva i vrstu temeljne transakcije o kojima je riječ u kontekstu primjene ove Uredbe.
7. Potpore sadržane u ostalim instrumentima smatraju se transparentnim potporama de minimis ako je u okviru dotičnog instrumenta određena gornja vrijednost kojom se osigurava da se ne premaši primjenjiva gornja granica.
Članak 5.
Kumulacija
1. Ako se poduzetnik bavi primarnom proizvodnjom poljoprivrednih proizvoda i također djeluje u jednom ili više sektora ili ima druge djelatnosti obuhvaćene područjem primjene Uredbe (EU) br. 1407/2013, potpore de minimis koje se dodjeljuju za djelatnosti u sektoru poljoprivredne proizvodnje u skladu s ovom Uredbom mogu se pribrajati potporama de minimis dodijeljenima u vezi s tim drugim sektorom/sektorima ili djelatnostima do primjenjive gornje granice iz članka 3. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1407/2013, pod uvjetom da predmetna država članica na primjeren način, primjerice razdvajanjem djelatnosti ili troškova, osigura da primarna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda ne ostvaruje korist od potpora de minimis koje se dodjeljuju u skladu s Uredbom (EU) br. 1407/2013.
2. Ako poduzetnik djeluje u primarnoj proizvodnji poljoprivrednih proizvoda, kao i sektoru ribarstva i akvakulture, potpore de minimis dodijeljene za djelatnosti u sektoru poljoprivredne proizvodnje u skladu s ovom Uredbom mogu se pribrajati potporama de minimis za djelatnosti u sektoru ribarstva i akvakulture u skladu s Uredbom (EZ) br. 875/2007 do gornje granice utvrđene tom Uredbom, pod uvjetom da predmetna država članica na primjeren način, primjerice razdvajanjem djelatnosti ili troškova, osigura da primarna proizvodnja poljoprivrednih proizvoda ne ostvaruju korist od potpora de minimis koje se dodjeljuju u skladu s Uredbom (EZ) br. 875/2007.
3. Potpore de minimis ne kumuliraju se s državnim potporama u vezi s istim prihvatljivim troškovima ili s državnim potporama za istu mjeru rizičnog financiranja ako bi takva kumulacija prelazila primjenjivi najviši intenzitet ili iznos koji je u konkretnim okolnostima svakog pojedinog slučaja utvrđen uredbom o skupnom izuzeću odnosno odlukom Komisije. Potpore de minimis koje nisu dodijeljene za posebne opravdane troškove ili nisu na njih primjenjive mogu se pribrajati ostalim državnim potporama dodijeljenima na temelju uredbe o skupnom izuzeću ili odluke Komisije.
Članak 6.
Praćenje
1. Ako država članica poduzetniku namjerava dodijeliti potporu de minimis u skladu s ovom Uredbom, ona tog poduzetnika pisanim putem obavješćuje o predviđenom iznosu potpore izraženom u obliku bruto novčane protuvrijednosti potpore, kao i tome da je riječ o potpori de minimis, izričito se pozivajući na ovu Uredbu i navodeći njezin naziv i podatke o objavi u Službenom listu Europske unije. Ako se potpore de minimis u skladu s ovom Uredbom dodjeljuju različitim poduzetnicima na temelju programa potpore, a iznosi su pojedinačnih potpora koje se dodjeljuju tim poduzetnicima različiti, predmetna država članica može odabrati da tu obvezu ispuni tako da poduzetnike obavijesti o fiksnom iznosu koji odgovara najvišem iznosu potpore koja se dodjeljuje u okviru tog programa potpore. U tom slučaju fiksni se iznos primjenjuje kako bi se utvrdilo je li dosegnuta gornja granica iz članka 3. stavka 2. te je li premašena gornja vrijednost na nacionalnoj razini predviđena u članku 3. stavku 3. Prije dodjeljivanja potpore država članica od dotičnog poduzetnika mora dobiti izjavu, u pisanom ili elektroničkom obliku, o svakoj potpori de minimis na koju se primjenjuje ova Uredba ili druge uredbe o potporama de minimis, primljenoj tijekom prethodne dvije fiskalne godine i u tekućoj fiskalnoj godini.
2. Ako je država članica osnovala središnji registar potpora de minimis koji sadržava potpune informacije o svim potporama de minimis koje dodijeli bilo koje tijelo unutar te države članice, stavak 1. prestaje se primjenjivati od trenutka kada se registrom obuhvati razdoblje od tri fiskalne godine.
3. Država članica dodjeljuje nove potpore de minimis u skladu s ovom Uredbom samo nakon što je provjerila da se time ukupan iznos potpora de minimis koje su dodijeljene predmetnom poduzetniku neće povećati na razinu višu od gornje granice utvrđene u članku 3. stavku 2. i gornje vrijednosti na nacionalnoj razini predviđene u članku 3. stavku 3. te da su ispunjeni svi uvjeti iz ove Uredbe.
4. Države članice bilježe i prikupljaju sve informacije povezane s primjenom ove Uredbe. Takva evidencija sadržava sve informacije potrebne za dokazivanje ispunjavanja uvjeta iz ove Uredbe. Zapisi koje se odnose na pojedinačne potpore de minimis čuvaju se deset fiskalnih godina od datuma kada je potpora dodijeljena. Zapisi koje se odnose na program potpora de minimis čuvaju se deset godina od datuma kada je dodijeljena posljednja pojedinačna potpora u okviru takvog programa.
5. Na pisani zahtjev Komisije i u roku od 20 radnih dana ili duljem roku ako je tako utvrđeno u zahtjevu, predmetna država članica Komisiji dostavlja sve informacije koje Komisija smatra potrebnima kako bi ocijenila jesu li ispunjeni uvjeti iz ove Uredbe, a posebno o ukupnom iznosu potpora de minimis koje je bilo koji poduzetnik primio na temelju ove Uredbe ili drugih uredaba o potporama de minimis.
Članak 7.
Prijelazne odredbe
1. Ova se Uredba primjenjuje na potpore dodijeljene prije njezinog stupanja na snagu ako potpora ispunjuje sve uvjete utvrđene u ovoj Uredbi. Sve potpore koje ne ispunjavaju te uvjete Komisija procjenjuje u skladu s mjerodavnim okvirima, smjernicama, komunikacijama i obavijestima.
2. Za svaku pojedinačnu potporu de minimis koja je dodijeljena između 1. siječnja 2005. i 30. lipnja 2008. i koja ispunjava uvjete iz Uredbe (EZ) br. 1860/2004 smatra se da ne ispunjava sve kriterije iz članka 107. stavka 1. Ugovora te se stoga izuzima od obveze prijave iz članka 108. stavka 3. Ugovora.
3. Za svaku pojedinačnu potporu de minimis koja je dodijeljena između 1. siječnja 2008. i 30. lipnja 2014. i koja ispunjava uvjete iz Uredbe (EZ) br. 1535/2007 smatra se da ne ispunjava sve kriterije iz članka 107. stavka 1. Ugovora te se stoga izuzima od obveze prijave iz članka 108. stavka 3. Ugovora.
4. Nakon isteka važenja ove Uredbe svaki program potpora de minimis koji ispunjava uvjete iz ove Uredbe ostaje obuhvaćen ovom Uredbom u razdoblju od još šest mjeseci.
Članak 8.
Stupanje na snagu i razdoblje primjene
Ova Uredba stupa na snagu 1. siječnja 2014.
Primjenjuje se do 31. prosinca 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 2013.