PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/293
оd 24. veljače 2015.
o upisu naziva u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla (Liliputas (ZOZP))
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (1), a posebno njezin članak 15. stavak 2. i članak 52. stavak 3. točku (b),
budući da:
(1)
U skladu s člankom 50. stavkom 2. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1151/2012 zahtjev Litve za upis naziva „Liliputas” u registar objavljen je u Službenom listu Europske unije (2).
(2)
Prigovorom od 13. rujna 2013. i obrazloženom izjavom o prigovoru od 8. studenoga 2013. Poljska je podnijela prigovor na registraciju na temelju članka 51. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012. Prigovor je ocijenjen prihvatljivim.
(3)
Dopisima od 8. siječnja 2014. Komisija je pozvala zainteresirane strane da provedu odgovarajuća savjetovanja kako bi se međusobno dogovorile u skladu sa svojim unutarnjim postupcima.
(4)
Nije postignut dogovor između Litve i Poljske.
(5)
Budući da nije postignut dogovor, Komisija treba donijeti odluku u skladu s postupkom iz članka 52. stavka 3. točke (b) Uredbe (EU) br. 1151/2012.
(6)
U skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU) br. 1151/2012 podnositelj prigovora tvrdio je da bi registracija naziva „Liliputas” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla ugrozila postojanje djelomično istovjetnog imena, žigova i proizvoda koji su na poljskom tržištu zakonito prisutni znatno dulje od pet godina prije nego što je zahtjev za registraciju naziva „Liliputas” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla objavljen u Službenom listu Europske unije (15. lipnja 2013.); podnositelj prigovora tvrdio je da bi registracija bila prijetnja za postojanje proizvoda pod nazivom „Liliput”, koji je poljski sir čija su svojstva slična onima sira „Liliputas” i čiji je naziv fonetski sličan nazivu „Liliputas”.
(7)
Podnositelj prigovora tvrdi da se pojam „Liliput” općenito upotrebljava u Poljskoj za proizvode male veličine te također za sir. Sir naziva „Liliput” zakonito se proizvodi i stavlja na tržište u Poljskoj od 1971. godine. U standardima poduzeća, tehničkim uputama i normama za uporabu sirovina sir „Liliput” naveden je zajedno s ostalim vrstama sira kao što su gouda, edamer i ementaler. Taj je pojam, kada upućuje na poljski sir, popularan među poljskim potrošačima i ne povezuje se s litavskim sirom ni na koji način. Stoga se može smatrati generičkim pojmom za generički sir u Poljskoj. U pogledu proizvoda, poljski sir „Liliput” ima svojstva, izgled i dimenzije slične litavskom siru „Liliputas. Zaključno, podnositelj” prigovora navodi da su „Liliput” i „Liliputas” slični proizvodi generičkih naziva. Stoga bi se registracijom naziva „Liliputas” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla spriječilo poljske proizvođače u oglašavanju njihova sira „Liliput” ili, u svakom slučaju, u uporabi naziva „Liliput” za sir.
(8)
Podnositelj prigovora također tvrdi da proizvod i naziv koji će se registrirati nisu u skladu sa zahtjevima članka 5. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012. Kao što je navedeno u objavljenom jedinstvenom dokumentu, sir je dobio naziv „Liliputas” zbog svoje veličine. Stoga naziv „Liliputas” ne upućuje na to da proizvod potječe iz određenog mjesta, nego se odnosi na malu veličinu sira, baš kao i u slučaju poljskog sira „Liliput”. Usto se kakvoća proizvoda ne pripisuje njegovu zemljopisnom podrijetlu, nego jednostavno potječe iz činjenice da sazrijeva u malim kolutovima. Učinak lokalne mikroskopske plijesni Penicilium pallidum Smith na organoleptička svojstva sira „Liliputas” nije dokazan. Nadalje, činjenica da se proizvod proizvodio prema državnim normama SSSR-a (Saveza Sovjetskih Socijalističkih Republika) potvrđuje da se on mogao proizvoditi bilo gdje u SSSR-u te da nije postajala posebna veza s ograničenim zemljopisnim područjem. Naposljetku, „Liliputas” bi se trebao smatrati generičkim proizvodom.
(9)
Nekoliko poljskih proizvođača sireva zaštitilo je žigove koji sadrže riječ „Liliput”, primjerice registrirani slovni i figurativni žig „Cheesland Liliput” i „Ser Liliput” te prijavljeni slovni žig „Serenada Liliput”. Proizvodnja poljskog sira „Liliput” znatna je: godine 2013. proizvedene su 2 762 tone sira na industrijskoj razini i stavljene su na tržište diljem Poljske u 2 250 trgovina, a 4,8 % proizvoda izvezeno je na tržište EU-a. Žigom je obuhvaćeno 90 % proizvodnje sira „Liliput”. Podnositelj prigovora smatrao je da bi registracija naziva „Liliputas” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla bila prijetnja za postojanje takvih žigova.
(10)
Unatoč prethodno navedenim navodima koje je predstavio podnositelj prigovora, primjereno je registrirati naziv „Liliputas” kao zaštićenu oznaku zemljopisnog podrijetla iz sljedećih razloga.
(11)
Iako se naziv „Liliputas” upotrebljava zbog male veličine sira na koji se odnosi, očito je da je u Litvi tijekom pola stoljeća to ime izgubilo značenjsku povezanost s veličinom te se istodobno razvila snažna povezanost s područjem proizvodnje. Trenutačno se u Litvi naziv „Liliputas” nedvojbeno povezuje s ručno izrađenim polutvrdim fermentiranim sirom visoke kvalitete koji se proizvodi u selu Belvederis. Litavski potrošači ne povezuju taj naziv s poljskim sirom ili standardnom industrijaliziranom proizvodnjom sira. Stoga je, iako je lišen zemljopisnog područja, naziv Liliputas u skladu s definicijom članka 5. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012 u kojem se navodi da zaštićena oznaka zemljopisnog podrijetla jest naziv kojim se označava proizvod koji potječe iz određenog mjesta, regije ili države.
(12)
U svjetlu prethodno navedenoga „Liliputas” se ne može smatrati generičkim nazivom. Generički nazivi jesu nazivi koji su, usprkos povijesnoj poveznici s mjestom u kojem se izvorno proizvodio ili stavljao na tržište proizvod na koji se odnose, sada u cijelosti izgubili poveznicu s takvim izvornim zemljopisnim podrijetlom. U slučaju „Liliputasa” vrijedi upravo suprotno. Izvorno je izgubio vezu sa svojim zemljopisnim podrijetlom, no sada ima snažnu poveznicu s područjem proizvodnje.
(13)
Proizvod ima svojstva i ugled koji se mogu pripisati njegovu zemljopisnom podrijetlu. Iako se u objavljenom jedinstvenom dokumentu navodi da je sir dobio naziv „Liliputas” zbog svoje veličine, u njemu se dodatno objašnjava da svoj poseban okus i aromu dobiva zbog sazrijevanja u malim kolutovima s pomoću interne mikroflore i mikroskopske plijesni Penicilium pallidum Smith, koja raste u podrumima na dotičnom zemljopisnom području. Ta plijesan, svojstvena za podrume sela Belvederis, odgovorna je za mliječnu kiselinu, svježi okus i aromu kojima se odlikuje sir „Liliputas”. To područje osigurava posebne uvjete za razvoj te plijesni. Usto, činjenica da se sir izrađuje ručno i proizvodi bez strojeva pridonosi rastu i razvoju plijesni. Nadalje, „Liliputas” ima dobro dokumentiran i pouzdan ugled kao vodeći proizvod litavske mliječne proizvodnje, što je podrobno opisano u objavljenom jedinstvenom dokumentu.
(14)
Razlike između „Liliputas” i „Liliput” stoga su prilično očite. „Liliputas” se ne može smatrati generičkim proizvodom.
(15)
U pogledu navoda da se „Liliputas” mogao proizvoditi bilo gdje u SSSR-u jer je bio obuhvaćen normama SSSR-a, potrebno je napomenuti da je uključivanje proizvoda u takve norme bilo obvezno u to vrijeme. Usto, ta okolnost ne podrazumijeva da je proizvod, kako je opisan u normi u koju je uključen na inicijativu Litve, proizveden negdje drugdje. U svakom slučaju, od 1969. do 1979. godine osvojio je mnoštvo nagrada, diploma, oznaka kvalitete i medalja, pri čemu se jasno isticao kao litavski sir proizveden u selu Belvederis.
(16)
Pojam „Liliput” fonetski je sličan pojmu „Liliputas” koji će se registrirati. Oba naziva odnose se na malu veličinu sira. Iako je sir „Liliputas” proizvod s vrlo jasnim svojstvima, kakvoćom i ugledom, sir „Liliput” u nekim je aspektima sličan siru „Liliputas”. Budući da su nazivi bliski i s obzirom na vidljive sličnosti među proizvodima, primjena zaštite osigurane člankom 13. Uredbe (EU) br. 1151/2012 mogla bi rezultirati time da bi „Liliputas”, ako se registrira, spriječio poljske proizvođače sira u uporabi pojma „Liliput”.
(17)
Dokazi pokazuju da namjera uporabe pojma „Liliput” nije iskorištavanje ugleda naziva „Liliputas”. Potrošači nisu bili niti nisu mogli biti dovedeni u zabludu o pravom podrijetlu proizvoda. Ta dva proizvoda zapravo imaju dva različita tržišta na kojima su dobro poznata i ispravno prepoznata. Iz tih razloga, i s obzirom na to da je dokazano da se „Liliput” zakonito dosljedno i pravedno upotrebljavalo najmanje 25 godina prije podnošenja zahtjeva za registraciju „Liliputasa” Komisiji, trebalo bi radi pravednosti i tradicionalne uporabe odobriti maksimalno prijelazno razdoblje predviđeno člankom 15. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012.
(18)
Taj zaključak nema nužno za posljedicu nezakonitost uporabe pojma „Liliput”. U skladu s člankom 41. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012 i uzimajući u obzir sve važne čimbenike te osobito postojeću situaciju na područjima potrošnje, kao i mjerodavne nacionalne pravne akte ili pravne akte EU-a, ako se može utvrditi da je „Liliput” postao generički pojam, registracija naziva „Liliputas” ne može utjecati na uporabu tog naziva.
(19)
U pogledu žigova koji sadrže pojam „Liliput” za koje je podnesena prijava, koji su registrirani ili ostvarili ugled uporabom u dobroj vjeri na području Unije prije podnošenja zahtjeva za registraciju „Liliputasa” kao zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla, u skladu s člankom 14. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1151/2012, navedeni žigovi mogu se nastaviti upotrebljavati i obnavljati za taj proizvod pod uvjetom da su ispunjeni opći zahtjevi iz zakonodavstva o žigovima.
(20)
Na temelju prethodno navedenoga naziv „Liliputas” potrebno je upisati u registar zaštićenih oznaka izvornosti i zaštićenih oznaka zemljopisnog podrijetla.
(21)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora za politiku kakvoće poljoprivrednih proizvoda,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Naziv „Liliputas” (ZOZP) upisuje se u registar.
Nazivom iz prve alineje utvrđuje se proizvod klase 1.3. Sirevi iz Priloga XI. Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 668/2014 (3).
Članak 2.
Naziv „Liliput” može se upotrebljavati za označivanje sira koji nije u skladu sa specifikacijama „Liliputasa” u razdoblju od 15 godina od datuma stupanja na snagu ove Uredbe.
Članak 3.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana njezine objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. veljače 2015.