NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 404/2014
ze dne 17. února 2014,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011, pokud jde o sledování emisí CO2 z nových lehkých užitkových vozidel, jejichž typ byl schválen v rámci vícestupňového schvalování
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 510/2011 ze dne 11. května 2011, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nová lehká užitková vozidla v rámci integrovaného přístupu Unie ke snižování emisí CO2 z lehkých vozidel (1), a zejména na čl. 8 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V příloze XII nařízení Komise (ES) č. 692/2008 (2) jsou stanoveny nové metody stanovení emisí CO2 a spotřeby paliva pro vozidla N1, která prošla postupem vícestupňového schválení typu (dále jen „vozidla vyráběná ve více fázích“). Tato nová metoda se bude používat od 1. ledna 2014, ale dobrovolně se může používat již od 1. ledna 2013.
(2)
Bod 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 stanoví, že specifické emise CO2 dokončených vozidel jsou připsány výrobci základního vozidla. Proto je třeba, aby se dokončená vozidla vyráběná ve více fázích v rámci sledování rozlišovala a aby bylo možné identifikovat výrobce základního vozidla. Rovněž je zapotřebí podle metodiky uvedené v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 vymezit určité údaje, které se vztahují k základnímu vozidlu.
(3)
Výrobci základních vozidel mají v souladu s čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011 právo ověřovat údaje o vozidlech vyráběných ve více fázích, na jejichž základě jim byl vypočítán cíl pro specifické emise CO2. Proto je vhodné stanovit příslušné údaje parametrů a zajistit, aby takové ověření mohlo být účinně provedeno.
(4)
Metodika stanovená v příloze XII nařízení (ES) č. 692/2008 se uplatní na nedokončená nebo dokončená vozidla. Pokud se však dokončené vozidlo před první registrací dále upravuje, mělo by být upřesněno, že při výpočtu cíle pro specifické emise jsou sledovány a vzaty v úvahu hmotnost vozidla v provozním stavu a emise CO2 pro úplné vozidlo, které se používá jako vozidlo základní.
(5)
Je nezbytné dále upřesnit údaje, které by měly být poskytovány, s cílem zajistit, aby emise CO2 vozidel vyráběných ve více fázích mohly být adekvátně a účinně sledovány a ověřovány.
(6)
Vozidlo je identifikováno identifikačním číslem vozidla (dále jen „VIN“), tedy alfanumerickým kódem přiděleným vozidlu výrobcem v souladu s nařízením Komise (EU) č. 19/2011 (3). Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (4) v oddíle 4 přílohy XVII stanoví jako základní pravidlo, že identifikační číslo základního vozidla musí být zachováno ve všech dalších stupních procesu schvalování typu, aby se zajistila sledovatelnost procesu. Prostřednictvím VIN by proto mělo být možné propojit dokončené vozidlo s vozidlem základním s cílem určit výrobce základního vozidla, který je odpovědný za emise CO2. Kromě toho by VIN mělo umožnit výrobci základního vozidla ověřit příslušné údaje týkající se základního vozidla. Poněvadž neexistují žádné jiné parametry, které mohou poskytnout tento druh propojení, je vhodné požadovat, aby členské státy sledovaly čísla VIN nově registrovaných vozidel N1 a podávaly o nich zprávu Komisi prostřednictvím systému shromažďování údajů Evropské agentury pro životní prostředí (EEA).
(7)
Za účelem výpočtu cílů pro specifické emise, pokud jde o vozidla vyráběná ve více fázích, je třeba v souladu s bodem 7 části B přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 posoudit standardní přidanou hmotnost stanovenou podle bodu 5.3 přílohy XII nařízení (ES) č. 692/2008. To bude vyžadovat sledování a hlášení hmotnosti v provozním stavu základního vozidla a technicky přípustné maximální hmotnosti naloženého vozidla, prostřednictvím čehož může být stanovena standardní přidaná hmotnost, nebo případně sledování a hlášení vlastní standardní přidané hmotnosti. Kromě toho, aby bylo možné určit, zda vozidlo vyrobené ve více fázích spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 510/2011, je nezbytné ověřit, že referenční hmotnost dokončeného vozidla nepřekročí limity uvedené v čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení.
(8)
Jestliže členské státy nejsou schopny poskytnout všechny parametry požadované podle přílohy II nařízení (EU) č. 510/2011 kvůli koncepci svého systému pro registraci údajů týkajících se nových lehkých užitkových vozidel, mohou být tyto parametry poskytnuty dotyčnými výrobci v oznámení uvedeném v čl. 8 odst. 5 nařízení (EU) č. 510/2011.
(9)
Ze stejného důvodu mohou výrobci podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2012 (5) poskytnout Komisi a Evropské agentuře pro životní prostředí čísla VIN, která přidělili vozidlům prodaným v předchozím kalendářním roce nebo vozidlům, kterým byla v uvedeném roce poskytnuta záruka.
(10)
Po registraci vozidla s cílem jeho uvedení do provozu na pozemních komunikacích, může být číslo VIN propojeno se soubory údajů, které umožňují identifikaci vlastníka vozidla. VIN však samo o sobě není nositelem osobních údajů a zpracování údajů pro účely nařízení (EU) č. 510/2011 nevyžaduje přístup k jakýmkoli propojeným osobním údajům nebo jejich zpracování. Sledování a hlášení čísel VIN není proto považováno za zpracování osobních údajů spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) ani nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Uznává se však, že čísla VIN mohou být považována za citlivé údaje, mimo jiné s ohledem na prevenci krádeží vozidel, a proto je vhodné zajistit, aby čísla VIN oznámená Komisi a EHP nebyla zveřejňována.
(11)
Porovnáním čísel VIN ohlášených členskými státy s údaji poskytnutými výrobci by Komise, za podpory EHP, měla určit dotyčné výrobce a vozidla a připravit předběžný datový soubor v souladu s článkem 10b prováděcího nařízení (EU) č. 293/2012.
(12)
S cílem zajistit úplný soulad požadavků na sledování podle nařízení (EU) č. 510/2011 s požadavky uplatňovanými na osobní automobily podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (8) je vhodné přizpůsobit požadavky uvedené v příloze II nařízení (EU) č. 510/2011 týkající se poskytování souhrnných údajů a metodiky pro stanovení údajů o sledování emisí CO2 pro lehká užitková vozidla.
(13)
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (EU) č. 510/2011 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 404/2014
оd 17. veljače 2014.
o izmjeni Priloga II. Uredbi (EU) br. 510/2011 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu praćenja emisija CO2 iz novih lakih gospodarskih vozila homologiranih višestupanjskim postupkom
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 510/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2011. o utvrđivanju standardnih vrijednosti emisija za nova laka gospodarska vozila kao dio integriranog pristupa Unije s ciljem smanjivanja emisija CO2 iz osobnih i lakih gospodarskih vozila (1), a posebno njezin članak 8. stavak 9. drugi podstavak,
budući da:
(1)
Prilogom XII. Uredbi Komisije (EZ) br. 692/2008 (2) utvrđuje se nova metoda za određivanje emisija CO2 i potrošnje goriva vozila kategorije N1 homologiranih višestupanjskim postupkom (dalje u tekstu „višestupanjska vozila”). Nova će se metoda primjenjivati od 1. siječnja 2014., no već se od 1. siječnja 2013. može primjenjivati na dobrovoljnoj osnovi.
(2)
U dijelu B točki 7. Priloga II. Uredbi (EU) br. 510/2011 određeno je da se specifične emisije CO2 dovršenih vozila dodjeljuju proizvođaču osnovnog vozila. To zahtijeva da se dovršeno višestupanjsko vozilo može prepoznati u postupku praćenja i da se proizvođač osnovnog vozila može identificirati. Zahtijeva i da se određeni podaci koji se odnose na osnovno vozilo odrede u skladu s metodologijom određenom Prilogom XII. Uredbi (EZ) br. 692/2008.
(3)
Proizvođači osnovnog vozila imaju, u skladu s člankom 8. stavkom 5. Uredbe (EU) br. 510/2011, pravo provjeriti podatke koji se odnose na višestupanjsko vozilo, a na temelju kojih se izračunavaju njihove ciljne vrijednosti specifičnih emisija CO2. Zato je prikladno navesti odgovarajuće podatkovne parametre čime se osigurava da se takva provjera može učinkoviti provesti.
(4)
Metodologija utvrđena u Prilogu XII. Uredbi (EZ) br. 692/2008 primjenjuje se u vezi s nepotpunim i dovršenim vozilima. Međutim, ako se potpuno vozilo dodatno preinačuje prije prve registracije, treba pojasniti da se kao osnovno vozilo koje treba biti praćeno i uzeto u obzir za izračun specifičnih ciljnih vrijednosti emisija upotrebljava masa u voznom stanju i emisije CO2 potpunog vozila.
(5)
Potrebno je još podrobnije navesti podatke koje treba dostaviti kako bi se vrijednosti emisija CO2 višestupanjskih vozila mogle prikladno i učinkoviti pratiti i provjeravati.
(6)
Vozilo se identificira prema identifikacijskom broju vozila (dalje u tekstu „VIN”), tj. alfanumeričkom kodu koji je vozilu dodijelio proizvođač u skladu s Uredbom Komisije (EU) br. 19/2011 (3). Direktivom 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4) određeno je, u odjeljku 4. Priloga XVII., da se identifikacijski broj osnovnog vozila, kao osnovno pravilo, zadržava tijekom svih stupnjeva homologacijskog postupka kako bi se osigurala sljedivost postupka. Stoga VIN-om treba biti moguće povezati dovršeno vozilo s osnovnim vozilom i tako odrediti proizvođača osnovnog vozila odgovornog za emisije CO2. Povrh toga, VIN treba omogućiti proizvođaču osnovnog vozila da provjeri odgovarajuće podatke u vezi s osnovnim vozilom. Budući da nema drugih parametara kojima se može uspostaviti takva veza, prikladno je od država članica zahtijevati da sustavom prikupljanja podataka Europske agencije za okoliš prate i Komisiji prijavljuju VIN-ove novoregistriranih vozila kategorije N1.
(7)
Kako bi se izračunale ciljne vrijednosti specifičnih emisija, potrebno je, u skladu s dijelom B točkom 7. Priloga II. Uredbi (EU) br. 510/2011, uzeti u obzir standardnu dodanu masu određenu u skladu s točkom 5.3. Priloga XII. Uredbi (EZ) br. 692/2008. To će zahtijevati praćenje i prijavljivanje mase osnovnog vozila u voznom stanju i tehnički dopuštene najveće mase opterećenog vozila koji omogućuju određivanje standardne dodane mase ili, alternativno, praćenje i prijavljivanje same standardne dodane mase. Nadalje, radi određivanja ulazi li višestupanjsko vozilo u područje primjene Uredbe (EU) br. 510/2011, potrebno je provjeriti prelazi li referentna masa dovršenog vozila granice iz članka 2. stavka 1. te Uredbe.
(8)
Ako države članice ne mogu dostaviti sve zahtijevane parametre u skladu s Prilogom II. Uredbi (EU) br. 510/2011 zbog ustroja svojeg sustava za unošenje podataka o novim lakim gospodarskim vozilima, te parametre mogu dostaviti predmetni proizvođači u obavijesti iz članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) br. 510/2011.
(9)
Zbog istog razloga proizvođači mogu, u skladu s Provedbenom odlukom Komisije (EU) br. 293/2012 (5), dostaviti Komisiji i EEA-u VIN-ove koje su dodijelili vozilima prodanima u prethodnoj kalendarskoj godini ili za koje je te godine izdano jamstvo.
(10)
VIN-ove se može, nakon registracije vozila radi puštanja u cestovni promet, povezati sa skupovima podataka koji omogućuju identifikaciju vlasnika vozila. Međutim, sam VIN nije nositelj osobnih podataka te obrada podataka za potrebe Uredbe (EU) br. 510/2011 ne zahtijeva pristup ili obradu bilo kakvih povezanih osobnih podataka. Stoga se praćenje i prijavljivanje VIN-ova ne smatra obradom podataka koja spada u područje primjene Direktive 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) ili Uredbe (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (7). Ipak, poznato je da se VIN-ovi mogu smatrati osjetljivim podacima, između ostalog, s obzirom na sprječavanje krađe vozila i stoga je prikladno osigurati da se VIN-ovi prijavljeni Komisiji i EEA-u ne objavljuju javno.
(11)
Usporedbom VIN-ova koje prijave države članice s onima koje su dali proizvođači, Komisija bi trebala, uz potporu EEA-a, identificirati predmetne proizvođače i vozila te pripremiti privremeni skup podataka u skladu s člankom 10. točkom (b) Provedbene uredbe (EU) br. 293/2012.
(12)
Kako bi se osigurala potpuna usklađenost zahtjeva za praćenje prema Uredbi (EU) br. 510/2011 s onima primjenjivima na osobne automobile prema Uredbi (EZ) br. 443/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (8), prikladno je prilagoditi zahtjeve u Prilogu II. Uredbi (EU) br. 510/2011 o dostavljanju zbirnih podataka i metodologiji za određivanje podataka za praćenje CO2 za laka gospodarska vozila.
(13)
Prilog II. Uredbi (EU) br. 510/2011 treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Prilog II. Uredbi (EU) br. 510/2011 mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Uredbi.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. veljače 2014.