NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1398/2014
оd 24. listopada 2014.
o utvrđivanju standarda i postupaka u pogledu kandidata za volontere i volontera za humanitarnu pomoć EU-a
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 375/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o osnivanju Europskog volonterskog tijela za humanitarnu pomoć (Inicijativa Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a) (1) i posebno njezin članak 9. stavak 2.,
budući da:
(1)
U skladu s Uredbom (EU) br. 375/2014, Komisija uspostavlja standarde i postupke kojima obuhvaća nužne uvjete, načine postupanja i zahtjeve koje trebaju primjenjivati organizacije primateljice i pošiljateljice kad utvrđuju, odabiru, pripremaju, upravljaju i upućuju kandidate za volontere i volontere za humanitarnu pomoć EU-a radi potpore operacijama humanitarne pomoći u trećim zemljama. Uredbom (EU) br. 375/2014 određuju se standardi koji će se donijeti delegiranim aktima i postupci koji će se donijeti provedbenim aktima.
(2)
Sve dionike Inicijative volontera za humanitarnu pomoć EU-a uključujući volontere i organizacije pošiljateljice i primateljice treba poticati da unesu osjećaj identiteta u inicijativu.
(3)
Okvir kompetencija koji će se koristiti za Inicijativu volontera za humanitarnu pomoć EU-a mora definirati dijagonalne kompetencije koje se zahtijevaju u mnogim sektorima za volonterstvo i zapošljavanje i ujedno utvrditi posebne kompetencije potrebne za Inicijativu Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a i za rad u humanitarnoj pomoći. Trebao bi ujedno navesti primjere tehničkih kompetencija. To bi trebalo pomoći pri osiguravanju učinkovitog odabira temeljenog na potrebama i pripremi kandidata za volontere na temelju zajedničkog okvira kompetencija.
(4)
Da bi kompetencije, potrebe za osposobljavanjem i rezultatima volontera za humanitarnu pomoć EU-a bili dokumentirani i vrednovani trebalo bi slijediti pristupačan plan potreba za osposobljavanjem i rezultatima tijekom sudjelovanja u inicijativi. Stvaranje tog plana temeljit će se na iskustvima iz inicijativa Youth pass (2) i Europass (3).
(5)
Sudjelovanje u Inicijativi volontera za humanitarnu pomoć EU-a može poboljšati zapošljivost volontera, kao rezultat stečenih znanja, vještina i kompetencija. Ujedno pokazuje njihovu solidarnost s osobama kojima je pomoć potrebna te njihovu predanost vidljivom promicanju osjećaja europskog građanstva. Posebne odredbe trebale bi stoga olakšati, u mjeri u kojoj je to moguće, vrednovanje neformalnog i informalnog učenja volontera za humanitarnu pomoć EU-a u skladu s Preporukom Vijeća od 20. prosinca 2012. o vrednovanju neformalnog i informalnog učenja (4).
(6)
Standarde kojima se uređuju partnerstva između organizacija pošiljateljica i primateljica od važnosti su za humanitarni sektor i volonterske organizacije. Podupiru cilj izgradnje partnerstva između provedbenih organizacija i odražavaju međusobnu odgovornost tih organizacija radi postizanja ciljeva Inicijative volontera za humanitarnu pomoć EU-a i volontera za humanitarnu pomoć EU-a kao pojedinaca. Potrebno je definirati načela na kojima se temelji partnerstvo, a sporazum o partnerstvu trebao bi ispunjavati minimalne uvjete kako bi partneri mogli prijavljivati projekte i njima upravljati u području upućivanju volontera za humanitarnu pomoć EU-a u treće zemlje.
(7)
Načela koja se odnose na jednake mogućnosti i nediskriminaciju sadržana su u nacionalnim zakonodavstvima i zakonodavstvu Unije te ih organizacije pošiljateljice i primateljice trebaju uvijek poštivati i promicati. Propisuju se odstupanja za iznimke prilagođene situaciji, po potrebi, u donosu na definiciju uloge i profila volontera za humanitarnu pomoć EU-a.
(8)
Od bitne je važnosti usklađenost s odgovarajućim nacionalnim zakonodavstvima i zakonodavstvom Unije i sa zakonodavstvom države primateljice. To je odgovornost organizacije pošiljateljice i primateljice, koje su ujedno dužne obavijestiti volontere za humanitarnu pomoć EU-a o njihovim pravima i pravnim obvezama koje proizlaze iz tog zakonodavstva i o njihovom pravu na pokrivenost osiguranjem. Jasan pravni status volontera preduvjet je za njihovo upućivanje i stoga je potrebno definirati ga u ugovoru o upućivanju između organizacija pošiljateljica i volontera za humanitarnu pomoć EU-a. Posebnu pozornost treba posvetiti zaštiti osobnih podataka, potrebi djelovanja u skladu s kodeksom ponašanja, i na zaštitu djece i ranjivih odraslih osoba među ostalim uspostavom načela nulte tolerancije za seksualno zlostavljanje.
(9)
Radi osiguravanja pravovremene provedbe Inicijative volontera za humanitarnu pomoć EU-a, potrebno je da ova Uredba stupi na snagu kao hitno pitanje jer utvrđuje odredbe na temelju kojih provedbene organizacije upućuju volontere za humanitarnu pomoć EU-a u treće zemlje,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE 1.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju standardi u vezi s kandidatima za volontere i volonterima za humanitarnu pomoć EU-a u odnosu na sljedeća pitanja navedena u članku 9. stavku 2. Uredbe (EU) br. 375/2014:
(a)
okvir kompetencija koji se koristi za utvrđivanje, odabir i pripremu volontera kao stručnjaka na višoj ili nižoj razini;
(b)
odredbe za osiguravanje jednakih mogućnosti i nediskriminacije u postupku utvrđivanja i odabira;
(c)
odredbe o osiguravanju usklađivanja organizacija pošiljateljica i primateljica s odgovarajućim zakonodavstvom Unije i zakonodavstvom države primateljice;
(d)
standarde kojima se uređuju partnerstva između organizacija pošiljateljica i primateljica; i
(e)
odredbe o priznavanju vještina i kompetencija koje su stekli volonteri za humanitarnu pomoć EU-a u skladu s postojećim odgovarajućim inicijativama Unije.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se definicije iz članka 3. Uredbe (EU) br. 375/2014 i definicije iz Provedbene uredbe (EU) koje se donose temeljem članka 9. stavka 3. Uredbe (EU) br. 375/2014. Primjenjuju se i sljedeće definicije:
(a)
„kompetencije” su, prema definiciji iz Europskog referentnog okvira o ključnim kompetencijama za cjeloživotno učenje (5), kombinacija znanja, vještina i stavova primjerenih kontekstu, koje omogućuju volonterima za humanitarnu pomoć EU-a da pridonesu humanitarnoj pomoći temeljenoj na potrebama;
(b)
„dijagonalne kompetencije” su kompetencije potrebne u mnogim sektorima za volonterstvo i zapošljavanje i koje nisu specifične za humanitarnu pomoć;
(c)
„posebne kompetencije” su kompetencije potrebne za inicijativu za humanitarnu pomoć EU-a i humanitarnu pomoć općenito;
(d)
„tehničke kompetencije” su kompetencije koje proizlaze iz odgovarajućeg specijaliziranog znanja u kontekstu humanitarne pomoći;
(e)
„rezultati učenja” su prema definiciji iz Europskog kvalifikacijskog okvira (6) potvrda onoga što učenik zna, razumije te što je sposoban učiniti po završetku postupka učenja. Izražavaju se u smislu znanja, vještina i kompetencija.
POGLAVLJE 2.
OKVIR KOMPETENCIJA
Članak 3.
Okvir kompetencija
1. Okvir kompetencija koji će se koristiti za Inicijativu za humanitarnu pomoć EU-a imat će tri dimenzije:
(a)
dijagonalne kompetencije;
(b)
posebne kompetencije; i
(c)
tehničke kompetencije.
2. Okvir kompetencija prilagođen je:
(a)
stručnjacima na nižoj razini, posebno osobama koje su nedavno diplomirale i imaju manje od pet godina radnog iskustva i manje od pet godina iskustva u humanitarnom djelovanju; i
(b)
stručnjacima na višoj razini s pet ili više godina radnog iskustva na odgovornim ili stručnim položajima.
3. Okvir kompetencija promiče trajni proces osobnog razvoja kroz koji prolaze volonteri za humanitarnu pomoć EU-a tijekom različitih faza svojeg sudjelovanja u inicijativi te ujedno vrednuje njihov napredak. Razine stručnosti u svakoj kompetenciji ocjenjuju se u skladu s Europskim kvalifikacijskim okvirom te na temelju sljedećih mjerila:
(a)
razina 4.: izvrsna stručnost;
(b)
razina 3.: usvojena stručnost;
(c)
razina 2.: stručnost s razvojnim potrebama;
(d)
razina 1.: slaba stručnost.
4. Definicije glavnih kompetencija koje se koriste navedene su u Prilogu.
Članak 4.
Plan potreba za osposobljavanjem i rezultati
1. U planu potreba za osposobljavanjem i rezultatima navode se očekivani rezultati učenja koje će volonteri za humanitarnu pomoć EU-a postići i informacije o očekivanim kompetencijama volontera za humanitarnu pomoć EU-a, potrebe učenja i postignuća tijekom različitih faza njihovog sudjelovanja u Inicijativi volontera za humanitarnu pomoć EU-a).
2. Sljedeće informacije uključene su u plan potreba za osposobljavanje i rezultate:
(a)
osnovne informacije o volonteru za humanitarnu pomoć EU-a;
(b)
osnovne informacije o upućivanju volontera i opis dužnosti koje treba obaviti;
(c)
kompetencije navedene u okviru kompetencija i vrednovanje rada volontera te rezultate učenja u skladu s tim;
(d)
potrebe za osposobljavanjem i planirane razvojne aktivnosti, po potrebi;
(e)
tečajeve koje je osoba pohađala tijekom osposobljavanja ili upućivanja; i
(f)
sve ostale važne informacije.
3. Korištenje različitih elemenata plana potreba za osposobljavanjem i rezultatima ovisi o pojedinačnim potrebama i težnjama volontera za humanitarnu pomoć EU-a te se redovito ažuriraju, uključujući i u sljedećim fazama:
(a)
odabir;
(b)
osposobljavanje, uključujući stažiranje, po potrebi;
(c)
upućivanje; i
(d)
izvješćivanje nakon upućivanja, po potrebi.
POGLAVLJE 3.
PRIZNAVANJE VJEŠTINA I KOMPETENCIJA KOJE SU STEKLI VOLONTERI ZA HUMANITARNU POMOĆ EU-A
Članak 5.
Postupak vrednovanja i dokumentiranja
1. Postupak vrednovanja i dokumentiranja kompetencija koje su stekli volonteri za humanitarnu pomoć EU-a podupire:
(a)
profesionalno priznanje stečenih kompetencija koje bi bile korisne u profesionalnom kontekstu i koje bi poboljšale zapošljivost volontera; i
(b)
društveno priznanje doprinosa volontera kojima se izražava solidarnost Unije s ljudima kojima je pomoć potrebna te na vidljiv način promiče osjećaj europskog građanstva.
2. Područje primjene i postupak vrednovanja i dokumentiranja prilagođava se tako da bude prikladno stručnjacima na nižoj i višoj razini te ovisi o pojedinačnim potrebama i težnjama volontera za humanitarnu pomoć EU-a
3. Vrednovanje i dokumentiranje iskustava učenja odražava trajni proces razvoja kroz koji prolaze volonteri za humanitarnu pomoć EU-a priznajući pritom i podupirući učenje i razvoj tijekom različitih faza volonterovog sudjelovanja u inicijativi. Vrednovanje i dokumentiranje izvodi se na temelju plana za učenje i razvoj iz članka 4.
4. Organizacije primateljice i pošiljateljice pokazuju svoju predanost vrednovanju i dokumentiranju iskustava učenja volontera za humanitarnu pomoć EU-a u cilju olakšavanja profesionalnog i socijalnog priznanja.
5. Komisija i države članice pružaju nadležnim nacionalnim tijelima odgovornima za vrednovanje neformalnog i informalnog učenja odgovarajuće informacije o Inicijativi volontera za humanitarnu pomoć EU-a i o postupku vrednovanja i dokumentiranja kako bi olakšali postupak formalnog vrednovanja iskustava učenja volontera za humanitarnu pomoć EU-a u njihovim matičnim zemljama, po potrebi.
Članak 6.
Profesionalno priznanje
1. Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a dobivaju, na zahtjev, potvrdu o završenom sudjelovanju u inicijativi. Potvrdu izdaje Komisija te sadrži najmanje sljedeće informacije:
(a)
datume obavljanja dužnosti;
(b)
ime i podatke o organizaciji pošiljateljici i primateljici;
(c)
ime i podatke za kontakt volonterovog mentora i voditelja aktivnosti;
(d)
ime i podatke osoba iz organizacija pošiljateljica i primateljica koje su voljne dostaviti preporuku za volontera;
(e)
glavne dužnosti i odgovornosti volontera za humanitarnu pomoć EU-a;
(f)
opis glavnih postignuća volontera za humanitarnu pomoć EU-a tijekom obavljanja dužnosti;
(g)
opis postignutih rezultata obrazovanja volontera za humanitarnu pomoć tijekom različitih faza sudjelovanja u inicijativi vrednovanih u skladu s člankom 3. stavkom 3. ove Uredbe.
2. Na zahtjev volontera za humanitarnu pomoć presliku plana za učenje i razvoj koja se može priložiti potvrdi.
Članak 7.
Društveno priznanje
1. Socijalno priznanje promiče se kroz aktivnosti navedene u komunikacijskom planu iz članka 17. Uredbe (EU) br. 375/2014. Volonteri za humanitarnu pomoć EU-a imaju mogućnost razviti odnose s javnošću radi promidžbe inicijative i rada volontera.
2. Gdje je prikladno, Komisija će organizirati događaje na visokoj razini za podizanje javne svijesti i povećanje vidljivosti inicijative.
3. Organizacije pošiljateljice prenosit će informacije i promicat će uključenost s mrežom za incijativu za humanitarnu pomoć EU-a naglašavajući pritom mogućnosti koje se pružaju volonterima da ostanu uključeni u pitanja povezana s humanitarnom pomoći i aktivnim europskim građanstvom nakon njihovog upućivanja.
4. Organizacije pošiljateljice i primateljice podignut će svijest volontera za humanitarnu pomoć da ostanu uključeni u pitanja povezana s humanitarnom pomoći i aktivnim europskim građanstvom. Posebno će poticati volontere za humanitarnu pomoć EU-a da sudjeluju na konferencijama i radionicama organiziranima na nacionalnoj i europskoj razini kako bi podijelili svoje iskustvo s odgovarajućim dionicima.
POGLAVLJE 4.
STANDARDI KOJIMA SE UREĐUJU PARTNERSTVA IZMEĐU ORGANIZACIJA POŠILJATELJICA I PRIMATELJICA
Članak 8.
Cilj i članovi partnerstva
1. Partnerstvo između organizacija pošiljateljica i primateljica određuje sporazume između partnera koji prijavljuju projekte i njima upravljaju uključujući upućivanje volontera za humanitarnu pomoć EU-a u treće zemlje, a mogu uključivati i aktivnosti povezane s izgradnjom kapaciteta i/ili tehničkom pomoći.
2. Članovi partnerstva su organizacije pošiljateljice koje su u skladu s člankom 10. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 375/2014 i organizacije primateljice koje su u skladu s člankom 10. stavkom 4. Uredbe (EU) 375/2014.
3. Prilikom uspostave partnerstva organizacije pošiljateljice i primateljice mogu uključiti kao partnere druge organizacije specijalizirane u bilo kojem području od važnosti za ciljeve i radnje projekata prethodno navedenih u stavku 1. u svrhu doprinosa njihovim stručnim znanjima.
4. Kada projekti uključuju izgradnju kapaciteta i/ili tehničku pomoć, organizacije pošiljateljice i primateljice koje su već prošle postupak ovjeravanja u skladu s Provedbenom uredbom Komisije koja se donosi u skladu s člankom 10. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 375/2014, ali koje nisu dobile potvrdu također su prihvatljivi partneri pod uvjetom da imaju strategiju za izgradnju kapaciteta i/ili tehničku pomoć temeljenu na potrebama.
5. Kada projekti služe za potporu aktivnostima odgovora u hitnim slučajevima, partnerstva mogu formirati samo organizacije pošiljateljice.
Članak 9.
Načela partnerstva
Aktivnosti Inicijative volontera za humanitarnu pomoć EU-a promiču transnacionalno partnerstvo između organizacija pošiljateljica i primateljica temeljenih na načelima:
(a)
jednakosti;
(b)
zajedničkih vrijednosti i zajedničkih vizija;
(c)
transparentnosti;
(d)
odgovornosti i pouzdanosti;
(e)
uzajamnog povjerenja i poštovanja;
(f)
komplementarnosti, nadogradnje na raznovrsnosti humanitarne i volonterske zajednice sa snažnom usredotočenosti na lokalnoj izgradnji kapaciteta;
(g)
fleksibilnosti i prilagodljivosti; i
(h)
uzajamnosti u dodjeli sredstava i postavljanju ciljeva.
Članak 10.
Sporazum o partnerstvu i standardi
1. Prije nego organizacije pošiljateljice i primateljice uđu u partnerstvo, organizacije primateljice procjenit će potrebe, ako je potrebno u suradnji s organizacijama pošiljateljicama, uzimajući u obzir procjenu Komisije za potrebom za humanitarnom pomoći.
2. Procjena potreba obuhvaća najmanje:
(a)
procjenu osjetljivosti i rizika u državi upućivanja uključujući procjenu sigurnosti, putovanja i opasnosti za zdravlje koji su od važnosti za volontere za humanitarnu pomoć EU-a;
(b)
uzimanje u obzir trenutačnih kapaciteta organizacije primateljice da primi volontera za humanitarnu pomoć EU-a;
(c)
analizu kompetencija i kapaciteta koji trenutačno nedostaju organizaciji primateljici i lokalnoj zajednici, a kojom se utvrđuju potrebe i analizira najbolji mogući način njihovog rješavanja;
(d)
analizu očekivane dodane vrijednosti volontera za humanitarnu pomoć EU-a i, po potrebi, predviđene potpore izgradnji kapaciteta organizaciji primateljici i lokalnoj zajednici.
3. Sporazum o partnerstvu potpisuju svi partneri u cilju osiguravanja sukladnosti sa sljedećim minimalnim standardima o partnerstvu:
(a)
partnerstvo se temelji na sporazumu o zajedničkim vrijednostima i zajedničkim vizijama, posebno u odnosu na volonterstvo i humanitarnu pomoć;
(b)
dodana vrijednost svakog partnera i njihove uloge jasno su definirane;
(c)
svi partneri dogovaraju zajedničke ciljeve partnerstva i način na koji će se upravljati partnerstvom, posebno:
i.
postupke donošenja odluka i načina rada;
ii.
financijske propise i upravljanje;
iii.
komunikacijske kanale među svim dionicima; učestalost sastanaka i terenskih posjeta organizacija pošiljateljica;
iv.
plan rada i aktivnosti uključujući vremenski plan;
v.
raspodjelu dužnosti u skladu s komunikacijskim planom inicijative;
vi.
nadzor i ocjenjivanje partnerstva;
vii.
knjigovodstvo i dokumentaciju;
viii.
poboljšanje i finalizaciju procjene potreba iz stavka 1.;
ix.
zajedničko oblikovanje i ocjenjivanje dodjele dužnosti volonterima za humanitarnu pomoć EU-a;
x.
uloge i odgovornosti u odnosu na kandidate za volontere i volontere za humanitarnu pomoć EU-a u različitim fazama njihovog sudjelovanja u Inicijativi volontera za humanitarnu pomoć EU-a;
xi.
postupke za rješavanje pritužbi (unutar partnerstva i vanjskih stranaka u odnosu na njihov rad) i rješavanje sukoba između partnera;
xii.
politike i postupke za napuštanje partnerstva;
xiii.
financijske posljedice; i
xiv.
ugovorne posljedice (u odnosu na volontere za humanitarnu pomoć i uključene zajednice);
(d)
po potrebi, između partnera razvija se strategija za izgradnju kapaciteta i/ili tehničku pomoć temeljena na potrebama i toj strategiji se dodjeljuje određeni proračun;
(e)
partneri pridonose aktivnostima učenja i obvezuju se na izvođenje aktivnosti povezanih s komunikacijom i vidljivošću u skladu s komunikacijskim planom iz članka 17. Uredbe (EU) br. 375/2014.
POGLAVLJE 5.
JEDNAKE MOGUĆNOSTI I NEDISKRIMINACIJA
Članak 11.
Opće načelo
1. Inicijativa volonteri za humanitarnu pomoć EU-a otvorena je za sve prihvatljive kandidate neovisno o njihovoj nacionalnosti, spolu, rasi, etničkom podrijetlu, dobi, društvenom podrijetlu, religiji ili vjeri, bračnom statusu ili spolnom opredjeljenju i o bilo kakvom invaliditetu.
2. Organizacije pošiljateljice i primateljice obvezuju se poštivati načela jednakog postupanja, jednakih mogućnosti i nediskriminacije. Ta načela uključit će se u potpunosti u postupak za utvrđivanje, odabir i zapošljavanje i pripremu volontera te u politike i prakse upravljanja učinkom.
Članak 12.
Jednako postupanje, jednake mogućnosti i nediskriminacija
1. Organizacije pošiljateljice imaju izjavu o načelu i postojeću politiku kako bi osigurale da radne prakse odražavaju načela jednakog postupanja, jednakih mogućnosti i nediskriminacije i promicanja uključive organizacijske kulture.
2. Jednako postupanje, jednake mogućnosti i politika nediskriminacije iz stavka 1. barem su:
(a)
u skladu s odgovarajućim zakonodavstvom Unije i nacionalnim zakonodavstvom te nastoje izbjeći ili riješiti i ukloniti diskriminacijske politike i prakse uključujući bilo kakve prepreke zapošljavanju za sve skupine utvrđene u tom zakonodavstvu i/ili za koje se zna da mogu dovesti do predrasuda prilikom traženja zaposlenja ili do izloženosti riziku nedovoljne zastupljenosti;
(b)
obuhvaćaju, ali nisu ograničeni na sve aspekte volonterovog iskustva uključujući pojedinačne standarde ponašanja, oglašavanja slobodnih mjesta, zapošljavanja i odabira, osposobljavanja i razvoja, upravljanja učinkom, i uvjetima rada uključujući postupcima plaćanja i otpuštanja;
(c)
jasno navode uloge i odgovornosti svih zaposlenika i volontera, višeg rukovodstva i timova vodstva, odjela ljudskih resursa i bilo kojih drugih dionika koje su utvrdile organizacije;
(d)
redovito su nadzirane i revidirane kako bi se osigurala sukladnost s odgovarajućim zakonodavstvom te ispravno i učinkovito provođenje.
3. Organizacija primateljica daje pisanu potvrdu organizaciji pošiljateljici o načelu i politici jednakog postupanja i nediskriminacije te savjetuje organizaciju pošiljateljicu o svim iznimkama koje je potrebno napraviti prilikom definiranja uloge i profila volontera za humanitarnu pomoć EU-a, koji su nužni zbog posebnog konteksta njegovog rada.
4. Organizacije pošiljateljice podupiru organizacije primateljice u provedbi politike jednakog postupanja, jednakih mogućnosti i nediskriminacije i, iznimno, podupiru organizacije pošiljateljice u prihvaćanju iznimki tim načelima koje su prilagođene situaciji, po potrebi.
5. Gdje je moguće, organizacija pošiljateljica redovito će pružiti odgovarajuće osposobljavanje i izvještaj o politici i njezinim načelima svim zaposlenicima kako bi osigurala da svi dionici razumiju, podupiru i provode politiku.
POGLAVLJE 6.
SUKLADNOST S NACIONALNIM ZAKONODAVSTVOM, ZAKONODAVSTVOM UNIJE I ZAKONODAVSTVOM DRŽAVE PRIMATELJICE
Članak 13.
Opće odredbe
1. Organizacije pošiljateljice i primateljice osiguravaju sukladnost s odgovarajućim nacionalnim zakonodavstvom i zakonodavstvom Unije te sa zakonodavstvom države primateljice uključujući:
(a)
Uredbu (EU) br. 375/2014 uključujući poštivanje općih načela iz članka 5.;
(b)
zakonodavstvo koje se primjenjuje na pravni status volontera za humanitarnu pomoć EU-a;
(c)
važeće zakonodavstvo o uvjetima rada, zdravlju, sigurnosti i zaštiti volontera;
(d)
zakonodavstvo o jednakom postupanju i nediskriminaciji; i
(e)
zakonodavstvo o zaštiti osobnih podataka.
2. Organizacije pošiljateljice i primateljice obavještavaju volontere za humanitarnu pomoć EU-a o njihovim pravima i zakonskim obvezama koje proizlaze iz zakonodavstva navedenog u stavku 1. i o njihovim pravima na pokrivenost osiguranjem iz Provedbene uredbe Komisije koja se donosi temeljem članka 9. stavka 3. Uredbe (EU) br. 375/2014.
Članak 14.
Pravni status volontera za humanitarnu pomoć EU-a
1. Organizacija pošiljateljica djeluje u skladu sa zakonodavstvom koje se primjenjuje na pravni status volontera za humanitarnu pomoć EU-a. Pripremit će stoga ugovor o upućivanju, kako je navedeno u članku 14. stavku 5. Uredbe (EU) br. 375/2014 koji će potpisati dotična organizacija i volonter za humanitarnu pomoć EU-a. Ugovor navodi zakonodavstvo koje se primjenjuje i nadležnost ugovora.
2. Organizacija pošiljateljica osigurava da organizacija primateljica poštuje ugovor te je odgovorna kada organizacija primateljica krši odredbe ugovora.
Članak 15.
Obveza obavješćivanja volontera za humanitarnu pomoć o poreznim propisima
1. Prije upućivanja organizacija pošiljateljica obavještava volontera za humanitarnu pomoć o bilo kakvim fiskalnim propisima koji se primjenjuju na dnevnice u zemlji u kojoj organizacija pošiljateljica ima poslovni nastan i, po potrebi, u zemlji u koju se upućuje.
2. Ako volonter za humanitarnu pomoć nema boravište u državi u kojoj organizacija pošiljateljica ima poslovni nastan, organizacija pošiljateljica obavještava volontera za humanitarnu pomoć EU-a o njegovoj obvezi da se upozna s fiskalnim pravilima vlastite države boravišta koja se primjenjuje na njegovu posebnu situaciju.
Članak 16.
Zaštita podataka
1. Obrada osobnih podataka koju obavljaju organizacije pošiljateljice i primateljice u skladu su s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7) i Uredbom (EZ) br. 45/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (8), po potrebi.
2. Organizacije pošiljateljice i primateljice osiguravaju sprječavanje zlouporabe i pogrešne uporabe osobnih podataka tijekom obrade, uključujući prikupljanje, uporabu, otkrivanje i brisanje svih osobnih podataka o kandidatima za volontere i volonterima za humanitarnu pomoć EU-a. To uključuje sve aktivnosti u odnosu na kandidate za volontere i volontere za humanitarnu pomoć EU-a, posebno:
(a)
zapošljavanje i odabir (uključujući obrasce za prijavu, bilješke s razgovora i upitnike za samoprocjenu); i
(b)
pripremu i upravljanje volonterima za humanitarnu pomoć EU-a (uključujući planove za učenje i razvoj, preglede uspješnosti i bilješke o mentorskoj potpori, liječničke preglede ili bilo kakva disciplinska pitanja).
3. Organizacije primateljice i pošiljateljice osiguravaju da se obrađuju samo važni podaci kao što su ime, dob, adresa, datum rođenja uključujući osjetljive podatke, informacije o postupku njihovog zapošljavanja, samom zaposlenju i uspješnosti u radu:
(a)
prikupljaju se zakonito i primjereno u zakonite svrhe;
(b)
obrađuju se pravedno i zakonito;
(c)
ispravljaju se i ažuriraju, po potrebi;
(d)
pristupa im samo ovlašteno osoblje;
(e)
dostupni su samo na zahtjev kandidata za volontera i volontera za humanitarnu pomoć EU-a;
(f)
drže se na sigurnom; i
(g)
ne čuvaju se duže nego je potrebno.
4. Pri obradi podataka iz stavka 3. organizacije pošiljateljice i primateljice traže izričiti pristanak volontera za humanitarnu pomoć EU-a.
5. Organizacije pošiljateljice i primateljice obavještavaju kandidate za volontere i volontere za humanitarnu pomoć EU-a o njihovom pravu na zaštitu osobnih podataka, pravu na žalbu i na uporabu i pristup vlastitim podacima te o njihovom pravu poznavanja identiteta tijela koja će imati pristup njihovim osobnim podacima i znat će kojoj vrsti podataka će svako tijelo moći pristupiti.
Članak 17.
Integritet i kodeks ponašanja
1. Organizacije primateljice i pošiljateljice utvrđuju politiku integriteta kojom se osigurava sprječavanje korupcije i mita te kodeks ponašanja koji se temelji na politici upravljanja organizacije pošiljateljice koji je prikladan te se primjenjuje na volontere za humanitarnu pomoć EU-a, smjernice o ponašanju, dostojanstvu i integritetu koji se od njih očekuje tijekom sudjelovanja u Inicijativi volontera za humanitarnu pomoć EU-a.
2. Kodeks ponašanja obvezujući je za volontere za humanitarnu pomoć EU-a te uključuje barem sljedeće zahtjeve:
(a)
obvezu razvijanja svijesti o identitetu povezanu s Inicijativom volontera za humanitarnu pomoć EU-a i doprinošenja njezinim ciljevima;
(b)
poštivanje drugih ljudi i njihovog dostojanstva te poštivanje načela nediskriminacije;
(c)
poštivanje načela humanitarne pomoći iz članka 5. stavka 1. Uredbe (EU) br. 375/2014;
(d)
obvezu zaštite djece i ranjivih odraslih osoba uključujući i načelo nulte tolerancije za seksualno zlostavljanje;
(e)
načelo nulte tolerancije uporabe nelegalnih droga u zemlji upućivanja;
(f)
poštivanje lokalnih zakona;
(g)
integritet, borbu protiv prijevare i korupcije;
(h)
održavanje visokih standarda osobnog i profesionalnog ponašanja;
(i)
sukladnost s postupcima sigurnosti, zdravlja i zaštite;
(j)
dužnost prijave kršenja i odredbe o javnom upozoravanju;
(k)
pravila o kontaktu s medijima i upravljanju informacijama; i
(l)
propisi kojima se zabranjuje pogrešna uporaba opreme koja je u vlasništvu organizacije.
3. Svako kršenje kodeksa ponašanja od strane volontera za humanitarnu pomoć rješava se u skladu s politikom upravljanja organizacije pošiljateljice.
4. Ako se smatra da kršenje predstavlja tešku povredu dužnosti, volonter za humanitarnu pomoć se vraća prije predviđenog roka i, ako je potrebno, o tom ponašanju će se obavijestiti nadležne profesionalne ili pravne organizacije ili tijela.
Članak 18.
Zaštita djece i ranjivih odraslih osoba uključujući nultu razinu tolerancije za seksualno zlostavljanje
1. Organizacije pošiljateljice i primateljice obvezuju se na politiku nulte tolerancije u odnosu na bilo kakvo zlostavljanje djece i/ili ranjivih odraslih osoba uključujući seksualno zlostavljanje. Organizacije pošiljateljice moraju biti u mogućnosti prijaviti zlostavljanje, reagirati hitro i na odgovarajući način na incidente, podupirati žrtve, spriječiti viktimizaciju zviždača i osigurati da počinitelji odgovaraju za svoje djelovanje.
2. Organizacije primateljice i pošiljateljice sprječavaju zlostavljanje kroz postupak koji se koristi za odabir volontera za humanitarnu pomoć EU-a u njihovom uvođenju i osposobljavanju stvaranjem kulture otvorenosti i svijesti po tom pitanju i dodjeljivanjem jasnih dužnosti upravljanja i nadzora.
3. Organizacije pošiljateljice izvode sve zakonski obvezne provjere radi ishođenja dozvole za kandidate za volontere kako bi mogli raditi s tim ciljanim skupinama.
4. Organizacije pošiljateljice i primateljice obavještavaju kandidate za volontere o rizicima i predlaganim preventivnim mjerama kako bi se osiguralo da ne dođe do zlostavljanja.
POGLAVLJE 7.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 19.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. listopada 2014.