ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
ODLUKA VIJEĆA
od 24. lipnja 2014.
o aranžmanima Unije za provedbu klauzule solidarnosti
(2014/415/EU)
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 222. stavak 3. prvu rečenicu,
uzimajući u obzir zajednički prijedlog Europske komisije i Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
budući da:
(1)
Ova se Odluka odnosi na provedbu od strane Unije članka 222. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) („klauzula solidarnosti”). Ona se ne odnosi na provedbu klauzule solidarnosti od strane država članica u skladu s člankom 222. stavkom 2. UFEU-a. U skladu s Izjavom (br. 37.) o članku 222. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, država članica može odabrati najprimjerenije sredstvo za ispunjenje svoje obveze solidarnosti prema drugoj državi članici.
(2)
Prema članku 222. stavku 1. UFEU-a Unija i države članice zajednički djeluju u duhu solidarnosti ako je neka država članica meta terorističkog napada, žrtva prirodne nepogode ili nesreće izazvane ljudskim djelovanjem. Trebalo bi težiti usklađenosti i komplementarnosti djelovanja Unije i djelovanja država članica u korist bilo koje države članice koja se poziva na klauzulu solidarnosti te kako bi se izbjeglo udvostručavanje napora. S obzirom na to da se države članice trebaju međusobno koordinirati u Vijeću kako bi ispunile vlastite obveze solidarnosti u skladu s člankom 222. stavkom 2. UFEU-a, prikladno je imati aranžmane za koordinaciju u Vijeću u odnosu na provedbu klauzule solidarnosti od strane Unije.
(3)
Aranžmani za koordinaciju u Vijeću trebali bi se oslanjati na integrirane aranžmane EU-a za politički odgovor na krize (IPCR) koje je odobrilo Vijeće 25. lipnja 2013., a koji navode da IPCR također treba poduprijeti aranžmane za provedbu klauzule solidarnosti. Primjereno je da Vijeće prilagodi aranžmane za IPCR, posebno u slučaju preispitivanja.
(4)
Provedba klauzule solidarnosti od strane Unije trebala bi se oslanjati na postojeće instrumente u mjeri u kojoj je to moguće, trebala bi povećati učinkovitost jačanjem koordinacije i izbjegavanjem udvostručavanja, funkcionirati bez dodatnih resursa, osiguravati jednostavne i jasne dodirne točke za države članice na razini Unije te poštovati nadležnosti dodijeljene svakoj instituciji i službi Unije.
(5)
Klauzula solidarnosti poziva Uniju da pokrene sve instrumente kojima raspolaže. Relevantni instrumenti uključuju Strategiju unutarnje sigurnosti Europske unije, Mehanizam Europske unije za civilnu zaštitu uspostavljen Odlukom br. 1313/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (1) („Mehanizam Unije”), Odluku br. 1082/2013/EU Europskog parlamenta i Vijeća (2) i strukture razvijene u okviru zajedničke sigurnosne i obrambene politike (ZSOP).
(6)
Područje primjene aranžmana Unije za provedbu klauzule solidarnosti trebalo bi jasno definirati.
(7)
Što se tiče borbe protiv terorizma, strateški okvir djelovanja Unije je Strategija Europske unije za borbu protiv terorizma. Uspostavljeni su razni instrumenti, poput instrumenata koji jačaju zaštitu kritične infrastrukture u energetici i transportu (3). Također su poduzeta djelovanja nakon Komunikacije Komisije pod nazivom „Protuteroristička politika EU-a: glavna postignuća i budući izazovi”, primjerice djelovanja kojima se poboljšava suradnja između tijela kaznenog progona, jača sprečavanje radikalizacije, posebno uspostavom Mreže za osvješćivanje o radikalizaciji, i teroristima ograničuje pristup sredstvima kao i eksplozivima (4) te kemijskim, biološkim, radiološkim i nuklearnim materijalima, kao i djelovanja kojima se poboljšava sigurnost eksploziva.
(8)
Trebalo bi definirati mehanizam pozivanja i mehanizam postupnog ukidanja za aranžmane u okviru ove Odluke na razini Unije, na temelju političkog zahtjeva na visokoj razini dotične države članice i uz potporu jedinstvene ulazne točke na razini Unije.
(9)
Aranžmanima odgovora na razini Unije trebala bi se poboljšati učinkovitost pojačanom koordinacijom na temelju postojećih instrumenata.
(10)
Cilj je Mehanizma Unije jačanje suradnje između država članica i Unije te olakšavanje koordinacije u području civilne zaštite. Odlukom br. 1313/2013/EU uspostavljen je Koordinacijski centar za odgovor na hitne situacije („ERCC”) koji osigurava operativni kapacitet 24 sata dnevno 7 dana u tjednu te je na raspolaganju državama članicama i Komisiji za ostvarivanje ciljeva Mehanizma Unije.
(11)
Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) ima na raspolaganju strukture s obavještajnim i vojnim stručnim znanjem, kao i mrežu delegacija koje također mogu doprinijeti odgovoru na prijetnje ili katastrofe na državnom području država članica ili na krize koje imaju vanjsku dimenziju. Ovisno o krizi, ostale strukture i agencije Unije u području zajedničke vanjske i sigurnosne politike (ZVSP) uključujući ZSOP trebale bi osigurati, prema potrebi, doprinose u skladu s relevantnim odredbama prava Unije.
(12)
Kada je to potrebno i izvedivo s obzirom na žurnost, aranžmani odgovora na razini Unije trebali bi se nadopuniti donošenjem pravnih akata ili izmjenom postojećih akata u skladu s relevantnim odredbama Ugovorâ.
(13)
Ova odluka neće imati obrambene implikacije. U slučaju da kriza zahtijeva djelovanje ZVSP-a i ZSOP-a, odluku bi trebalo donijeti Vijeće u skladu s relevantnim odredbama Ugovorâ.
(14)
Ovom Odlukom ne dovodi se u pitanje članak 42. stavak 7. Ugovora o Europskoj uniji.
(15)
Komunikacijom Komisije pod nazivom „Strategija unutarnje sigurnosti EU-a na djelu: pet koraka prema sigurnijoj Europi” za cilj je postavljeno jačanje otpornosti Unije na krize i katastrofe nizom djelovanja, uključujući potpunim iskorištavanjem klauzule solidarnosti. Kako podsjeća Vijeće u svojim zaključcima od 24. i 25. veljače 2011., jačanje otpornosti Europe na krize i katastrofe od ključne je važnosti za daljnje jačanje slobode, sigurnosti i pravde u Uniji.
(16)
Europsko vijeće treba redovito procjenjivati prijetnje s kojima se suočava Unija kako bi se Uniji i njezinim državama članicama omogućilo učinkovito djelovanje. Na zahtjev Europskog vijeća trebalo bi izraditi izvješća o određenim prijetnjama.
(17)
U skladu s člankom 346. stavkom 1. točkom (a) UFEU-a nijedna država članica nije obvezna davati informacije ako smatra da bi njihovo otkrivanje bilo suprotno osnovnim interesima njezine sigurnosti.
(18)
Europski parlament 22. studenoga 2012. usvojio je rezoluciju 2012/2223 pod nazivom „Klauzule o uzajamnoj obrani i solidarnosti EU-a: političke i operativne dimenzije”.
(19)
Ovom Odlukom poštuju se temeljna prava i načela priznata u Povelji Europske unije o temeljnim pravima i trebala bi se primjenjivati u skladu s tim pravima i načelima.
(20)
S obzirom na to da cilj ove Odluke, to jest provedbu klauzule solidarnosti od strane Unije, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog opsega i učinaka djelovanja on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Odluka ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja,
DONIJELO JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Opći cilj i predmet
1. Ovom se Odlukom utvrđuju pravila i postupci za provedbu od strane Unije članka 222. UFEU-a („klauzula solidarnosti”).
2. Kako bi se osigurala usklađenost i komplementarnost djelovanja Unije i država članica, Vijeće na političkoj razini provodi koordinaciju odgovora na pozivanje na klauzulu, koristeći aranžmane za IPCR. Potporu djelovanju aranžmana za IPCR pružaju Glavno tajništvo Vijeća, Komisija i ESVD.
3. Aranžmani na razini Unije temelje se na postojećim mehanizmima u Vijeću, Komisiji, ESVD-u i agencijama Unije za pružanje informacija i potpore. Gdje je relevantno, Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (VP) i ESVD doprinose poduzimanjem inicijativa i pružanjem relevantnih informacija i potpore u području nadležnosti VP-a.
4. Relevantni instrumenti Unije i aranžmani za IPCR slijede vlastite postupke i mogu biti aktivni prije pozivanja i nakon postupnog ukidanja odgovora u okviru ove Odluke.
5. Aranžmani iz ove Odluke poboljšavaju učinkovitost pojačanom koordinacijom između odgovora Unije i država članica.
Članak 2.
Područje primjene
1. U slučaju terorističkog napada ili prirodne nepogode ili nesreće izazvane ljudskim djelovanjem, bez obzira na to jesu li nastali na državnom području država članica ili izvan njega, ova se Odluka primjenjuje:
(a)
na državnom području država članica na koje se primjenjuju Ugovori, to jest kopnu, unutarnjim vodama, teritorijalnom moru i zračnom prostoru;
(b)
kada zahvaća infrastrukturu (poput priobalnih naftnih i plinskih postrojenja) koja se nalazi u teritorijalnom moru, isključivom gospodarskom pojasu ili epikontinentalnom pojasu države članice.
Pri korištenju aranžmana u okviru ove Odluke, a posebno pri mobiliziranju instrumenata s kojima raspolaže, Unija je obvezana međunarodnim pravom i ne zadire u prava država koje nisu države članice.
2. Ova Odluka nema obrambene implikacije.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„katastrofa” znači svaka situacija koja ima ili može imati ozbiljne učinke na ljude, okoliš ili imovinu, uključujući kulturnu baštinu;
(b)
„teroristički napad” znači kazneno djelo terorizma prema definiciji iz Okvirne odluke Vijeća 2002/475/PUP (5);
(c)
„kriza” znači katastrofa ili teroristički napad tako širokog učinka ili političkog značaja da zahtijeva pravodobno usklađivanje politike i odgovor na političkoj razini Unije;
(d)
„odgovor” znači svako djelovanje poduzeto u slučaju katastrofe ili terorističkog napada radi uklanjanja njegovih neposrednih štetnih posljedica.
Članak 4.
Pozivanje na klauzulu solidarnosti
1. U slučaju katastrofe ili terorističkog napada pogođena država članica može se pozvati na klauzulu solidarnosti ako, nakon što je iskoristila mogućnosti koje joj nude postojeća sredstva i alati na nacionalnoj razini i na razini Unije, smatra da kriza jasno nadilazi kapacitete za odgovor koji su joj na raspolaganju.
2. Politička tijela pogođene države članice upućuju svoje pozivanje predsjedništvu Vijeća. Pozivanje se upućuje i predsjedniku Europske komisije putem ERCC-a.
Članak 5.
Aranžmani odgovora na razini Unije
1. Nakon pozivanja na klauzulu solidarnosti Vijeće osigurava političko i strateško usmjeravanje odgovora Unije na pozivanje na klauzulu solidarnosti, u potpunosti vodeći računa o nadležnosti Komisije i VP-a. U tu svrhu predsjedništvo Vijeća odmah aktivira aranžmane za IPCR, ako već nisu u uporabi, te na taj način obavješćuje sve države članice o pozivanju na klauzulu solidarnosti.
2. Istodobno, te u skladu s člankom 1. stavkom 3., Komisija i VP:
(a)
utvrđuju sve relevantne instrumente Unije koji na najbolji način mogu doprinijeti odgovoru na krizu, uključujući sektorske, operativne, političke ili financijske instrumente i strukture te poduzimaju sve potrebne mjere predviđene tim instrumentima;
(b)
utvrđuju vojne kapacitete koji na najbolji način mogu doprinijeti odgovoru na krizu uz potporu Vojnog stožera EU-a;
(c)
utvrđuju i predlažu upotrebu instrumenata i resursa koji su pod nadležnošću agencija Unije i koji na najbolji način mogu doprinijeti odgovoru na krizu;
(d)
savjetuju Vijeće o tome jesu li postojeći instrumenti dovoljni za pomoć pogođenoj državi članici nakon pozivanja na klauzulu solidarnosti;
(e)
izrađuju redovna integrirana izvješća o svijesti o situaciji i analizi radi obavješćivanja i potpore koordinaciji i donošenju odluka na političkoj razini u Vijeću, u skladu s člankom 6. ove Odluke.
3. Prema potrebi, te u skladu s člankom 1. stavkom 3., Komisija i VP podnose prijedloge Vijeću, a posebno u pogledu:
(a)
odluka o izvanrednim mjerama koje nisu predviđene postojećim instrumentima;
(b)
zahtjeva za vojne kapacitete koji nadilaze postojeće aranžmane o civilnoj zaštiti; ili
(c)
mjera koje podupiru brzi odgovor država članica.
4. Koristeći aranžmane za IPCR, predsjedništvo Vijeća osigurava usklađenost postupanja u Vijeću i sveukupnog odgovora na političkoj razini Unije, uključujući u pogledu izrade i ažuriranja prijedlogâ za djelovanje, pritom poštujući pravo inicijative Komisije i VP-a u okviru njihovih područja nadležnosti. Pri tome predsjedništvo podupiru i savjetuju Glavno tajništvo Vijeća, Komisija i ESVD te, u slučaju terorističkih napada, koordinator EU-a za borbu protiv terorizma. Ovisno o krizi, strukture i agencije Unije u području ZVSP-a/ZSOP-a osiguravaju, prema potrebi, doprinose u skladu s relevantnim odredbama prava Unije.
5. Predsjedništvo Vijeća obavješćuje predsjednika Europskog vijeća i predsjednika Europskog parlamenta o pozivanju na klauzulu solidarnosti i o svim glavnim događajima.
6. Nakon pozivanja na klauzulu solidarnosti ERCC djeluje kao neprekidna središnja kontaktna točka na razini Unije s nadležnim tijelima država članica i drugim dionicima, ne dovodeći u pitanje postojeće odgovornosti unutar Komisije i VP-a te postojeće informacijske mreže. ERCC olakšava izradu integriranih izvješća o svijesti o situaciji i analizi (ISAA), u suradnji sa Situacijskom sobom EU-a i drugim kriznim centrima Unije, u skladu s člankom 6. ove Odluke.
Članak 6.
Integrirana izvješća o svijesti o situaciji i analizi
Izvješća ISAA prilagođena su potrebama političke razine Unije koju određuje predsjedništvo Vijeća i omogućuju, unutar Vijeća, strateški pregled stanja, u skladu s aranžmanima za IPCR. Takva izvješća objedinjuju potvrđene doprinose koje su dobrovoljno stavile na raspolaganje države članice, Komisija, ESVD i relevantne agencije Unije, kao i relevantne međunarodne organizacije. U slučaju pozivanja u pogledu terorističkih napada, obavještajne analize i kratka izvješća obrađuju se zasebno kroz postojeće kanale.
Članak 7.
Postupno ukidanje
Postupno ukidanje odgovora u okviru ove Odluke slijedi isti postupak kako je predviđeno u članku 4. stavku 2. Kada država članica koja se pozvala na klauzulu solidarnosti smatra da više nema potrebe da pozivanje ostane aktivno, ona to naznačuje bez odgode.
Članak 8.
Procjena prijetnje na razini Unije
1. Radi redovne procjene prijetnji s kojima se suočava Unija Europsko vijeće može zatražiti od Komisije i VP-a te agencija Unije, prema potrebi, da izrade izvješća o određenim prijetnjama.
2. Osim ako Europsko vijeće drukčije odredi, sva takva izvješća temelje se samo na raspoloživim procjenama prijetnji koje su sastavile relevantne institucije, tijela i agencije Unije prema postojećim aranžmanima te na informacijama koje su dobrovoljno osigurale države članice, uz izbjegavanje udvostručavanja napora. Koordinator EU-a za borbu protiv terorizma prema potrebi se povezuje s pripremom takvih izvješća. U skladu s člankom 346. stavkom 1. točkom (a) UFEU-a nijedna država članica nije obvezna davati informacije ako smatra da bi njihovo otkrivanje bilo suprotno osnovnim interesima njezine sigurnosti.
Članak 9.
Preispitivanje
1. Aranžmani u okviru ove Odluke periodički se preispituju u skladu s utvrđenim potrebama, a u svakom slučaju u roku od 12 mjeseci od prestanka pozivanja kako bi se osiguralo da se izvuku relevantne pouke i da ih se sagleda. To se preispitivanje provodi u Vijeću na temelju zajedničkog izvješća koje pripremaju Komisija i VP.
2. Prema potrebi, ova se Odluka može izmijeniti. U takvim slučajevima i u skladu s člankom 222. stavkom 3 UFEU-a, Vijeću pomažu Politički i sigurnosni odbor i Stalni odbor za operativnu suradnju u području unutarnje sigurnosti.
3. Prema potrebi, Vijeće može prilagoditi aranžmane za IPCR, posebno kao odgovor na potrebe koje je utvrdilo Vijeće u kontekstu preispitivanja ili nakon izmjene ove Odluke.
Članak 10.
Financijske implikacije
Svi financijski resursi potrebni za provedbu ove Odluke mobiliziraju se u okviru dogovorenih ograničenja godišnjih izdataka i u skladu s područjem primjene postojećih instrumenata Unije, istodobno poštujući godišnje gornje granice višegodišnjeg financijskog okvira.
Članak 11.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Luxembourgu 24. lipnja 2014.