SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2012/28/EU
ze dne 25. října 2012
o některých povolených způsobech užití osiřelých děl
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 a články 62 a 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Veřejně přístupné knihovny, vzdělávací zařízení a muzea, jakož i archivy, instituce pečující o filmové nebo zvukové dědictví a veřejnoprávní vysílací organizace usazené v členských státech se ve velkém měřítku zabývají digitalizací svých sbírek nebo archivů, aby vytvořily evropské digitální knihovny. Přispívají k uchování a šíření evropského kulturního dědictví, což je také důležité pro vytváření evropských digitálních knihoven, jako je Europeana. Technologie pro hromadnou digitalizaci tiskovin a pro vyhledávání a indexaci zvyšují výzkumnou hodnotu sbírek knihoven. Vytvoření velkých on-line knihoven usnadňuje nástroje pro elektronické vyhledávání a objevování, jež otvírají nové zdroje poznání pro výzkumné a akademické pracovníky, kteří by se jinak museli spokojit s tradičními a analogovými metodami vyhledávání.
(2)
Potřeba podporovat volný pohyb znalostí a inovací na vnitřním trhu je významnou složkou strategie Evropa 2020, jak je stanoveno ve sdělení Komise nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“, která jako jednu ze svých vlajkových iniciativ zahrnuje vytvoření Digitální agendy pro Evropu.
(3)
Vytvoření právního rámce, který usnadní digitalizaci a šíření děl i dalších předmětů chráněných autorským právem či právy s ním souvisejícími, jejichž nositel není určen, nebo i když je určen, není nalezen, tzv. osiřelých děl, je klíčovým opatřením Digitální agendy pro Evropu, jak je uvedeno ve sdělení Komise nazvaném „Digitální agenda pro Evropu“. Tato směrnice je zaměřena na konkrétní problém právního vymezení statusu osiřelých děl a jeho důsledků, pokud jde o dovolené uživatele a dovolené užití děl nebo zvukových záznamů, jež jsou považovány za osiřelá díla.
(4)
Touto směrnicí nejsou dotčena zvláštní řešení, která byla v členských státech vyvinuta k zvládnutí problémů rozsáhlejší hromadné digitalizace, jako například v případě tzv. „děl na trhu nedostupných“. Takováto řešení zohledňují specifika různých typů obsahu a různých uživatelů a jsou založena na konsensu příslušných zainteresovaných subjektů. Tento přístup byl rovněž sledován v Memorandu o porozumění ohledně klíčových principů pro digitalizaci a zpřístupňování děl na trhu nedostupných, které bylo podepsáno dne 20. září 2011 zástupci evropských knihoven, autorů, vydavatelů a kolektivních správců práv a potvrzeno Komisí. Touto směrnicí není dotčeno toto memorandum o porozumění, které vyzývá členské státy a Komisi, aby zajistily, že dobrovolné dohody uzavřené mezi uživateli, nositeli práv a kolektivními správci týkající se udělování licencí k užití děl na trhu nedostupných na základě principů v něm obsažených budou požívat dostatečné právní jistoty ve vnitrostátním a přeshraničním kontextu.
(5)
Autorské právo je hospodářským základem tvůrčího odvětví, protože podporuje inovace, tvorbu, investice a produkci. Hromadná digitalizace a šíření děl je tudíž prostředkem, jak chránit evropské kulturní dědictví. Autorské právo je důležitým nástrojem k zajištění toho, aby byla práce vykonaná v tvůrčím odvětví finančně ohodnocena.
(6)
Výlučná práva nositelů práv na rozmnožování jejich děl a jiných předmětů ochrany a jejich zpřístupňování veřejnosti, harmonizovaná podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (3), vyžadují předchozí souhlas nositele práv k digitalizaci a zpřístupnění díla nebo jiného předmětu ochrany veřejnosti.
(7)
V případě osiřelých děl takovýto předchozí souhlas s rozmnožováním nebo zpřístupněním veřejnosti nelze získat.
(8)
Rozdílné přístupy k uznávání statusu osiřelého díla v členských státech mohou představovat překážky bránící fungování vnitřního trhu, užití osiřelých děl a přeshraničnímu přístupu k těmto dílům. Tyto rozdílné přístupy mohou také vést k omezením volného pohybu zboží a služeb s kulturním obsahem. Proto je vhodné zajistit vzájemné uznávání tohoto statusu, neboť se tím umožní přístup k osiřelým dílům ve všech členských státech.
(9)
Společný přístup k určování statusu osiřelého díla a povolených způsobů užití osiřelých děl je zapotřebí zejména proto, aby se zajistila právní jistota na vnitřním trhu v souvislosti s užíváním osiřelých děl veřejně přístupnými knihovnami, vzdělávacími zařízeními a muzei, jakož i archivy, institucemi pečujícími o filmové a zvukové dědictví a veřejnoprávními vysílacími organizacemi.
(10)
Kinematografická nebo audiovizuální díla a zvukové záznamy obsažené v archivech veřejnoprávních vysílacích organizací nebo jimi vytvořené zahrnují osiřelá díla. Vzhledem ke zvláštnímu postavení vysílacích organizací jako výrobců zvukových záznamů a audiovizuálních materiálů a potřebě přijmout opatření k omezení výskytu osiřelých děl do budoucna je vhodné stanovit pro použití této směrnice ve vztahu k dílům a zvukovým záznamům obsaženým v archivech příslušných vysílacích organizací rozhodné datum.
(11)
Pro účely této směrnice by se u kinematografických a audiovizuálních děl a zvukových záznamů obsažených v archivech veřejnoprávních vysílacích organizací a jimi vytvořenými mělo mít za to, že zahrnují rovněž kinematografická a audiovizuální díla a zvukové záznamy, které si tyto organizace nechaly vyrobit ke svému vlastnímu výlučnému užití nebo k užití jinou koprodukční veřejnoprávní vysílací organizací. Kinematografická a audiovizuální díla a zvukové záznamy obsažené v archivech veřejnoprávních vysílacích organizací, které tyto organizace nevytvořily nebo si je nenechaly vyrobit, ale jež tyto organizace směly užívat v rámci licenční smlouvy, by neměly spadat do působnosti této směrnice.
(12)
Z důvodu mezinárodní zdvořilosti by se tato směrnice měla vztahovat pouze na díla a zvukové záznamy, které byly poprvé vydány na území některého členského státu, nebo nebyly-li vydány, které byly poprvé odvysílány na území některého členského státu, nebo nebyly-li vydány ani odvysílány, které byly se souhlasem nositelů práv zpřístupněny veřejnosti organizacemi oprávněnými podle této směrnice. V posledně uvedeném případě by se tato směrnice měla použít pouze tehdy, lze-li rozumně předpokládat, že by se nositelé práv nepostavili proti užití dovolenému na základě této směrnice.
(13)
Dříve, než lze dílo nebo zvukový záznam považovat za osiřelé dílo, mělo by být v dobré víře provedeno důsledné vyhledávání nositelů práv k tomuto dílu nebo zvukovému záznamu, včetně nositelů práv k dílům a dalším předmětům ochrany, které jsou vloženy či začleněny do tohoto díla nebo zvukového záznamu. Členské státy by měly mít možnost stanovit, že důsledné vyhledávání může být prováděno organizacemi uvedenými v této směrnici nebo jinými organizacemi. Tyto jiné organizace mohou za službu důsledného vyhledávání účtovat poplatky.
(14)
Je vhodné stanovit harmonizovaný přístup k tomuto důslednému vyhledávání, aby se zajistila vysoká úroveň ochrany autorského práva a práv s ním souvisejících v Unii. Důsledné vyhledávání by mělo zahrnovat nahlédnutí do zdrojů, které poskytují informace o dílech a jiných předmětech ochrany, stanovených v souladu s touto směrnicí členským státem, kde má být důsledné vyhledávání prováděno. V této situaci mohou členské státy využívat pokyny pro důsledné vyhledávání dohodnuté v rámci pracovní skupiny na vysoké úrovni o digitálních knihovnách zřízené jako součást iniciativy i2010: digitální knihovny.
(15)
Aby se zabránilo duplicitnímu vyhledávání, mělo by být důsledné vyhledání prováděno v členském státě, kde dílo nebo zvukový záznam byly poprvé vydány, nebo nebyly-li vydány, kde byly poprvé odvysílány. Důsledné vyhledávání by v případě kinematografických nebo audiovizuálních děl, jejichž výrobce má sídlo nebo obvyklé bydliště v určitém členském státě, mělo být prováděno v tomto členském státě. V případě kinematografických nebo audiovizuálních děl, jež byla vytvořena společně několika výrobci se sídlem v různých členských státech, by mělo být důsledné vyhledávání prováděno v každém z těchto členských států. Pokud jde o díla a zvukové záznamy, které nebyly ani vydány, ani odvysílány, ale které byly zpřístupněny veřejnosti organizacemi oprávněnými podle této směrnice se souhlasem nositelů práv, důsledné vyhledávání by mělo být prováděno v členském státě, kde je usazena organizace, která dílo nebo zvukový záznam veřejnosti se souhlasem nositelů práv zpřístupnila. Důsledné vyhledávání nositelů práv k dílům a jiným předmětům ochrany, které jsou vloženy nebo začleněny do díla nebo zvukového záznamu, by mělo být prováděno v členském státě, kde je prováděno důsledné vyhledávání díla nebo zvukového záznamu, jež obsahují vložená nebo začleněná díla nebo jiné předměty ochrany. Je třeba také konzultovat zdroje informací dostupné v dalších zemích v případě, že existují důkazy naznačující, že by v těchto dalších zemích mohly být nalezeny relevantní informace o nositelích práv. Z provedeného důsledného vyhledávání mohou být získány informace různé povahy, jako například záznam o vyhledávání a výsledek vyhledávání. Záznam o vyhledávání by měl být zdokumentován, aby příslušná organizace byla schopna řádně doložit, že vyhledávání bylo důsledné.
(16)
Členské státy by měly zajistit, aby příslušné organizace uchovávaly záznamy o důsledných vyhledáváních a aby se výsledky těchto vyhledávání, jež budou zahrnovat zejména zjištění, že určité dílo nebo zvukový záznam mají být považovány za osiřelé dílo ve smyslu této směrnice, jakož i informace o změně statusu a užití osiřelého díla těmito organizacemi, shromažďovaly a zpřístupnily široké veřejnosti, zejména tím, že příslušné informace budou zaznamenávány v on-line databázi. Zejména s ohledem na celoevropský rozměr a s cílem zabránit duplicitnímu vyhledávání je vhodné vytvořit jedinou on-line databázi Unie, jež bude obsahovat tyto informace, a transparentním způsobem ji zpřístupnit široké veřejnosti. To umožní, aby jak organizace provádějící důsledné vyhledávání, tak nositelé práv měli k těmto informacím snadný přístup. Databáze by také mohla hrát významnou úlohu při předcházení a zamezování možnému porušování autorských práv, zejména v případě změn statusu osiřelého díla u děl a zvukových záznamů. Podle nařízení (EU) č. 386/2012 (4), jsou Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (dále jen „úřad“) svěřeny určité úkoly a činnosti financované s využitím vlastních rozpočtových prostředků, jejichž cílem je usnadnit a podpořit činnosti vnitrostátních orgánů, soukromého sektoru a orgánů Unie v boji proti porušování práv duševního vlastnictví, včetně předcházení takovému porušování.
Mezi tyto úkoly patří podle čl. 2 odst. 1 písm. g) uvedeného nařízení zejména poskytování mechanismů, jež pomáhají zlepšovat on-line výměnu relevantních informací mezi příslušnými orgány členských států, a podpora spolupráce mezi těmito orgány. Je proto vhodné od úřadu očekávat, že vytvoří a bude spravovat evropskou databázi obsahující informace týkající se osiřelých děl podle této směrnice.
(17)
Jednotlivá díla a zvukové záznamy mohou mít několik nositelů práv a samy o sobě mohou zahrnovat jiná díla či předměty ochrany. Touto směrnicí by neměla být dotčena práva určených a nalezených nositelů práv. Pokud byl určen a nalezen alespoň jeden nositel práv, nemělo by být dílo nebo zvukový záznam považováno za osiřelé dílo. Organizacím oprávněným podle této směrnice by mělo být dovoleno užít dílo nebo zvukový záznam, u něhož jeden nebo více nositelů práv nebyli určeni nebo nalezeni, pouze pokud jim bylo uděleno svolení k rozmnožování a zpřístupnění veřejnosti podle článků 2 a 3 směrnice 2001/29/ES nositeli práv, kteří byli určeni a nalezeni, včetně nositelů práv k dílům a jiným předmětům ochrany, které jsou vloženy nebo začleněny do díla nebo zvukového záznamu. Nositelé práv, kteří byli určeni a nalezeni, mohou udělit toto svolení pouze ve vztahu k právům, jichž jsou sami nositeli, a to v případě, že se jedná o jejich vlastní práva nebo práva, která jim byla převedena, a neměli by mít možnost podle této směrnice udělit svolení k jakémukoli užití jménem nositelů práv, kteří nebyli určeni a nalezeni. Totéž platí i tehdy, přihlásí-li se původně neurčení nebo nenalezení nositelé práv a nárokují svá práva k dílu nebo zvukovému záznamu - v takovém případě mohou oprávněné organizace nadále pokračovat v oprávněném užívání díla nebo zvukového záznamu jen tehdy, pokud k tomu tito nositelé práv udělí podle směrnice 2001/29/ES souhlas ve vztahu k právům, jichž jsou sami nositeli.
(18)
Nositelé práv by měli být oprávněni ukončit status osiřelého díla v případě, že se přihlásí k nároku na svá práva k dílu nebo jinému předmětu ochrany. Nositelé práv, kteří ukončí status osiřelého díla u díla nebo jiného předmětu ochrany, by měli obdržet spravedlivou odměnu za užití jejich děl nebo jiných předmětů ochrany podle této směrnice, kterou stanoví členský stát, v němž se nachází organizace, jež osiřelé dílo užívá. Členské státy by měly mít možnost samy určit podmínky, za nichž může být tato odměna vyplacena, včetně její splatnosti. Pro účely určení možné výše přiměřené odměny by měl být brán náležitý zřetel mimo jiné na cíle členských států, pokud jde o podporu kultury, nekomerční povahu užití ze strany příslušných organizací ve snaze dosáhnout cílů spojených s jejich posláním ve veřejném zájmu, jako je podpora vzdělávání a šíření kultury, i na možnou újmu pro nositele práv.
(19)
Pokud dílo nebo zvukový záznam byly v důsledku nedbalého vyhledávání mylně považovány za osiřelé dílo, zůstávají v právních předpisech členských států v souladu s příslušným vnitrostátním a unijním právem k dispozici nápravná opatření pro případ porušení autorských práv.
(20)
S cílem podpořit vzdělávání a šíření kultury by členské státy měly stanovit i jiné výjimky nebo omezení než ty, jež jsou stanoveny v článku 5 směrnice 2001/29/ES. Tyto výjimky a omezení by měly určitým organizacím, zejména těm, jež jsou uvedeny v čl. 5 odst. 2 písm. c) směrnice 2001/29/ES a institucím pečujícím o filmové nebo zvukové dědictví, které působí na neziskovém základě, a rovněž veřejnoprávním vysílacím organizacím povolit rozmnožování a zpřístupňování osiřelých děl veřejnosti ve smyslu uvedené směrnice, za předpokladu, že takové užití naplňuje jejich poslání ve veřejném zájmu, jímž je zejména uchování, restaurování a zpřístupňování jejich sbírek za kulturními a vzdělávacími účely, včetně jejich digitálního shromažďování. Mezi instituce pečující o filmové nebo zvukové dědictví by pro účely této směrnice měly být zahrnuty organizace určené členskými státy ke shromažďování, katalogizaci, uchovávání a restaurování filmů a jiných audiovizuálních děl nebo zvukových záznamů, které tvoří součást jejich kulturního dědictví. Mezi veřejnoprávní vysílací organizace by pro účely této směrnice měly být zahrnuty vysílací organizace s veřejnoprávní funkcí, kterou svěřuje, definuje a upravuje členský stát. Výjimkami nebo omezeními stanovenými touto směrnicí s cílem povolit užití osiřelých děl nejsou dotčeny výjimky nebo omezení stanovené článkem 5 směrnice 2001/29/ES. Mohou se vztahovat pouze na určité zvláštní případy, které nejsou v rozporu s běžným způsobem užití díla nebo jiného předmětu ochrany a nejsou nepřiměřeně na újmu oprávněným zájmům nositelů práv.
(21)
V zájmu podpory digitalizace by mělo být oprávněným organizacím podle této směrnice umožněno vytvářet příjmy v souvislosti s užíváním osiřelých děl podle této směrnice k dosažení cílů spojených s jejich posláním ve veřejném zájmu, a to i v rámci dohod o spolupráci veřejného a soukromého sektoru.
(22)
V podpoře digitalizace evropského kulturního dědictví mohou hrát úlohu smluvní ujednání, čímž se rozumí, že veřejně přístupné knihovny, vzdělávací zařízení a muzea, jakož i archivy, instituce pečující o filmové nebo zvukové dědictví a veřejnoprávní vysílací organizace by měly mít možnost pro účely způsobů užití povolených podle této směrnice uzavírat dohody s obchodními partnery o digitalizaci a zpřístupňování osiřelých děl veřejnosti. Tato ujednání mohou zahrnovat i finanční příspěvky takových partnerů. Uvedené dohody by organizacím oprávněným podle této směrnice neměly ukládat žádná omezení, pokud jde o jejich užití osiřelých děl, a neměly by obchodním partnerům udělovat žádná práva k užití nebo kontrole užití osiřelých děl.
(23)
S cílem podpořit přístup občanů Unie k evropskému kulturnímu dědictví je také zapotřebí zajistit, aby osiřelá díla, která byla digitalizována a zpřístupněna veřejnosti v jednom členském státě, mohla být veřejnosti zpřístupněna i v ostatních členských státech. Veřejně přístupné knihovny, vzdělávací zařízení a muzea, jakož i archivy, instituce pečující o filmové nebo zvukové dědictví a veřejnoprávní vysílací organizace, které využívají osiřelé dílo ke splnění svého poslání ve veřejném zájmu, by měly mít možnost zpřístupnit osiřelé dílo veřejnosti v ostatních členských státech.
(24)
Touto směrnicí nejsou dotčena pravidla v členských státech upravující správu práv, jako jsou například rozšířené kolektivní licence, právní domněnky zastoupení či převodu, kolektivní správa nebo podobná pravidla či jejich kombinace, včetně pravidel týkajících se hromadné digitalizace.
(25)
Jelikož cíle této směrnice, totiž zajištění právní jistoty v souvislosti s užíváním osiřelých děl, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto z důvodu potřebné jednotnosti pravidel, jež upravují užívání osiřelých děl, lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice se týká některých způsobů užití osiřelých děl veřejně přístupnými knihovnami, vzdělávacími zařízeními a muzei, jakož i archivy, institucemi pečujícími o filmové nebo zvukové dědictví a veřejnoprávními vysílacími organizacemi, které jsou usazeny v členských státech, k dosažení cílů spojených s jejich posláním ve veřejném zájmu.
2. Tato směrnice se vztahuje na:
a)
díla vydaná v podobě knih, odborných časopisů, novin, časopisů nebo jiných písemností obsažených ve sbírkách veřejně přístupných knihoven, vzdělávacích zařízení či muzeí, jakož i ve sbírkách archivů nebo institucí pečujících o filmové nebo zvukové dědictví;
b)
kinematografická nebo audiovizuální díla či zvukové záznamy obsažené ve sbírkách veřejně přístupných knihoven, vzdělávacích zařízení či muzeí, jakož i ve sbírkách archivů nebo institucí pečujících o filmové nebo zvukové dědictví; a
c)
kinematografická nebo audiovizuální díla a zvukové záznamy vyrobené veřejnoprávními vysílacími organizacemi do 31. prosince 2002 včetně a obsažené v jejich archivech,
které jsou chráněny autorským právem nebo právy s ním souvisejícími a které byly poprvé vydány, nebo nebyly-li vydány, poprvé odvysílány v členském státě.
3. Tato směrnice se rovněž vztahuje na díla a zvukové záznamy uvedené v odstavci 2, které nebyly nikdy vydány ani vysílány, ale které byly organizacemi uvedenými v odstavci 1 na základě souhlasu nositelů práv zpřístupněny veřejnosti, pokud lze rozumně předpokládat, že by se nositelé práv nepostavili proti způsobům užití uvedeným v článku 6. Členské státy mohou použití tohoto odstavce omezit na díla a zvukové záznamy, které byly u těchto organizací uloženy před 29. října 2014.
4. Tato směrnice se rovněž vztahuje na díla a jiné předměty ochrany vložené či začleněné do díla či zvukového záznamu uvedených v odstavcích 2 a 3 nebo tvořící jejich nedílnou součást.
5. Tato směrnice nezasahuje do žádných pravidel upravujících správu práv na vnitrostátní úrovni.
Článek 2
Osiřelá díla
1. Dílo nebo zvukový záznam jsou považovány za osiřelé dílo, není-li určen žádný nositel práv k tomuto dílu či zvukovému záznamu, nebo i když jsou jeden či více nositelů práv určeni, žádný není nalezen navzdory důslednému vyhledávání nositelů práv provedenému a zaznamenanému v souladu s článkem 3.
2. Má-li dílo nebo zvukový záznam více než jednoho nositele práv a ne všichni tito nositelé práv byli určeni, nebo i když byli určeni, nebyli nalezeni navzdory důslednému vyhledávání provedenému a zaznamenanému v souladu s článkem 3, lze dílo nebo zvukový záznam použít v souladu s touto směrnicí, pokud nositelé práv, kteří byli určeni a nalezeni, udělili ve vztahu k právům, jejichž jsou nositeli, svolení organizacím uvedeným v čl. 1 odst. 1 k rozmnožování a zpřístupnění veřejnosti podle článků 2 a 3 směrnice 2001/29/ES.
3. Odstavcem 2 nejsou dotčena práva k dílu nebo zvukovému záznamu nositelů práv, kteří byli určeni a nalezeni.
4. Pokud jde o díla uvedená v odstavci 2, použije se článek 5 obdobně také na nositele práv, kteří nebyli určeni a nalezeni.
5. Touto směrnicí nejsou dotčena vnitrostátní ustanovení o anonymních či pseudonymních dílech.
Článek 3
Důsledné vyhledávání
1. Za účelem zjištění toho, zda dílo nebo zvukový záznam je osiřelým dílem, zajistí organizace uvedené v čl. 1 odst. 1 v souvislosti s každým dílem nebo jiným předmětem ochrany důsledné vyhledávání v dobré víře nahlédnutím do zdrojů vhodných pro kategorii dotyčného díla a jiného předmětu ochrany. Důsledné vyhledávání se provede dříve, než jsou dílo nebo zvukový záznam užity.
2. Zdroje vhodné pro každou kategorii dotyčných děl nebo zvukových záznamů určí každý členský stát po konzultaci s nositeli práv a uživateli, přičemž musí zahrnovat přinejmenším relevantní zdroje uvedené v příloze.
3. Důsledné vyhledávání se provádí na území členského státu prvního vydání, nebo nedošlo-li k vydání, prvního odvysílání, vyjma kinematografických nebo audiovizuálních děl, jejichž výrobce má sídlo nebo obvyklé bydliště v členském státě, kdy se důsledné vyhledávání provádí v členském státě jeho sídla nebo obvyklého bydliště.
V případě uvedeném v čl. 1 odst. 3 se důsledné vyhledávání provádí v členském státě, v němž je usazena organizace, která se souhlasem nositele práv dílo nebo zvukový záznam zpřístupnila veřejnosti.
4. V případě, že existují důkazy naznačující, že významné informace o nositelích práv by mohly být nalezeny v jiných zemích, využijí se rovněž zdroje informací dostupné v těchto jiných zemích.
5. Členské státy zajistí, aby organizace uvedené v čl. 1 odst. 1 uchovávaly záznamy o svém důsledném vyhledávání a aby poskytovaly příslušným vnitrostátním orgánům tyto informace:
a)
výsledky důsledného vyhledávání, které tyto organizace provedly a na jehož základě dospěly k závěru, že určité dílo nebo zvukový záznam jsou považovány za osiřelé dílo;
b)
užití osiřelých děl těmito organizacemi podle této směrnice;
c)
jakékoli změny statusu osiřelého díla podle článku 5 u díla či zvukového záznamu, které tyto organizace užívají;
d)
příslušné kontaktní informace dotyčné organizace.
6. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby informace uvedené v odstavci 5 byly zaznamenávány v jediné veřejně přístupné on-line databázi, kterou zřídí a spravuje Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (dále jen „úřad“) v souladu s nařízením (EU) č. 386/2012. Za tímto účelem předávají úřadu příslušné informace ihned poté, co je obdrží od organizací uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 4
Vzájemné uznávání statusu osiřelého díla
Dílo nebo zvukový záznam, které jsou považovány za osiřelé dílo podle článku 2 v jednom členském státě, jsou považovány za osiřelé dílo ve všech členských státech. Uvedené dílo nebo zvukový záznam mohou být užity a mohou být dostupné podle této směrnice ve všech členských státech. Totéž platí také pro díla a zvukové záznamy uvedené v čl. 2 odst. 2, pokud jde o práva nositelů práv, kteří nebyli určeni nebo nalezeni.
Článek 5
Konec statusu osiřelého díla
Členské státy zajistí, aby nositel práv k dílu nebo zvukovému záznamu považovanému za osiřelé dílo měl kdykoliv možnost ukončit status osiřelého díla, pokud jde o jeho práva.
Článek 6
Povolené způsoby užití osiřelých děl
1. Členské státy stanoví výjimku nebo omezení práva na rozmnožování a práva na zpřístupnění veřejnosti podle článků 2 a 3 směrnice 2001/29/ES, aby zajistily, že organizace uvedené v čl. 1 odst. 1 mohou užívat osiřelá díla obsažená v jejich sbírkách těmito způsoby:
a)
zpřístupněním osiřelého díla veřejnosti ve smyslu článku 3 směrnice 2001/29/ES;
b)
rozmnožováním ve smyslu článku 2 směrnice 2001/29/ES pro účely digitalizace, zpřístupnění, indexace, katalogizace, uchovávání nebo restaurování.
2. Organizace uvedené v čl. 1 odst. 1 užívají osiřelá díla v souladu s odstavcem 1 tohoto článku pouze k dosažení cílů souvisejících s jejich posláním ve veřejném zájmu, zejména k uchovávání, restaurování a zpřístupňování děl a zvukových záznamů obsažených v jejich sbírkách pro kulturní a vzdělávací účely. Tyto organizace mohou při takovém užití vytvářet příjmy výlučně za účelem pokrytí nákladů, které jim vzniknou v souvislosti s digitalizací osiřelých děl a jejich zpřístupněním veřejnosti.
3. Členské státy zajistí, aby organizace uvedené v čl. 1 odst. 1 uváděly jména určených autorů a jiných nositelů práv při každém užití osiřelého díla.
4. Touto směrnicí není dotčena smluvní volnost uvedených organizací při plnění jejich poslání ve veřejném zájmu, zejména v souvislosti s uzavíráním dohod o spolupráci veřejného a soukromého sektoru.
5. Členské státy stanoví, že nositelům práv, kteří ukončí status osiřelého díla u svého díla nebo jiného předmětu ochrany, obdrží ze strany organizací uvedených v čl. 1 odst. 1 spravedlivou odměnu za užití tohoto díla nebo jiného předmětu ochrany podle odstavce 1 tohoto článku. Členské státy mohou stanovit podmínky, za nichž lze tuto odměnu vyplatit. Výši odměny určí v mezích stanovených právem Unie právní předpisy členského státu, v němž je usazena organizace, která dotyčné osiřelé dílo užívá.
Článek 7
Pokračující používání jiných právních ustanovení
Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení týkající se zejména patentových práv, ochranných známek, práv týkajících se průmyslových vzorů, užitných vzorů, topografií polovodičových výrobků, typů písma, podmíněného přístupu, přístupu ke kabelovým nebo vysílacím službám, ochrany národních kulturních památek, povinných výtisků, právních předpisů o praktikách omezujících hospodářskou soutěž a nekalé soutěži, obchodního tajemství, bezpečnosti, utajení, ochrany údajů a soukromí, přístupu k veřejným dokumentům, smluvního práva a pravidel týkajících se svobody tisku a svobody projevu ve sdělovacích prostředcích.
Článek 8
Časová působnost
1. Tato směrnice se použije na všechna díla a zvukové záznamy uvedené v článku 1, které jsou chráněny právními předpisy členských států v oblasti autorského práva ke dni 29. října 2014.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny akty uzavřené a práva nabytá před 29. října 2014.
Článek 9
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 29. října 2014. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Ustanovení o přezkumu
Komise bude neustále sledovat vývoj informačních zdrojů k právům a do 29. října 2015, a poté každý rok, předloží zprávu týkající se případného zahrnutí do působnosti této směrnice vydavatelů a děl nebo jiných předmětů ochrany, které do její působnosti v současné době nespadají, zejména jednotlivých fotografií a dalších obrazových materiálů.
Do 29. října 2015 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování této směrnice ve světle rozvoje digitálních knihoven.
Pokud to bude nezbytné, zejména k zajištění fungování vnitřního trhu, předloží Komise návrhy na změnu této směrnice.
Pokud má členský stát oprávněné důvody se domnívat, že provádění této směrnice omezuje některá vnitrostátní pravidla upravující správu práv uvedená v čl. 1 odst. 5, může na tuto skutečnost upozornit Komisi, přičemž předloží veškeré relevantní důkazy. Komise k těmto důkazům přihlédne při vypracovávání zprávy uvedené v druhém pododstavci tohoto článku a při zvažování toho, zda je nezbytné předložit návrhy na změnu této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. října 2012.
32012L0028
L 299/5
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
25.10.2012.
DIREKTIVA 2012/28/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 25. listopada 2012.
o određenim dozvoljenim korištenjima djela siročadi
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1. te članke 62. i 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Javnosti dostupne knjižnice, obrazovne institucije i muzeji kao i arhivi, institucije za filmsku ili audio baštinu te javne organizacije za radiodifuziju osnovane u državama članicama provode sveobuhvatnu digitalizaciju svojih zbirki i arhiva s ciljem stvaranja europskih digitalnih knjižnica. Doprinose očuvanju i širenju europske kulturne baštine, što je također značajno za stvaranje europskih digitalnih knjižnica kao što je Europeana. Tehnologije za opsežnu digitalizaciju tiskane građe te pretraživanje i indeksiranje povećavaju pretraživačku vrijednost zbirki knjižnica. Stvaranje velikih internetskih knjižnica olakšava korištenje elektroničkih alata za pretragu i otkrivanje koji otvaraju nove izvore otkrivanja istraživačima i znanstvenicima koji bi se inače morali zadovoljiti tradicionalnijim i analognim metodama pretrage.
(2)
Potreba promicanja slobodnog kretanja znanja i inovacija na unutarnjem tržištu važna je sastavnica strategije Europa 2020. kako je utvrđena u komunikaciji Komisije pod naslovom „Europa 2020.: strategija za pametan, održiv i uključiv rast”, koja kao jednu od vodećih inicijativa uključuje razvoj Digitalnog plana za Europu.
(3)
Uspostavljanje pravnog okvira koji će olakšati digitalizaciju i širenje djela i druge građe zaštićene autorskim pravom ili srodnim pravima za koju se ne može utvrditi nositelj prava ili se nositelj prava, čak i ako je utvrđen, ne može pronaći - takozvanih djela siročadi - ključna je aktivnost Digitalnog plana za Europu, kako je utvrđen u komunikaciji Komisije pod naslovom „Digitalni plan za Europu”. Ova Direktiva obuhvaća specifičnu problematiku pravnog utvrđivanja statusa djela siročeta i njegovih posljedica u pogledu dozvoljenih korisnika i dozvoljenih korištenje djela ili fonograma koje se smatra djelom siročetom.
(4)
Ova Direktiva ne dovodi u pitanje specifična rješenja država članica za rješavanje širih pitanja opsežne digitalizacije, kao u slučaju takozvanih nedostupnih djela. Takva rješenja uzimaju u obzir posebnosti različitih vrsta sadržaja i različitih korisnika te se temelje na suglasnosti odgovarajućih zainteresiranih strana. Taj je pristup primijenjen i u memorandumu o suglasnosti u pogledu ključnih načela digitalizacije i osiguravanja raspoloživosti nedostupnih djela koji su 20. rujna 2011., u prisustvu Komisije, potpisali predstavnici europskih knjižnica, autora, izdavača i udruženja za kolektivno ostvarivanje prava. Ova Direktiva ne dovodi u pitanje taj memorandum o suglasnosti kojim se od država članica i Komisije traži da osiguraju da se u dobrovoljnim sporazumima između korisnika, nositelja prava i organizacija za kolektivno ostvarivanje prava odrazi nužna pravna sigurnost na nacionalnoj i prekograničnoj razini.
(5)
Autorsko pravo čini gospodarsku osnovu stvaralačke industrije budući da potiče inovacije, stvaralaštvo, ulaganja i produkciju. Opsežna digitalizacija i širenje djela stoga predstavljaju sredstvo zaštite kulturne baštine Europe. Autorsko pravo predstavlja važan alat u osiguravanju da stvaralački sektor bude nagrađen za svoj rad.
(6)
Zbog isključivih prava nositelja prava u pogledu reprodukcije njihovih djela i druge zaštićene građe te njihovog stavljanja na raspolaganje javnosti, kako su usklađena Direktivom 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskih i srodnih prava u informacijskom društvu (3), za digitalizaciju i stavljanje na raspolaganje javnosti nekog djela ili druge zaštićene građe nužna je prethodna suglasnost nositelja prava.
(7)
U slučaju djela siročadi nije moguće ishoditi takvu prethodnu suglasnost za postupke reprodukcije ili stavljanja na raspolaganje javnosti.
(8)
Različiti pristupi država članica priznavanju statusa djela siročeta mogu predstavljati zapreke funkcioniranju unutarnjeg tržišta te korištenju djela siročadi i prekograničnom pristupu tim djelima. Takvi različiti pristupi osim toga mogu dovesti do ograničenja slobodnog kretanja robe i usluga koji uključuju kulturne sadržaje. Stoga je primjereno osigurati uzajamno priznavanje tog statusa, jer će se na taj način omogućiti pristup djelima siročadi u svim državama članicama.
(9)
Zajednički pristup utvrđivanju statusa djela siročeta te dozvoljenih korištenja djela siročadi posebno je potreban kako bi se zajamčila pravna sigurnost na unutarnjem tržištu u pogledu korištenja djela siročadi u javnosti dostupnim knjižnicama, obrazovnim institucijama i muzejima kao i u arhivima, institucijama za filmsku ili audio baštinu te javnim organizacijama za radiodifuziju.
(10)
Kinematografska ili audiovizualna djela i fonogrami, koji se nalaze u arhivima javnih organizacija za radiodifuziju ili su ih te organizacije proizvele, uključuju i djela siročad. Uzimajući u obzir poseban položaj javnih organizacija za radiodifuziju kao producenata fonograma i audiovizualnih materijala te potrebu donošenja mjera za ograničavanje pojave djela siročadi u budućnosti, primjereno je odrediti i datum prestanka primjene ovo Direktive na djela i fonograme u arhivima organizacija za radiodifuziju.
(11)
Za potrebe ove Direktive trebalo bi se smatrati da kinematografska ili audiovizualna djela i fonogrami, koji se nalaze u arhivima javnih organizacija za radiodifuziju i koje su te organizacije proizvele, uključuju kinematografska i audiovizualna djela i fonograme koje su te organizacije naručile za isključivo korištenje od strane tih organizacija ili drugih javnih organizacija za radiodifuziju u koprodukciji. Kinematografska i audiovizualna djela i fonogrami koji se nalaze u arhivima javnih organizacija za radiodifuziju, a koje te organizacije nisu proizvele ili naručile, nego im je na temelju ugovora o licenciji dozvoljeno njihovo korištenje, ne bi trebali biti obuhvaćeni područjem primjene ove Direktive.
(12)
Iz razloga međunarodne kurtoazije ova bi se Direktiva trebala primjenjivati samo na djela i fonograme koji su prvotno objavljeni na području države članice ili, u slučaju da nisu objavljeni, prvotno emitirani na području države članice ili, u slučaju da nisu objavljeni ni emitirani, stavljeni na raspolaganje javnosti od strane korisnika ove Direktive uz suglasnost nositelja prava. U potonjem slučaju, ova bi se Direktiva trebala primjenjivati samo pod uvjetom da se opravdano može smatrati da se nositelji prava ne bi protivili korištenjima koja su dozvoljena ovom Direktivom.
(13)
Prije nego što se djelo ili fonogram može smatrati djelom siročetom, trebalo bi u dobroj vjeri provesti pažljivu potragu za nositeljima prava na djelo ili fonogram uključujući i nositelje prava na djela i drugu zaštićenu građu koji su umetnuti ili uključeni u to djelo ili fonogram. Državama članicama trebalo bi biti dozvoljeno odlučiti da takvu pažljivu potragu mogu provoditi organizacije iz ove Direktive ili druge organizacije. Takve druge organizacije imaju pravo naplaćivati uslugu provođenja pažljive potrage.
(14)
Primjereno je predvidjeti usklađen pristup takvoj pažljivoj potrazi kako bi se osigurala visoka razina zaštite autorskog i srodnih prava unutar Unije. Pažljiva potraga trebala bi uključivati konzultiranje izvora koji pružaju informacije o djelima i drugoj zaštićenoj građi, a koje, u skladu s ovom Direktivom, utvrđuje država članica u kojoj se pažljiva potraga mora provesti. Države članice pritom mogu slijediti smjernice dogovorene unutar radne skupine na visokoj razini za digitalne knjižnice koja je osnovana u okviru inicijative za digitalne knjižnice i2010.
(15)
Kako bi se izbjegli dvostruki napori u pogledu potrage, pažljiva potraga trebala bi se provoditi u državi članici u kojoj su djelo ili fonogram prvotno objavljeni ili, u slučajevima kad nisu objavljeni, u kojoj su prvotno emitirani. Pažljiva potraga u vezi s kinematografskim ili audiovizualnim djelima čiji producent ima sjedište ili uobičajeno boravište u državi članici trebala bi se provoditi u toj državi članici. U slučaju kinematografskih ili audiovizualnih sadržaja koja su nastala u koprodukciji producenata s poslovnim nastanom u različitim državama članicama, pažljiva potraga trebala bi se provoditi u svakoj od tih država članica. Što se tiče djela i fonograma koji nisu objavljeni ni emitirani nego su stavljeni na raspolaganje javnosti od strane korisnika ove Direktive uz suglasnost nositelja prava, pažljiva potraga trebala bi se provoditi u državi članici u kojoj organizacija koja je djelo ili fonogram stavila na raspolaganje javnosti uz suglasnost nositelja prava ima poslovni nastan. Pažljiva potraga za nositeljima prava na djela ili drugu zaštićenu građu koja je umetnuta ili uključena u neko djelo ili fonogram trebala bi se provoditi u državi članici u kojoj se provodi pažljiva potraga za djelo ili fonogram koji sadrže umetnuto ili uključeno djelo ili drugu građu. Trebalo bi konzultirati i izvore informacija u drugim državama ako postoje dokazi na temelju kojih se može zaključiti da se u tim drugim državama mogu pronaći relevantne informacije o nositeljima prava. Provođenjem pažljive potrage mogu se dobiti različite informacije, primjerice evidencije potrage i rezultati potrage. Evidencije potrage trebale bi se čuvati kako bi nadležna organizacija na temelju nje mogla dokazati da je potraga bila pažljiva.
(16)
Države članice trebale bi osigurati da nadležne organizacije čuvaju evidencije o svojim pažljivim potragama te da se rezultati takvih potraga, koji posebno uključuju sve nalaze na temelju kojih se djelo ili fonogram mogu smatrati djelom siročetom u smislu ove Direktive, kao i informacije o promjeni statusa i o korištenju djela siročadi od strane tih organizacija, prikupljaju i stavljaju na raspolaganje široj javnosti, posebno putem pohranjivanja relevantnih informacija u internetskoj bazi podataka. Posebno uzimajući u obzir paneuropske razmjere te s ciljem izbjegavanja dvostrukih napora, primjereno je predvidjeti stvaranje jedinstvene internetske baze podataka za Uniju koja bi sadržavala takve podatke i putem koje bi ti podaci na transparentan način bili raspoloživi široj javnosti. To bi i organizacijama koje provode pažljive potrage i nositeljima prava omogućilo lakši pristup takvim informacijama. Ta bi baza podataka također mogla imati značajnu ulogu u sprečavanju i prekidanju mogućih povreda autorskih prava, posebno u slučaju promjena statusa djela siročadi određenih djela ili fonograma. Uredbom (EU) br. 386/2012 (4), Uredu za usklađivanje na unutarnjem tržištu (dalje u tekstu: „Ured”) povjerene su određene zadaće i aktivnosti, koje se financiraju vlastitim proračunskim sredstvima Ureda, a usmjerene su olakšavanju i potpomaganju aktivnosti nacionalnih tijela, privatnog sektora i institucija Unije u borbi protiv, uključujući sprečavanje, povreda prava intelektualnog vlasništva.
U skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (g) te Uredbe, te zadaće osobito uključuju osiguravanje mehanizama koji pomažu poboljšanju internetske razmjene relevantnih informacija među nadležnim tijelima država članica te poticanje suradnje među tim tijelima. Stoga je primjereno Uredu povjeriti osnivanje i upravljanje europskom bazom podataka koja sadrži informacije o djelima siročadi iz ove Direktive.
(17)
Može postojati više nositelja prava na pojedino djelo ili fonogram, a sama djela i fonogrami mogu uključivati druga djela ili zaštićenu građu. Ova Direktiva ne bi smjela utjecati na prava utvrđenih i pronađenih nositelja prava. Ako je utvrđen i pronađen barem jedan nositelj prava, djelo ili fonogram se ne smatraju djelom siročetom. Korisnicima ove Direktive, korištenje djela ili fonograma čiji jedan nositelja prava ili više njih nisu utvrđeni ili pronađeni, trebalo bi biti dozvoljeno samo ako su za postupke reprodukcije i stavljanja na raspolaganje javnosti, koji su redom obuhvaćeni člancima 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ, dobili dozvolu onih nositelja prava koji su utvrđeni i pronađeni, uključujući i nositelje prava djela i druge zaštićene građe koja je umetnuta ili uključena u ta djela ili fonograme. Nositelji prava koji su utvrđeni i pronađeni tu dozvolu mogu dati samo za prava čiji su nositelji sami, bilo da je riječ o njihovim vlastitim pravima ili pravima koja su na njih prenesena, a ne bi smjeli, u skladu s ovom Direktivom, dati dozvolu za bilo kakvo korištenje u ime nositelja koji nisu utvrđeni i pronađeni. Sukladno tome, kada se nositelji prava koji prethodno nisu bili utvrđeni ili pronađeni pojave kako bi zatražili svoja prava na djelo ili fonogram, korisnici djelo ili fonogram mogu nastaviti ovlašteno koristiti samo ako im ti nositelji prava, u skladu s Direktivom 2001/29/EZ, daju dozvolu za to za prava čiji su nositelji.
(18)
Nositelji prava trebali bi imati pravo ukinuti status djela siročeta u slučaju da se pojave kako bi zatražili svoja prava na djelo ili drugu zaštićenu građu. Nositelji koji ukinu status djela siročeta pojedinom djelu ili drugoj zaštićenoj građi trebali bi za dotadašnje korištenje njihovih djela i druge zaštićene građe u skladu s ovom Direktivom primiti pravednu naknadu, koju određuje država članica u kojoj organizacija koja koristi djelo siroče ima poslovni nastan. Odluka o okolnostima pod kojima se isplata takve naknade može organizirati, uključujući i dospijeće te isplate, trebala bi se prepustiti državama članicama. Za potrebe utvrđivanja moguće visine pravedne naknade potrebno je, između ostalog, na odgovarajući način uzeti u obzir ciljeve države članice u području promicanja kulture, nekomercijalnu svrhu korištenja od strane dotičnih organizacija za ostvarivanje ciljeva vezanih uz njihove zadaće od javnog značaja, kao što su promicanje učenja i širenje kulture, te moguće štete koje su pretrpjeli nositelji prava.
(19)
Ako se, nakon potrage koja nije bila pažljiva, djelo ili fonogram pogrešno utvrde kao djelo siroče, u okviru zakonodavstva država članica ostaju raspoloživa pravna sredstva za slučaj povrede autorskih prava, predviđena važećim nacionalnim odredbama i pravom Unije.
(20)
Radi promicanja učenja i širenja kulture, države članice trebale bi donijeti odluku o iznimci ili ograničenju izuzev onih predviđenih člankom 5. Direktive 2001/29/EZ. Ta bi iznimka ili ograničenje određenim organizacijama, utvrđenim člankom 5. stavkom 2. točkom (c) Direktive 2001/29/EZ, te institucijama za filmsku i audio baštinu koje posluju na neprofitnoj osnovi, kao i javnim organizacijama za radiodifuziju, trebala dopustiti da, u smislu te Direktive, reproduciraju djela siročad i stavljaju ih na raspolaganje javnosti, pod uvjetom da takvim korištenjem ispunjavaju svoje zadaće od javnog interesa, a posebno zadaće očuvanja i obnavljanja svojih zbirki, uključujući i digitalne zbirke, te osiguravanja njihove dostupnosti za kulturne i obrazovne potrebe. Institucije za filmsku ili audio baštinsku građu trebale bi, za potrebe ove Direktive, obuhvaćati organizacije koje su države članice imenovale za prikupljanje, katalogizaciju, očuvanje i obnavljanje filmova i drugih audiovizualnih djela ili fonograma koji čine dio njihove kulturne baštine. Javne organizacije za radiodifuziju trebale bi, za potrebe ove Direktive, obuhvaćati organizacije koje ispunjavaju funkciju javnih usluga, koju povjerava, definira i organizira svaka država članica. Iznimka ili ograničenje na temelju ove Direktive kojima se dozvoljava korištenje djela siročeta ne dovode u pitanje iznimke i ograničenja predviđene člankom 5. Direktive 2001/29/EZ. Mogu se primjenjivati samo u određenim posebnim slučajevima koji nisu u suprotnosti s redovnim korištenjem djela ili druge zaštićene građe i neopravdano ne dovode u pitanje zakonite interese nositelja prava.
(21)
S ciljem poticanja digitalizacije, korisnicima ove Direktive trebalo bi omogućiti da ostvaruju prihode na temelju korištenja djela siročadi u skladu s ovom Direktivom radi ostvarivanja ciljeva vezanih uz svoje zadaće od javnog interesa, uključujući i one u okviru sporazuma o javno-privatnom partnerstvu.
(22)
Ugovorni aranžmani mogu igrati ulogu u poticanju digitalizacije europske kulturne baštine, što podrazumijeva da bi javnosti dostupnim knjižnicama, obrazovnim institucijama i muzejima kao i arhivima, institucijama za filmsku ili audio baštinu te javnim organizacijama za radiodifuziju trebalo omogućiti da, s ciljem dozvoljenih korištenja u smislu ove Direktive, sklapaju sporazume s komercijalnim partnerima za digitalizaciju i stavljanje djela siročadi na raspolaganje javnosti. Ti sporazumi mogu uključivati i financijske doprinose takvih partnera. Takvi sporazumi ne bi smjeli nametati nikakva ograničenja korisnicima ove Direktive u pogledu njihovog korištenja djela siročadi niti komercijalnim partnerima davati ikakva prava na korištenje ili kontrolu korištenja djela siročadi.
(23)
Radi poticanja pristupa građana Unije europskoj kulturnoj baštini, također je potrebno osigurati da se djela siročad koja su digitalizirana i stavljena na raspolaganje javnosti u jednoj državi članici mogu isto tako staviti na raspolaganje javnosti u drugim državama članicama. Javnosti dostupnim knjižnicama, obrazovnim institucijama i muzejima kao i arhivima, institucijama za filmsku ili audio baštinu te javnim organizacijama za radiodifuziju trebalo bi omogućiti da djelo siroče stave na raspolaganje javnosti u drugim državama članicama.
(24)
Ova Direktiva ne dovodi u pitanje odredbe država članica u vezi s upravljanjem pravima kao što su proširene kolektivne licence, pravne pretpostavke zastupanja ili prijenosa, kolektivno upravljanje pravima i slični aranžmani ili kombinacije takvih aranžmana, uključujući i njihove primjene na opsežnu digitalizaciju.
(25)
S obzirom da države članice ne mogu dostatno ostvariti cilj ove Direktive, odnosno osigurati pravnu sigurnost u pogledu korištenja djela siročadi, te ga se stoga, zbog potrebe ujednačenosti pravila u pogledu korištenja djela siročadi, može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u istom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje toga cilja,
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ova se Direktiva odnosi na određena korištenja djela siročadi u javnosti dostupnim knjižnicama, obrazovnim institucijama i muzejima kao i arhivima, institucijama za filmsku ili audio baštinu te javnim organizacijama za radiodifuziju, koje su osnovane u državama članicama radi ispunjavanja ciljeva vezanih uz njihove zadaće od javnog interesa.
2. Ova se Direktiva primjenjuje na:
(a)
djela objavljena u obliku knjiga, dnevnih listova, novina, časopisa ili drugih tiskovina koje čine sastavni dio zbirki javnosti dostupnih knjižnica, obrazovnih institucija ili muzeja kao i zbirki arhiva ili institucija za filmsku ili audio baštinu; i
(b)
kinematografska ili audiovizualna djela i fonograme koji čine sastavni dio zbirki javnosti dostupnih knjižnica, obrazovnih institucija ili muzeja kao i zbirki arhiva ili institucija za filmsku ili audio baštinu; i
(c)
kinematografska ili audiovizualna djela i fonograme koji su nastali u produkciji javnih organizacija za radiodifuziju do zaključno 31. prosinca 2002. i nalaze se u njihovim arhivima;
koja su zaštićena autorskim ili srodnim pravima i po prvi put objavljena u državi članici ili, u slučaju da nisu objavljena, po prvi put emitirana u državi članici.
3. Ova se Direktiva također primjenjuje na djela i fonograme iz stavka 2. koji nikad nisu objavljeni niti emitirani, nego su ih organizacije iz stavka 1. stavile na raspolaganje javnosti uz suglasnost nositelja prava, pod uvjetom da se opravdano može pretpostaviti da se nositelji prava ne bi protivili korištenjima koja su navedena u članku 6. Države članice mogu ograničiti primjenu ovog stavka na djela i fonograme koji su kod tih organizacija pohranjeni prije 29. listopada 2014.
4. Ova se Direktiva nadalje primjenjuje na djela i drugu zaštićenu građu koja je umetnuta ili uključena u djela ili fonograme iz stavaka 2. i 3. ili koja čini sastavni dio tih djela ili fonograma.
5. Ova Direktiva ne utječe na nikakve aranžmane u pogledu upravljanja pravima na nacionalnoj razini.
Članak 2.
Djela siročad
1. Djelo ili fonogram smatra se djelom siročetom ako nije utvrđen nijedan od nositelja prava na to djelo ili fonogram ili, čak i ako je utvrđen jedan ili više nositelja prava, nijedan od njih nije pronađen unatoč pažljivoj potrazi za nositeljima prava koja je provedena i evidentirana u skladu s člankom 3.
2. U slučaju postojanja više nositelja prava na djelo ili fonogram, od kojih nisu svi utvrđeni, ili čak i ako su utvrđeni, nisu pronađeni usprkos pažljivoj potrazi koja je provedena i evidentirana u skladu s člankom 3., djelo ili fonogram mogu se koristiti u skladu s ovom Direktivom samo ako su za provedbu postupaka reprodukcije i stavljanja na raspolaganje javnosti, koji su redom obuhvaćeni člancima 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ, organizacije iz članka 1. stavka 1. dobile dozvolu onih nositelja prava koji su utvrđeni i pronađeni, u pogledu prava čiji su nositelji.
3. Stavak 2. ne dovodi u pitanje prava na djelo ili fonogram nositelja prava koji su utvrđeni i pronađeni.
4. Članak 5. se mutatis mutandis primjenjuje na nositelje prava na djelima iz stavka 2. koji nisu utvrđeni ni pronađeni.
5. Ova Direktiva ne dovodi u pitanja odredbe nacionalnog zakonodavstva u pogledu djela objavljenih anonimno ili pod pseudonimom.
Članak 3.
Pažljiva potraga
1. Za potrebe utvrđivanja ubraja li se djelo ili fonogram u djela siročad, organizacije iz članka 1. stavka 1. osiguravaju da se pažljiva potraga provede u dobroj vjeri za svako djelo ili drugu zaštićenu građu, konzultiranjem odgovarajućih izvora za dotičnu kategoriju djela i druge zaštićene građe. Pažljiva potraga provodi se prije korištenja djela ili fonograma.
2. Izvore koji su primjereni za svaku dotičnu kategoriju djela ili fonograma utvrđuje svaka država članica nakon savjetovanja s nositeljima prava i korisnicima, a obuhvaćaju najmanje relevantne izvore navedene u Prilogu.
3. Pažljiva potraga provodi se u državi članici prve objave ili, ako nije bilo objave, u državi članici prvog emitiranja, osim u slučaju kinematografskih ili audiovizualnih djela čiji producent ima sjedište ili uobičajeno boravište u državi članici, u kojem se slučaju pažljiva potraga provodi u državi članici njegovog sjedišta ili uobičajenog boravišta.
U slučaju navedenom u članku 1. stavku 3., pažljiva potraga provodi se u državi članici poslovnog nastana organizacije koja je djelo ili fonogram stavila na raspolaganje javnosti uz suglasnost nositelja prava.
4. Ako postoje dokazi na temelju kojih se može zaključiti da se relevantne informacije o nositeljima prava mogu pronaći u drugim državama, također se konzultiraju i izvori informacija raspoloživi u tim drugima državama.
5. Države članice osiguravaju da organizacije iz članka 1. stavka 1. vode evidencije o svojim pažljivim potragama i da te organizacije nadležnim državnim tijelima dostave sljedeće informacije:
(a)
rezultate pažljivih potraga koje su organizacije provele i na temelju kojih je donesen zaključak da se djela ili fonogrami smatraju djelima siročadi;
(b)
korištenje djela siročadi od strane tih organizacija u skladu s ovom Direktivom;
(c)
sve promjene, u skladu s člankom 5., statusa djela siročadi djela ili fonograma koje organizacije koriste;
(d)
važeće kontakt podatke dotične organizacije.
6. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da se informacije iz stavka 5. pohranjuju u jedinstvenoj javno dostupnoj internetskoj bazi podataka koju osniva i kojom upravlja Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (dalje u tekstu: „Ured”) u skladu s Uredbom (EU) br. 386/2012. S tim ciljem, one te informacije prosljeđuju Uredu odmah po njihovom zaprimanju od organizacija iz članka 1. stavka 1.
Članak 4.
Uzajamno priznavanje statusa djela siročadi
Djelo ili fonogram koji se, u skladu s člankom 2., smatra djelom siročetom u jednoj državi članici, smatra se djelom siročetom u svim državama članicama. To se djelo ili fonogram može koristiti ili je dostupno u skladu s ovom Direktivom u svim državama članicama. Isto vrijedi za djela i fonograme iz članka 2. stavka 2. što se tiče prava nositelja prava koji nisu utvrđeni ili pronađeni.
Članak 5.
Prestanak statusa djela siročadi
Države članice osiguravaju da nositelj prava na djelo ili fonogram koje se smatra djelom siročetom u bilo kojem trenutku ima mogućnost okončati status djela siročeta što se tiče vlastitih prava.
Članak 6.
Dozvoljena korištenja djela siročadi
1. Države članice odlučuju o iznimci ili ograničenju prava reprodukcije i prava stavljanja na raspolaganje javnosti koja su redom predviđena člancima 2. i 3. Direktive 2001/29/EZ te na taj način osiguravaju da organizacije iz članka 1. stavka 1. djela siročad iz svojih zbirki mogu koristiti na sljedeće načine:
(a)
stavljanjem djela siročadi na raspolaganje javnosti, u smislu članka 3. Direktive 2001/29/EZ;
(b)
postupcima reprodukcije, u smislu članka 2. Direktive 2001/29/EZ, za potrebe digitalizacije, stavljanja na raspolaganje, indeksiranja, katalogizacije, očuvanja ili obnavljanja.
2. Organizacije iz članka 1. stavka 1. djela siročad koriste u skladu sa stavkom 1. ovog članka samo radi postizanja ciljeva vezanih uz njihove zadaće od javnog interesa, posebno očuvanja i obnavljanja djela i fonograma koji čine sastavni dio njihovih zbirki te osiguravanja njihove dostupnosti za kulturne i obrazovne potrebe. Organizacije u okviru takvih korištenja mogu ostvarivati prihode, i to isključivo za potrebe pokrivanja svojih troškova digitalizacije djela siročadi i stavljanja tih djela na raspolaganje javnosti.
3. Države članice osiguravaju da organizacije iz članka 1. stavka 1. navedu imena utvrđenih autora i drugih nositelja prava prilikom svakog korištenja djela siročeta.
4. Ova Direktiva ne dovodi u pitanje ugovorne slobode tih organizacija u okviru provođenja svojih zadaća od javnog interesa, posebno u pogledu sklapanja sporazuma o javno-privatnom partnerstvu.
5. Države članice osiguravaju da nositelji prava koji za svoja djela ili drugu zaštićenu građu ukinu status djela siročeta prime pravednu naknadu za dotadašnje korištenje tih djela i druge zaštićene građe od strane organizacija iz članka 1. stavka 1. u skladu s stavkom 1. ovog članka. Odluka o okolnostima pod kojima se takva naknada može organizirati prepuštena je državama članicama. Visina naknade utvrđuje se, u okvirima propisanim zakonodavstvom Unije, na temelju prava države članice u kojoj organizacija koja koristi djelo siroče ima poslovni nastan.
Članak 7.
Nastavak primjene drugih pravnih propisa
Ova Direktiva posebno ne dovodi u pitanje propise o patentnim pravima, žigovima, pravima na dizajn, korisnim modelima, topografijama poluvodičkih proizvoda, izgledu slova, uvjetnom pristupu, pristupu kablu za usluge emitiranja, zaštiti nacionalnih bogatstava, zakonskim uvjetima za pohranu, o ograničenom postupanju i nepoštenom tržišnom natjecanju, poslovnoj tajni, sigurnosti, povjerljivosti, zaštiti podataka i privatnosti, pristupu javnim dokumentima, ugovornom pravu te pravila o slobodi tiska i slobodi izražavanja u medijima.
Članak 8.
Vremenska primjena
1. Ova se Direktiva primjenjuje na sva djela i fonograme iz članka 1. koji su na dan 29. listopada 2014. ili kasnije zaštićeni zakonodavstvom države članice u području autorskog prava.
2. Ova se Direktiva primjenjuje ne dovodeći u pitanje bilo kakve akte sklopljene ili prava stečena prije 29. listopada 2014.
Članak 9.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 29. listopada 2014. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
Kad države članice donose te odredbe, one prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine takvog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 10.
Klauzula o preispitivanju
Komisija trajno preispituje razvoj izvora informacija u pogledu prava te do 29. listopada 2015., a nakon toga godišnje, podnosi izvješće o mogućem uključivanju u područje primjene ove Direktive nakladnika i djela ili druge zaštićene građe koji trenutačno nisu njome obuhvaćeni, a posebno samostalnih fotografija i drugih slikovnih prikaza.
Do 29. listopada 2015. Komisija Europskom parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru podnosi izvješće o primjeni ove Direktive, s obzirom na razvoj digitalnih knjižnica.
Komisija prema potrebi, posebno kako bi se osiguralo funkcioniranje unutarnjeg tržišta, podnosi prijedloge za izmjenu ove Direktive.
Država članica koja iz valjanih razloga smatra da provedba ove Direktive predstavlja zapreku provedbi nekog od nacionalnih aranžmana iz članka 1. stavka 5. u pogledu prava, o tome, uz podnošenje svih relevantnih dokaza, može izvijestiti Komisiju. Komisija te dokaze uzima u obzir pri sastavljanju izvješća iz drugog stavka ovog članka te prilikom donošenja ocjene o potrebi podnošenja prijedloga za izmjenu ove Direktive.
Članak 11.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 12.
Adresati
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 25. listopada 2012.