NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1230/2012
ze dne 12. prosince 2012,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009, pokud jde o požadavky pro schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel týkající se jejich hmotností a rozměrů, a mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 661/2009 ze dne 13. července 2009 o požadavcích pro schvalování typu motorových vozidel, jejich přípojných vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla z hlediska obecné bezpečnosti (1), a zejména na čl. 14 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (2), a zejména na čl. 39 odst. 2, 3 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 661/2009 je zvláštní nařízení pro účely schvalování typu podle směrnice 2007/46/ES.
(2)
Nařízením (ES) č. 661/2009 se zrušuje směrnice Rady 92/21/EHS ze dne 31. března 1992 o hmotnostech a rozměrech motorových vozidel kategorie M1 (3), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/27/ES ze dne 22. července 1997 o hmotnostech a rozměrech určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o změně směrnice 70/156/EHS (4). Požadavky týkající se hmotností a rozměrů motorových vozidel a jejich přípojných vozidel stanovené v uvedených směrnicích by měly být převzaty do tohoto nařízení a v případě potřeby změněny tak, aby se přizpůsobily vývoji vědeckých a technických poznatků.
(3)
Nařízení (ES) č. 661/2009 obsahuje základní ustanovení týkající se požadavků pro schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, pokud jde o jejich hmotnosti a rozměry. Je proto nutné pro takové schválení typu stanovit rovněž zvláštní postupy, zkoušky a požadavky.
(4)
Směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (5), stanovuje určité maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz v členských státech. Při konstrukci vozidel je proto důležité, aby byly zohledněny rozměry, které jsou již v rámci Unie harmonizovány v zájmu podpory a zajištění volného pohybu zboží.
(5)
Směrnice 97/27/ES členským státům umožňovala udělovat ES schválení typu vozidlům, jejichž krajní rozměry překračovaly maximální přípustné rozměry stanovené v uvedené směrnici. Rovněž členským státům umožňovala odmítnout registraci vozidel, jimž bylo uděleno ES schválení typu, pokud jejich krajní rozměry nesplňovaly požadavky stanovené na základě svých vnitrostátních právních předpisů. Je důležité, aby byla zachována možnost povolit za určitých podmínek schválení typu vozidel překračujících přípustné mezní hodnoty, prokáží-li se v členských státech, v nichž je silniční infrastruktura uzpůsobena takovému stavu, výhody z hlediska silniční dopravy a životního prostředí. Pokud se počet vozidel, jež mohou využít odchylného schvalování typu podle článku 23 směrnice 2007/46/EC, pokud jde o maximální přípustné rozměry, omezí na počet nezbytný pro účely tohoto nařízení, měla by být zajištěna možnost povolit taková vozidla na základě systémů pro schválení typu vozidla vyráběného v malých sériích či jednotlivě. Přílohu XII směrnice 2007/46/ES je proto třeba změnit, aby zahrnovala taková početní omezení.
(6)
Směrnice 96/53/ES stanoví maximální přípustné hmotnosti, jež se použijí pouze pro mezinárodní provoz. Uvedená směrnice však členským státům umožňuje, aby pro vnitrostátní provoz i nadále používaly své vnitrostátní právní předpisy. V důsledku toho zřejmě nelze v krátké době harmonizovat maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla a maximální technicky přípustnou hmotnost na nápravy nebo na skupinu náprav za účelem provozu v členských státech. Vzhledem k existenci neharmonizovaných pravidel týkajících se konstrukce silniční infrastruktury je však vhodné požadovat na členských státech, aby pro registraci/provoz stanovily maximální přípustné hmotnosti vozidel s povolením pro vnitrostátní či mezinárodní provoz podle směrnice 96/53/ES a aby zavedly postup umožňující takové stanovení.
(7)
Vzhledem ke zkušenostem získaným při používání právních předpisů Unie týkajících se hmotností a rozměrů vozidel je nezbytné, aby byly stanoveny jasně definované pojmy. Některé z těchto pojmů již byly stanoveny ve směrnicích 97/27/ES a 92/21/EHS. Z důvodu jednotnosti je vhodné tyto definice převzít a v případě potřeby je přizpůsobit s ohledem na vývoj technických a vědeckých poznatků.
(8)
Vzhledem k tomu, že definice skutečné hmotnosti jednotlivého vozidla je zahrnuta do tohoto nařízení, je nezbytné příslušným způsobem změnit přílohu IX směrnice 2007/46/ES, aby se zabránilo nejasnostem při vyplňování prohlášení o shodě.
(9)
Vzhledem k tomu, že bílá kniha „Plán jednotného evropského dopravního prostoru - vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“ (6) zdůraznila nutnost zlepšit aerodynamické vlastnosti silničních vozidel a výzkum prokázal, že montáží aerodynamických zařízení na vozidla lze zásadním způsobem snížit spotřebu paliva motorových vozidel a tím i emise CO2, je důležité, aby byla montáž takových aerodynamických zařízení na vozidla povolena. Aerodynamická zařízení by měla být zařazena do seznamu zařízení nebo vybavení, jež se nebere v úvahu při stanovení krajních rozměrů, neboť se tato zařízení skládají z přídavných zařízení, jež v důsledku své konstrukce přesahují krajní zadní nebo boční části vozidel. Tento jejich přesah zadní či boční části je však zásadně nutno omezit tak, aby nebyla ohrožena bezpečnost silničního provozu a aby byla zachována možnost intermodální dopravy. V tomto nařízení by proto měly být stanoveny nezbytné technické požadavky.
(10)
Dostupný software umožňuje využití virtuálních zkušebních metod, jež vycházejí z počítačových simulací. Vzhledem k tomu, že tyto simulace umožňují úspornější a méně náročné zkoušky, je vhodné umožnit, aby byly využity při kontrole, zda vozidlo může projet po úplné kruhové trajektorii (360°), a při měření maximálního vybočení zádi vozidla při projíždění vozidla uvnitř trajektorie. Proto je rovněž nezbytné doplnit toto nařízení na seznam regulačních aktů uvedených v příloze XVI směrnice 2007/46/ES.
(11)
V zájmu zajištění řádného fungování systému schvalování typu je třeba aktualizovat přílohy směrnice 2007/46/ES.
(12)
Přílohy I, III, IX, XII a XVI směrnice 2007/46/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny. Jelikož ustanovení přílohy XII jsou dostatečně podrobná a není třeba dalších prováděcích kroků ze strany členských států, je vhodné je nahradit nařízením v souladu s čl. 39 odst. 8 směrnice 2007/46/ES.
(13)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Technického výboru - motorová vozidla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví požadavky pro ES schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, pokud jde o jejich hmotnosti a rozměry.
2. Toto nařízení se vztahuje na neúplná, úplná a dokončená vozidla kategorií M, N a O.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí, vedle definic uvedených ve směrnici 2007/46/ES a v nařízení (ES) č. 661/2009, tyto definice:
1)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, jak je definována v části B přílohy II směrnice 2007/46/ES;
2)
„standardním vybavením“ se rozumí základní konfigurace vozidla, jež je vybaveno všemi prvky požadovanými regulačními akty uvedenými v příloze IV nebo XI směrnice 2007/46/ES, včetně veškerých prvků, které jsou namontovány, aniž by tím vznikaly nějaké další požadavky na konfiguraci nebo úroveň vybavení;
3)
„volitelným vybavením“ se rozumí veškeré prvky, jež nejsou součástí standardního vybavení a za jejichž montáž na vozidlo odpovídá výrobce, a které může zákazník objednat;
4)
„hmotností v pohotovostním stavu“ se rozumí
a)
u motorových vozidel:
hmotnost vozidla, jehož palivová nádrž (palivové nádrže) se naplní alespoň na 90 % svého objemu, včetně hmotnosti řidiče, paliva a kapalin, vybaveného standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karosérie, kabiny, spojovacího zařízení a náhradního kola (náhradních kol), jakož i nářadí;
b)
v případě přípojného vozidla:
hmotnost vozidla, včetně paliva a kapalin, vybaveného standardním vybavením podle specifikací výrobce, a jsou-li součástí vybavení, i hmotnost karosérie, dalšího (dalších) spojovacího (spojovacích) zařízení a náhradního kola (náhradních kol) a nářadí;
5)
„hmotností volitelného vybavení“ se rozumí hmotnost vybavení, jež může být namontováno na vozidle vedle standardního vybavení podle specifikací výrobce;
6)
„skutečnou hmotností vozidla“ se rozumí hmotnost v pohotovostním stavu a hmotnost volitelného vybavení namontovaného na jednotlivém vozidle;
7)
„maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla“ (M) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro vozidlo na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti; technicky přípustná hmotnost naloženého přívěsu nebo návěsu zahrnuje statickou hmotnost přenesenou na přípojné vozidlo, je-li připojeno;
8)
„maximální technicky přípustnou hmotností naložené jízdní soupravy“ (MC) se rozumí maximální hmotnost stanovená pro kombinaci motorového vozidla a jednoho nebo více přípojných vozidel na základě jeho konstrukčních vlastností a konstrukční výkonnosti nebo maximální hmotnost určená pro jízdní soupravu složenou z tahače návěsu a návěsu;
9)
„maximální technicky přípustnou přípojnou hmotností“ (TM) se rozumí maximální hmotnost jednoho nebo více přípojných vozidel, jež mohou být tažena tažným vozidlem, odpovídající celkové hmotnosti přenášené na zem koly nápravy nebo skupiny náprav jakéhokoli přípojného vozidla připojeného k tažnému vozidlu;
10)
„nápravou“ se rozumí společná osa rotace dvou či více kol, hnací či volně se otáčející, složená z jedné či více částí umístěných ve stejné rovině kolmé k podélné střednici vozidla;
11)
„skupinou náprav“ se rozumí více náprav, jež mají vzdálenost mezi nápravami omezenu na vzdálenost mezi nápravami definovanou coby vzdálenost „d“ v příloze I směrnice 96/53/ES a jež spolupůsobí díky zvláštní konstrukci odpružení;
12)
„jednotlivou nápravou“ se rozumí náprava, kterou nelze považovat za součást skupiny náprav;
13)
„maximální technicky přípustnou hmotností na nápravu“ (m) se rozumí hmotnost, která odpovídá maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení přenášenému koly nápravy na zem, danému konstrukčními vlastnostmi nápravy a vozidla a jejich konstrukční výkonností;
14)
„maximální technicky přípustnou hmotností na skupinu náprav“ (μ) se rozumí hmotnost, která odpovídá maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení přenášenému koly skupiny náprav na zem, danému konstrukčními vlastnostmi skupiny náprav a vozidla a jejich konstrukční výkonností;
15)
„spojovacím zařízením“ se rozumí mechanické zařízení včetně jeho součástí, jak je vymezeno v bodech 2.1 až 2.6 předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 55 - Jednotná ustanovení týkající se schvalování mechanických spojovacích částí jízdních souprav vozidel (7) a spojení vozidel nakrátko, jak je vymezeno v bodě 2.1.1 předpisu EHK OSN č. 102 - Jednotná ustanovení pro schvalování I.A zařízení pro spojení vozidel nakrátko (ZSVN) II. vozidel, pokud jde o montáž schváleného typu ZSVN (8);
16)
„bodem spojení“ se rozumí střed působení spojovacího zařízení namontovaného na tažené vozidlo v rámci spojovacího zařízení namontovaného na tažné vozidlo;
17)
„hmotností spojovacího zařízení“ se rozumí hmotnost vlastního spojovacího zařízení a součástí potřebných k montáži spojovacího zařízení na vozidlo;
18)
„maximální technicky přípustnou hmotností působící v bodě spojení“ se rozumí:
a)
u tažného vozidla hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení v bodě spojení (hodnota „S“ nebo „U“) tažného vozidla, danému konstrukčními vlastnostmi spojovacího zařízení a tažného vozidla;
b)
v případě návěsu, přívěsu s nápravami uprostřed nebo tuhého přívěsu hmotnost odpovídající maximálnímu přípustnému statickému svislému zatížení (hodnota „S“ nebo „U“), jež má být přenášena přípojným vozidlem na tažné vozidlo v bodě spojení, danému konstrukčními vlastnostmi spojovacího zařízení a přípojného vozidla;
19)
„hmotností cestujících“ se rozumí jmenovitá hmotnost v závislosti na kategorii vozidla násobená počtem míst k sezení, včetně míst k sezení pro členy posádky a míst k stání, jsou-li takové, jež však nezahrnuje řidiče;
20)
„hmotností řidiče“ se rozumí jmenovitá hmotnost 75 kg působící v referenčním bodě místa k sezení řidiče;
21)
„užitečnou hmotností“ se rozumí rozdíl mezi maximální technicky přípustnou hmotností naloženého vozidla a hmotností v pohotovostním stavu zvětšenou o hmotnost cestujících a volitelného vybavení;
22)
„délkou“ se rozumí rozměr stanovený v bodech 6.1.1, 6.1.2 a 6.1.3 normy ISO 612:1978; tato definice se použije rovněž pro kloubová vozidla složená ze dvou či více částí;
23)
„šířkou“ se rozumí rozměr stanovený v bodě 6.2 normy ISO 612:1978;
24)
„výškou“ se rozumí rozměr stanovený v bodě 6.3 normy ISO 612:1978;
25)
„rozvorem“ se rozumí toto:
a)
rozměr uvedený v bodě 6.4.1 normy ISO 612:1978;
b)
v případě přívěsu s jednou nápravou uprostřed vodorovná vzdálenost mezi svislou osou spojovacího zařízení a středem nápravy;
c)
v případě přívěsu s více než jednou nápravou uprostřed vodorovná vzdálenost mezi svislou osou spojovacího zařízení a středem první nápravy;
26)
„vzdáleností mezi nápravami“ se rozumí vzdálenost mezi dvěma sousedními nápravami uvedenými v bodě 6.4 normy ISO 612:1978 v případě vozidel s více než dvěma nápravami; v případě, že jsou na vozidle namontovány pouze dvě nápravy, nebo v případě návěsu, přívěsu nebo tuhého přívěsu se vzdáleností mezi nápravami, jež je uvedená v bodě 6.4.2 normy ISO 612:1978, rozumí „rozvor“ definovaný v odstavci 25;
27)
„rozchodem“ se rozumí vzdálenost uvedená v bodě 6.5 normy ISO 612:1978;
28)
„předsazením točnice“ se rozumí vzdálenost uvedená v bodě 6.19.2 normy ISO 612: 1978, přičemž se zohlední poznámka uvedená v bodě 6.19 této uvedené normy;
29)
„předním poloměrem upevnění návěsu“ se rozumí vodorovná vzdálenost od osy návěsného čepu a kterýmkoliv bodem předku návěsu;
30)
„předním převisem“ se rozumí vodorovná vzdálenost mezi svislou rovinou procházející přes první nápravu nebo osou čepu v případě návěsu a nejpřednějším bodem vozidla;
31)
„zadním převisem“ se rozumí vodorovná vzdálenost mezi svislou rovinou procházející před poslední zadní nápravu a nejzadnější částí vozidla; je-li na vozidle namontováno spojovací zařízení pevně, je nejzadnějším bodem vozidla bod spojení;
32)
„délkou ložné plochy“ se rozumí vzdálenost od nejpřednějšího vnitřního bodu k nejzadnějšímu vnitřnímu bodu ložného prostoru, měřená vodorovně v podélné rovině vozidla;
33)
„vybočením zádi“ se rozumí vzdálenost mezi skutečným krajním bodem dosaženým zadním koncem vozidla při jízdě za podmínek stanovených v oddíle 7 části B nebo oddíle 6 části C přílohy I tohoto nařízení;
34)
„zařízením pro zdvihání nápravy“ se rozumí mechanismus namontovaný na vozidle za účelem zdvižení nápravy nad zem a jejího spouštění na zem;
35)
„zdvihatelnou nápravou“ se rozumí náprava, jež může být zdvižena ze své obvyklé polohy a opětovně spuštěna prostřednictvím zařízení pro zdvihání nápravy;
36)
„zatížitelnou nápravou“ se rozumí náprava, jejíž zatížení lze měnit bez zvedání pomocí zařízení pro zdvihání nápravy;
37)
„pneumatickým odpružením“ se rozumí systém odpružení, u kterého je nejméně 75 % pružicího účinku vyvoláno pneumatickou pružinou;
38)
„třídou autobusu nebo autokaru“ se rozumí skupina vozidel, jak je definována v bodech 2.1.1 a 2.1.2 předpisu EHK OSN č. 107 - Jednotná ustanovení pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce (9);
39)
„kloubovým vozidlem“ se rozumí vozidlo kategorie M2 nebo M3, jak je definováno v bodě 2.1.3 předpisu EHK OSN č. 107;
40)
„nedělitelným nákladem“ se rozumí náklad, který nemůže být pro účely silniční dopravy rozdělen na dva nebo více nákladů bez nepřiměřených výdajů nebo nebezpečí poškození a který v důsledku své hmotnosti nebo rozměrů nemůže být dopravován vozidlem, jehož hmotnosti a rozměry vyhovují maximálním přípustným hmotnostem a rozměrům použitelným v členském státě.
Článek 3
Povinnosti výrobců
1. Výrobce stanoví pro každou verzi v rámci typu vozidla bez ohledu na stav dokončenosti vozidla tyto hmotnosti:
a)
maximální technicky přípustnou hmotnost naloženého vozidla;
b)
maximální technicky přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy;
c)
maximální technicky přípustnou přípojnou hmotnost;
d)
maximální technicky přípustnou hmotnost na nápravy nebo maximální technicky přípustnou hmotnost na skupinu náprav;
e)
maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě (bodech) spojení, přičemž se zohlední technické vlastnosti spojovacích zařízení, jež případně jsou nebo mohou být namontována na vozidlo.
2. Výrobce při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 zohlední nejlepší postupy osvědčené technické praxe a nejlepší dostupné technické znalosti, aby se minimalizovala nebezpečí mechanického selhání, zejména pak ta, jež jsou způsobena únavou materiálů, a předešlo se poškození silniční infrastruktury.
3. Výrobce vezme při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 v úvahu maximální rychlost danou konstrukcí vozidla.
Vybaví-li výrobce vozidlo zařízením pro omezení rychlosti, je maximální konstrukční rychlost skutečnou rychlostí, kterou umožňuje dosáhnout zařízení pro omezení rychlosti.
4. Výrobce při stanovení hmotností uvedených v odstavci 1 neukládá žádná omezení užívání vozidla, s výjimkou omezení týkajících se parametrů pneumatik, jež mohou být konstrukčně přizpůsobeny k dané rychlosti, jak je umožněno podle předpisu EHK OSN č. 54 - Jednotná ustanovení pro schvalování typu pneumatik užitkových vozidel a jejich přípojných vozidel (10) a podle části 5 přílohy II nařízení Komise (EU) č. 458/2011 (11).
5. Výrobce v případě nedokončených vozidel, včetně vozidel s karosérií typu podvozek-kabina, jež vyžadují další stupeň dokončení, poskytne veškeré příslušné informace výrobcům dalšího stupně, aby bylo zajištěno, že požadavky podle tohoto nařízení budou i nadále dodržovány.
Výrobce pro účely prvního pododstavce určí polohu těžiště hmotnosti odpovídající součtu zatížení.
6. Nedokončená vozidla kategorií M2, M3, N2 a N3, jež nemají namontovánu karosérii, se konstruují tak, aby umožnila výrobcům dalšího stupně splnit požadavky podle oddílů 7 a 8 části B a oddílů 6 a 7 části C přílohy I.
Článek 4
Ustanovení pro ES schvalování typu vozidla, pokud jde o jeho hmotnosti a rozměry
1. Výrobce nebo jeho zástupce předloží schvalovacímu orgánu žádost o ES schválení typu pro typ vozidla z hlediska jeho hmotností a rozměrů.
2. Žádost musí být vyhotovena podle vzoru informačního dokumentu uvedeného v příloze V části A.
3. Pro účely výpočtů rozložení hmotnosti předá výrobce schvalovacímu orgánu typu pro každou technickou konfiguraci v rámci typu vozidla, definovanou souborem hodnot všech relevantních bodů uvedených v příloze V, informace nezbytné k určení těchto hmotností:
a)
maximální technicky přípustné hmotnosti naloženého vozidla;
b)
maximální technicky přípustné hmotnosti na nápravy nebo na skupinu náprav;
c)
maximální technicky přípustné přípojné hmotnosti;
d)
maximální technicky přípustné hmotnosti působící v bodě (bodech) spojení;
e)
maximální technicky přípustné hmotnosti naložené jízdní soupravy.
Informace se poskytují v tabulce nebo jiné vhodné podobě po dohodě se schvalovacím orgánem.
4. Pokud volitelné vybavení podstatným způsobem ovlivňuje hmotnosti a rozměry vozidla, výrobce poskytne příslušné technické zkušebně údaje o umístění, hmotnosti a geometrické poloze těžiště ve vztahu k nápravám volitelného vybavení, jež lze na vozidlo namontovat.
5. Odchylně od odstavce 4 může výrobce, skládá-li se volitelné vybavení z několika částí nacházejících se v různých místech vozidla, poskytnout technické zkušebně pouze rozložení hmotnosti volitelného vybavení na nápravy.
6. U skupin náprav uvede výrobce rozložení celkové hmotnosti, která působí na skupinu, mezi jednotlivé nápravy.
Je-li to nezbytné, uvede výrobce vzorec rozložení hmotnosti nebo předloží příslušné grafy rozložení.
7. Jestliže to schvalovací orgán nebo technická zkušebna považuje za nutné, může po výrobci požadovat, aby poskytl pro účely inspekce jedno vozidlo představující typ, který má být schválen.
8. Výrobce vozidla může schvalovacímu orgánu předložit žádost o uznání rovnocennosti odpružení s pneumatickým odpružením.
Schvalovací orgán uzná rovnocennost odpružení s pneumatickým odpružením, jsou-li splněny požadavky podle přílohy III.
Uznala-li technická zkušebna rovnocennost, vystaví zkušební protokol. Schvalovací orgán připojí zkušební protokol a technický popis odpružení k certifikátu ES schválení typu.
9. Jsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až IV tohoto nařízení, udělí schvalovací orgán schválení typu v souladu se systémem číslování stanoveným v příloze VII směrnice 2007/46/ES.
Tentýž členský stát nesmí přidělit stejné číslo jinému typu vozidla.
10. Pro účely odstavce 9 schvalovací orgán vyhotoví certifikát ES schválení typu podle vzoru uvedeného v příloze V části B.
11. Pro účely čl. 12 odst. 2 směrnice 2007/46/ES se použijí přípustné odchylky uvedené v dodatku 2 k příloze I.
Článek 5
Maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz
1. Vnitrostátní orgány stanoví pro účely registrace a uvedení do provozu vozidel, pro něž bylo uděleno schválení typu podle tohoto nařízení, pro každou variantu a verzi v rámci typu vozidla veškeré následující hmotnosti, jež jsou podle směrnice 96/53/ES povoleny pro vnitrostátní či mezinárodní provoz:
a)
maximální přípustnou hmotnost naloženého vozidla pro registraci/provoz;
b)
maximální přípustnou hmotnost pro registraci/provoz na nápravu (nápravy);
c)
maximální přípustná hmotnost pro registraci/provoz na skupinu náprav;
d)
maximální přípustnou přípojnou hmotnost pro registraci/provoz;
e)
maximální přípustnou hmotnost naložené jízdní soupravy pro registraci/provoz.
Vnitrostátní orgány stanoví postup pro určení maximálních přípustných hmotností pro registraci/provoz uvedených v prvním pododstavci. Určí příslušný orgán pověřený stanovením těchto hmotností a stanoví informace, jež musí být uvedenému příslušnému orgánu předloženy.
2. Maximální přípustné hmotnosti pro registraci/provoz určené postupem uvedeným v odstavci 1 nesmí překročit maximální hmotnosti uvedené v čl. 3 odst. 1.
3. V zájmu zajištění řádného fungování systémů vozidla, zejména brzdového systému a systému řízení, konzultuje příslušný orgán otázky rozdělení hmotnosti na nápravy nebo skupinu náprav s výrobcem.
4. Vnitrostátní orgány při určování maximálních přípustných hmotností pro registraci/provoz zajistí, aby byly neustále dodržovány požadavky regulačních aktů uvedených v příloze IV a XI směrnice 2007/46/ES.
5. Dospějí-li vnitrostátní orgány k závěru, že požadavky některého z regulačních aktů uvedených v příloze IV a XI směrnice 2007/46/ES, s výhradou tohoto nařízení, již nejsou splněny, budou vyžadovat, aby byly provedeny nové zkoušky a případně uděleno nové schválení typu nebo prodloužení schvalovacím orgánem, jenž udělil původní schválení typu na základě dotčeného regulačního aktu.
Článek 6
Výjimky
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 3 směrnice 96/53/ES, může být uděleno ES schválení typu vozidlům, jejichž rozměry překračují požadavky tohoto nařízení a jež jsou určena pro přepravu nedělitelných nákladů. V takovém případě musí certifikát schválení typu a prohlášení o shodě jasně uvádět, že toto vozidlo je určeno pouze k přepravě nedělitelných nákladů.
2. Členské státy mohou podle článků 23 a 24 směrnice 2007/46/ES udělit schválení vozidlům překračujícím maximální přípustné rozměry stanovené v bodě 1.1 částí B, C, a D přílohy I tohoto nařízení.
Schválení typu podle článku 23 směrnice 2007/46/ES podléhají početním omezením stanoveným v části A oddíle 3 přílohy XII uvedené směrnice.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Vnitrostátní orgány povolí prodej a uvedení do provozu vozidel, pro něž bylo schválení typu uděleno před datem uvedeným v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 661/2009, a nadále budou udělovat prodloužení schválení udělených v souladu s požadavky uvedenými ve směrnici 92/21/EHS a ve směrnici 97/27/ES.
2. Odchylně od odstavce 1 končí platnost ES schválení typu udělených podle článku 7 směrnice 97/27/ES k datu uvedenému v čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 661/2009.
Podle článku 27 směrnice 2007/46/ES však členské státy mohou, požádá-li o to výrobce, registrovat vozidla z výběhu série, jejichž ES schválení typu již není platné, a povolovat jejich prodej nebo uvádění do provozu.
3. Po uplynutí dne 10. ledna 2014 musí výrobci vydávat prohlášení o shodě, jež jsou v souladu s tímto nařízením.
Do dne 9. ledna 2014 výrobci uvádějí skutečnou hmotnost vozidla v položce 52 prohlášení o shodě, není-li uvedena v jiné položce prohlášení o shodě.
Článek 8
Změny směrnice 2007/46/ES
Přílohy I, III, IX a XVI směrnice 2007/46/ES se mění v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
Příloha XII směrnice 2007/46/ES se nahrazuje přílohou VII tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se na nové typy vozidel, kterým se schválení typu udělí ode dne 1. listopadu 2012.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 12. prosince 2012.
32012R1230
L 353/31
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
12.12.2012.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1230/2012
od 12. prosinca 2012.
o provedbi Uredbe (EZ) br. 661/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o zahtjevima za homologaciju tipa za mase i dimenzije vozila i njihovih prikolica te o izmjeni Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 661/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zahtjevima za homologaciju tipa za opću sigurnost motornih vozila, njihovih prikolica i sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (1), a posebno njezin članak 14. stavak 1. točku (a),
uzimajući u obzir Direktivu 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (2), a posebno njezin članak 39. stavke 2., 3. i 5.,
budući da:
(1)
Uredba (EZ) br. 661/2009 je posebna uredba za potrebe postupka homologacije iz Direktive 2007/46/EZ.
(2)
Uredbom (EZ) br. 661/2009 stavljaju se izvan snage Direktiva Vijeća 92/21/EEZ od 31. ožujka 1992. o masama i dimenzijama motornih vozila kategorije M1 (3) i Direktiva 97/27/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. srpnja 1997. o masama i dimenzijama određenih kategorija motornih vozila i njihovih prikolica i izmjeni Direktive 70/156/EEZ (4). Zahtjeve za mase i dimenzije motornih vozila i njihovih prikolica kako su određeni u tim direktivama potrebno je prenijeti u ovu Uredbu te ih, prema potrebi, izmijeniti kako bi se prilagodili tehničkom i znanstvenom napretku.
(3)
Uredbom (EZ) br. 661/2009 utvrđuju se temeljne odredbe o zahtjevima za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica u odnosu na njihove mase i dimenzije. Prema tome, potrebno je također utvrditi i posebne postupke, ispitivanja i zahtjeve za takvu homologaciju.
(4)
Direktiva Vijeća 96/53/EZ od 25. srpnja 1996. utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice (5) utvrđuje najveće dopuštene dimenzije u nacionalnom i međunarodnom prometu u državama članicama. Stoga je, radi pospješivanja i osiguravanja slobodnog kretanja roba, pri izradi vozila potrebno koristiti se dimenzijama koje su već usklađene u Uniji.
(5)
Direktivom 97/27/EZ državama članicama se omogućuje dodjela EZ homologacije za vozila čije vanjske dimenzije nisu bile usklađene s najvećim dopuštenim dimenzijama iz te Direktive. Državama članicama također se omogućuje odbiti registraciju vozila kojima je EZ homologacija dodijeljena ako vanjske dimenzije vozila nisu ispunjavale zahtjeve nacionalnog zakonodavstva. Bitno je sačuvati mogućnost da se u određenim uvjetima dopusti homologacija vozila koja prelaze dopuštena ograničenja ako se to pokaže korisnim za cestovni promet i zaštitu okoliša u državama članicama u kojima je cestovna infrastruktura tome prilagođena. Stoga je potrebno osigurati mogućnost dodjele homologacije za takva vozila u okviru homologacije za male serije ili pojedinačne dodjele, pod uvjetom da je količina vozila koja imaju pravo na odstupanje prema članku 23. Direktive 2007/46/EZ u odnosu na najveće dopuštene dimenzije ograničena na mjeru potrebnu za potrebe ove Uredbe. Prilog XII. Direktivi 2007/46/EZ stoga je potrebno izmijeniti kako bi uključivao takva količinska ograničenja.
(6)
Direktivom 96/53/EZ utvrđuju se najveće dopuštene mase koje se upotrebljavaju samo u međunarodnom prometu. Međutim, predmetna Direktiva državama članicama dopušta da u nacionalnom prometu i nadalje primjenjuju nacionalno zakonodavstvo. Stoga usklađivanje najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i najveće tehnički dopuštene mase na osovine ili skupinu osovina za uporabu u prometu u državama članicama nije moguća u kratkom roku. Unatoč tome je, budući da postoje neusklađena pravila o gradnji cestovne infrastrukture, primjereno da se od država članica zahtijeva utvrđivanje najvećih dopuštenih masa vozila pri registraciji/u uporabi koje su dopuštene u nacionalnom ili međunarodnom prometu prema Direktivi 96/53/EZ i da se utvrdi postupak za takvo utvrđivanje.
(7)
U odnosu na iskustva stečena pri provođenju zakonodavstva Unije o masama i dimenzijama vozila potrebno je predvidjeti jasno utvrđene koncepte. Neki od koncepata već su utvrđeni u direktivama 97/27/EZ i 92/21/EEZ. Radi usklađenosti je primjereno ta utvrđivanja preuzeti i prema potrebi ih prilagoditi tehničkom i znanstvenom napretku.
(8)
Ova Uredba već sadrži utvrđene stvarne mase pojedinačnog vozila, radi sprečavanja zabune pri ispunjavanju potvrde o sukladnosti i stoga je Prilog IX. Direktivi 2007/46/EZ potrebno na odgovarajući način izmijeniti.
(9)
Bijela knjiga „Plan za jedinstveni europski prometni prostor - Put prema konkurentnom prometnom sustavu unutar kojeg se učinkovito gospodari resursima” (6) naglašava potrebu za poboljšanjem aerodinamičnosti cestovnih vozila, a istraživanja su pokazala da se ugradnjom aerodinamičnih uređaja u vozila može znatno smanjiti uporabu goriva motornih vozila i time smanjiti emisije CO2 i stoga je bitno omogućiti ugradnju takvih aerodinamičnih uređaja u vozila. Aerodinamični uređaji su dodaci koji radi njihovog dizajna strše preko krajnjih vanjskih stražnjih ili bočnih točki vozila i stoga ih je potrebno uključiti u popis uređaja ili opreme koja se ne uzima u obzir pri utvrđivanju vanjskih dimenzija. Uporaba takvih uređaja ne smije smanjiti sigurnost u cestovnom prometu i njihova ugradnja ne smije ograničavati mogućnost intermodalnog prijevoza te je stoga nužno u najvećoj mjeri ograničiti njihovo stršenje preko stražnjeg i bočnog dijela. Stoga je, prije svega, u ovoj Uredbi potrebno utvrditi potrebne tehničke zahtjeve.
(10)
Raspoloživa programska oprema omogućuje uporabu virtualnih postupaka ispitivanja koji se temelje na tehnikama računalne podrške. Te tehnike omogućuju bolju troškovnu učinkovitost i smanjuju opterećenost ispitivanjem i stoga je primjereno predvidjeti mogućnost uporabe tih tehnika pri provjeri mogućnosti manevriranja vozila na punoj kružnoj putanji od 360° i mjerenju najvećeg okretaja prema stražnjem dijelu kad vozilo manevrira unutar putanje. Stoga je ovu Uredbu potrebno dodati na popis propisa iz Priloga XVI. Direktivi 2007/46/EZ.
(11)
Kako bi se osiguralo pravilno djelovanje sustava homologacije, primjereno je ažurirati priloge Direktivi 2007/46/EZ.
(12)
Priloge I., III., IX., XII. i XVI. Direktivi 2007/46/EZ je stoga potrebno na odgovarajući način izmijeniti. Budući da odredbe Priloga XII. sadrže dovoljno pojedinosti i za prijenos nisu potrebne daljnje mjere država članica, primjereno ga je zamijeniti Uredbom u skladu s člankom 39. stavkom 8. Direktive 2007/46/EZ.
(13)
Mjere iz ove Uredbe u skladu su s mišljenjem Tehničkog odbora za motorna vozila,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za EZ homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica u odnosu na njihove mase i dimenzije.
2. Ova se Uredba primjenjuje na nepotpuna, potpuna i dovršena vozila kategorija M, N i O.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe se, osim definicija iz Direktive 2007/46/EZ i Uredbe (EZ) br. 661/2009, primjenjuju i sljedeće definicije:
1.
„tip vozila” znači sklop vozila prema definiciji u dijelu B Priloga II. Direktivi 2007/46/EZ;
2.
„standardna oprema” znači osnovna konfiguracija vozila koje je opremljeno svim sastavnim dijelovima koji se zahtijevaju na temelju propisa iz Priloga IV. i Priloga XI. Direktivi 2007/46/EZ uključujući sve sastavne dijelove koji su na vozilo ugrađeni bez daljnjih zahtjeva o konfiguraciji ili razini opreme;
3.
„dodatna oprema” znači svi sastavni dijelovi koji nisu uključeni u standardnu opremu i stranka ih može naručiti, a u vozilo se ugrađuju na odgovornost proizvođača;
4.
„masa u voznom stanju” znači:
(a)
za motorno vozilo:
masa vozila sa spremnikom (spremnicima) za gorivo punim do najmanje 90 % zapremnine uključujući masu vozača, goriva i tekućina opremljeno standardnom opremom u skladu sa zahtjevima proizvođača i ako je vozilo njima opremljeno, masa nadogradnje, kabine, spojnice i rezervnog (rezervnih) kotača i alata;
(b)
za prikolicu:
masa vozila uključujući masu goriva i tekućine opremljenog standardnom opremom u skladu sa zahtjevima proizvođača i ako je prikolica njima opremljena, masa nadogradnje, na spojnici i rezervnog (rezervnih) kotača i alata;
5.
„masa dodatne opreme” znači masa opreme koju se može ugraditi na vozilo osim standardne opreme u skladu sa zahtjevima proizvođača;
6.
„stvarna masa vozila” znači masa u stanju pripravnom za vožnju kojoj se dodaje masa dodatne opreme ugrađene u pojedinačno vozilo;
7.
„najveća tehnički dopuštena masa opterećenog vozila” (M) znači najveća masa određena za vozilo na temelju njegovih konstrukcijskih značajki i konstrukcijske učinkovitosti; tehnički dopuštena masa opterećene prikolice ili poluprikolice uključuje statičko opterećenje koje se preko vučne spojnice prenosi na vučno vozilo;
8.
„najveća tehnički dopuštena masa skupine vozila” (MC) znači najveća masa utvrđena za motorno vozilo i jednu prikolicu ili više njih zajedno na temelju njihovih konstrukcijskih značajki i konstrukcijske učinkovitosti ili najveća masa utvrđena za vučno vozilo i poluprikolicu zajedno;
9.
„najveća tehnički dopuštena vučena masa“ (TM) znači najveća masa jedne prikolice ili više njih koje vučno vozilo može vući i odgovara zajedničkom opterećenju koje se prenosi na tlo preko kotača osovina ili skupine osovina na prikolici koja je priključena na vučno vozilo;
10.
„osovina” znači zajednička rotacijska osovina dvaju kotača ili više njih, na motorni pogon ili koji se vrte slobodno i koji su u jednom ili više segmenata namješteni u istoj ravnini pravokutno na uzdužni središnji dio vozila;
11.
„skupina osovina” znači više osovina s razmakom osovina ograničenim na jedan od razmaka osovina koji se u Prilogu I. Direktivi 96/53/EZ naziva udaljenost „d” i koji radi posebne konstrukcije ovjesa djeluju uzajamno;
12.
„pojedinačna osovina” znači osovina koja nije dio skupine osovina;
13.
„najveća tehnički dopuštena masa na osovini” (m) znači masa koja odgovara najvećem dopuštenom okomitom statičkom opterećenju koje se prenosi na tlo preko osovina kotača na temelju konstrukcijskih značajki osovina i vozila i njihove konstrukcijske učinkovitosti;
14.
„najveća tehnički dopuštena masa na skupini osovina” (μ) znači masa koja odgovara najvećem dopuštenom okomitom statičkom opterećenju koje se prenosi na tlo preko osovina kotača na temelju konstrukcijskih značajki skupine osovina i vozila i njihove konstrukcijske učinkovitosti;
15.
„spojnica” znači mehanička spojnica uključujući sastavne dijelove prema definiciji u točkama od 2.1. do 2.6. Pravilnika br. 55 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) - Jedinstvene odredbe za homologaciju sastavnih dijelova mehaničke spojnice kombinacija vozila (7) i kratke spojnice prema definiciji u točki 2.1.1. Pravilnika br. 102 Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UN/ECE) - Jedinstveni propisi o homologaciji: I. kratka spojnica, II. vozila s obzirom na ugradnju homologiranog tipa kratke spojnice na vozila (8);
16.
„spojna točka” znači središte djelovanja spojnice namještene na vučeno vozilo na spojnici namještenoj na vučno vozilo;
17.
„masa na spojnici” znači masa na samoj spojnici i masa dijelova potrebnih za pričvršćivanje spojnice na vozilo;
18.
„najveća tehnički dopuštena masa na spojnoj točki” znači:
(a)
kod vučnog vozila masa koja odgovara najvećem okomitom statičkom opterećenju na spojnoj točki (vrijednost „S” ili „U”) vučnog vozila na temelju konstrukcijskih značajki spojnice i vučnog vozila;
(b)
kod poluprikolice, prikolice sa središnjom osovinom i prikolice s krutom vučnom rudom masa koja odgovara najvećem dopuštenom vertikalnom statičkom opterećenju (vrijednost „S” ili „U”) koju prikolica na spojnoj točki prenosi na vučno vozilo na temelju konstrukcijskih značajki spojnice i prikolice;
19.
„masa putnika” znači procijenjena masa ovisno o kategoriji vozila pomnožena brojem sjedala uključujući moguća sjedala za članove posade i broj putnika koji stoje, ali ne uključuje vozača;
20.
„masa vozača” znači masa u referentnoj točki sjedala za vozača procijenjena na 75 kg;
21.
„korisna nosivost” znači razlika između najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i mase vozila u voznom stanju uvećana za masu putnika i masu dodatne opreme;
22.
„duljina” znači dimenzija određena u točkama 6.1.1., 6.1.2. i 6.1.3. norme ISO 612:1978; ta definicija se primjenjuje i na vozila s prikolicom sastavljena od dvaju dijelova ili više njih;
23.
„širina” znači dimenzija određena u točki 6.2. norme ISO 612:1978;
24.
„visina” znači dimenzija određena u točki 6.3. norme ISO 612:1978;
25.
„razmak osovina” znači:
(a)
dimenzija iz točke 6.4.1. norme ISO 612:1978;
(b)
za prikolicu sa središnjom osovinom s jednom osovinom, vodoravna udaljenost između okomite osovine spojnice i središta osovine;
(c)
za prikolicu sa središnjom osovinom s više osovina, vodoravna udaljenost između okomite osovine spojnice i središta prve osovine;
26.
„udaljenost između osovina” znači kod vozila s više od dvije osovine udaljenost između dvije uzastopne osovine iz točke 6.4. norme ISO 612:1978; ako je vozilo opremljeno samo dvjema osovinama ili kod poluprikolice, prikolice s vučnom rudom ili prikolice s krutom vučnom rudom udaljenost između osovina između točke 6.4.2. norme ISO 612:1978 znači „razmak osovina” prema definiciji u točki 25.
27.
„razmak kotača” znači dimenzija iz točke 6.5. norme ISO 612:1978;
28.
„udaljenost središta sedla” znači udaljenosti iz točke 6.19.2. norme ISO 612:1978 uzimajući u obzir napomenu iz točke 6.19. te norme;
29.
„prednji polumjer poluprikolice za namještanje” znači vodoravna udaljenost između osi vučnog svornjaka sedla i bilo koje točke na prednjem dijelu poluprikolice;
30.
„prednji prepust” znači vodoravna udaljenost između okomite ravnine koja prolazi kroz prvu osovinu ili os vučnog svornjaka sedla kod poluprikolica i krajnju prednju točku vozila;
31.
„stražnji prepust” znači vodoravna udaljenost između okomite ravnine koja prolazi kroz krajnju stražnju osovinu i krajnju stražnju točku vozila; ako je vozilo opremljeno spojnicom koju se ne može ukloniti, krajnja stražnja točka vozila je spojna točka;
32.
„duljina površine za utovar tereta” znači udaljenost od krajnje prednje unutarnje točke do krajnje stražnje unutarnje točke prostora za utovar izmjerene vodoravno uz uzdužnu ravninu vozila;
33.
„zaokret prema stražnjem dijelu” znači razlika između stvarne najudaljenije točke stražnjeg dijela vozila kad ono manevrira u uvjetima utvrđenim u odjeljku 7. dijela B ili odjeljku 6. dijela C Priloga I. ovoj Uredbi;
34.
„uređaj za podizanje osovina” znači mehanizam ugrađen u vozilo i namijenjen dizanju osovina od tla i spuštanju osovina na tlo;
35.
„podizna osovina” znači osovina koju se može uređajem za podizanje osovina podignuti iz uobičajenog položaja i ponovno spustiti;
36.
„opterećujuća osovina” znači osovina čije se opterećenje može mijenjati bez podizanja osovina uređajem za podizanje osovina;
37.
„zračni ovjes” znači sustav ovjesa pri kojem najmanje 75 % učinka ovjesa proizlazi iz zračnog ovjesa;
38.
„razred autobusa ili turističkog autobusa” znači sklop vozila prema definiciji u točkama 2.1.1. i 2.1.2. Pravilnika UNECE-a br. 107 - Jedinstvene odredbe o homologaciji vozila kategorije M2 ili M3 u odnosu na opću konstrukciju (9);
39.
„zglobno vozilo” znači vozilo kategorije M2 ili M3 prema definiciji u točki 2.1.3. Pravilnika UNECE-a br. 107;
40.
„nedjeljiv teret” znači teret koji se pri prijevozu po cesti ne može podijeliti na dva tereta ili više njih bez većih troškova ili rizika od oštećivanja i koji radi njegove mase ili dimenzija ne može se prevoziti vozilom čije su mase i dimenzije sukladne ograničenjima najvećih dopuštenih masa i dimenzija primjenljivih u pojedinoj državi članici.
Članak 3.
Obveze proizvođača
1. Proizvođač za svaku inačicu tipa vozila bez obzira na stupanj dovršenosti vozila određuje sljedeće mase:
(a)
najveću tehnički dopuštenu masu opterećenog vozila;
(b)
najveću tehnički dopuštenu masu skupine vozila;
(c)
najveću tehnički dopuštenu vučenu masu;
(d)
najveću tehnički dopuštenu masu na osovinama ili najveću tehnički dopuštenu masu na skupini osovina;
(e)
najveće tehnički dopuštene mase na spojnoj točki (spojnim točkama) uzimajući u obzir tehničke značajke spojnica koje su ugrađene na vozilo ili se mogu ugraditi na vozilo.
2. Pri utvrđivanju masa iz stavka 1. proizvođač primjenjuje najbolju inženjersku praksu i najbolje raspoloživo tehničko znanje kako bi što više smanjio rizik od mehaničkog kvara, posebno kvarova koji nastaju radi istrošenosti materijala i kako bi se spriječila oštećenja cestovne infrastrukture.
3. Pri utvrđivanju masa iz stavka 1. proizvođač u obzir uzima najveću brzinu u odnosu na konstrukciju vozila.
Ako proizvođač vozilo opremi uređajem za ograničavanje brzine, najveća brzina u odnosu na konstrukciju je stvarna brzina koju dopušta uređaj za ograničavanje brzine.
4. Pri utvrđivanju masa iz stavka 1. proizvođač ne postavlja ograničenje uporabe vozila, osim ograničenja u odnosu na nosivost guma koje se mogu prilagoditi brzini u odnosu na konstrukciju u skladu s Pravilnikom UNECE-a br. 54 - Jedinstveni propisi o homologaciji guma za gospodarska vozila i njihove prikolice (10) i odjeljkom 5. Priloga II. Uredbi Komisije (EU) br. 458/2011 (11).
5. Za nepotpuna vozila uključujući vozila sa šasijom s kabinom za koja je potreban daljnji stupanj dorade, proizvođač osigurava sve odgovarajuće podatke proizvođačima u narednoj fazi kako bi zahtjevi Uredbe i nadalje bili ispunjeni.
Za potrebe prvog podstavka proizvođač detaljno određuje položaj težišta mase koja odgovara iznosu opterećenja.
6. Nepotpuna vozila kategorije M2, M3, N2 i N3 bez nadogradnje konstruirana su tako da proizvođačima u narednoj fazi omogućuju ispunjavanje zahtjeva odjeljaka 7. i 8. dijela B i odjeljaka 6. i 7. dijela C Priloga I.
Članak 4.
Odredbe za EZ homologaciju tipa vozila u odnosu na njegove mase i dimenzije
1. Proizvođač ili njegov zastupnik homologacijskom tijelu dostavlja zahtjev za EZ homologaciju tipa vozila u odnosu na njegove mase i dimenzije.
2. Zahtjev se sastavlja u skladu s obrascem u opisnom dokumentu iz dijela A Priloga V.
3. Za izračun raspodjele masa proizvođač homologacijskom tijelu za svaku tehničku konfiguraciju u okviru tipa vozila određenog nizom vrijednosti odgovarajućih točaka u Prilogu V. dostavlja podatke potrebne za utvrđivanje sljedećih masa:
(a)
najveću tehnički dopuštenu masu opterećenog vozila;
(b)
najveću tehnički dopuštenu masu na osovini ili skupini osovina;
(c)
najveću tehnički dopuštenu vučenu masu;
(d)
najveću tehnički dopuštenu masu na spojnoj točki;
(e)
najveću tehnički dopuštenu masu skupine vozila.
Podaci se u dogovoru s homologacijskim tijelom dostavljaju u tabelarnom ili drugom odgovarajućem obliku.
4. Ako dodatna oprema znatno utječe na mase i dimenzije vozila, proizvođač tehničkoj službi predlaže mjesto, masu i geometrijski položaj težišta za osi dodatne opreme koju se može ugraditi u vozilo.
5. Odstupajući od stavka 4., ako se dodatna oprema sastoji od više dijelova namještenih u različitim dijelovima vozila, proizvođač tehničkoj službi može predložiti samo raspodjelu mase dodatne opreme na osovine.
6. Za skupine osovina proizvođač navodi raspodjelu cjelokupnog opterećenja na skupinu osovina između pojedinačnih osovina iz te skupine.
Prema potrebi proizvođač navodi formule raspodjela ili izrađuje odgovarajuće dijagrame raspodjele.
7. Ako homologacijsko tijelo ili tehnička služba ocijene da je potrebno, mogu zahtijevati da proizvođač na pregled dostavi uzorak tipa vozila koje se nalazi u postupu homologacije.
8. Proizvođač vozila homologacijskom tijelu dostavlja zahtjev za priznavanje istovrijednosti ovjesa u odnosu na zračni ovjesu.
Homologacijsko tijelo dodjeljuje priznanje o istovrijednosti ovjesa u odnosu na zračni ovjes ako su ispunjeni zahtjevi iz Priloga III.
Ako tehnička služba dodijeli priznanje o istovrijednosti ovjesa, ona izdaje izvješće o ispitivanju. Homologacijsko tijelo izvješće o ispitivanju i tehnički opis ovjesa prilaže certifikatu o EZ homologaciji.
9. Ako su ispunjeni zahtjevi iz priloga od I. do IV. ovoj Uredbi, homologacijsko tijelo dodjeljuje homologaciju u skladu sa sustavom brojčanog označivanja iz Priloga VII. Direktivi 2007/46/EZ.
Država članica ne dodjeljuje isti broj drugom tipu vozila.
10. Za potrebe stavka 9. homologacijsko tijelo izdaje certifikat o EZ homologaciji sastavljen u skladu s obrascem iz dijela B Priloga V.:
11. Dopuštena odstupanja iz Dodatka 2. Prilogu I. primjenjuju se za potrebe članka 12. stavka 2. Direktive 2007/46/EZ.
Članak 5.
Najveće dopuštene mase pri registraciji/u uporabi
1. Za potrebe registracije i početka uporabe vozila homologiranih u skladu s ovom Uredbom, nacionalno tijelo za svaku varijantu i inačicu tipa vozila utvrđuje sljedeće mase koje su dopuštene za nacionalni ili međunarodni promet na temelju Direktive 96/53/EZ:
(a)
najveću dopuštenu masu opterećenog vozila pri registraciji/u uporabi;
(b)
najveću dopuštenu masu na osovini (osovinama) pri registraciji/u uporabi;
(c)
najveću dopuštenu masu na skupini osovina pri registraciji/u uporabi;
(d)
najveću dopuštenu vučenu masu pri registraciji/u uporabi;
(e)
najveću dopuštenu masu skupine vozila pri registraciji/u uporabi;
Nacionalna tijela utvrđuju postupak za određivanje najvećih dopuštenih masa pri registraciji/u uporabi iz prvog podstavka. Imenuju tijelo nadležno za utvrđivanje navedenih masa i navode koji se podaci dostavljaju predmetnom nadležnom tijelu.
2. Najveće dopuštene mase pri registraciji/u uporabi određene u skladu s postupkom iz stavka 1. ne smiju prelaziti najveće mase iz članka 3. stavka 1.
3. Nadležno tijelo se s proizvođačima savjetuje u odnosu na raspodjelu mase na osovine ili skupinu osovina kako bi se osiguralo pravilno djelovanje sustava vozila, posebno kočnog i upravljačkog sustava.
4. Nacionalna tijela pri određivanju najvećih dopuštenih masa pri registraciji/u uporabi osiguravaju da su zahtjevi propisa navedenih u Prilogu IV. i Prilogu XI. Direktivi 2007/46/EZ i nadalje ispunjeni.
5. Ako nacionalna tijela ustanove da zahtjevi jednog od propisa navedenih u Prilogu IV. i Prilogu XI. Direktivi 2007/46/EZ osim ove Uredbe više nisu ispunjeni, zahtijevaju nova ispitivanja i da homologacijsko tijelo koje je dodijelilo prvobitnu homologaciju na temelju predmetnog propisa dodjeli novu homologaciju ili proširenje homologacije.
Članak 6.
Odstupanja
1. Ne dovodeći u pitanje članak 4. stavak 3. Direktive 96/53/EZ, EZ homologacija se može dodijeliti za vozila s dimenzijama koje nadilaze zahtjeve ove Uredbe koja su namijenjena za prijevoz nedjeljivog tereta. U tom slučaju u certifikatu o homologaciji i potvrdi o sukladnosti jasno se navodi da je vozilo namijenjeno samo za prijevoz nedjeljivog tereta.
2. Države članice mogu dodijeliti homologaciju na temelju članaka 23. i 24. Direktive 2007/46/EZ za vozila koja prelaze najveće dopuštene dimenzije određene u točki 1.1. dijelova B, C i D Priloga I. ovoj Uredbi.
Za homologaciju prema članku 23. Direktive 2007/46/EZ vrijede količinska ograničenja određena u odjeljku 3. dijela A Priloga XII. predmetnoj Direktivi.
Članak 7.
Prijelazne odredbe
1. Nacionalna tijela dopuštaju prodaju i početak uporabe vozila homologiranih prije datuma iz članka 13. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 661/2009 te nadalje dodjeljuju proširenja homologacija dodijeljenih pod uvjetima iz Direktive 92/21/EEZ i Direktive 97/27/EZ.
2. Odstupanjem od stavka 1., EZ homologacije dodijeljene na temelju članka 7. Direktive 97/27/EZ prestaju važiti na dan iz članka 19. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 661/2009.
Na zahtjev proizvođača države članice u skladu s člankom 27. Direktive 2007/46/EEZ mogu registrirati i dopustiti početak uporabe vozila na kraju serije čija EZ homologacija više nije važeća.
3. Od 10. siječnja 2014. proizvođači izdaju potvrde o sukladnosti koje su u skladu s ovom Uredbom.
Do 9. siječnja 2014. u unosu 52. potvrde o sukladnosti oni navode stvarnu masu vozila ako ona nije navedena u nekom od drugih unosa u potvrdi o sukladnosti.
Članak 8.
Izmjene Direktive 2007/46/EZ
Prilozi I., III., IX. i XVI. Direktivi 2007/46/EZ mijenjaju se u skladu s Prilogom VI. ovoj Uredbi.
Prilog XII. Direktivi 2007/46/EZ zamjenjuje se Prilogom VII. ovoj Uredbi.
Članak 9.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se na nove tipove vozila za koje se homologacija dodjeljuje od 1. studenoga 2012.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 12. prosinca 2012.