PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/296
ze dne 24. února 2015,
kterým se stanoví procesní opatření pro spolupráci mezi členskými státy v oblasti elektronické identifikace podle čl. 12 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES (1), a zejména na čl. 12 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o interoperabilitu a bezpečnost systémů elektronické identifikace, je nezbytná k podpoře vysoké úrovně důvěryhodnosti a bezpečnosti odpovídající míře rizika v těchto systémech.
(2)
Ustanovení čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícímu členskému státu povinnost poskytnout ostatním členským státům popis dotčeného systému šest měsíců předem, aby členské státy mohly spolupracovat způsobem popsaným v čl. 12 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
(3)
Spolupráce mezi členskými státy vyžaduje zjednodušené postupy. Interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace nelze dosáhnout pomocí postupů prováděných v různých jazycích. Používání angličtiny v rámci spolupráce by mělo usnadnit dosažení interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, avšak překlady již existující dokumentace by neměly představovat nepřiměřenou zátěž.
(4)
V členských státech jsou různé prvky systémů elektronické identifikace spravovány různými orgány nebo subjekty. K umožnění účinné spolupráce a zjednodušení správních postupů je vhodné zajistit, aby v každém členském státě existovalo jednotné místo, jehož prostřednictvím lze kontaktovat příslušné orgány a subjekty tohoto členského státu.
(5)
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů mezi členskými státy usnadňuje vývoj systémů elektronické identifikace a slouží jako nástroj k dosažení technické interoperability. Potřeba této spolupráce je zvláště opodstatněná, pokud jde o úpravy již oznámených systémů elektronické identifikace, změny systémů elektronické identifikace, o nichž byly členským státům poskytnuty informace před oznámením, a výskyt důležitých událostí nebo incidentů, které mohou ovlivnit interoperabilitu nebo bezpečnost systémů elektronické identifikace. Členské státy by rovněž měly mít k dispozici prostředky k vyžádání si tohoto druhu informací týkajících se interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace od jiných členských států.
(6)
Vzájemné hodnocení systémů elektronické identifikace by se mělo považovat za proces vzájemného učení, který pomáhá vybudovat důvěru mezi členskými státy a zajišťuje interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace. K tomu je třeba, aby oznamující členské státy poskytovaly dostatečné informace o svých systémech elektronické identifikace. Rovněž je však třeba zohlednit potřebu členských států zachovat důvěrnost některých informací, pokud je to nezbytně nutné kvůli bezpečnosti.
(7)
Aby bylo zajištěno, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a povede k jasným a přesvědčivým výsledkům, a aby se zamezilo zbytečnému zatěžování členských států, měly by členské státy společně provést jedno vzájemné hodnocení.
(8)
Při spolupráci ve věcech týkajících se systémů elektronické identifikace, včetně provádění vzájemných hodnocení, by členské státy měly zohlednit posudky nezávislých třetích stran, pokud jsou k dispozici.
(9)
Za účelem usnadnění procesních opatření k dosažení cílů uvedených v čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 by měla být zřízena síť pro spolupráci. Zajistí se tím existence fóra, které bude moci obsáhnout všechny členské státy a formálním způsobem je zapojit do spolupráce v praktických věcech údržby rámce interoperability.
(10)
Síť pro spolupráci by měla posuzovat formuláře návrhů oznámení poskytované členskými státy podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014 a vydávat stanoviska, v nichž se vyjádří k souladu systémů popsaných ve formulářích návrhů oznámení s požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a s prováděcím aktem uvedeným v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014 ukládá oznamujícím členským státům povinnost popsat způsob, jakým oznámený systém elektronické identifikace plní požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014. Členské státy by při přípravě na splnění své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 910/2014, totiž poskytnout Komisi popis, jak oznámený systém elektronické identifikace splňuje požadavky na interoperabilitu podle čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014, měly zejména zohlednit stanoviska sítě pro spolupráci.
(11)
Všechny strany zapojené do oznamování by měly stanovisko sítě pro spolupráci vzít na vědomí jako vodítko pro celý proces spolupráce, oznamování a interoperability.
(12)
K zajištění efektivity procesu vzájemného hodnocení prováděného podle tohoto rozhodnutí je vhodné, aby síť pro spolupráci poskytovala členským státům pokyny.
(13)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 48 nařízení (EU) č. 910/2014,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Toto rozhodnutí v souladu s čl. 12 odst. 7 nařízení stanoví procesní opatření pro usnadnění spolupráce mezi členskými státy v rozsahu nezbytném k zajištění interoperability a bezpečnosti systémů elektronické identifikace, jež členské státy hodlají oznámit nebo oznámily Komisi. Opatření se týkají zejména:
a)
výměny informací, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti systémů elektronické identifikace a posouzení relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace, jak stanoví kapitola II;
b)
vzájemného hodnocení systémů elektronické identifikace, jak stanoví kapitola III; a
c)
spolupráce prostřednictvím sítě pro spolupráci, jak stanoví kapitola IV.
Článek 2
Jazyk spolupráce
1. Nedohodnou-li se dotčené členské státy jinak, jazykem spolupráce je angličtina.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy nejsou povinny překládat podklady uvedené v čl. 10 odst. 2, pokud by to znamenalo nepřiměřenou zátěž.
Článek 3
Jednotná kontaktní místa
1. Každý členský stát pro účely spolupráce mezi členskými státy podle čl. 12 odst. 5 a 6 nařízení (EU) č. 910/2014 určí jednotné kontaktní místo.
2. Každý členský stát sdělí informace o jednotném kontaktním místě ostatním členským státům a Komisi. Komise zveřejní seznam jednotných kontaktních míst on-line.
KAPITOLA II
VÝMĚNA INFORMACÍ, ZKUŠENOSTÍ A OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ
Článek 4
Výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů
1. Členské státy sdílejí informace, zkušenosti nebo osvědčené postupy v oblasti systémů elektronické identifikace s ostatními členskými státy.
2. Každý členský stát patřičně informuje ostatní členské státy, pokud zavádí kterékoli z následujících změn, vývojů nebo úprav, jež se týkají interoperability nebo úrovní záruky dotčeného systému:
a)
vývoj nebo úpravy již oznámeného systému elektronické identifikace, které nevyžadují oznámení podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014;
b)
změny, vývoj nebo úpravy popisu systému elektronické identifikace poskytnutého podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud k nim došlo před oznámením.
3. Pokud se členský stát dozví o jakémkoli významném vývoji nebo incidentu, který nesouvisí s jeho oznámeným systémem elektronické identifikace, ale může ovlivnit bezpečnost jiných oznámených systémů elektronické identifikace, uvědomí o tom ostatní členské státy.
Článek 5
Žádost o informace týkající se interoperability a bezpečnosti
1. Pokud se členský stát domnívá, že k zajištění interoperability mezi systémy elektronické identifikace jsou zapotřebí další informace, které nebyly dosud poskytnuty členským státem oznamujícím systém elektronické identifikace, může si od tohoto druhého státu uvedené informace vyžádat. Oznamující členský stát uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
2. Za účelem zlepšení bezpečnosti systémů elektronické identifikace si členský stát, který má bezpečnostní obavy týkající systému, jenž byl oznámen nebo jehož oznámení probíhá, může vyžádat informace týkající se těchto bezpečnostních obav. Dožádaný členský stát poté poskytne všem členským státům relevantní informace potřebné ke zjištění, zda došlo k narušení bezpečnosti uvedenému v článku 10 nařízení (EU) č. 910/2014, nebo ke zjištění, zda existuje reálné riziko, že k takovému narušení může dojít, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 6
Výměna informací prostřednictvím jednotných kontaktních míst
Členské státy si vyměňují informace podle článků 4 a 5 prostřednictvím jednotných kontaktních míst a poskytují příslušné požadované informace bez zbytečného odkladu.
KAPITOLA III
VZÁJEMNÉ HODNOCENÍ
Článek 7
Zásady
1. Vzájemné hodnocení je mechanismus spolupráce mezi členskými státy, jehož účelem je zajistit interoperabilitu a bezpečnost oznámených systémů elektronické identifikace.
2. Účast hodnotících členských států je dobrovolná. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, nemůže odmítnout účast žádného hodnotícího členského státu na procesu vzájemného hodnocení.
3. Každý členský stát, který se účastní vzájemného hodnocení, nese všechny náklady, které mu účastí na tomto procesu vzniknou.
4. Veškeré informace získané v rámci procesu vzájemného hodnocení lze použít pouze pro tento účel. Zástupci členských států, kteří provádějí vzájemné hodnocení, nesmí vyzradit třetím stranám žádné citlivé nebo důvěrné informace získané v průběhu vzájemného hodnocení.
5. Hodnotící členský stát informuje o veškerých možných střetech zájmů, jimž by mohli být vystaveni jím jmenovaní zástupci, kteří se účastní činností v rámci vzájemného hodnocení.
Článek 8
Zahájení procesu vzájemného hodnocení
1. Proces vzájemného hodnocení může být zahájen jedním ze dvou způsobů:
a)
členský stát požádá o vzájemné hodnocení svého systému elektronické identifikace;
b)
členský stát nebo členské státy vyjádří zájem provést vzájemné hodnocení systému elektronické identifikace jiného členského státu. V žádosti uvedou důvody, proč chtějí provést vzájemné hodnocení, a vysvětlí, jak vzájemné hodnocení přispěje k interoperabilitě nebo bezpečnosti systémů elektronické identifikace členských států.
2. Žádost podle odstavce 1 se oznámí síti pro spolupráci podle odstavce 3. Všechny členské státy, které se hodlají účastnit vzájemného hodnocení, do jednoho měsíce uvědomí síť pro spolupráci.
3. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace má být předmětem vzájemného hodnocení, poskytne síti pro spolupráci tyto informace:
a)
systém elektronické identifikace, který má být předmětem vzájemného hodnocení;
b)
hodnotící členský stát (členské státy);
c)
časový harmonogram pro předložení očekávaného výsledku síti pro spolupráci a
d)
ujednání o způsobu provádění vzájemného hodnocení podle čl. 9 odst. 2.
4. Systém elektronické identifikace nemůže být předmětem dalšího vzájemného hodnocení po dobu dvou let od uzavření vzájemného hodnocení, nedá-li k tomu souhlas síť pro spolupráci.
Článek 9
Příprava vzájemného hodnocení
1. Hodnotící členské státy poskytnou členskému státu, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, jména a kontaktní údaje svých zástupců provádějících vzájemné hodnocení, a to do dvou týdnů poté, co hodnotící členské státy podle čl. 8 odst. 2 informovaly o svém záměru účastnit se vzájemného hodnocení. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, smí odmítnout účast kteréhokoli zástupce v případě střetu zájmů.
2. S ohledem na pokyny poskytnuté sítí pro spolupráci se členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, a hodnotící členské státy dohodnou na:
a)
rozsahu a opatřeních vzájemného hodnocení na základě oblasti působnosti čl. 7 písm. g) nebo čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a zájmu vyjádřeného hodnotícími členskými státy ve fázi zahájení;
b)
časovém harmonogramu činností v rámci vzájemného hodnocení, a to určením konečného termínu, který nemůže být určen později než 3 měsíce poté, co hodnotící členské státy poskytly jména a kontaktní údaje svých zástupců podle odstavce 1;
c)
jiných organizačních opatřeních týkajících se procesu vzájemného hodnocení.
Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, informuje o dohodě síť pro spolupráci.
Článek 10
Průběh vzájemného hodnocení
1. Zúčastněné členské provádějí vzájemné hodnocení společně. Zástupci členských států vyberou ze svého středu jednoho zástupce, který vzájemné hodnocení koordinuje.
2. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, poskytne hodnotícím členským státům formulář oznámení předloženého Komisi, nebo popis systému podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, pokud dotčený systém elektronické identifikace dosud nebyl oznámen. Rovněž musí být poskytnuty veškeré podklady a další důležité informace.
3. Vzájemné hodnocení může mimo jiné zahrnovat jedno nebo více z těchto opatření:
a)
posouzení příslušné dokumentace;
b)
přezkum procesů;
c)
technické semináře a
d)
zohlednění posudku nezávislé třetí strany.
4. Hodnotící členské státy si mohou vyžádat další dokumentaci související s oznámením. Členský stát, jehož systém elektronické identifikace je předmětem vzájemného hodnocení, uvedené informace poskytne, ledaže:
a)
uvedené informace nemá a jejich získání by znamenalo nepřiměřenou administrativní zátěž;
b)
uvedené informace se týkají veřejné bezpečnosti nebo národní bezpečnosti;
c)
uvedené informace se týkají obchodních, profesních nebo firemních tajemství.
Článek 11
Výsledek vzájemného hodnocení
Hodnotící členské státy ve lhůtě jednoho měsíce od ukončení procesu vzájemného hodnocení vyhotoví zprávu a předloží ji síti pro spolupráci. Členové sítě pro spolupráci si mohou od členského státu, jehož systém elektronické identifikace byl předmětem vzájemného hodnocení, nebo od hodnotících členských států vyžádat další informace nebo objasnění.
KAPITOLA IV
SÍŤ PRO SPOLUPRÁCI
Článek 12
Zřízení a metody práce
Zřizuje se síť na podporu spolupráce podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014 (dále jen „síť pro spolupráci“). Síť pro spolupráci vykonává svou činnost formou zasedání a písemného postupu.
Článek 13
Formulář návrhu oznámení
Poskytuje-li oznamující členský stát popis svého systému elektronické identifikace podle čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, poskytne síti pro spolupráci řádně vyplněný formulář návrhu oznámení a veškerou potřebnou průvodní dokumentaci, jak stanoví čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 910/2014 a prováděcí akt uvedený v čl. 9 odst. 5 nařízení (EU) č. 910/2014.
Článek 14
Úkoly
Síť pro spolupráci je pověřena:
a)
usnadněním spolupráce mezi členskými státy, pokud jde o vytvoření a fungování rámce interoperability podle čl. 12 odst. 5 až 6 nařízení (EU) č. 910/2014, a to prostřednictvím výměny informací;
b)
zavedením metod pro účinnou výměnu informací o všech otázkách v oblasti elektronické identifikace;
c)
posuzováním relevantního vývoje v odvětví elektronické identifikace a projednáváním a rozvojem osvědčených postupů v oblasti interoperability a bezpečnosti pro systémy elektronické identifikace;
d)
přijímáním stanovisek k vývoji souvisejícímu s rámcem interoperability podle čl. 12 odst. 2 až 4 nařízení (EU) č. 910/2014;
e)
přijímáním stanovisek k vývoji v oblasti minimálních technických specifikací, norem a postupů týkajících se úrovní záruky, jež jsou stanoveny v prováděcím aktu přijatém podle čl. 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 910/2014 a v pokynech doprovázejících uvedený prováděcí akt;
f)
přijímáním pokynů týkajících se rozsahu a opatření vzájemného hodnocení;
g)
přezkumem výsledků vzájemných hodnocení podle článku 11;
h)
přezkumem vyplněného formuláře návrhu oznámení;
i)
přijímáním stanovisek, jak systém elektronické identifikace, jenž má být oznámen a jehož popis byl poskytnut v souladu s čl. 7 písm. g) nařízení (EU) č. 910/2014, splňuje požadavky článku 7, čl. 8 odst. 1 až 2 a čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení a prováděcího aktu uvedeného v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
Článek 15
Členství
1. Členy sítě pro spolupráci jsou členské státy a země Evropského hospodářského prostoru.
2. Předseda přizve zástupce přistupujících zemí k účasti na zasedáních sítě pro spolupráci jako pozorovatele ode dne podpisu smlouvy o přistoupení.
3. Předseda může po konzultaci se sítí pro spolupráci přizvat odborníky, kteří v síti pro spolupráci běžně nepracují a kteří mají zvláštní odbornost v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se ad hoc účastnili práce v síti pro spolupráci nebo podskupině. Kromě toho může předseda po konzultaci se sítí pro spolupráci udělit jednotlivcům a organizacím status pozorovatele.
Článek 16
Činnost
1. Zasedáním sítě pro spolupráci předsedá Komise.
2. Síť pro spolupráci může po dohodě s Komisí zřizovat podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek na základě mandátu definovaného sítí pro spolupráci. Tyto podskupiny zaniknou, jakmile splní svůj mandát.
3. Členové sítě pro spolupráci i přizvaní odborníci a pozorovatelé jsou povinni zachovávat profesní tajemství stanovené Smlouvami a jejich prováděcími pravidly, jakož i dodržovat bezpečnostní pravidla Komise o ochraně utajovaných skutečností EU stanovená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (2). Pokud tyto povinnosti nedodrží, může Komise přijmout veškerá vhodná opatření.
4. Síť pro spolupráci zasedá v prostorách Komise. Komise zajišťuje sekretářské služby.
5. Síť pro spolupráci zveřejní svá stanoviska přijatá podle čl. 14 písm. i) na internetových stránkách vyhrazených pro tento účel. Pokud stanovisko obsahuje důvěrné informace, síť pro spolupráci přijme pro účely takového zveřejnění nedůvěrnou verzi dotčeného stanoviska.
6. Síť pro spolupráci přijme prostou většinou svých členů svůj jednací řád.
Článek 17
Výdaje na zasedání
1. Komise neodměňuje ty, kdo se podílejí na činnostech sítě pro spolupráci, za jejich služby.
2. Komise může účastníkům zasedání sítě pro spolupráci poskytnout náhradu vynaložených cestovních výdajů. Náhrada se poskytuje v souladu s předpisy platnými v rámci Komise a v mezích disponibilních prostředků, které jsou útvarům Komise přiděleny v rámci ročního postupu pro přidělování zdrojů.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. února 2015.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/296
оd 24. veljače 2015.
o utvrđivanju postupovnih aranžmana za suradnju među državama članicama u području elektroničke identifikacije u skladu s člankom 12. stavkom 7. Uredbe (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu i stavljanju izvan snage Direktive 1999/93/EZ (1), a posebno njezin članak 12. stavak 7.,
budući da:
(1)
Suradnja među državama članicama u području interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije ključna je za poticanje visoke razine povjerenja i sigurnosti koja je primjerena stupnju rizika u takvim sustavima.
(2)
Člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 zahtijeva se od države članice koja provodi prijavljivanje da drugim državama članicama dostavi opis predmetnog sustava šest mjeseci unaprijed, kako bi se državama članicama omogućilo da surađuju na način opisan u članku 12. stavku 5. Uredbe (EU) br. 910/2014.
(3)
Suradnja među državama članicama zahtijeva pojednostavnjene postupke. Interoperabilnost i sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije ne mogu se ostvariti postupcima koji se vode na različitim jezicima. Upotrebom engleskog jezika u suradnji trebalo bi se olakšati postizanje interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije, međutim prevođenjem već postojeće dokumentacije ne bi se trebalo prouzročiti prekomjerno opterećenje.
(4)
U državama članicama različita tijela upravljaju različitim elementima sustavâ elektroničke identifikacije. Kako bi se omogućila učinkovita suradnja i pojednostavnili administrativni postupci, primjereno je osigurati da svaka država članica ima jedinstvenu točku za omogućivanje kontakta s njezinim nadležnim tijelima.
(5)
Razmjena informacija, iskustava i dobre prakse među državama članicama omogućuje razvoj sustavâ elektroničke identifikacije te služi kao alat za postizanje tehničke interoperabilnosti. Potreba za takvom suradnjom posebno je opravdana u slučaju prilagodbe već prijavljenih sustava elektroničke identifikacije, izmjena sustava elektroničke identifikacije o kojima su državama članicama informacije dostavljene prije prijave te bitnih razvoja ili incidenata koji mogu utjecati na interoperabilnost ili sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije. Države članice trebale bi imati i sredstvo s pomoću kojeg od drugih država članica mogu zatražiti takvu vrstu informacija u pogledu interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije.
(6)
Na stručni pregled sustavâ elektroničke identifikacije treba gledati kao na zajednički proces učenja kojim se podupire izgradnja povjerenja među državama članicama te osigurava interoperabilnost i sigurnost prijavljenih sustavâ elektroničke identifikacije. U tu je svrhu potrebno da države članice koje provode prijavljivanje dostavljaju dovoljno informacija o svojim sustavima elektroničke identifikacije. Međutim, mora se uzeti u obzir i potreba država članica da određene informacije zadrže kao povjerljive ako je to ključno za sigurnost.
(7)
Kako bi se osiguralo da je postupak stručnog pregleda isplativ i da se njime postižu jasni i uvjerljivi rezultati te kako bi se izbjeglo nepotrebno opterećenje za države članice, one bi zajedno trebale provesti jedan stručni pregled.
(8)
Pri suradnji u pogledu pitanja povezanih sa sustavima elektroničke identifikacije, kao i pri provedbi stručnih pregleda, države članice trebale bi uzeti u obzir procjene neovisnih trećih strana ako su dostupne.
(9)
Kako bi se omogućio postupovni aranžman za postizanje ciljeva iz članka 12. stavaka 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014 potrebno je uspostaviti mrežu suradnje. Time se želi osigurati postojanje foruma u kojem sudjeluju sve države članice te kojim se one formalno obvezuju na suradnju u pogledu praktičnih aspekata održavanja okvira za interoperabilnost.
(10)
U okviru mreže suradnje trebalo bi ispitivati nacrte obrazaca za prijavu koje države članice dostave na temelju članka 7. točke (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 i izdavati mišljenja kojima se pruža uvid o sukladnosti sustavâ koji su u njima navedeni sa zahtjevima članka 7., članka 8. stavaka 1. i 2. te članka 12. stavka 1. navedene Uredbe i provedbenog akta iz članka 8. stavka 3. iste Uredbe. Člankom 9. stavkom 1. točkom (e) Uredbe (EU) br. 910/2014 zahtijeva se od država članica koje provode prijavljivanje da opišu na koji način prijavljeni sustav elektroničke identifikacije ispunjava zahtjeve interoperabilnosti u skladu s člankom 12. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 910/2014. Posebno je važno da države članice uzmu u obzir mišljenja mreže suradnje kada se pripremaju za ispunjavanje svoje obveze na temelju članka 9. stavka 1. točke (e) Uredbe (EU) br. 910/2014 u pogledu dostavljanja Komisiji opisa načina na koji prijavljeni sustav elektroničke identifikacije ispunjava zahtjeve interoperabilnosti u skladu s člankom 12. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 910/2014.
(11)
Sve bi strane uključene u postupak prijave trebale uzeti mišljenje mreže suradnje kao smjernicu u pogledu cjelokupnog postupka suradnje, prijave i interoperabilnosti.
(12)
Kako bi se osigurala učinkovitost postupka stručnog pregleda koji se provodi na temelju ove Odluke, primjereno je da mreža suradnje pruža smjernice državama članicama.
(13)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog člankom 48. Uredbe (EU) br. 910/2014,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Cilj
U skladu s člankom 12. stavkom 7. navedene Uredbe, ovom se Odlukom utvrđuju postupovni aranžmani za olakšavanje suradnje među državama članicama, što je potrebno kako bi se osigurala interoperabilnost i sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije koje države članice namjeravaju prijaviti ili koje su već prijavile Komisiji. Aranžmani se posebno odnose na:
(a)
razmjenu informacija, iskustava i dobre prakse u pogledu sustavâ elektroničke identifikacije te pregled odgovarajućih kretanja u sektoru elektroničke identifikacije kako je utvrđeno u poglavlju II.;
(b)
stručni pregled sustavâ elektroničke identifikacije kako je utvrđeno u poglavlju III.; i
(c)
suradnju u okviru mreže suradnje kako je utvrđeno u poglavlju IV.
Članak 2.
Jezik suradnje
1. Osim ako predmetne države članice dogovore drugačije, engleski se smatra jezikom suradnje.
2. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., države članice nemaju obvezu prevođenja popratne dokumentacije iz članka 10. stavka 2. ako se time stvara prekomjerno opterećenje.
Članak 3.
Jedinstvene kontaktne točke
1. U svrhu suradnje među državama članicama u skladu s člankom 12. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014, svaka država članica određuje jedinstvenu kontaktnu točku.
2. Svaka država članica dostavlja drugim državama članicama i Komisiji informacije o toj jedinstvenoj kontaktnoj točki. Komisija na internetu objavljuje popis jedinstvenih kontaktnih točaka.
POGLAVLJE II.
RAZMJENA INFORMACIJA, ISKUSTAVA I DOBRE PRAKSE
Članak 4.
Razmjena informacija, iskustava i dobre prakse
1. Svaka država članica razmjenjuje informacije, iskustva ili dobru praksu u pogledu sustavâ elektroničke identifikacije s drugim državama članicama.
2. Ako određena država članica uvede bilo koju od sljedećih izmjena, razvoja ili prilagodbi povezanih s interoperabilnošću ili razinama sigurnosti sustava o tome obavješćuje druge države članice:
(a)
razvoji ili prilagodbe svojeg već prijavljenog sustava elektroničke identifikacije ako ih nije potrebno prijaviti u skladu s člankom 9. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 910/2014;
(b)
izmjene, razvoji ili prilagodbe opisa svojeg sustava elektroničke identifikacije dostavljenog u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 ako su uvedeni prije prijave.
3. Ako određena država članica primijeti bilo kakav bitan razvoj ili incident koji nije povezan s prijavljenim sustavom elektroničke identifikacije, no koji bi mogao utjecati na sigurnost drugih sustavâ elektroničke identifikacije, o tome obavješćuje druge države članice.
Članak 5.
Zahtjev za dostavu informacija o interoprabilnosti i sigurnosti
1. Ako određena država članica smatra da su za osiguranje interoperabilnosti među sustavima elektroničke identifikacije potrebne dodatne informacije koje država članica koja provodi prijavljivanje još nije dostavila, ona te informacije može od nje zatražiti. Država članica koja provodi prijavljivanje navedene informacije dostavlja, osim ako:
(a)
tim informacijama ne raspolaže te bi njihovo prikupljanje prouzročilo prekomjerno administrativno opterećenje;
(b)
su te informacije povezane s pitanjima javne sigurnosti ili nacionalne sigurnosti;
(c)
su te informacije povezane s pitanjima poslovnih i profesionalnih tajni ili tajni poduzeća.
2. Kako bi se poboljšala sigurnost sustavâ elektroničke identifikacije, država članica koja sumnja u sigurnost određenog prijavljenog sustava ili sustava koji je u postupku prijave, u tom pogledu može zatražiti informacije. Tada država članica koja je primila zahtjev dostavlja svim državama članicama relevantne informacije potrebne kako bi se utvrdilo je li riječ o slučaju povrede sigurnosti iz članka 10. Uredbe (EU) br. 910/2014 ili postoji li stvarni rizik od takve povrede, osim ako:
(a)
tim informacijama ne raspolaže te bi njihovo prikupljanje prouzročilo prekomjerno administrativno opterećenje;
(b)
su te informacije povezane s pitanjima javne sigurnosti ili nacionalne sigurnosti;
(c)
su te informacije povezane s pitanjima poslovnih i profesionalnih tajni ili tajni poduzeća.
Članak 6.
Razmjena informacija putem jedinstvenih kontaktnih točaka
Države članice razmjenjuju informacije u skladu s člancima 4. i 5. putem jedinstvenih kontaktnih točaka i bez odgađanja dostavljaju zatražene relevantne informacije.
POGLAVLJE III.
STRUČNI PREGLED
Članak 7.
Načela
1. Stručni pregled jest mehanizam za suradnju među državama članicama namijenjen osiguranju interoperabilnosti i sigurnosti prijavljenih sustavâ elektroničke identifikacije.
2. Sudjelovanje država članica u stručnom pregledu je dobrovoljno. Država članica čiji će sustav elektroničke identifikacije biti predmet stručnog pregleda ne može odbiti sudjelovanje nijedne države članice u postupku stručnog pregleda.
3. Svaka država članica uključena u postupak stručnog pregleda snosi troškove vlastitog sudjelovanja u tom postupku.
4. Informacije dobivene u postupku stručnog pregleda upotrebljavat će se isključivo u tu svrhu. Predstavnici država članica koji vode stručni pregled ne otkrivaju osjetljive i povjerljive informacije dobivene u postupku stručnog pregleda trećim stranama.
5. Države članice sudionice u stručnom pregledu otkrivaju eventualno postojanje sukoba interesa predstavnika koje su odabrale za sudjelovanje u aktivnostima stručnog pregleda.
Članak 8.
Pokretanje postupka stručnog pregleda
1. Postupak stručnog pregleda može se pokrenuti na jedan od sljedeća dva načina:
(a)
Određena država članica zatraži stručni pregled svojeg sustava elektroničke identifikacije.
(b)
Određena država članica ili države članice izraze želju da se stručno pregleda sustav elektroničke identifikacije druge države članice. U svojem zahtjevu oni navode razloge zbog kojih žele da se provede stručni pregled te objašnjavaju na koji bi se način stručnim pregledom pridonijelo interoperabilnosti ili sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije država članica.
2. Zahtjev iz stavka 1. najavljuje se mreži suradnje u skladu sa stavkom 3. Svaka država članica koja namjerava sudjelovati u stručnom pregledu o tome u roku od jednog mjeseca obavješćuje mrežu suradnje.
3. Država članica čiji će sustav elektroničke identifikacije biti predmet stručnog pregleda mreži suradnje dostavlja sljedeće informacije:
(a)
sustav elektroničke identifikacije koji će biti predmet stručnog pregleda;
(b)
države članice sudionice u stručnom pregledu;
(c)
vremenski okvir za podnošenje očekivanog ishoda mreži suradnje; i
(d)
aranžmani u pogledu načina provedbe stručnog pregleda u skladu s člankom 9. stavkom 2.
4. Sustav elektroničke identifikacije u roku od dvije godine od završetka stručnog pregleda ne podliježe novom stručnom pregledu, osim ako se u okviru mreže suradnje odluči drugačije.
Članak 9.
Priprema stručnog pregleda
1. Države članice sudionice u stručnom pregledu dostavljaju državi članici čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda imena i kontaktne podatke svojih predstavnika koji provode stručni pregled u roku od dva tjedna nakon što su države članice sudionice u stručnom pregledu obavijestile o svojoj namjeri da sudjeluju u pregledu u skladu s člankom 8. stavkom 2. Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda može u slučaju sukoba interesa odbiti sudjelovanje bilo kojeg predstavnika.
2. Uzimajući u obzir smjernice mreže suradnje, država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda i države članice sudionice u stručnom pregledu dogovaraju se o:
(a)
području primjene i aranžmanima stručnog pregleda na temelju područja primjene članka 7. točke (g) ili članka 9. stavka 1. Uredbe (EU) br. 910/2014 te zanimanju koje su izrazile države članice sudionice u stručnom pregledu u početnoj fazi;
(b)
vremenskom okviru aktivnosti stručnog pregleda tako što utvrđuju konačni rok koji ne može biti duži od tri mjeseca nakon što su države članice sudionice u stručnom pregledu dostavile imena i kontaktne podatke svojih predstavnika u skladu sa stavkom 1.;
(c)
ostalim organizacijskim aranžmanima povezanima s postupkom stručnog pregleda.
Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda o dogovoru obavješćuje mrežu suradnje.
Članak 10.
Stručni pregled
1. Države članice sudionice zajednički provode stručnu reviziju. Predstavnici država članica među sobom odabiru jednog predstavnika koji će koordinirati stručni pregled.
2. Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda dostavlja državama članicama sudionicama u stručnom pregledu obrazac za prijavu podnesen Komisiji ili opis sustava u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 ako predmetni sustav elektroničke identifikacije još nije prijavljen. Dostavlja se i sva popratna dokumentacija te dodatne relevantne informacije.
3. Stručni pregled može obuhvaćati, ali nije ograničen na, jedan ili više aranžmana u nastavku:
(a)
procjenu relevantne dokumentacije;
(b)
ispitivanje postupaka;
(c)
tehničke seminare; i
(d)
razmatranje procjene neovisnih trećih strana.
4. Države članice sudionice u stručnom pregledu mogu zatražiti dodatnu dokumentaciju u pogledu prijave. Država članica čiji je sustav elektroničke identifikacije predmet stručnog pregleda dostavlja takve informacije, osim ako:
(a)
tim informacijama ne raspolaže te bi njihovo prikupljanje prouzročilo prekomjerno administrativno opterećenje;
(b)
su te informacije povezane s pitanjima javne sigurnosti ili nacionalne sigurnosti;
(c)
su te informacije povezane s pitanjima poslovnih i profesionalnih tajni ili tajni poduzeća.
Članak 11.
Ishod stručnog pregleda
Države članice sudionice u stručnom pregledu pripremaju i u roku od jednog mjeseca od kraja postupka stručne revizije dostavljaju izvješće mreži suradnje. Članovi mreže suradnje mogu zatražiti od države članice čiji je sustav elektroničke identifikacije bio predmet stručnog pregleda ili od država članica sudionica u stručnom pregledu dodatne informacije ili pojašnjenja.
POGLAVLJE IV.
MREŽA SURADNJE
Članak 12.
Uspostava mreže suradnje i metode rada
Uspostavlja se mreža kojom se potiče suradnja u skladu s člankom 12. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014 (dalje u tekstu „mreža suradnje”). Mreža suradnje svoj rad obavlja u kombinaciji sastanaka i pisanog postupka.
Članak 13.
Nacrt obrasca za prijavu
Kada država članica koja provodi prijavljivanje dostavi opis svojeg sustava elektroničke identifikacije u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014, ona mreži suradnje dostavlja pravilno ispunjen nacrt obrasca za prijavu i svu potrebnu popratnu dokumentaciju kako je navedeno u članku 9. stavku 1. Uredbe (EU) br. 910/2014 i u provedbenom aktu iz članka 9. stavka 5. iste Uredbe.
Članak 14.
Zadaće
Mreža suradnje ovlaštena je za:
(a)
olakšavanje suradnje razmjenom informacija među državama članicama u pogledu uspostave i funkcioniranja okvira za interoperabilnost u skladu s člankom 12. stavcima 5. i 6. Uredbe (EU) br. 910/2014;
(b)
uspostavu metoda učinkovite razmjene informacija u pogledu svih pitanja povezanih s elektroničkom identifikacijom;
(c)
pregled odgovarajućih kretanja u sektoru elektroničke identifikacije te razmatranje i razvoj dobre prakse u području interoperabilnosti i sigurnosti sustavâ elektroničke identifikacije;
(d)
donošenje mišljenjâ o razvojima u pogledu okvira za interoperabilnost iz članka 12. stavaka 2. do 4. Uredbe (EU) br. 910/2014;
(e)
donošenje mišljenjâ o razvojima u pogledu minimalnih tehničkih specifikacija, normi i postupaka povezanih s razinama sigurnosti određenih u provedbenom aktu donesenom u skladu s člankom 8. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 910/2014 i smjernicama priloženima tom provedbenom aktu;
(f)
donošenje smjernica u pogledu područja primjene stručnog pregleda i njegovih aranžmana;
(g)
ispitivanje ishoda stručnog pregleda u skladu s člankom 11.;
(h)
ispitivanje ispunjenog nacrta obrasca za prijavu;
(i)
donošenje mišljenjâ o tome kako sustav elektroničke identifikacije koji se treba prijaviti i čiji je opis dostavljen u skladu s člankom 7. točkom (g) Uredbe (EU) br. 910/2014 ispunjava zahtjeve članka 7., članka 8. stavaka 1. i 2. te članka 12. stavka 1. navedene Uredbe i provedbenog akta iz članka 8. stavka 3. iste Uredbe.
Članak 15.
Članstvo
1. Države članice i zemlje Europskog gospodarskog prostora članice su mreže suradnje.
2. Predsjednik poziva predstavnike država pristupnica da od datuma potpisivanja Ugovora o pristupanju prisustvuju sastancima mreže suradnje kao promatrači.
3. Predsjednik nakon savjetovanja s mrežom suradnje može pozvati stručnjake koji nisu članovi mreže, a stručni su u području uvrštenom na dnevni red, da sudjeluju u radu mreže suradnje ili podskupine na ad hoc osnovi. Osim toga, predsjednik nakon savjetovanja s mrežom suradnje može dodijeliti status promatrača pojedincima i organizacijama.
Članak 16.
Rad
1. Sastancima mreže suradnje predsjeda Komisija.
2. U dogovoru s Komisijom u okviru mreže suradnje mogu se osnovati podskupine radi ispitivanja određenih pitanja u okviru nadležnosti koje određuje mreža suradnje. Takve podskupine prestaju postojati čim ispune zadaću za koju su osnovane.
3. Članovi mreže suradnje te pozvani stručnjaci i promatrači poštuju obvezu čuvanja profesionalne tajne koja je propisana Ugovorima i pripadajućim provedbenim pravilima te pravila Komisije o sigurnosti povezana sa zaštitom povjerljivih podataka EU-a iz Priloga Odluci Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom (2). U slučaju kršenja tih obveza Komisija može poduzeti odgovarajuće mjere.
4. Mreža suradnje održava svoje sastanke u prostorima Komisije. Komisija osigurava usluge tajništva.
5. Mreža suradnje objavljuje svoja mišljenja donesena u skladu s člankom 14. točkom i. na posebnom web-mjestu. Ako mišljenje sadržava povjerljive informacije, mreža suradnje u svrhu objave donosi inačicu tog mišljenja koja nije povjerljiva.
6. Mreža suradnje donosi svoj poslovnik običnom većinom članova.
Članak 17.
Troškovi sastanaka
1. Komisija ne isplaćuje osobe uključene u aktivnosti mreže suradnje za njihove usluge.
2. Komisija može sudionicima sastanaka mreže suradnje nadoknaditi putne troškove. Nadoknada se isplaćuje u skladu s važećim propisima Komisije i u okviru raspoloživih sredstava dodijeljenih službama Komisije u okviru godišnjeg postupka raspodjele sredstava.
Članak 18.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. veljače 2015.