NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 625/2014
ze dne 13. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 prostřednictvím regulačních technických norem blíže určujících požadavky na instituce, které jsou investory, sponzory, původními věřiteli a původci, v souvislosti s expozicemi vůči převedenému úvěrovému riziku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem požadavku na ponechání ekonomického podílu je sladění zájmů stran, které převádějí, respektive přejímají úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic. Pokud subjekt sekuritizuje vlastní závazky, dochází ke sladění zájmů automaticky bez ohledu na to, zda konečný dlužník svůj dluh kolateralizuje. Pokud je zřejmé, že úvěrové riziko nese po celou dobu původce, je ponechání podílu ze strany původce zbytečné a nijak by nezlepšilo již existující pozici.
(2)
Je vhodné vyjasnit, kdy se má za to, že vzniká expozice vůči převedenému úvěrovému riziku v některých konkrétních případech. Jedná se o případy, kdy instituce, jež nejednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, mohou být vystaveny úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, včetně případů, kdy jednají jako protistrana derivátového nástroje v sekuritizační transakci, jako zajišťovací protistrana v sekuritizační transakci nebo jako poskytovatel likviditního příslibu v dané transakci a kdy drží sekuritizované pozice v obchodním portfoliu v rámci činností tvorby trhu.
(3)
Při resekuritizačních transakcích dochází k převodu úvěrového rizika na úrovni první sekuritizace aktiv a na druhé „přebalené“ úrovni transakce. Tyto dvě úrovně transakce a dva odpovídající případy převodu úvěrového rizika jsou z hlediska požadavků stanovených v tomto nařízení nezávislé. Ponechání čistého ekonomického podílu a náležitá péče by měly být zajištěny na každé úrovni transakce institucemi, které jsou na dané konkrétní úrovni vystaveny převedenému úvěrovému riziku. Proto pokud bude instituce vystavena pouze druhé „přebalené“ úrovni transakce, vztahují se požadavky týkající se ponechání čistého ekonomického podílu a náležité péče na tuto instituci pouze ve vztahu k druhé úrovni transakce. V rámci téže resekuritizační transakce by instituce, které jsou vystaveny první úrovni sekuritizace aktiv, měly splnit požadavek na ponechání a náležitou péči ve vztahu k první úrovni sekuritizace v dané transakci.
(4)
Je vhodné blíže upřesnit uplatňování závazku k ponechání podílu, včetně splnění tohoto požadavku v případech, kdy existuje více původců, sponzorů nebo původních věřitelů, a vyjasnit podrobnosti týkající se různých možností ponechání podílu, měření požadavku na ponechání podílu při vzniku i průběžně, jakož i používání výjimek.
(5)
Ustanovení čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví různé možnosti pro dodržení požadavku na ponechání podílu. Toto nařízení podrobně objasňuje, jakým způsobem lze každou z těchto možností provést.
(6)
Ponechání podílu může být provedeno syntetickou nebo podmíněnou formou za předpokladu, že jsou tyto metody plně v souladu s jednou z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013, jíž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu postavena na roveň, a za předpokladu, že je zajištěn soulad s požadavky na zpřístupňování informací.
(7)
Zajištění nebo prodej ponechaného podílu jsou zakázány, pokud tyto techniky ohrožují účel požadavku na ponechání podílu, což znamená, že mohou být povoleny, pokud nezajišťují ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo z ponechaných expozic.
(8)
V zájmu průběžného zachování čistého ekonomického podílu by měly instituce zajistit, že součástí struktury sekuritizace nebude žádný mechanismus, který by způsoboval, že minimální požadavek na ponechání podílu při vzniku by nutně klesal rychleji než převedený podíl. Obdobně by ponechaný podíl rovněž neměl být upřednostňován z hlediska peněžních toků v tom smyslu, že by byl přednostně splácen nebo umořován, což by vedlo k jeho poklesu pod 5 % průběžné nominální hodnoty prodaných tranší nebo sekuritizovaných expozic. Kromě toho úvěrová podpora poskytovaná instituci přijímající expozici vůči sekuritizované pozici by ve vztahu k míře splácení podkladových expozic neměla neúměrně klesat.
(9)
Instituce by měly mít možnost používat finanční modely vytvořené třetími stranami, jež nejsou externími ratingovými agenturami, aby mohly snížit administrativní zátěž a náklady na dodržení povinnosti náležité péče. Instituce by měly používat finanční modely třetích stran, pouze pokud před uskutečněním investic věnují náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
(10)
Je nezbytné blíže upřesnit, jak často by měly instituce přezkoumávat, zda plní požadavky týkající se náležité péče, jak posuzovat, zda je vhodné uplatnění různých zásad a postupů na obchodní a investiční portfolio, jak posuzovat soulad v případě, kdy se pozice týkají portfolia obchodování s korelací, a vyjasnit některé pojmy podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, např. „rizikové charakteristiky“ a „strukturální rysy“.
(11)
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 subjekty usazené ve třetích zemích, které jsou zahrnuty do konsolidace v souladu s článkem 18 nařízení (EU) č. 575/2013, avšak nevztahuje se na ně přímo použitelnost dodatečných rizikových vah, neporušují za určitých omezených okolností, například pro expozice držené v obchodním portfoliu pro účely tvorby trhu, podmínky článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013. Lze mít za to, že instituce neporušují uvedený článek, pokud příslušné expozice nebo pozice v obchodním portfoliu nejsou podstatné a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech a za předpokladu, že existuje důkladné obeznámení s těmito expozicemi či pozicemi a že jsou prováděny formální zásady a postupy, které jsou vhodné a přiměřené vzhledem k celkovému rizikovému profilu subjektu a skupiny.
(12)
Prvotní a průběžná informační povinnost k investorům týkající se úrovně závazku k ponechání podílu a všech příslušných podstatných údajů, včetně údajů o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladové expozice, je nezbytná k zajištění účinné náležité péče ve vztahu k sekuritizovaným pozicím. Zpřístupněné údaje by měly obsahovat informace o totožnosti ponechávajícího subjektu, o zvolené možnosti ponechání podílu a původním a průběžném závazku k ponechání ekonomického podílu. Lze-li použít výjimky stanovené v čl. 405 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být výslovně sděleno, kterých sekuritizovaných expozic se požadavek na ponechání podílu netýká a důvod jeho neuplatnění.
(13)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví).
(14)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE A EXPOZICE VŮČI RIZIKU ZE SEKURITIZACE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„ponechávajícím subjektem“ se rozumí subjekt jednající jako původce, sponzor nebo původní věřitel, který si ponechává čistý ekonomický podíl v sekuritizaci v souladu s čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013,
b)
„syntetickou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití derivátových nástrojů,
c)
„podmíněnou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití záruk, akreditivů a dalších podobných forem úvěrové podpory zajišťujících okamžité vynucení ponechání podílu,
d)
„vertikální tranší“ se rozumí tranše, která vystavuje svého držitele poměrnému úvěrovému riziku z každé vydané tranše sekuritizační transakce.
KAPITOLA II
EXPOZICE VŮČI ÚVĚROVÉMU RIZIKU ZE SEKURITIZOVANÉ POZICE
Článek 2
Konkrétní příklady expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice
1. Pokud instituce jedná v rámci sekuritizační transakce jako protistrana úvěrového derivátu, jako protistrana poskytující zajištění nebo jako poskytovatel likviditního příslibu, má se za to, že je vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, když derivát, zajištění nebo likviditní příslib přejímá úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic nebo sekuritizovaných pozic.
2. Pokud likviditní příslib splňuje podmínky uvedené v čl. 255 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nepovažuje se poskytovatel likvidity pro účely článků 405 a 406 nařízení (EU) č. 575/2013 za vystaveného úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice.
3. V případě resekuritizace s více než jednou úrovní nebo sekuritizace s několika samostatnými podkladovými transakcemi se má za to, že je instituce vystavena pouze úvěrovému riziku z konkrétní sekuritizované pozice nebo transakce, vůči níž přijímá expozici.
4. Má se za to, že instituce neporušuje článek 405 nařízení (EU) č. 575/2013 podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt, který je držitelem sekuritizovaných pozic, je usazen ve třetí zemi a je součástí konsolidované skupiny podle článku 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
sekuritizované pozice jsou drženy v obchodním portfoliu subjektu uvedeného v písmenu a) za účelem činností tvorby trhu;
c)
sekuritizované pozice nejsou podstatné s ohledem na celkový rizikový profil obchodního portfolia skupiny uvedené v písmenu a) a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech skupiny.
KAPITOLA III
PONECHÁNÍ ČISTÉHO EKONOMICKÉHO PODÍLU
Článek 3
Subjekty ponechávající si podstatný čistý ekonomický podíl
1. Ponechaný podstatný čistý ekonomický podíl se nedělí mezi různé typy ponechávajících subjektů. Požadavek na ponechání podstatného čistého ekonomického podílu splní v plném rozsahu některá z těchto osob:
a)
původce nebo několik původců;
b)
sponzor nebo několik sponzorů;
c)
původní věřitel nebo několik původních věřitelů.
2. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci, splní požadavek na ponechání podílu každý původce, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, jehož je původcem.
3. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původními věřiteli, splní požadavek na ponechání podílu každý původní věřitel, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, pro nějž je původním věřitelem.
4. Odchylně o odstavců 2 a 3, pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci nebo několika původními věřiteli, může požadavek na ponechání podílu v plném rozsahu splnit jediný původce nebo původní věřitel, jestliže jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
původce nebo původní věřitel vytvořil a spravuje program nebo sekuritizační systém;
b)
původce nebo původní věřitel vytvořil program nebo sekuritizační systém a přispěl do něj více než 50 % souhrnu sekuritizovaných expozic.
5. Pokud sekuritizované expozice byly sponzorovány více sponzory, splní požadavek na ponechání podílu buď:
a)
sponzor, jehož ekonomický zájem je v největším souladu s investory podle dohody všech sponzorů na základě objektivních kritérií zahrnujících strukturu poplatků, účast na vytvoření a správě programu či sekuritizačního systému a expozici vůči úvěrovému riziku ze sekuritizací;
b)
každý sponzor poměrně ve vztahu k počtu sponzorů.
Článek 4
Splnění požadavku na ponechání podílu syntetickou nebo podmíněnou formou
1. Požadavek na ponechání podílu může být splněn způsobem, který odpovídá jedné z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, syntetickou nebo podmíněnou formou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
ponechaná částka se přinejmenším rovná požadavku spojenému s možností, s níž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu považována za rovnocennou;
b)
ponechávající subjekt výslovně informoval o tom, že si tímto způsobem průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, včetně podrobných údajů o formě ponechání podílu, metodice použité při jeho stanovování a rovnocennosti s jednou z příslušných možností.
2. V případě, že subjekt jiný než úvěrová instituce definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 jedná jako ponechávající subjekt prostřednictvím syntetické nebo podmíněné formy ponechání podílu, je podíl ponechaný na syntetickém nebo podmíněném základě plně zajištěn v hotovosti a veden odděleně jako „peněžní prostředky klientů“, jak uvádí čl. 13 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (3).
Článek 5
Možnost podle písmene a): ponechání poměrného podílu každé tranše prodané investorům či na ně převedené
1. Ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé prodané nebo převedené tranše podle čl. 405 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno také následujícími způsoby:
a)
ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že úvěrové riziko těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice. U revolvingové sekuritizace definované v čl. 242 bodě 13 nařízení (EU) č. 575/2013 se ponechání podílu plní prostřednictvím ponechání podílu původce za předpokladu, že podíl původce dosahoval alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice a byl rovnocenný nebo podřízený úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice;
b)
poskytnutím likviditního příslibu, který může být nadřízený ve smluvním rozložení toků hotovosti, v rámci programu ABCP, jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
likviditní příslib pokrývá 100 % úvěrového rizika ze sekuritizovaných expozic;
ii)
likviditní příslib pokrývá úvěrové riziko po celou dobu, po kterou ponechávající subjekt musí ponechání ekonomického podílu realizovat prostřednictvím tohoto likviditního příslibu pro příslušnou sekuritizovanou pozici;
iii)
likviditní příslib je poskytnut původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
iv)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii) a iii).
c)
ponecháním vertikální tranše, jejíž nominální hodnota dosahuje nejméně 5 % celkové nominální hodnoty všech vydaných tranší cenných papírů.
Článek 6
Možnost podle písmene b): ponechání podílu původce u revolvingových expozic
Ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že ponechané úvěrové riziko z těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice.
Článek 7
Možnost podle písmene c): ponechání náhodně zvolených expozic
1. Seskupení nejméně 100 potenciálně sekuritizovaných expozic, z nichž jsou ponechané a sekuritizované expozice náhodně vybrány, podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí být dostatečně rozmanité, aby se zabránilo nadměrné koncentraci ponechaného podílu. Při přípravě procesu výběru ponechávající subjekt zohlední příslušné kvantitativní a kvalitativní faktory, aby zajistil, že rozdělení na ponechané a sekuritizované expozice bude skutečně náhodné. Subjekt ponechávající si náhodně vybrané expozice při výběru expozic posoudí, pokud je to vhodné, faktory, jako jsou rok původu, produkt, zeměpisná poloha, datum vzniku, datum splatnosti, poměr úvěru k hodnotě, druh nemovitosti, průmyslové odvětví či saldo nesplacených úvěrů.
2. Ponechávající subjekt neoznačí jako ponechané expozice v různých okamžicích různé jednotlivé expozice, pokud to není nezbytné ke splnění požadavku na ponechání podílu ve vztahu k sekuritizaci, kde sekuritizované expozice v průběhu času kolísají buď z důvodu přidání nových expozic do sekuritizace, nebo z důvodu měnící se úrovně jednotlivých sekuritizovaných expozic.
Článek 8
Možnost podle písmene d): ponechání tranše první ztráty
1. Ponechání tranše první ztráty podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013 je splněno buď pomocí rozvahových, nebo podrozvahových pozic a může být provedeno rovněž těmito způsoby:
a)
podmíněnou formou ponechání podílu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo poskytnutím likviditního příslibu v rámci programu ABCP, které splňují tato kritéria:
i)
pokrývají alespoň 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
ii)
představují pozici první ztráty ve vztahu k sekuritizaci;
iii)
pokrývají úvěrové riziko po celou dobu trvání závazku k ponechání podílu;
iv)
jsou poskytnuty původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
v)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii), iii) a iv).
b)
přezajištěním v podobě úvěrového posílení, pokud toto přezajištění plní funkci ponechání „první ztráty“ ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty tranší vydaných v rámci sekuritizace.
2. V případě, že tranše první ztráty překročí 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, má ponechávající subjekt možnost ponechat si pouze část této tranše první ztráty, pokud tato část dosahuje nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic.
3. Pro účely splnění požadavku ponechání rizika na úrovni sekuritizačního systému instituce nepřihlížejí k existenci podkladových transakcí, v nichž si původci nebo původní věřitelé ponechávají první ztrátové expozice na úrovni konkrétních transakcí.
Článek 9
Možnost podle písmene e): ponechání první ztrátové expozice z každé sekuritizované expozice
1. Ponechání první ztrátové expozice na úrovni každé sekuritizované expozice podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. e) se uplatní tak, že ponechané úvěrové riziko je vždy podřízeno úvěrovému riziku, které bylo sekuritizováno ve vztahu ke stejným expozicím.
2. Ponechání podílu podle odstavce 1 může být splněno formou prodeje podkladových expozic za diskontovanou hodnotu ze strany původce nebo původního věřitele, pokud není tento diskont nižší než 5 % nominální hodnoty každé expozice a částka z diskontního prodeje je původci nebo původnímu věřiteli uhrazena pouze v případě, že není absorbována ztrátami souvisejícími s úvěrovým rizikem spojeným se sekuritizovanými expozicemi.
Článek 10
Měření úrovně ponechání podílu
1. Při měření úrovně ponechání čistého ekonomického podílu se uplatní tato kritéria:
a)
vznikem se rozumí okamžik, kdy byly expozice poprvé sekuritizovány;
b)
výpočet úrovně ponechání podílu je založen na nominálních hodnotách a pořizovací cena aktiv se nezohledňuje;
c)
„nadměrné rozpětí“ ve smyslu definice v čl. 242 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se při měření čistého ekonomického podílu ponechávajícího subjektu nezohledňuje;
d)
pro výpočet čistého ekonomického podílu po dobu trvání sekuritizace se používá stejná možnost ponechání podílu a metodika, ledaže by si mimořádné okolnosti vyžádaly změnu a daná změna by nebyla využita jako prostředek ke snížení objemu ponechaného podílu.
2. Kromě kritérií stanovených v odstavci 1, pokud neexistuje žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by podíl ponechaný při vzniku klesal rychleji než převedený podíl, má se za to, že na splnění požadavku na ponechání podílu nemá vliv umoření ponechání podílu prostřednictvím alokace peněžních toků nebo alokace ztrát, které ve svém důsledku postupně snižují úroveň ponechání podílu. Není povinností ponechávajícího subjektu, aby neustále doplňoval a upravoval svůj ponechaný podíl na nejméně 5 %, protože jsou na jeho expozicích realizovány ztráty nebo jsou ztráty alokovány jeho ponechané pozici.
Článek 11
Měření ponechání podílu u nevyčerpaných částek v expozicích ve formě úvěrových příslibů
Výpočet čistého ekonomického podílu, který má být ponechán u úvěrových příslibů, včetně kreditních karet, je založen pouze na částkách, které již byly vyčerpány, realizovány nebo přijaty, a je upravován podle změn těchto částek.
Článek 12
Zákaz zajištění nebo prodeje ponechaného podílu
1. Povinnost neuplatnit na ponechaný čistý ekonomický podíl jakékoli zmírnění úvěrového rizika, krátké pozice, jiné zajištění či prodej, stanovená v čl. 405 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, se použije s ohledem na účel požadavku na ponechání podílu a s přihlédnutím k ekonomické podstatě dané transakce. Zajištění čistého ekonomického podílu se pro účely čl. 405 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 nepovažuje za zajištění a může být tedy povoleno pouze v případě, že nezajišťuje ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo ponechaných expozic.
2. Ponechávající subjekt může používat ponechané expozice nebo sekuritizované pozice jako kolaterál pro účely zajištěného financování, pokud se při tomto použití nepřevádí úvěrové riziko z těchto ponechaných expozic nebo sekuritizovaných pozic na třetí stranu.
Článek 13
Výjimky z čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
Transakce uvedené čl. 405 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují sekuritizované pozice v portfoliu obchodování s korelací, které jsou referenčními nástroji, jež splňují kritérium čl. 338 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací.
Článek 14
Ponechání podílu na konsolidovaném základě
Instituce, která plní požadavek na ponechání podílu na základě konsolidované situace spřízněné mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU v souladu s čl. 405 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí v případě, že ponechávající subjekt přestane spadat do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, že jeden nebo více zbývajících subjektů spadajících do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě převezme expozici vůči sekuritizaci, aby bylo zajištěno průběžné plnění daného požadavku.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE NÁLEŽITÉ PÉČE PRO INSTITUCE, KTERÝM VZNIKNE EXPOZICE VŮČI SEKURITIZOVANÉ POZICI
Článek 15
Outsourcing a další obecná hlediska
1. Pokud nejsou k dispozici informace o konkrétních expozicích, které mají být sekuritizovány, včetně případů, kdy se expozice před sekuritizací nakumulují nebo vstupují jako náhradní expozice do stávající revolvingové sekuritizace, má se za to, že instituce splňuje své povinnosti náležité péče uvedené v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 pro každou jednotlivou sekuritizovanou pozici na základě příslušných kritérií způsobilosti pro tyto expozice.
2. Při externím zajištění určitých úkolů v procesu plnění povinností stanovených v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně vedení záznamů, si instituce, jež budou vystaveny rizikům ze sekuritizace, ponechají úplnou kontrolu nad tímto procesem.
Článek 16
Bližší určení rizikových charakteristik a strukturálních rysů
1. Rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují následující nejvhodnější a podstatné charakteristiky, např.:
a)
úroveň nadřízenosti tranše;
b)
profil peněžních toků;
c)
všechny existující ratingy;
d)
historickou výkonnost podobných tranší;
e)
povinnosti související s tranšemi uvedené v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
f)
úvěrové posílení.
2. Rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují nejvhodnější a podstatné charakteristiky, včetně informací o výkonnosti uvedených v čl. 406 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s expozicemi v případě hypoték na obytné nemovitosti. Instituce určí vhodná a srovnatelná měřítka pro účely analýzy rizikových charakteristik jiných kategorií aktiv.
3. Další strukturální rysy uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují derivátové nástroje, záruky, akreditivy a další podobné formy úvěrové podpory.
Článek 17
Frekvence přezkumu
Instituce přezkoumají dodržování článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 poté, co jim vznikne expozice vůči sekuritizačním pozicím, alespoň jednou ročně a častěji, jakmile zjistí, že došlo k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce nebo k podstatné změně kterékoli z následujících okolností:
a)
strukturálních rysů, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice;
b)
rizikových charakteristik sekuritizovaných pozic a podkladových expozic.
Článek 18
Zátěžové testy
1. Zátěžové testy uvedené v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují veškeré příslušné sekuritizované pozice a jsou začleněny do strategií a procesů zátěžového testování, které instituce provádějí v rámci posuzování dostatečnosti vnitřně stanoveného kapitálu podle článku 73 směrnice 2013/36/EU (4).
2. Za účelem splnění požadavků na zátěžové testování uvedených v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce využívat vedle modelů vypracovaných externími ratingovými agenturami i srovnatelné finanční modely vypracované třetími stranami za předpokladu, že jsou schopny na žádost prokázat, že před uskutečněním investice věnovaly náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
3. Při provádění zátěžových testů uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 v rámci programu ABCP uvedeného v čl. 242 bodu 9 nařízení (EU) č. 575/2013, který je podpořen likviditním příslibem, jenž v plném rozsahu pokrývá úvěrové riziko sekuritizovaných expozic, mohou instituce provádět zátěžový test úvěruschopnosti poskytovatele likviditního příslibu namísto sekuritizovaných expozic.
Článek 19
Expozice v obchodním portfoliu a v investičním portfoliu
1. Držení sekuritizované pozice v obchodním nebo investičním portfoliu nepředstavuje samo o sobě dostatečný důvod pro uplatňování různých zásad a postupů nebo odlišné intenzity přezkumu při plnění povinnosti náležité péče podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013. Při rozhodování o tom, zda se použijí různé zásady a postupy nebo odlišná intenzita přezkumu, jsou vzaty v úvahu všechny významné faktory podstatně ovlivňující rizikový profil každého portfolia a příslušných sekuritizovaných pozic, včetně velikosti pozic, dopadu na kapitálovou základnu instituce během krizového období či koncentrace rizika v jedné konkrétní transakci, u jednoho konkrétního emitenta nebo u jedné konkrétní kategorie aktiv.
2. Instituce zajistí, že jakákoli podstatná změna zvyšující rizikový profil sekuritizovaných pozic v jejich obchodním a neobchodním portfoliu se odrazí v přiměřené úpravě postupů náležité péče vztahujících se na tyto sekuritizované pozice. V této souvislosti stanoví instituce ve svých formálních zásadách a postupech pro obchodní a neobchodní portfolio okolnosti, za jakých bude zahájen přezkum povinností týkajících se náležité péče.
Článek 20
Pozice v portfoliu obchodování s korelací
Ustanovení článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 se považují za splněná, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
sekuritizované pozice jsou buď drženy v portfoliu obchodování s korelací a jsou referenčními nástroji uvedenými v čl. 338 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací;
b)
instituce splňuje článek 377 uvedeného nařízení, pokud jde o výpočet kapitálových požadavků ve vztahu k jejímu portfoliu obchodování s korelací;
c)
instituce postupuje při výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu ke svému obchodnímu portfoliu tak, že je komplexně a důkladně obeznámena s rizikovým profilem svých investic do sekuritizovaných pozic;
d)
instituce zavedla formální zásady a postupy analýzy a zaznamenávání příslušných informací uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 vhodné pro její portfolio obchodování s korelací a přiměřené rizikovému profilu jejích investic do příslušných sekuritizovaných pozic.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA PŮVODCE, SPONZORY A PŮVODNÍ VĚŘITELE
Článek 21
Zásady poskytování úvěrů
1. Z plnění povinnosti podle článku 408 nařízení (EU) č. 575/2013 institucí, která je původcem nebo sponzorem, nevyplývá, že typy dlužníka nebo úvěrových produktů musí být pro sekuritizované a nesekuritizované expozice stejné.
2. Pokud se instituce, které jsou sponzory nebo původci, nepodílely na původním poskytnutí úvěrů na expozice, které mají být sekuritizovány, nebo se nezabývají poskytováním úvěrů na určité typy expozic, které mají být sekuritizovány, obdrží veškeré potřebné informace pro posouzení, zda jsou kritéria použitá při poskytování úvěrů na tyto expozice právě tak spolehlivá a jednoznačně stanovená jako kritéria použitá pro nesekuritizované expozice.
Článek 22
Informační povinnost o úrovni závazku k ponechání čistého ekonomického podílu
1. Ponechávající subjekt zpřístupňuje v souladu s článkem 409 nařízení (EU) č. 575/2013 investorům alespoň tyto informace o úrovni svého závazku k ponechání čistého ekonomického podílu v sekuritizaci:
a)
potvrzení totožnosti ponechávajícího subjektu, a zda si ponechává podíl jako původce, sponzor, nebo původní věřitel;
b)
zda při ponechání čistého ekonomického podílu byly uplatněny způsoby podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. a), b), c), d) nebo e) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případné změny způsobu ponechání čistého ekonomického podílu podle písmene b) v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. d);
d)
potvrzení úrovně ponechání podílu při vzniku a závazku k průběžnému ponechání, což se vztahuje pouze na pokračování plnění původní povinnosti a nevyžaduje údaje o aktuální nominální nebo tržní hodnotě ani o jakémkoli znehodnocení nebo snížení hodnoty ponechaného podílu.
2. Pokud se na sekuritizační transakci použijí výjimky uvedené v čl. 405 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce, která je původcem, sponzorem nebo původním věřitelem, zpřístupní investorům informace o příslušné výjimce.
3. Zpřístupnění informací podle odstavců 1 a 2 je náležitě zdokumentováno a zveřejněno, s výjimkou dvoustranných nebo soukromých transakcí, kdy strany považují soukromé zpřístupnění informací za dostačující. Za vhodný prostředek pro splnění tohoto požadavku se považuje uvedení prohlášení o závazku k ponechání podílu v prospektu cenných papírů vydaném v rámci programu sekuritizace.
4. Zpřístupnění informací je potvrzováno rovněž po vzniku transakce, a to ve stejných intervalech jako podávání zpráv o transakci, nejméně však jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
dojde k porušení závazku k ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
c)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce.
Článek 23
Zpřístupnění příslušných podstatných údajů
1. Původci, sponzoři a původní věřitelé zajistí, aby příslušné podstatné údaje podle článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 byly investorům snadno přístupné bez nadměrné administrativní zátěže.
2. Odpovídající zpřístupnění údajů uvedené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 se provádí alespoň jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
b)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
c)
aby bylo možné údaje považovat za podstatné ve vztahu k jednotlivým podkladovým expozicím, poskytují se obvykle na individuálním základě, avšak v některých případech mohou být poskytnuty na souhrnném základě. Při posuzování, zda jsou souhrnné informace dostatečné, je třeba zohlednit faktory jako např. členitost podkladového seskupení, nebo zda je řízení expozic v tomto seskupení založeno na seskupení jako celku nebo na individuálním základě.
3. Požadavek na zpřístupnění údajů podléhá případným dalším právním nebo regulatorním požadavkům vztahujícím se na ponechávající subjekt.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 625/2014
оd 13. ožujka 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća regulatornim tehničkim standardima kojima se određuju zahtjevi za institucije ulagatelje, sponzore, izvorne zajmodavce i inicijatore koji se odnose na izloženosti prenesenom kreditnom riziku
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 (1), a posebno njezin članak 410. stavak 2.,
budući da:
(1)
Svrha je zadržavanja ekonomskog udjela uskladiti udjele među stranama koje prenose odnosno preuzimaju kreditni rizik sekuritizacijskih izloženosti. Ako subjekt sekuritizira vlastite obveze, usklađenje udjela utvrđuje se automatski, bez obzira na to je li konačni dužnik osigurao svoj dug. Ako je jasno da kreditni rizik ostaje kod inicijatora, zadržavanje udjela inicijatora nepotrebno je te se time ne bi poboljšala prethodna pozicija.
(2)
Primjereno je razjasniti kada se smatra da izloženost prenesenom kreditnom riziku nastaje u vezi s određenim specifičnim slučajevima u kojima institucije, osim institucija u svojstvu inicijatora, sponzora ili izvornog zajmodavca, mogu postati izložene kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije, uključujući slučajeve u kojima institucije djeluju kao druga ugovorna strana izvedenog instrumenta sa sekuritizacijskom transakcijom, kao druga ugovorna strana u zaštiti sa sekuritizacijskom transakcijom, kao pružatelj likvidnosne linije u transakciji i slučajeve u kojima institucije drže sekuritizacijske pozicije u knjizi trgovanja u kontekstu aktivnosti održavanja tržišta.
(3)
U resekuritizacijskim transakcijama prijenos kreditnog rizika nastaje na razini prve sekuritizacije imovine i na drugoj „pretvorenoj” razini transakcije. Navedene dvije razine transakcije i dva odgovarajuća slučaja prijenosa kreditnog rizika neovisni su u pogledu zahtjeva iz ove Uredbe. Na svakoj razini transakcije zadržavanje neto ekonomskog udjela i dubinsku analizu trebale bi osigurati institucije koje postanu izložene prenesenom kreditnom riziku na toj konkretnoj razini. Stoga, ako institucije postanu izložene samo drugoj „pretvorenoj” razini transakcije, zahtjevi koji se odnose na zadržavanje neto ekonomskog udjela i dubinsku analizu primjenjuju se samo na tu instituciju u odnosu na drugu razinu transakcije. U okviru iste resekuritizacijske transakcije navedene institucije koje su postale izložene prvoj razini sekuritizacije imovine trebale bi postupati u skladu sa zahtjevima za zadržavanje i zahtjevima u vezi s dubinskom analizom u odnosu na prvu razinu sekuritizacije u transakciji.
(4)
Primjereno je detaljnije odrediti primjenu spremnosti za zadržavanje, uključujući usklađenost ako postoji više inicijatora, sponzora ili izvornih zajmodavaca, podatke o različitim opcijama zadržavanja, način mjerenja zahtjeva za zadržavanje na početku sekuritizacije i na kontinuiranoj osnovi te način primjene izuzeća.
(5)
Člankom 405. stavkom 1. točkama (a) do (e) Uredbe (EU) br. 575/2013 utvrđene su različite opcije u skladu s kojima se može provesti potrebno zadržavanje udjela. Ovom se Uredbom detaljno pojašnjavaju načini postupanja u skladu sa svakom od tih opcija.
(6)
Zadržavanje udjela moglo bi se postići i sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja pod uvjetom da su te metode u potpunosti u skladu s jednom od opcija utvrđenih u članku 405. stavku 1. točkama (a) do (e) Uredbe (EU) br. 575/2013 s kojom se sintetski ili potencijalni oblik može izjednačiti te pod uvjetom da se osigura usklađenost sa zahtjevima za objavu.
(7)
Zabranjena je zaštita ili prodaja zadržanog udjela ako se navedenim tehnikama ugrožava svrha zahtjeva za zadržavanje, podrazumijevajući da se oni mogu odobriti ako se njima subjekt koji zadržava udjel ne štiti od kreditnog rizika zadržanih sekuritizacijskih pozicija ili zadržanih izloženosti.
(8)
Kako bi se osiguralo kontinuirano održavanje neto ekonomskog udjela, institucije bi trebale osigurati da ne postoji mehanizam koji je ugrađen u sekuritizacijsku strukturu kojim bi se minimalni zahtjev za zadržavanje na početku sekuritizacije nužno smanjivao brže od prenesenog udjela. Slično tome, zadržani udjel ne bi trebao imati prioritet u pogledu novčanih tokova kako bi se ostvarila korist od otplate ili se ne bi trebao amortizirati tako da iznosi manje od 5 % kontinuirane nominalne vrijednosti prodanih tranši ili sekuritiziranih izloženosti. Nadalje, kreditna potpora pružena instituciji koja preuzima izloženost prema sekuritizacijskoj poziciji ne bi se trebala nerazmjerno smanjiti u odnosu na stopu otplate odnosnih izloženosti.
(9)
Institucije bi trebale moći iskoristiti financijske modele koje su razvile treće osobe, osim VIPKR-ova, kako bi smanjile administrativno opterećenje i troškove povezane s usklađivanjem u cilju ispunjavanja obveza dubinske analize. Institucije bi trebale upotrebljavati financijske modele trećih osoba samo ako su prije ulaganja s dužnom pozornošću vrednovale relevantne pretpostavke i strukturu modela te razumjele metodologiju, pretpostavke i rezultate tih modela.
(10)
Potrebno je dodatno odrediti učestalost kojom bi institucije trebale preispitivati svoju usklađenost sa zahtjevima u vezi s dubinskom analizom, način procjene je li upotreba različitih politika i postupaka za knjigu trgovanja i knjigu pozicija kojima se ne trguje primjerena, način procjene usklađenosti ako se pozicije odnose na korelacijski portfelj namijenjen trgovanju te pojasniti određene pojmove u skladu s člankom 406. Uredbe (EU) br. 575/2013, kao što su „rizične karakteristike” i „strukturne odlike”.
(11)
U skladu s člankom 14. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 za subjekte s poslovnim nastanom u trećim zemljama koji su uključeni u konsolidaciju u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 575/2013, ali koji nisu izravno obuhvaćeni opsegom primjene dodatnih pondera rizika ne bi se trebalo, u ograničenim okolnostima, kao na primjer za izloženosti koje se drže u knjizi trgovanja za potrebe aktivnosti održavanja tržišta, smatrati da krše članak 405. Uredbe (EU) br. 575/2013. Za institucije se ne bi trebalo smatrati da krše navedeni članak ako bilo koja takva izloženost ili pozicija u knjizi trgovanja nije značajna i ne čini nerazmjeran udjel u aktivnostima trgovanja, pod uvjetom da u cijelosti razumiju navedene izloženosti ili pozicije i da imaju implementirane formalne politike i postupke primjerene i razmjerne ukupnom profilu rizičnosti subjekta i grupe.
(12)
Početna i kontinuirana objava ulagateljima razine spremnosti za zadržavanje i svih materijalno značajnih podataka, uključujući podatke o kreditnoj kvaliteti i uspješnosti odnosne izloženosti, potrebne su za učinkovitu dubinsku analizu sekuritizacijskih pozicija. Objavljeni podaci trebali bi uključivati pojedinosti o identitetu subjekta koji zadržava udjel, odabranoj opciji zadržavanja te početnoj i kontinuiranoj spremnosti za zadržavanje ekonomskog udjela. Ako se primjenjuju izuzeća iz članka 405. stavaka 3. i 4. Uredbe (EU) br. 575/2013, potrebno je izrijekom objaviti sekuritizirane izloženosti ako se ne primjenjuje zahtjev za zadržavanje i razlog neprimjenjivanja.
(13)
Ova se Uredba temelji na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koje je europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) dostavilo Komisiji.
(14)
Europsko nadzorno tijelo (Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo) provelo je otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, napravilo analizu mogućih povezanih troškova i koristi te zatražilo mišljenje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (2),
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
DEFINICIJE I IZLOŽENOST RIZIKU SEKURITIZACIJE
Članak 1.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„subjekt koji zadržava udjel” znači subjekt u svojstvu inicijatora, sponzora ili izvornog zajmodavca koji zadržava neto ekonomski udjel u sekuritizaciji u skladu s člankom 405. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.;
(b)
„sintetski oblik zadržavanja” znači zadržavanje ekonomskog udjela upotrebnom izvedenih instrumenata;
(c)
„potencijalni oblik zadržavanja” znači zadržavanje ekonomskog udjela upotrebom jamstava, akreditiva i drugih sličnih oblika kreditne potpore kojima se osigurava neposredna provedba zadržavanja;
(d)
„vertikalna tranša” znači tranša kojom se imatelja tranše izlaže kreditnom riziku svake izdane tranše sekuritizacijske transakcije na proporcionalnoj osnovi.
POGLAVLJE II.
IZLOŽENOST KREDITNOM RIZIKU SEKURITIZACIJSKE POZICIJE
Članak 2.
Posebni slučajevi izloženosti kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije
1. Ako institucija djeluje u svojstvu druge ugovorne strane u izvedenicama ili ugovorne strane koja pruža zaštitu ili pružatelja likvidnosne linije u sekuritizacijskoj transakciji, smatra se da je postala izložena kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije ako se izvedenim instrumentom, zaštitom ili likvidnosnom linijom preuzima kreditni rizik sekuritiziranih izloženosti ili sekuritizacijskih pozicija.
2. Za potrebe članaka 405. i 406. Uredbe (EU) br. 575/2013, ako je likvidnosna linija u skladu s uvjetima iz članka 255. stavka 2. Uredbe (EU) br. 575/2013, smatra se da pružatelj likvidnosti nije postao izložen kreditnom riziku sekuritizacijske pozicije.
3. U kontekstu resekuritizacije s više razina sekuritizacije ili s više zasebnih odnosnih transakcija, smatra se da je institucija postala izložena kreditnom riziku samo pojedinačne sekuritizacijske pozicije ili transakcije za koju preuzima izloženost.
4. Ne smatra se da institucije krše članak 405. Uredbe (EU) br. 575/2013 u skladu s člankom 14. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
subjekt koji drži sekuritizacijske pozicije ima poslovni nastan u trećoj zemlji i uključen je u konsolidiranu grupu u skladu s člankom 18. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
sekuritizacijske pozicije drže se u knjizi trgovanja subjekta iz točke (a) za potrebe aktivnosti održavanja tržišta;
(c)
sekuritizacijske pozicije nisu značajne s obzirom na ukupni profil rizičnosti knjige trgovanja grupe iz točke (a) i ne čine nerazmjeran udjel u aktivnostima trgovanja grupe.
POGLAVLJE III.
ZADRŽAVANJE NETO EKONOMSKOG UDJELA
Članak 3.
Subjekti koji zadržavaju značajan neto ekonomski udjel
1. Zadržani značajni ekonomski udjel ne smije se dijeliti među različitim vrstama subjekata koji zadržavaju udjel. Zahtjev za zadržavanje značajnog neto ekonomskog udjela mora u cijelosti ispuniti netko od sljedećih:
(a)
inicijator ili više inicijatora;
(b)
sponzor ili više sponzora;
(c)
izvorni zajmodavac ili više izvornih zajmodavaca.
2. Ako je sekuritizirane izloženosti stvorilo više inicijatora, zahtjev za zadržavanje mora ispuniti svaki inicijator u odnosu na udio u ukupnim sekuritiziranim izloženostima za koje je inicijator.
3. Ako je sekuritizirane izloženosti stvorilo više izvornih zajmodavaca, zahtjev za zadržavanje mora ispuniti svaki izvorni zajmodavac u odnosu na udio u ukupnim sekuritiziranim izloženostima za koje je izvorni zajmodavac.
4. Odstupajući od stavaka 2. i 3., ako je sekuritizirane izloženosti stvorilo više inicijatora ili više izvornih zajmodavaca, zahtjev za zadržavanje može u cijelosti ispuniti jedan inicijator ili izvorni zajmodavac ako je ispunjen bilo koji od sljedećih uvjeta:
(a)
inicijator ili izvorni zajmodavac uspostavio je program ili sekuritizacijsku strukturu i njima upravlja; ili
(b)
inicijator ili izvorni zajmodavac uspostavio je program ili sekuritizacijsku strukturu i pridonio s više od 50 % ukupnih sekuritiziranih izloženosti.
5. Ako sekuritizirane izloženosti financira više sponzora, zahtjev za zadržavanje mora ispuniti netko od sljedećih:
(a)
sponzor čiji je ekonomski udjel najviše usklađen s ulagateljima kako je dogovoreno s više sponzora na temelju objektivnih kriterija, uključujući strukturu naknade, uključenost u uspostavljanje programa ili sekuritizacijske strukture i upravljanje njima te izloženost kreditnom riziku sekuritizacije;
(b)
svaki sponzor razmjerno s obzirom na broj sponzora.
Članak 4.
Ispunjavanje zahtjeva za zadržavanje sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja
1. Zahtjev za zadržavanje može se ispuniti na način istovjetan jednoj od opcija iz članka 405. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
zadržani iznos najmanje je jednak zahtjevu u skladu s opcijom s kojom se sintetski ili potencijalni oblik zadržavanja može izjednačiti;
(b)
subjekt koji zadržava udjel izrijekom je objavio da će na kontinuiranoj osnovi na taj način zadržati značajan neto ekonomski udjel, uključujući podatke o obliku zadržavanja, metodologiji primijenjenoj u njegovom određivanju i njegovoj usklađenosti s jednom od navedenih opcija.
2. Ako subjekt koji nije kreditna institucija kako je definirana u članku 4. stavku 1. točki 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 djeluje u svojstvu subjekta koji zadržava udjel sintetskim ili potencijalnim oblikom zadržavanja, udjel zadržan na sintetskoj ili potencijalnoj osnovi u potpunosti je osiguran gotovinskim kolateralom i drži se odvojeno kao novac „klijenata” iz članka 13. stavka 8. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3).
Članak 5.
Opcija zadržavanja (a): razmjerno zadržavanje u svim tranšama prodanima ili prenesenima ulagateljima
1. Zadržavanje najmanje 5 % nominalne vrijednosti svih tranši prodanih ili prenesenih ulagateljima iz članka 405. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) br. 575/2013 može se ostvariti i na sljedeći način:
(a)
zadržavanjem najmanje 5 % nominalne vrijednosti svih sekuritiziranih izloženosti, pod uvjetom da je kreditni rizik tih izloženosti jednako rangiran ili podređen u odnosu na kreditni rizik koji je sekuritiziran za iste izloženosti. U slučaju obnovljive sekuritizacije, kako je definirana u članku 242. stavku 13. Uredbe (EU) br. 575/2013, to bi se ostvarilo zadržavanjem udjela inicijatora, uz pretpostavku da je udjel inicijatora činio najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake od sekuritiziranih izloženosti i da je bio jednako rangiran ili podređen u odnosu na kreditni rizik koji je sekuritiziran u pogledu tih istih izloženosti;
(b)
pružanjem, u kontekstu programa ABCP, likvidnosne linije koja može biti nadređena u ugovorenom redoslijedu ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
i.
likvidnosnom linijom obuhvaćeno je 100 % kreditnog rizika sekuritiziranih izloženosti;
ii.
likvidnosnom linijom obuhvaćen je kreditni rizik dok god subjekt koji zadržava udjel mora zadržati ekonomski udjel s pomoću te likvidnosne linije za relevantnu sekuritizacijsku poziciju;
iii.
likvidnosnu liniju pruža inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac u sekuritizacijskoj transakciji;
iv.
institucija koja preuzima izloženost prema toj sekuritizaciji dobila je pristup odgovarajućim informacijama kako bi mogla provjeriti usklađenost s točkama i., ii. i iii.
(c)
Zadržavanje vertikalne tranše čija nominalna vrijednost iznosi najmanje 5 % ukupne nominalne vrijednosti svih izdanih tranši zapisa.
Članak 6.
Opcija zadržavanja (b): zadržavanje udjela inicijatora za obnovljive izloženosti
Zadržavanje iz članka 405. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 može se postići zadržavanjem najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake sekuritizirane izloženosti, pod uvjetom da je zadržani kreditni rizik tih izloženosti jednako rangiran ili podređen u odnosu na kreditni rizik koji je sekuritiziran za iste izloženosti.
Članak 7.
Opcija zadržavanja (c): zadržavanje nasumice odabranih izloženosti
1. Skup od najmanje 100 potencijalno sekuritiziranih izloženosti od kojih se nasumice odabiru zadržane i sekuritizirane izloženosti iz članka 405. stavka 1. točke (c) drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 mora biti dovoljno različit kako bi se izbjegla pretjerana koncentracija zadržanog udjela. Pri pripremi za postupak odabira subjekt koji zadržava udjel uzima u obzir odgovarajuće kvantitativne i kvalitativne čimbenike kako bi osigurao da je razlika između zadržanih i sekuritiziranih izloženosti zaista nasumična. Subjekt koji zadržava nasumice odabrane izloženosti pri odabiru izloženosti u obzir prema potrebi uzima čimbenike kao što su datum izdavanja, proizvod, geografija, datum početka izloženosti, datum dospijeća, stopa pokrivenosti kredita vrijednošću kolaterala, vrsta imovine, industrijski sektor i iskorišteni iznos kredita.
2. Subjekt koji zadržava udjel ne određuje pojedinačne izloženosti kao zadržane izloženosti u različitim vremenskim intervalima, osim ako je to potrebno radi ispunjavanja zahtjeva za zadržavanje u odnosu na sekuritizaciju u kojoj sekuritizirane izloženosti variraju tijekom vremena zbog novih izloženosti koje se dodaju sekuritizaciji ili promjena razine pojedinačnih sekuritiziranih izloženosti.
Članak 8.
Opcija zadržavanja (d): zadržavanje tranše prvoga gubitka
1. Zadržavanje tranše prvoga gubitka u skladu s člankom 405. stavkom 1. točkom (d) Uredbe (EU) br. 575/2013 provodi se na bilančnim ili izvanbilančnim pozicijama, a može se provesti i bilo čime od sljedećeg:
(a)
pružanjem potencijalnog oblika zadržavanja iz članka 1. stavka 1. točke (c) likvidnosne linije u kontekstu programa ABCP koji ispunjava sljedeće kriterije:
i.
njime je obuhvaćeno najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti;
ii.
čini poziciju prvoga gubitka u odnosu na sekuritizaciju;
iii.
njime je obuhvaćen kreditni rizik za čitavo razdoblje trajanja spremnosti za zadržavanje;
iv.
pruža ga inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac u sekuritizaciji;
v.
institucija koja preuzima izloženost prema toj sekuritizaciji dobila je pristup odgovarajućim informacijama kako bi mogla provjeriti usklađenost s točkama i., ii., iii. i iv.
(b)
prekomjernim osiguranjem u obliku kreditnog poboljšanja ako navedeno prekomjerno osiguranje djeluje kao zadržavanje „prvoga gubitka” najmanje 5 % nominalne vrijednosti tranši izdanih sekuritizacijom.
2. Ako tranša prvoga gubitka premašuje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti, subjekt koji zadržava udjel može zadržati samo udio te tranše prvoga gubitka ako taj udio iznosi najmanje 5 % nominalne vrijednosti sekuritiziranih izloženosti.
3. U cilju ispunjavanja zahtjeva za zadržavanje rizika na razini sekuritizacijske strukture institucije ne uzimaju u obzir postojanje odnosnih transakcija u kojima inicijatori ili izvorni zajmodavci zadržavaju izloženost prvoga gubitka na razini specifičnoj za transakciju.
Članak 9.
Opcija zadržavanja (e): zadržavanje prvoga gubitka u svakoj sekuritiziranoj izloženosti
1. Zadržavanje izloženosti prvoga gubitka na razini svake sekuritizirane izloženosti u skladu s člankom 405. stavkom 1. točkom (e) drugog podstavka primjenjuje se tako da je zadržani kreditni rizik uvijek podređen kreditnom riziku koji je sekuritiziran u odnosu na te iste izloženosti.
2. Zadržavanje iz stavka 1. može se provesti kada inicijator ili izvorni zajmodavac prodaje odnosne izloženosti po diskontiranoj vrijednosti ako iznos diskonta iznosi najmanje 5 % nominalne vrijednosti svake izloženosti i ako se diskontni prodajni iznos može vratiti inicijatoru ili izvornom zajmodavcu ako nije apsorbiran gubicima povezanima s kreditnim rizikom koji se odnosi na sekuritizirane izloženosti.
Članak 10.
Mjerenje razine zadržavanja
1. Ako se mjeri razina zadržavanja neto ekonomskog udjela, primjenjuju se sljedeći kriteriji:
(a)
početkom sekuritizacije smatra se trenutak u kojom su izloženosti prvi put sekuritizirane;
(b)
izračun razine zadržavanja temelji se na nominalnim vrijednostima i ne uzima se obzir nabavna cijena imovine;
(c)
„višak raspona” kako je definiran u članku 242. stavku 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 ne uzima se u obzir pri mjerenju neto ekonomskog udjela subjekta koji zadržava udjel;
(d)
Ista opcija i metodologija zadržavanja upotrebljavaju se za izračun neto ekonomskog udjela tijekom trajanja sekuritizacijske transakcije, osim ako je promjena potrebna zbog iznimnih okolnosti i ta se promjena ne upotrebljava kao sredstvo smanjenja iznosa zadržanog udjela;
2. Osim kriterija iz stavka 1., pod uvjetom da ne postoji ugrađeni mehanizam kojim bi se zadržani udjel na početku sekuritizacije smanjivao brže od prenesenog udjela, smatra se da na ispunjenje zahtjeva za zadržavanje nije utjecala amortizacija zadržavanja raspoređivanjem novčanog toka ili raspoređivanjem gubitaka kojima se de facto smanjuje razina zadržavanja tijekom vremena. Subjekt koji zadržava udjel nije obvezan stalno popunjavati ili ponovno prilagođavati svoj zadržani udjel na najmanje 5 % jer se gubici realiziraju na osnovi njegovih izloženosti ili se razvrstavaju u njegovu zadržanu poziciju.
Članak 11.
Mjerenje zadržavanja neiskorištenih iznosa u izloženostima u obliku kreditnih linija
Izračun neto ekonomskog udjela koji je potrebno zadržati za kreditne linije, uključujući kreditne kartice, temelji se samo na iznosima koji su već iskorišteni, realizirani ili primljeni i prilagođava se u skladu s promjenama tih iznosa.
Članak 12.
Zabrana zaštite ili prodaje zadržanog udjela
1. Obveza iz članka 405. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 u pogledu neprimjenjivanja bilo kakvog smanjenja kreditnog rizika, kratkih pozicija, druge zaštite ili prodaje na zadržani neto ekonomski udjel primjenjuje se s obzirom na svrhu zahtjeva za zadržavanje i uzimajući u obzir ekonomsku bit transakcije. Zaštite neto ekonomskog udjela ne smatraju se zaštitom za potrebe članka 405. stavka 1. trećeg podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 i mogu se u skladu s tim odobriti samo ako se njima ne štiti subjekt koji zadržava udjel od kreditnog rizika zadržanih sekuritizacijskih pozicija ili zadržanih izloženosti.
2. Subjekt koji zadržava udjel može upotrijebiti zadržane izloženosti ili sekuritizacijske pozicije kao kolateral za potrebe osiguranog financiranja dok god se tom upotrebom kreditni rizik navedenih zadržanih izloženosti ili sekuritizacijskih pozicija ne prenosi na treću osobu.
Članak 13.
Izuzeća od članka 405. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013
Transakcije iz članka 405. stavka 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju sekuritizacijske pozicije u korelacijskom portfelju namijenjenom trgovanju koje su referentni instrumenti koji ispunjavaju kriterij iz članka 338. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 ili se priznaju za uključivanje u korelacijski portfelj namijenjen trgovanju.
Članak 14.
Zadržavanje na konsolidiranoj osnovi
U slučaju da subjekt koji zadržava udjel više nije uključen u opseg nadzora na konsolidiranoj razini, institucija koja ispunjava zahtjev za zadržavanje na temelju konsolidirane situacije povezane matične kreditne institucije u EU-u, financijskog holdinga u EU-u ili mješovitog financijskog holdinga u EU-u u skladu s člankom 405. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 osigurava da su jedan preostali subjekt ili više njih uključeni u opseg nadzora na konsolidiranoj razini preuzimaju izloženost u sekuritizaciji kako bi se osiguralo kontinuirano ispunjavanje zahtjeva.
POGLAVLJE IV.
ZAHTJEVI U VEZI S DUBINSKOM ANALIZOM ZA INSTITUCIJE KOJE POSTAJU IZLOŽENE SEKURITIZACIJSKOJ POZICIJI
Članak 15.
Eksternalizacija i druga opća razmatranja
1. Ako ne postoje informacije o specifičnim izloženostima koje je potrebno sekuritizirati, uključujući ako izloženosti nastaju prije njihove sekuritizacije ili se mogu zamijeniti postojećom obnovljivom sekuritizacijom, smatra se da je institucija ispunila svoje obveze dubinske analize iz članka 406. Uredbe (EU) br. 575/2013 za svaku od svojih pojedinačnih sekuritizacijskih pozicija na temelju relevantnih kriterija za priznavanje tih izloženosti.
2. Pri eksternalizaciji određenih zadatka u okviru procesa u cilju ispunjavanja obveza iz članka 406. Uredbe (EU) br. 575/2013, uključujući vođenje evidencije, institucije koje postaju izložene rizicima sekuritizacije zadržavaju punu kontrolu nad tim procesom.
Članak 16.
Određivanje rizičnih karakteristika i strukturnih odlika
1. Rizične karakteristike pojedinačne sekuritizacijske pozicije iz članka 406. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju sljedeće najprimjerenije značajne karakteristike kao što su:
(a)
razina nadređenosti tranše;
(b)
profil novčanog toka;
(c)
svaki postojeći rejting;
(d)
povijesni rezultati sličnih tranši;
(e)
obveze povezane s tranšama uključenima u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju;
(f)
kreditno poboljšanje.
2. Rizične karakteristike izloženosti koje su osnova za sekuritizacijske pozicije iz članka 406. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju najprimjerenije značajne karakteristike, uključujući informacije o rezultatima iz članka 406. stavka 2. Uredbe (EU) br. 575/2013 koje se odnose na izloženosti osigurane stambenim nekretninama. Institucije utvrđuju primjerena i usporediva mjerila za analizu rizičnih karakteristika ostalih kategorija imovine.
3. Dodatne strukturne odlike iz članka 406. stavka 1. točke (g) Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju izvedene instrumente, jamstva, akreditive i druge slične oblike kreditne potpore.
Članak 17.
Učestalost provjere
Nakon što postanu izložene sekuritizacijskoj poziciji, institucije preispituju svoju usklađenost s člankom 406. Uredbe (EU) br. 575/2013 najmanje jednom godišnje i češće čim institucije postanu svjesne kršenja obveza uključenih u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju ili značajne promjene bilo čega od sljedećeg:
(a)
strukturnih odlika koje mogu značajno utjecati na rezultate sekuritizacijske pozicije;
(b)
rizične karakteristike sekuritizacijskih pozicija i odnosnih izloženosti.
Članak 18.
Testiranja otpornosti na stres
1. Testiranja otpornosti na stres iz članka 406. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 uključuju sve relevantne sekuritizacijske pozicije i uključuju se u strategije i procese testiranja otpornosti na stres koje institucije provode u skladu s postupkom procjene adekvatnosti internog kapitala iz članka 73. Direktive 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4).
2. Kako bi ispunile zahtjeve za testiranje otpornosti na stres iz članka 406. stavka 1. drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013, institucije se mogu koristiti usporedivim financijskim modelima koje su razvile treće osobe, uz one koje su razvili VIPKR-ovi, ako prije ulaganja mogu dokazati, kada se to od njih zatraži, da su s dužnom pozornošću vrednovale relevantne pretpostavke i strukture modela te da razumiju metodologiju, pretpostavke i rezultate.
3. Pri provođenju testiranja otpornosti na stres iz članka 406. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013 u okviru programa ABCP iz članka 242. stavka 9. Uredbe (EU) br. 575/2013, uz potporu likvidnosne linije kojom je u potpunosti obuhvaćen kreditni rizik sekuritiziranih izloženosti, institucije mogu provesti testiranje otpornosti na stres na kreditnoj sposobnosti pružatelja likvidnosne linije, a ne na sekuritiziranim izloženostima.
Članak 19.
Izloženosti koje proizlaze iz stavki u knjizi trgovanja i knjizi pozicija kojima se ne trguje
1. Držanje sekuritizacijske pozicije u knjizi trgovanja ili knjizi pozicija kojima se ne trguje ne predstavlja samo po sebi dostatno obrazloženje za primjenu različitih politika i postupaka ili različitog intenziteta provjere u cilju ispunjavanja obveza dubinske analize iz članka 406. Uredbe (EU) br. 575/2013. Pri određivanju primjenjuju li se različite politike i postupci ili različit intenzitet provjere, razmatraju se svi relevantni čimbenici koji značajno utječu na profil rizičnosti svake knjige i relevantnih sekuritizacijskih pozicija, uključujući veličinu pozicija, utjecaj na kapitalnu osnovu institucije tijekom razdoblja stresa te koncentraciju rizika u jednoj specifičnoj transakciji, izdavatelju ili kategoriji imovine.
2. Institucije osiguravaju da se svaka značajna promjena kojom se povećava profil rizičnosti sekuritizacijskih pozicija u njihovoj knjizi trgovanja i knjizi pozicija kojima se ne trguje odražava u razmjernoj promjeni njihovih postupaka dubinske analize u pogledu navedenih sekuritizacijskih pozicija. U tom pogledu institucije u svojim formalnim politikama i postupcima koji se odnose na knjigu trgovanja i knjigu pozicija kojima se ne trguje utvrđuju okolnosti koje bi pokrenule preispitivanje obveza dubinske analize.
Članak 20.
Pozicije u korelacijskom portfelju namijenjenom trgovanju
Smatra se da postoji usklađenost s člankom 406. Uredbe (EU) br. 575/2013 ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:
(a)
sekuritizacijske pozicije drže se u korelacijskom portfelju namijenjenom trgovanju i referentni su instrumenti iz članka 338. stavka 1. točke (b) navedene Uredbe ili se priznaju za uključivanje u korelacijski portfelj namijenjen trgovanju;
(b)
institucija postupa u skladu s člankom 377. navedene Uredbe u pogledu izračuna kapitalnih zahtjeva koji se odnose na korelacijski portfelj namijenjen trgovanju;
(c)
pristup institucije izračunu regulatornog kapitala u odnosu na njezin portfelj namijenjen trgovanju dovodi do sveobuhvatnog i cjelovitog razumijevanja profila rizičnosti njezina ulaganja u sekuritizacijske pozicije.
(d)
institucija je provela formalne politike i postupke koji su primjereni korelacijskom postupku namijenjenom trgovanju i razmjerni profilu rizičnosti njezinih ulaganja u odgovarajuće sekuritizacijske pozicije u cilju analize i bilježenja relevantnih informacija iz članka 406. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.
POGLAVLJE V.
ZAHTJEVI ZA INICIJATORE, SPONZORE I IZVORNE ZAJMODAVCE
Članak 21.
Politike odobravanja kredita
1. Ispunjavanjem obveza institucija inicijatora ili sponzora iz članka 408. Uredbe (EU) br. 575/2013 ne podrazumijeva se da vrste dužnika i krediti moraju biti jednaki za sekuritizirane i nesekuritizirane izloženosti.
2. Ako institucije sponzora i inicijatora nisu bile uključene u izvorno odobravanje kredita na izloženosti koje se sekuritiziraju ili ne posluju u području odobravanja kredita na specifične vrste izloženosti koje se sekuritiziraju, navedene institucije moraju dobiti sve potrebne informacije radi procjene jesu li kriteriji koji se primjenjuju na odobravanje kredita na te izloženosti dobri i detaljno definirani kao kriteriji koji se primjenjuju na nesekuritizirane izloženosti.
Članak 22.
Objava razine spremnosti za održavanje neto ekonomskog udjela
1. U skladu s člankom 409. Uredbe (EU) br. 575/2013 subjekt koji zadržava udjel ulagateljima mora objaviti najmanje sljedeće informacije o razini svoje spremnosti za održavanje neto ekonomskog udjela u sekuritizaciji:
(a)
potvrdu identiteta subjekta koji zadržava udjel i zadržava li udjel kao inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac;
(b)
primjenjuju li se načini predviđeni u članku 405. stavku 1. točkama (a), (b), (c), (d) ili (e) drugog podstavka Uredbe (EU) br. 575/2013 na zadržavanje neto ekonomskog udjela;
(c)
sve promjene načina zadržavanja neto ekonomskog udjela iz točke (b) u skladu s člankom 10. stavkom 1. točkom (d);
(d)
potvrdu razine zadržavanja na početku sekuritizacije i spremnosti za zadržavanje na kontinuiranoj osnovi koja se odnosi samo na nastavak ispunjavanja izvorne obveze i za koju nisu potrebni podaci o sadašnjoj nominalnoj ili tržišnoj vrijednosti ili umanjenju ili smanjenju vrijednosti zadržanog udjela.
2. Ako se izuzeća iz članka 405. stavaka 3. ili 4. Uredbe (EU) br. 575/2013 primjenjuju na sekuritizacijsku transakciju, institucije koje djeluju kao inicijator, sponzor ili izvorni zajmodavac moraju ulagateljima objaviti informacije o primjenjivom izuzeću.
3. Objava iz stavaka 1. i 2. mora se primjereno dokumentirati i učiniti javno dostupnom, osim u bilateralnim ili privatnim transakcijama kada strane smatraju da je privatna objava dovoljna. Uključivanje izjave o spremnosti za zadržavanje u brošuru o vrijednosnim papirima izdanima u okviru sekuritizacijskog programa smatra se primjerenim sredstvom ispunjavanja zahtjeva.
4. Objava se potvrđuje i nakon početka sekuritizacije u jednakim intervalima kao što je to učestalost izvješćivanja o transakciji, najmanje jednom godišnje i u bilo kojoj od sljedećih okolnosti:
(a)
ako je prekršena spremnost za zadržavanje iz članka 405. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013;
(b)
ako se uspješnost sekuritizacijske pozicije ili rizične karakteristike sekuritizacije ili odnosne izloženosti značajno promijene;
(c)
nakon kršenja obveza uključenih u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju.
Članak 23.
Objava materijalno značajnih podataka
1. Inicijatori, sponzori i izvorni zajmodavci osiguravaju da su materijalno značajni podaci iz članka 409. Uredbe (EU) br. 575/2013 dostupni ulagateljima bez prekomjernog administrativnog opterećenja.
2. Primjerena objava iz članka 409. Uredbe (EU) br. 575/2013 provodi se najmanje jednom godišnje i u sljedećim okolnostima:
(a)
ako se uspješnost sekuritizacijske pozicije ili rizične karakteristike sekuritizacije ili odnosne izloženosti značajno promijene;
(b)
nakon kršenja obveza uključenih u dokumentaciju koja se odnosi na sekuritizaciju.
(c)
Kako bi se podaci smatrali materijalno značajnima u pogledu pojedinačnih odnosnih izloženosti, općenito se moraju dostaviti za svaki kredit pojedinačno. Međutim, u nekim se slučajevima podaci mogu dostaviti na agregiranoj osnovi. Pri procjenjivanju jesu li ukupne informacije dovoljne, čimbenici koje je potrebno uzeti u obzir uključuju granularnost odnosnog skupa i informaciju o tome temelji li se upravljanje izloženostima u tom skupu na samom skupu ili ovisi o svakom pojedinačnom kreditu.
3. Zahtjev za objavu podliježe svim ostalim zakonskim ili regulatornim zahtjevima koji se primjenjuju na subjekt koji zadržava udjel.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 24.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. ožujka 2014.