NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 167/2013
ze dne 5. února 2013
o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
S cílem podpořit vnitřní trh byl směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků stanoven komplexní systém Unie pro schvalování typu traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených zařízení (3).
(2)
Za účelem rozvoje a fungování vnitřního trhu Unie je vhodné nahradit systém schvalování členskými státy postupem schvalování typu Unie založeným na zásadě úplné harmonizace, zatímco současně je brán ohled na hledisko hospodárnosti, přičemž zvláštní pozornost je věnována malým a středním podnikům.
(3)
Na žádost Evropského parlamentu a s cílem zjednodušit a urychlit schválení právních předpisů pro schvalování typu byl do právních předpisů Unie o schvalování vozidel zaveden nový regulativní přístup, podle kterého zákonodárce řádným legislativním postupem pouze stanoví základní pravidla a principy a přenáší pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se dalších technických detailů na Komisi. S ohledem na základní požadavky by tedy toto nařízení mělo pouze stanovit základní ustanovení o funkční bezpečnosti, bezpečnosti osádky a vlivu na životní prostředí a přenést na Komisi pravomoc stanovit technické specifikace aktů v přenesené pravomoci.
(4)
Požadavky tohoto nařízení jsou v souladu se zásadami zakotvenými ve sdělení Komise ze dne 5. června 2002 nazvaném „Akční plán pro zjednodušení a zlepšení právního prostředí“.
(5)
Je mimořádně důležité, aby budoucí opatření navrhovaná na základě tohoto nařízení nebo postupy, kterými bude prováděno, splňovaly zásady, které byly připomenuty ve zprávě Komise zveřejněné v roce 2006 a nazvané „CARS 21: Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století“ (dále jen „CARS 21“). Zejména by v zájmu zdokonalení a zjednodušení právní úpravy a aby nebylo stále nutné aktualizovat stávající právní předpisy Unie týkající se technických specifikací, mělo toto nařízení odkazovat na stávající mezinárodní normy a předpisy, aniž by je bylo nutné opakovat v právním rámci Unie.
(6)
Vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (4) ani směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních (5) ani toto nařízení nestanoví požadavky na návrh a konstrukci s cílem zajistit bezpečnost na pozemních komunikacích u nesilničních pojízdných strojů s vlastním pohonem, kterých se využívá zejména v zemědělství a lesnictví, měla by Komise posoudit potřebu harmonizovat právní předpisy členských států v této oblasti a zvážit navržení legislativního opatření s cílem zajistit vysokou úroveň bezpečnosti, a to s přihlédnutím ke stávajícím právním předpisům Unie.
(7)
Toto nařízení by se nemělo dotýkat opatření na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Unie týkajících se použití zemědělských a lesnických vozidel na pozemních komunikacích, jako jsou zvláštní řidičské průkazy, omezení maximální rychlosti nebo opatření upravující přístup na určité druhy komunikací.
(8)
Směrnice 2003/37/ES nejdříve omezila povinné použití postupu pro ES schválení typu úplného vozidla na vozidla kategorie T1, T2 a T3 a nestanovila všechny nutné požadavky k tomu, aby umožňovaly dobrovolně žádat o ES schválení typu úplného vozidla pro ostatní kategorie. Aby bylo možné dokončit jednotný trh a zajistit jeho řádné fungování, mělo by toto nařízení umožnit výrobcům dobrovolně žádat o EU schválení typu úplného vozidla pro všechny kategorie vozidel, na která se vztahuje toto nařízení, a tím jim umožnit, aby prostřednictvím EU schválení typu požívaly výhod jednotného trhu.
(9)
Směrnice 2003/37/ES stanovila ES schválení typu vozidla u všech terénních vozidel a vozidel typu side-by-side jako jsou traktory. Toto nařízení by se proto mělo vztahovat i na tyto typy vozidel vzhledem k tomu, že dotyčný typ vozidla spadá do kategorie vozidel uvedené v tomto nařízení a splňuje všechny požadavky tohoto nařízení.
(10)
Povinnosti vnitrostátních orgánů stanovené v ustanoveních tohoto nařízení týkajících se dozoru nad trhem jsou konkrétnější než odpovídající ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (6).
(11)
Aby byla zajištěna vysoká úroveň funkční bezpečnosti, bezpečnosti osádky a ochrany životního prostředí, měly by s ohledem na schvalování být harmonizovány technické požadavky a normy v oblasti životního prostředí, které se používají pro vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky.
(12)
Je vhodné stanovit zásadu, že vozidla musí být konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních účastníků provozu na pozemních komunikacích. Výrobci za tímto účelem musí zajistit, aby vozidla splňovala příslušné požadavky stanovené tímto nařízením. Kromě jiného musí uvedená ustanovení obsahovat požadavky ohledně kompaktnosti konstrukce vozidel, pomocných systémů ovládání vozidla řidičem, systémů umožňujících řidiči viditelnost a informace o stavu vozidla a okolního prostředí, osvětlovacích systémů vozidla, systémů ochrany cestujících ve vozidle, vnějšku vozidla a příslušenství, hmotnosti a rozměrů vozidla a pneumatik.
(13)
Aby se zajistilo, že byl správně proveden postup pro sledování shodnosti výroby, jenž je jedním ze základních kamenů systému EU pro schvalování typu, a že řádně funguje, měly by výrobci pravidelně kontrolovat k tomuto účelu určené příslušné orgány nebo technická zkušebna s odpovídající kvalifikací.
(14)
V některých omezených případech je vhodné umožnit vnitrostátní schvalování typu malých sérií. To by však mělo být omezeno na malý počet vozidel. Proto je nezbytné pomocí počtu vyrobených vozidel přesně vymezit pojem malých sérií.
(15)
Hlavním cílem právních předpisů Unie o schvalování vozidel je zajistit, aby nová vozidla, konstrukční části a samostatné technické celky uvedené na trh poskytovaly vysokou míru bezpečnosti a ochrany životního prostředí. Dosažení tohoto cíle by nemělo být ztěžováno montáží určitých částí nebo zařízení po uvedení vozidla na trh nebo po uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby díly nebo zařízení, jež je možné montovat do vozidel a jež mohou významně ohrozit fungování systémů s významem pro bezpečnost nebo ochranu životního prostředí, podléhaly před tím, než jsou uvedeny na trh, kontrole ze strany schvalovacího orgánu. Tato opatření by měla zahrnovat technické požadavky, jež tyto části a zařízení musí splnit.
(16)
Taková opatření by měla být uplatňována na omezený počet dílů a zařízení, jejichž seznam by měl být stanoven Komisí v prováděcím aktu po konzultaci se zúčastněnými stranami. Tato opatření by měla zajistit, aby příslušné díly a zařízení neohrožovaly bezpečnost vozidla ani nepříznivě neovlivnily jeho environmentální výkonnost a aby současně byla zachována hospodářská soutěž na trhu s náhradními díly.
(17)
Unie je smluvní stranou Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel („revidovaná dohoda z roku 1958“) (7). Aby bylo možné zjednodušit právní předpisy pro schvalování typu v souladu s doporučeními CARS 21, je vhodné zrušit všechny jednotlivé směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně ochrany. Požadavky stanovené v uvedených směrnicích by měly být přeneseny do tohoto nařízení nebo do aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení a měly by být v případě potřeby nahrazeny odkazy na odpovídající předpisy Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN), pro které Unie hlasovala nebo k nimž přistoupila a které jsou přiloženy k revidované dohodě z roku 1958. Ke snížení administrativní zátěže procesu schvalování typu by se mělo výrobcům motorových vozidel umožnit, aby požádali o schválení typu podle tohoto nařízení, případně přímo prostřednictvím schválení v souladu s příslušnými předpisy EHK OSN uvedenými v příloze I nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle tohoto nařízení.
(18)
Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala při uplatnění rozhodnutí 97/836/ES by měly být začleněny do právních předpisů EU o schvalování typu. Proto by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat nezbytné změny přílohy I tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
(19)
Jiná možnost by spočívala v odkazu uvedeném v aktech v přenesené pravomoci na kodexy vytvořené Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) nebo na normy CEN/Cenelec nebo ISO, které jsou přímo přístupné veřejnosti a na něž se v nich odkazuje.
(20)
Aby se zabránilo zneužívání zabezpečovacích zařízení, je důležité, aby výrobci poskytovali vlastníkům vozidel náležité informace.
(21)
Aby bylo umožněno výrobcům dílů nebo zvláštních technických jednotek žádat o EU schválení typu pro díly nebo zvláštní technické jednotky nebo o povolení pro části nebo zařízení, je také důležité, aby tito výrobci měli přístup k určitým informacím, které mohou poskytnout pouze výrobci automobilů, jako jsou technické informace včetně výkresů potřebných pro vývoj dílů k dodatečné instalaci.
(22)
V zájmu zlepšení fungování vnitřního trhu, zejména v oblasti volného pohybu zboží, svobody usazování a volného pohybu služeb je potřebný nediskriminační přístup k informacím o opravách vozidla prostřednictvím standardizované vyhledávací funkce, kterou je možno použít k vyhledání technických informací, a účinná hospodářská soutěž v oblasti služeb poskytujících informace o opravách a údržbě vozidel. Velká část těchto informací se týká palubních diagnostických systémů a jejich vzájemného působení s ostatními systémy vozidla. Je vhodné stanovit technické specifikace, kterými by se měli výrobci řídit, na svých internetových stránkách, spolu s cílenými opatřeními, která zajistí přiměřený přístup malým a středním podnikům.
(23)
Výrobcům vozidel by mělo být také umožněno plnit své povinnosti za účelem poskytnutí přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla týkajícím se protokolů o možnostech propojení traktorů s taženým nebo namontovaným zařízením, jak je uvedeno v normě ISO 11783, poskytnutím odkazu na internetové stránce výrobce, kde bude uvedena internetová stránka zřízená společně několika výrobci nebo sdružením výrobců.
(24)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcí pravomoci (8).
(25)
Za účelem doplnění tohoto nařízení o další technické podrobnosti by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie s ohledem na funkční bezpečnost, požadavky na provedení, environmentální výkonnost a pohon, přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla a určení technických zkušeben a vymezení specifických úkolů pro ně. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(26)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě a zajistit jejich provádění. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(27)
Ačkoli nic v tomto nařízení nebrání členským státům, aby nadále uplatňovaly své příslušné jednotlivé systémy schvalování, měla by Komise na základě informací od členských států podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o působení těchto vnitrostátních systémů, aby se znovu zvážila otázka, zda předloží legislativní návrh na harmonizaci jednotlivých systémů schvalování na úrovni Unie.
(28)
Jako výsledek použití nového regulativního systému zavedeného tímto nařízením by měly být zrušeny tyto směrnice:
-
směrnice 2003/37/ES,
-
směrnice Rady 74/347/EHS ze dne 25. června 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pole výhledu a stíračů čelních skel kolových zemědělských a lesnických traktorů (9),
-
směrnice Rady 76/432/EHS ze dne 6. dubna 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se brzdových zařízení kolových zemědělských a lesnických traktorů (10),
-
směrnice Rady 76/763/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadel spolujezdců na kolových zemědělských a lesnických traktorech (11),
-
směrnice Rady 77/537/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečisťujících látek ze vznětových motorů používaných v kolových zemědělských a lesnických traktorech (12),
-
směrnice Rady 78/764/EHS ze dne 25. července 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se sedadla řidiče na kolových zemědělských a lesnických traktorech (13),
-
směrnice Rady 80/720/EHS ze dne 24. června 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pracovního prostoru, přístupu k místu řidiče a dveří a oken kolových zemědělských a lesnických traktorů (14),
-
směrnice Rady 86/297/EHS ze dne 26. května 1986 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se vývodových hřídelů kolových zemědělských a lesnických traktorů a jejich ochrany (15),
-
směrnice Rady 86/298/EHS ze dne 26. května 1986 o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů (16),
-
směrnice Rady 86/415/EHS ze dne 24. července 1986 o instalaci, umístění, funkci a označení ovládačů kolových zemědělských a lesnických traktorů (17),
-
směrnice Rady 87/402/EHS ze dne 25. června 1987 o předních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů (18),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES ze dne 22. května 2000 o opatřeních proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů používaných k pohonu zemědělských a lesnických traktorů (19),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/57/ES ze dne 13. července 2009 o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (20),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/58/ES ze dne 13. července 2009 o odtahových úchytech a zpětném chodu kolových zemědělských a lesnických traktorů (21),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/59/ES ze dne 13. července 2009 o zpětných zrcátkách kolových zemědělských a lesnických traktorů (22),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/60/ES ze dne 13. července 2009 o maximální konstrukční rychlosti a nákladních plošinách kolových zemědělských a lesnických traktorů (23),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/61/ES ze dne 13. července 2009 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na kolové zemědělské a lesnické traktory (24),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/63/ES ze dne 13. července 2009 o určitých konstrukčních částech a vlastnostech kolových zemědělských a lesnických traktorů (25),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/64/ES ze dne 13. července 2009 o potlačení vysokofrekvenčního rušení kolových zemědělských a lesnických traktorů (elektromagnetická kompatibilita) (26),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/66/ES ze dne 13. července 2009 o mechanismu řízení kolových zemědělských a lesnických traktorů (27),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/68/ES ze dne 13. července 2009 o schvalování typu konstrukční části zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci kolových zemědělských a lesnických traktorů (28),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/75/ES ze dne 13. července 2009 o ochranných konstrukcích chránících při převrácení kolových zemědělských a lesnických traktorů (statické zkoušky) (29),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/76/ES ze dne 13. července 2009 o hladině akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče (30),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/144/ES ze dne 30. listopadu 2009 o určitých konstrukčních částech a vlastnostech kolových zemědělských a lesnických traktorů (31).
(29)
Pro všechny zúčastněné strany je důležité stanovit jasný vztah mezi tímto nařízením a směrnicí 2006/42/ES, aby nedocházelo ke zdvojování a bylo možné jasně stanovit, které požadavky musí určitý výrobek splnit.
(30)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovit harmonizovaná pravidla pro administrativní a technické požadavky na schvalování typu zemědělských a lesnických vozidel a pro dozor nad trhem s těmito vozidly, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví administrativní a technické požadavky na schvalování typu všech nových vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků uvedených v čl. 2 odst. 1.
Toto nařízení se nevztahuje na schvalování jednotlivých vozidel. Členské státy udělující taková jednotlivá schválení však uznají každé schválení typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků udělené v rámci tohoto nařízení namísto schválení udělených v rámci příslušných vnitrostátních předpisů.
2. Toto nařízení stanoví požadavky na dozor nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními části a samostatnými technickými celky podléhajícími schválení podle tohoto nařízení. Toto nařízení rovněž stanoví požadavky na dozor nad trhem s díly a zařízeními pro taková vozidla.
3. Toto nařízení nemá vliv na uplatnění právních předpisů o bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije na zemědělská a lesnická vozidla, jak jsou popsána v článku 4, jež jsou zkonstruována a vyrobena na jednom nebo více stupních, a na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky a také díly a zařízení zkonstruované a vyrobené pro tato vozidla.
Toto nařízení se konkrétně použije na následující vozidla:
a)
traktory (kategorie T a C);
b)
přípojná vozidla (kategorie R), a
c)
výměnná tažená zařízení (kategorie S).
2. Toto nařízení se nepoužije na výměnné stroje, které jsou celé zdviženy nad zemí nebo se nemohou otáčet kolem svislé osy, pokud je vozidlo, ke kterému jsou stroje připojeny, provozováno na pozemní komunikaci.
3. Pro následující vozidla si může výrobce vybrat, zda požádá o schválení podle tohoto nařízení nebo zda dodrží příslušné vnitrostátní požadavky:
a)
přípojná vozidla (kategorie R) a výměnná tažená zařízení (kategorie S);
b)
pásové traktory (kategorie C);
c)
kolové traktory zvláštního určení (kategorie T4.1 a T4.2).
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení a aktů uvedených v příloze I se, není-li v nich stanoveno jinak, použijí tyto definice:
1)
„schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
2)
„schválením typu úplného vozidla“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že neúplný, úplný nebo dokončený typ vozidla splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
3)
„schválením typu systému“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že systém instalovaný na vozidle určitého typu splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
4)
„schválením typu konstrukční části“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že konstrukční část nezávisle na vozidle splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
5)
„schválením typu samostatného technického celku“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že samostatný technický celek splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky ve spojení s jedním nebo více určenými typy vozidel;
6)
„vnitrostátním schválením typu“ se rozumí postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu;
7)
„EU schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky tohoto nařízení;
8)
„traktorem“ se rozumí každé motorové kolové nebo pásové zemědělské nebo lesnické vozidlo s nejméně dvěma nápravami a s maximální konstrukční rychlostí nejméně 6 km/h, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které bylo speciálně konstruováno k tažení, tlačení, vezení a pohonu určitých výměnných zařízení konstruovaných k vykonávání zemědělských nebo lesnických prací nebo k tažení zemědělských nebo lesnických přípojných vozidel nebo zařízení; může být přizpůsobeno k tomu, aby při zemědělských nebo lesnických pracích vezlo náklad nebo může být vybaveno jedním čí více sedadly pro spolujezdce;
9)
„přípojným vozidlem“ se rozumí každé zemědělské nebo lesnické vozidlo určené hlavně k tomu, aby bylo taženo traktorem a určené hlavně k přepravě nákladu nebo ke zpracování materiálů, přičemž poměr celkové technicky přípustné maximální naložené hmotnosti k nenaložené hmotnosti tohoto vozidla je roven 3,0 nebo větší;
10)
„výměnným taženým zařízením“ se rozumí každé vozidlo užívané v zemědělství nebo lesnictví, které je konstruováno tak, aby bylo taženo traktorem, a které mění nebo doplňuje jeho funkce, zahrnující trvale nástroj nebo konstruované ke zpracovávání materiálů, které může zahrnovat ložnou plošinu konstruovanou a vyrobenou k tomu, aby přijala nějaký nástroj a zařízení potřebné pro využití tohoto stroje, a může dočasně uskladnit jakýkoli materiál vytvořený nebo potřebný v průběhu prací, přičemž poměr celkové technicky přípustné maximální naložené hmotnosti k nenaložené hmotnosti tohoto vozidla je maximálně 3,0;
11)
„vozidlem“ se rozumí jakýkoli traktor, přípojné vozidlo nebo výměnné tažené zařízení definované v bodech 8, 9 a 10;
12)
„základním vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu;
13)
„neúplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
14)
„dokončeným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
15)
„úplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků tohoto nařízení dokončeno;
16)
„vozidlem z výběhu série“ se rozumí vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno dodat na trh nebo jejž již nelze na trh dodávat, zaregistrovat nebo uvést do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno;
17)
„systémem“ se rozumí sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům tohoto nařízení nebo některého z aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení;
18)
„konstrukční částí“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo některého z aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě, jež má být částí vozidla a pro něž lze získat schválení typu nezávisle na vozidle v souladu s tímto nařízením a s akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na jeho základě, je-li tato možnost v těchto aktech výslovně uvedena;
19)
„samostatným technickým celkem“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo některého z aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě, jež má být částí vozidla a pro něž lze získat schválení typu samostatně, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla a je-li tato možnost v těchto aktech výslovně uvedena;
20)
„díly“ se rozumí zboží a náhradní díly určené k montáži vozidla;
21)
„zařízením“ se rozumí jakékoli zboží jiné než díly, jež lze vmontovat do vozidla nebo na něj instalovat;
22)
„původními díly nebo zařízením“ se rozumějí díly nebo zařízení, jež jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu dílů nebo zařízení pro montáž daného vozidla; to se týká rovněž dílů nebo zařízení, které výrobce vyrábí na stejné výrobní lince jako uvedené díly a zařízení; předpokládá se, pokud nebude prokázán opak, že díly nebo zařízení jsou původními díly nebo zařízením, certifikuje-li výrobce, že tyto díly nebo zařízení odpovídají kvalitě částí užívaných pro výrobu předmětného vozidla a že byly vyrobeny v souladu se specifikacemi a výrobními normami výrobce vozidla;
23)
„náhradními díly“ se rozumí zboží, které je určené k instalaci do vozidla nebo na něj a jímž se nahradí původní díly uvedeného vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití vozidla, s výjimkou paliva;
24)
„funkční bezpečností“ se rozumí neexistence nepřijatelné míry rizika fyzického zranění, škody na zdraví nebo na majetku v důsledku nebezpečí způsobeného vadným chováním mechanických, hydraulických, pneumatických, elektrických nebo elektronických systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků;
25)
„výrobcem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která orgánu pro schvalování typu odpovídá za postup schvalování typu nebo povolení a za zajištění shodnosti výroby a která také odpovídá za otázky dozoru nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky vyrobenými nezávisle na tom, zda je tato fyzická či právnická osoba přímo zapojena do všech stupňů návrhu a konstrukce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
26)
„zástupcem výrobce“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba se sídlem v Unii, jež je výrobcem řádně jmenována k zastupování výrobce ve vztahu ke schvalovacímu orgánu nebo k orgánu dozoru nad trhem a k jednání jménem výrobce ve věcech, na něž se vztahuje toto nařízení;
27)
„schvalovacím orgánem“ se rozumí orgán členského státu zřízený nebo jmenovaný členským státem a oznámený Komisi členským státem, příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání či odmítnutí udělení certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby;
28)
„technickou zkušebnou“ se rozumí organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu, přičemž schvalovací orgán může tyto funkce provádět sám;
29)
„vlastním zkoušením“ se rozumí provedení zkoušek jeho vlastními prostředky, záznam výsledků zkoušky a předložení zprávy zahrnující závěry schvalovacímu orgánu výrobcem, který byl určen jako technická zkušebna za účelem posouzení shody s určitými požadavky;
30)
„zkušební metodou se simulací“ se rozumí počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky aktu v přenesené pravomoci přijatého podle čl. 27 odst. 6, aniž by bylo potřebné použití fyzického vozidla, systému, části nebo samostatného technického celku;
31)
„certifikátem schválení typu“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen;
32)
„certifikátem EU schválení typu“ se rozumí certifikát založený na šabloně uvedené v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení nebo formulář o oznámení uvedený v příslušných předpisech EHK OSN uvedených v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě;
33)
„prohlášením o shodě“ se rozumí dokument vydaný výrobcem osvědčující, že vyrobené vozidlo odpovídá schválenému typu vozidla;
34)
„palubním diagnostickým systémem“ nebo „systémem OBD“ se rozumí takový systém pro kontrolu emisí, který je schopný rozeznat pravděpodobnou oblast nesprávné činnosti pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače;
35)
„informacemi o opravách a údržbě vozidla“ se rozumí veškeré informace potřebné pro diagnózu, údržbu, prohlídku, pravidelné sledování, opravu, přeprogramování nebo opětovnou inicializaci vozidla, které výrobce poskytuje svým autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám, včetně následných změn a doplňků k těmto informacím; tyto informace zahrnují veškeré informace nutné pro instalací dílů a zařízení na vozidla;
36)
„samostatným provozovatelem“ se rozumí podniky jiné než autorizovaní obchodní zástupci a opravny přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby motorových vozidel, zejména opravny, výrobci nebo distributoři opravárenských zařízení, nástrojů nebo náhradních dílů, vydavatelé technických informací, automobilové kluby, poskytovatelé silničních asistenčních služeb, subjekty nabízející inspekční a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro instalační techniky, výrobce a servisní techniky zaměřené na vybavení vozidel poháněných alternativním palivem;
37)
„novým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které nebylo nikdy dříve registrováno nebo uvedeno do provozu;
38)
„registrací“ se rozumí správní povolení pro uvedení vozidla do provozu včetně provozu na pozemních komunikacích, zahrnující jeho identifikaci a vydání pořadového čísla známého jako registrační číslo, které může být stálé, dočasné nebo krátkodobé;
39)
„uvedením na trh“ se rozumí první zpřístupnění vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trhu Unie;
40)
„uvedením do provozu“ se rozumí první použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení, na něž se vztahuje toto nařízení, v Unii k určenému účelu;
41)
„dovozcem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež uvádí na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení ze třetí země;
42)
„distributorem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba v rámci dodavatelského řetězce vyjma výrobce nebo dovozce, jež na trh dodává vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
43)
„hospodářským subjektem“ se rozumí výrobce, zástupce výrobce, dovozce nebo distributor;
44)
„dozorem nad trhem“ se rozumí činnosti a opatření vnitrostátních orgánů, jejichž cílem je zajistit, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které jsou dodávány na trh, byly v souladu s požadavky stanovenými v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie a neohrožovaly zdraví, bezpečnost ani jakoukoli další oblast ochrany veřejného zájmu;
45)
„orgánem pro dozor nad trhem“ se rozumí orgán členského státu příslušný k provádění dozoru nad trhem na území tohoto členského státu;
46)
„vnitrostátním orgánem“ se rozumí schvalovací orgán nebo jakýkoli jiný orgán zapojený do dozoru nad trhem, ochrany hranic nebo registrace a odpovědný za tyto činnosti v členském státě ve vztahu k vozidlům, systémům, konstrukčním částem, samostatným technickým celkům, dílům nebo zařízení;
47)
„dodáním na trh“ se rozumí dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k distribuci nebo použití na trhu v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
48)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, včetně variant a verzí shodné kategorie, která se neliší alespoň v těchto podstatných ohledech:
-
kategorie,
-
výrobce,
-
označení typu poskytnuté výrobcem,
-
základní koncepční a konstrukční vlastnosti,
-
páteřový podvozek / podvozek s podélníky / kloubový podvozek (zřejmé a základní rozdíly),
-
u kategorie T: nápravy (počet) nebo, u kategorie C: nápravy/pásy (počet),
-
výrobce a typ vozidla předchozího stupně v případě vozidel vyráběných ve více stupních;
49)
„variantou“ se rozumí vozidla stejného typu, která se neliší alespoň v těchto ohledech:
a)
pro traktory:
-
koncepce konstrukce nebo typ karoserie,
-
stupeň dokončení,
-
motor (spalovací/hybridní/elektrický/hybridní elektrický),
-
pracovní princip,
-
počet a uspořádání válců,
-
rozdíl ve výkonu je nejvýše 30 % (nejvyšší výkon nesmí být více než 1,3násobkem nejmenšího výkonu),
-
rozdíl ve zdvihovém objemu motoru je nejvýše 20 % (nejvyšší hodnota nesmí být více než 1,2násobkem hodnoty nejnižší),
-
hnací nápravy (počet, umístění, propojení),
-
řízené nápravy (počet a umístění),
-
rozdíl v maximální naložené hmotnosti nepřevyšuje 10 %,
-
převody (typ),
-
ochranná struktura proti převrácení,
-
brzděné nápravy (počet);
b)
pro přívěsná vozidla nebo výměnná tažená zařízení:
-
řízené nápravy (počet, umístění, propojení),
-
rozdíl v maximální naložené hmotnosti nepřevyšuje 10 %,
-
brzděné nápravy (počet);
50)
„hybridním vozidlem“ se rozumí poháněné vozidlo vybavené nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy akumulace energie (na vozidle) pro účely pohonu vozidla;
51)
„hybridním elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které za účelem mechanického pohonu čerpá energii z obou těchto zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle:
a)
palivo, jež je možno spotřebovat;
b)
baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor či jiné zařízení pro akumulaci elektrické energie.
Tato definice rovněž zahrnuje vozidla, která čerpají energii z paliva, jež je možno spotřebovat pouze za účelem dobití zařízení pro akumulaci elektrické energie;
52)
„výhradně elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné systémem, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
53)
„verzí varianty“ se rozumí vozidla, která jsou tvořena kombinací bodů uvedených ve schvalovací dokumentaci podle čl. 24 odst. 10.
Odkazy v tomto nařízení na požadavky, postupy nebo opatření stanovená tímto nařízením se rozumí odkazy na požadavky, postupy nebo opatření, které jsou stanoveny v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
Článek 4
Kategorie vozidla
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto kategorie vozidel:
1) „kategorie T“: veškeré kolové traktory; podle konstrukční rychlosti je každá kategorie kolového traktoru uvedená v bodech 2 až 8 na konci doplněna písmenem „a“ nebo „b“:
a)
„a“ označuje kolové traktory s maximální konstrukční rychlostí nejvýše 40 km/h;
b)
„b“ označuje kolové traktory s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h;
2) „kategorie T1“: kolové traktory s nápravou nejbližší k řidiči s minimálním rozchodem minimálně 1 150 mm, s nenaloženou hmotností v provozním stavu větší než 600 kg a se světlou výškou nad vozovkou maximálně 1 000 mm;
3) „kategorie T2“: kolové traktory s minimálním rozchodem menším než 1 150 mm, s nenaloženou hmotností v provozním stavu větší než 600 kg a se světlou výškou nad vozovkou maximálně 600 mm; pokud výška těžiště traktoru (měřeno vůči vozovce) dělená střední hodnotou minimálního rozchodu všech náprav je větší než 0,90, musí být maximální konstrukční rychlost omezena na 30 km/h;
4) „kategorie T3“: kolové traktory s nenaloženou hmotností v provozním stavu maximálně 600 kg;
5) „kategorie T4“: kolové traktory zvláštního určení;
6) „kategorie T4.1“ (traktory s velkou světlou výškou): traktory konstruované pro práci s vysokými plodinami, např. s vinnou révou. Jejich znakem je zvýšený podvozek nebo jeho část, což traktoru umožňuje pojíždět souběžně s plodinou s levými a pravými koly po každé straně jednoho nebo více řádků plodiny. Tyto traktory jsou určeny k nesení nebo k pohonu nářadí, které může být namontováno na předku, mezi nápravami, na zádi nebo na nákladové plošině. Pokud je traktor v pracovní poloze, je jeho světlá výška kolmá na řádky plodiny vyšší než 1 000 mm. Pokud je poměr výšky těžiště traktoru měřené vzhledem k zemi (při užití obvykle montovaných pneumatik) a střední hodnoty minimálního rozchodu kol u všech náprav větší než 0,90, nesmí maximální konstrukční rychlost překročit 30 km/h;
7) „kategorie T4.2“ (zvláště široké traktory): traktory charakteristické svými velkými rozměry a přednostně určené k práci na velkých zemědělských plochách;
8) „kategorie T4.3“ (traktory s nízkou světlou výškou): traktory s pohonem čtyř kol s výměnným zařízením určeným k zemědělskému nebo lesnickému užití, charakteristické nosným rámem vybaveným jedním nebo více vývodovými hřídeli, s technicky přípustnou hmotností maximálně 10 t a s poměrem této hmotnosti k maximální hmotnosti v provozním stavu nižším než 2,5. Těžiště těchto traktorů, při užití obvykle montovaných pneumatik, musí být níže než 850 mm nad vozovkou;
9) „kategorie C“: pásové traktory poháněné nekonečnými pásy nebo kombinací kol a nekonečných pásů, přičemž jejich subkategorie jsou definovány analogicky k subkategoriím kategorie T;
10) „kategorie R“: přípojná vozidla; podle konstrukční rychlosti je každá kategorie kolového traktoru uvedená v bodech 11 až 14 na konci doplněna písmenem „a“ nebo „b“:
a)
„a“ platí pro přípojná vozidla s maximální konstrukční rychlostí rovnou 40 km/h nebo nižší;
b)
„b“ platí pro přípojná vozidla s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h;
11) „kategorie R1“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu nepřevyšuje 1 500 kg;
12) „kategorie R2“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 1 500 kg, ale nepřevyšuje 3 500 kg;
13) „kategorie R3“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 3 500 kg, ale nepřevyšuje 21 000 kg;
14) „kategorie R4“: přípojná vozidla, u nichž součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 21 000 kg;
15) „kategorie S“: výměnné tažené zařízení.
Podle konstrukční rychlosti je každá kategorie výměnného taženého zařízení na konci doplněna písmenem „a“ nebo „b“:
a)
„a“ platí pro výměnné tažené zařízení s maximální konstrukční rychlostí rovnou 40 km/h nebo nižší;
b)
„b“ platí pro výměnné tažené zařízení s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h;
16) „kategorie S1“: výměnné tažené zařízení, u něhož součet technicky přípustných hmotností na nápravu nepřevyšuje 3 500 kg;
17) „kategorie S2“: výměnné tažené zařízení, u něhož součet technicky přípustných hmotností na nápravu převyšuje 3 500 kg.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 5
Povinnosti členských států
1. Členské státy zřídí nebo určí vnitrostátní schvalovací orgány příslušné ve věcech týkajících se schvalování a orgány pro dozor nad trhem příslušné v záležitostech týkajících se dozoru nad trhem podle tohoto nařízení. Členské státy zřízení nebo určení těchto orgánů oznámí Komisi.
V oznámení o schvalovacích orgánech a orgánech dozoru nad trhem se uvádí jejich název, adresa včetně elektronické adresy a oblast působnosti. Komise na své internetové stránce zveřejní seznam schvalovacích orgánů, včetně podrobných údajů.
2. Členské státy povolí uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
3. Členské státy nesmějí zakázat, omezit ani bránit uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z důvodů týkajících se jejich konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje toto nařízení, pokud splňují jeho požadavky.
4. Členské státy organizují a provádějí dozor nad trhem a kontrolu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků vstupujících na trh v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 6
Povinnosti schvalovacích orgánů
1. Schvalovací orgány zajistí, aby výrobci žádající o schválení typu splnili své povinnosti podle tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány schválí pouze taková vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
Článek 7
Opatření dozoru nad trhem
1. U vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, které podléhají schválení typu, provádějí orgány pro dozor nad trhem v přiměřeném rozsahu náležité kontroly dokumentace, přičemž zohledňují uznávané zásady posuzování rizik, stížnosti a další informace.
Orgány pro dozor nad trhem mohou hospodářské subjekty požádat o zpřístupnění této dokumentace a informací, je-li to nutné pro výkon jejich činnosti.
Předloží-li hospodářské subjekty prohlášení o shodě, orgány pro dozor nad trhem vezmou tato prohlášení v úvahu.
2. U jiných dílů a zařízení, než na která se vztahuje odstavec 1 tohoto článku, se použije v celém rozsahu čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 8
Povinnosti výrobců
1. Výrobce zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky byly při uvedení na trh nebo do provozu vyrobeny a schváleny v souladu s požadavky uvedenými v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
2. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem. Každý výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby těchto pozměněných konstrukčních částí a systémů.
3. Výrobci, kteří změní neúplné vozidlo takovým způsobem, že je zařazeno do jiné kategorie vozidel, což má za následek, že právní požadavky, které byly posouzeny v předchozím stadiu schvalování, se změnily, jsou odpovědní také za splnění požadavků platných pro kategorii vozidel, do níž je upravené vozidlo zařazeno.
4. Pro účely schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podléhajících tomuto nařízení výrobci usazení mimo Unii jmenují jediného zástupce usazeného v Unii, aby je zastupoval před schvalovacím orgánem.
5. Výrobci usazení mimo Unii dále jmenují jediného zástupce usazeného v Unii pro účely dozoru nad trhem, což může být zástupce uvedený v odstavci 4 nebo jiná osoba.
6. Výrobci odpovídají schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, ať už jsou výrobci přímo zapojeni do všech fází výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku či nikoliv.
7. V souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě výrobci zajistí, aby byly používány postupy pro zajištění shody sériové výroby se schváleným typem. V souladu s kapitolou VI se zohlední změny návrhu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo vlastností a změny požadavků, vůči nimž jsou vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prohlášeny za shodné.
8. Kromě povinného označení a značek schválení typu, jimiž jsou opatřena vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s článkem 34, uvedou výrobci na svých vozidlech, konstrukčních částech nebo samostatných technických celcích uvedených na trh svůj název, zapsanou firmu nebo zaregistrovanou ochrannou známku a adresu v Unii, na níž je lze kontaktovat, nebo není-li to možné, uvedou tyto údaje na obalu nebo v dokladu přiloženém ke konstrukční části nebo samostatnému technickému celku.
9. Výrobci zajistí, aby v době, kdy nesou za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 9
Povinnosti výrobců, pokud jde o jejich výrobky, které nejsou ve shodě nebo představují závažné nebezpečí
1. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvody se domnívat, že jejich vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které byly uvedeny na trh nebo do provozu, nejsou v souladu s tímto nařízením nebo s akty v přenesené pravomoci či prováděcími akty přijatými na jeho základě, přijmou okamžitě nápravná opatření nezbytná k zajištění shody tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, k jejich stažení z trhu nebo případně jejich stažení z oběhu.
Výrobci okamžitě informují schvalovací orgán, který schválení udělil, a uvedou zejména podrobnosti o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, výrobci o tom okamžitě informují schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem členských států, v nichž byly toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení dodány na trh nebo k tomuto účelu uvedeny do provozu, a uvedou podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
3. Výrobci si ponechají schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 24 odst. 10 a rovněž si výrobci vozidla uchovají kopii prohlášení o shodě uvedených v článku 33 pro potřeby schvalovacích orgánů, a to po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let po uvedení na trh.
4. Výrobci na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu předloží tomuto orgánu prostřednictvím schvalovacího orgánu kopii certifikátu EU schválení typu nebo povolení uvedené v čl. 46 odst. 1 a 2, čímž prokáží, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek jsou ve shodě, a učiní tak v jazyce, jemuž tento orgán snadno porozumí. Výrobci s vnitrostátním orgánem spolupracují na veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem vyloučit rizika, která představují jejich vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh, registrovány nebo uvedeny do provozu.
Článek 10
Povinnosti zástupců výrobce v oblasti dozoru nad trhem
Zástupce výrobce pro dozor nad trhem vykonává úkoly stanovené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Tato plná moc zástupci umožní provádět alespoň následující kroky:
a)
mít přístup ke schvalovací dokumentaci uvedené v článku 22 a k prohlášením o shodě uvedeným v článku 33, aby mohly být poskytnuty schvalovacím orgánům, a to po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let po uvedení na trh;
b)
na základě odůvodněné žádosti schvalovacího orgánu předávat tomuto orgánu všechny informace a veškerou dokumentaci nezbytnou k prokázání shodnosti výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
c)
spolupracovat se schvalovacím orgánem nebo orgánem pro dozor nad trhem, pokud o to požádají, na veškerých opatřeních, jejichž cílem je vyloučit závažné nebezpečí vyvolané vozidly, systémy, konstrukčními částmi, samostatnými technickými celky, díly nebo zařízením, na které se vztahuje jeho plná moc.
Článek 11
Povinnosti dovozců
1. Dovozci uvedou na trh pouze vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které buď obdržely schválení typu EU nebo které splňují požadavky pro vnitrostátní schválení, nebo díly či vybavení, které plně podléhají požadavkům nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Před uvedením na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které obdržely schválení typu, dovozci ověří, zda je k nim připojena schvalovací dokumentace v souladu s čl. 24 odst. 10, a zda systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesou požadovanou značku schválení typu a jsou v souladu s čl. 8 odst. 8. Jedná-li se o vozidlo, dovozce musí ověřit, zda je k vozidlu připojeno požadované prohlášení o shodě.
3. Domnívají-li se dovozci nebo mají-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nejsou v souladu s požadavky tohoto nařízení, zejména že neodpovídají svému schválení typu, nesmějí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek uvést na trh, povolit jejich uvedení do provozu nebo je zaregistrovat, dokud nebudou uvedeny ve shodu. Pokud se navíc domnívají nebo mají důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, informují o tom výrobce a orgány dozoru nad trhem. U schválených vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků také informují schvalovací orgán, který udělil schválení za tímto účelem.
4. Dovozci uvedou na vozidle, systému, konstrukční části, samostatném technickém celku, dílu nebo zařízení svůj název, svou zapsanou firmu nebo zaregistrovanou ochrannou známku a adresu, na níž je lze kontaktovat, nebo, není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části, samostatnému technickému celku, dílu nebo zařízení.
5. Dovozci zajistí, aby byly k vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku přiloženy pokyny a informace požadované v článku 51, a to v úředním jazyce (úředních jazycích) dotčených členských států.
6. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jeho soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
7. Usoudí-li dovozci, že je to s ohledem na závažné nebezpečí, které vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují, vhodné, provedou v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů šetření nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků, dílů nebo zařízení, případně vytvoří soupis stížností a stažení z oběhu a o těchto kontrolách průběžně informují distributory.
Článek 12
Povinnosti dovozců, pokud jde o jejich výrobky, které nejsou ve shodě nebo představují závažné nebezpečí
1. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které uvedli na trh, nejsou v souladu s tímto nařízením, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo je případně stáhnou z trhu nebo z oběhu.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, dovozci okamžitě informují výrobce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly uvedeny na trh. Dovozce je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
3. Dovozci po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, a po dobu pěti let poté, co byly na trh uvedeny systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, uchovají kopii prohlášení o shodě pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem a zajistí, aby schvalovací dokumentace uvedená v čl. 24 odst. 10 byla těmto orgánům na požádání k dispozici.
4. Na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu předloží dovozci tomuto orgánu všechny informace a dokumentaci nezbytnou k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, jemuž tento orgán snadno porozumí. Na žádost tohoto orgánu s ním dovozci spolupracují na veškerých opatřeních přijatých s cílem vyloučit nebezpečí vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, jež uvedli na trh.
Článek 13
Povinnosti distributorů
1. Distributoři při dodání vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trh jednají ve vztahu k požadavkům tohoto nařízení s náležitou péčí.
2. Před dodáním vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku na trh, před jejich registrací nebo uvedením do provozu distributoři ověří, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesou povinné označení nebo značku schválení typu, zda je k nim přiložena požadovaná dokumentace, pokyny a bezpečnostní informace v úředním jazyce (úředních jazycích) členského státu, v němž mají být vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodány na trh, a zda dovozce a výrobce splnili požadavky stanovené v čl. 11 odst. 2, v čl. 11 odst. 4 a v čl. 34 odst. 1 a 2.
3. Distributoři zajistí, aby v době, kdy nesou za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 14
Povinnosti distributorů, pokud jde o jejich výrobky, které nejsou ve shodě nebo představují závažné nebezpečí
1. Domnívají-li se distributoři nebo mají-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nejsou v souladu s požadavky tohoto nařízení, nesmějí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodat na trh nebo zaregistrovat či uvést do provozu, dokud nebudou uvedeny ve shodu.
2. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jež dodali na trh, zaregistrovali nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídají, není v souladu s tímto nařízením, uvědomí o tom výrobce nebo jeho zástupce a zajistí, aby byla podle čl. 9 odst. 1 nebo čl. 12 odst. 1 přijata nápravná opatření nezbytná k zajištění shody tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo případně k jeho stažení z oběhu.
3. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, distributoři okamžitě informují výrobce, dovozce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly dodány na trh. Distributor je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
4. Distributoři na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu zajistí, aby výrobce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 9 odst. 4 nebo aby dovozce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 12 odst. 3. Spolupracují na požádání s tímto orgánem na veškerých opatřeních přijatých v souladu s čl. 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem vyloučit nebezpečí, které představují vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek díl nebo zařízení, jež dodali na trh.
Článek 15
Případy, kdy se povinnosti výrobce vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor se pro účely tohoto nařízení považuje za výrobce, na nějž se vztahují povinnosti výrobce podle článků 8 až 10 pokud dovozce nebo distributor dodají na trh nebo zaregistrují vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo odpovídají za jejich uvedení do provozu pod svou firmou nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s příslušnými požadavky.
Článek 16
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty na žádost pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem po dobu pěti let identifikují:
a)
kterýkoli hospodářský subjekt, jenž jim dodal vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
b)
kterýkoli hospodářský subjekt, jemuž dodaly vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení.
KAPITOLA III
ZÁKLADNÍ POŽADAVKY
Článek 17
Požadavky na funkční bezpečnost vozidel
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních osob v okolním prostředí vozidla.
2. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky stanovené v tomto nařízení, včetně požadavků na:
a)
kompaktnost konstrukce vozidel;
b)
systémy usnadňující řidiči ovládání vozidla, zejména pokud jde o mechanismus řízení a brzdový systém, včetně nejmodernějších brzdových systémů a elektronických systémů kontroly stability;
c)
systémy, které zabezpečují řidiči viditelnost a poskytují mu informace o stavu vozidla a okolního prostředí, včetně zasklení, zrcátek a informačních systémů řidiče;
d)
osvětlovací systémy vozidla;
e)
ochranu cestujících ve vozidle, včetně vnitřní výbavy, opěrky hlavy, bezpečnostních pásů, dveří vozidla;
f)
vnějšek vozidla a příslušenství;
g)
elektromagnetickou kompatibilitu;
h)
zvuková výstražná zařízení;
i)
systémy vytápění;
j)
zařízení bránící neoprávněnému použití;
k)
identifikační systémy vozidla;
l)
hmotnosti a rozměry;
m)
bezpečnost elektrických zařízení, včetně statické elektřiny;
n)
zařízení pro ochranu proti podjetí zezadu;
o)
boční ochranu;
p)
ložné plošiny;
q)
tažná zařízení;
r)
pneumatiky;
s)
systémy proti rozstřiku;
t)
zpětný chod;
u)
pásy;
v)
mechanická spojovací zařízení, včetně ochrany proti chybné instalaci.
3. Konstrukční součásti vozidel, u nichž jsou nebezpečí způsobená elektřinou plně zohledněna v aktech v přenesené pravomoci nebo v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, nepodléhají směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/95/EC ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí (32).
4. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jsou použitelné v souladu s přílohou I.
5. S cílem zajistit vysokou úroveň funkční bezpečnosti je Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci, které stanoví podrobné technické požadavky na subjekty uvedené v odstavci 2 tohoto článku, případně i včetně zkušebních postupů a mezních hodnot. První takové akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Tyto podrobné požadavky směřují ke zvýšení nebo alespoň zachování úrovně funkční bezpečnosti, která je stanovena ve směrnicích uvedených v čl. 76 odst. 1 a v článku 77, a zajistí, aby:
a)
vozidla s maximální konstrukční rychlostí vyšší než 40 km/h dosahovala rovnocenné úrovně funkční bezpečnosti jako motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, pokud jde o výkon brzd a protiblokovacích brzdových systémů;
b)
maximální tlak pneumatik nebo pásů na tvrdý povrch vozovky nepřekročil 0,8 MPa.
Článek 18
Požadavky na bezpečnost osádky
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění osob pracujících na anebo s vozidlem.
2. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky stanovené v tomto nařízení, včetně požadavků na:
a)
konstrukce ochrany při převrácení (ROPS);
b)
ochranné konstrukce proti padajícím předmětům (FOPS);
c)
sedadla spolujezdců;
d)
vystavení řidiče hladině hluku;
e)
sedadlo řidiče;
f)
pracovní prostor a přístup do kabiny řidiče, včetně ochrany proti uklouznutí, zakopnutí nebo pádu;
g)
vývodové hřídele;
h)
ochranu konstrukčních částí pohonu;
i)
body ukotvení bezpečnostních pásů;
j)
bezpečnostní pásy;
k)
ochranu řidiče proti pronikajícím předmětům (OPS);
l)
ochranu řidiče proti nebezpečným látkám;
m)
ochranu před kontaktem s částmi nebo materiály o extrémních teplotách;
n)
provozní příručku;
o)
kontroly, včetně bezpečnosti a spolehlivosti ovládacích systémů a zařízení pro nouzové a automatické zastavení;
p)
ochranu proti mechanickému nebezpečí jiného druhu, než je uvedeno v písm. a), b), g) a k), včetně ochrany před drsnými povrchy, ostrými hranami a rohy, prasknutím ohebných potrubí pro tekutiny a nekontrolovaným pohybem vozidla;
q)
provoz a údržbu, včetně bezpečného čištění vozidla;
r)
kryty a ochranná zařízení;
s)
informace, varování a označení;
t)
materiály a produkty;
u)
baterie.
3. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel a systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jsou použitelné v souladu s přílohou I.
4. S cílem zajistit vysokou úroveň bezpečnosti osádky je Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci, které stanoví podrobné technické požadavky na prvky uvedené v odstavci 2 tohoto článku, případně i včetně zkušebních postupů a mezních hodnot. První takové akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Tyto podrobné technické požadavky musí zvýšit nebo alespoň zachovat úroveň bezpečnosti osádky stanovenou ve směrnicích uvedených v čl. 76 odst. 1 a v článku 77, s přihlédnutím k ergonomii (včetně ochrany proti předvídatelnému nesprávnému užití, použitelnosti kontrolních systémů, přístupu k ovládacím prvkům, aby se zamezilo jejich neúmyslné aktivaci, přizpůsobení rozhraní člověk-vozidlo předvídatelným vlastnostem řidiče, vibrací a zásahu obsluhy), stabilitě a požární bezpečnosti.
Článek 19
Požadavky týkající se environmentální výkonnosti
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizoval vliv na životní prostředí.
2. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky stanovené v tomto nařízení, včetně požadavků na:
a)
znečišťující emise;
b)
hladinu vnějšího hluku.
3. Použijí se specifické mezní hodnoty, zkušební postupy a požadavky na znečisťující emise stanovené pro pojízdné stroje ve směrnici 97/68/ES.
4. Mezní hodnoty konkrétních vnějších úrovní hluku nesmí překročit tyto úrovně:
a)
89 dB(A) u traktorů s nenaloženou hmotností v provozním stavu více než 1 500 kg;
b)
85 dB(A) u traktorů s nenaloženou hmotností v provozním stavu maximálně 1 500 kg.
Měly by být měřeny v souladu se zkušebními postupy stanovenými v aktech v přenesené pravomoci uvedených v odstavci 6.
5. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel a systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jsou použitelné v souladu s přílohou I.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci, které se týkají podrobných technických požadavků na hladinu vnějšího hluku, včetně zkušebních postupů, a instalaci motorů na vozidle, které byly schváleny, pokud jde o znečišťující emise, a s tím souvisejících ustanovení pro flexibilitu, aby byla zajištěna vysoká úroveň environmentální výkonnosti. První takové akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Tyto specifické technické požadavky musí vést ke zvýšení nebo alespoň zachování úrovně environmentální výkonnosti, která je stanovena ve směrnicích uvedených v čl. 76 odst. 1 a případně v článku 77.
KAPITOLA IV
POSTUPY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 20
Postupy pro EU schválení typu
1. Žádá-li výrobce o schválení typu úplného vozidla, může zvolit jeden z těchto postupů:
a)
postupné schválení typu;
b)
jednorázové schválení typu;
c)
kombinované schválení typu.
Kromě toho může výrobce zvolit vícestupňové schválení typu.
Pro schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se použije pouze jednorázové schválení typu.
2. Postupné schválení typu spočívá v postupném získávání celého souboru certifikátů EU schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky tvořící část vozidla, jenž vede v závěrečné fázi ke schválení typu úplného vozidla.
3. Jednorázové schválení typu spočívá ve schválení úplného vozidla v jednom kroku.
4. Kombinované schválení typu je postup postupného schválení, během něhož se při závěrečné fázi schvalování celého vozidla získá jedno nebo více schválení pro systémy, aniž by bylo nezbytně nutné pro tyto systémy vydat certifikát EU schválení typu.
5. Při vícestupňovém schválení typu jeden nebo více schvalovacích orgánů osvědčuje, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům tohoto nařízení.
Vícestupňové schválení typu bude uděleno pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci uvedené v článku 22 a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze I, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla.
6. Schválení typu pro závěrečný stupeň dokončení může být uděleno pouze poté, co schvalovací orgán ověřil, že typ vozidla schválený v závěrečném stupni splňuje v dané době všechny platné technické požadavky. Zahrnuje dokumentární kontrolu všech požadavků pro schválení typu neúplného vozidla, které je uděleno v rámci vícestupňového postupu schválení typu, a to i v případě, že je uděleno pro jinou kategorii nebo podkategorii vozidla.
7. Výběr schvalovacího postupu neovlivní uplatnitelné základní požadavky, kterým musí schvalované vozidlo vyhovět v době vydání schválení typu úplného vozidla.
8. Komisi je svěřena v souladu s článkem 71 pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se podrobného uspořádání s ohledem na postupy schvalování typu. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 21
Žádost o schválení typu
1. Výrobce podává žádost o schválení typu schvalovacímu orgánu.
2. Pro konkrétní typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě.
3. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
Článek 22
Dokumentace
1. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci výrobce.
2. Dokumentace výrobce musí zahrnovat tyto součásti:
a)
informační dokument;
b)
všechna data, nákresy, fotografie a další informace;
c)
v případě vozidel uvedení zvoleného postupu (zvolených postupů) v souladu s čl. 20 odst. 1;
d)
jakékoli dodatečné informace požadované schvalovacím orgánem v souvislosti s postupem pro předkládání žádostí.
3. Dokumentace může být dodána na papíře nebo v elektronickém formátu, který je přijatelný pro technickou zkušebnu a schvalovací orgán.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví šablony informačního dokumentu a dokumentace výrobce. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 23
Zvláštní požadavky na informace, které je třeba uvést v žádosti o schválení typu podle různých postupů
1. K žádosti o postupné schválení typu musí být připojena dokumentace výrobce v souladu s článkem 22 společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných aktů uvedených v příloze I.
V případě schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku podle použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze I, má schvalovací orgán přístup k související schvalovací dokumentaci, a to až do okamžiku, kdy je schválení vydáno nebo odmítnuto.
2. K žádosti o jednorázové schválení typu musí být připojena schvalovací dokumentace uvedená v článku 22, která obsahuje veškeré příslušné informace v souladu s prováděcími akty přijatými podle tohoto nařízení, které se týkají uvedených použitelných aktů.
3. V případě kombinovaného schválení typu musí být ke schvalovací dokumentaci připojen jeden či více certifikátů schválení typu vyžadovaných podle každého z použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze I, a musí obsahovat, pokud není předkládán žádný certifikát schválení typu, informace vyžadované v souladu s prováděcími předpisy přijatými na základě tohoto nařízení ve vztahu k těmto použitelným aktům.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace:
a)
v prvním stupni ty části dokumentace výrobce a certifikáty EU schválení typu, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla;
b)
ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, a kopie certifikátu EU schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby a veškeré podrobnosti o všech změnách nebo doplňcích provedených výrobcem na vozidle.
Informace uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) tohoto odstavce lze poskytnout v souladu s odstavcem 3.
5. Schvalovací orgán může prostřednictvím odůvodněné žádosti požádat výrobce o poskytnutí jakýchkoliv dalších informací potřebných k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
KAPITOLA V
PROVÁDĚNÍ POSTUPŮ EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 24
Obecná ustanovení
1. Schvalovací orgány nesmějí udělit EU schválení typu, dokud neověří opatření pro shodnost výroby uvedené v článku 28 a shodu typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s platnými požadavky.
2. Schvalovací orgány udělují EU schválení typu v souladu s touto kapitolou.
3. Pokud schvalovací orgán zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, ačkoli je v souladu s požadovanými ustanoveními, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo může vážně poškodit životní prostředí nebo veřejné zdraví nebo představuje závažné nebezpečí pro osádku, může odmítnout udělit EU schválení typu. V tomto případě neprodleně zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi podrobnou dokumentaci objasňující důvody svého rozhodnutí a uvádějící důkazy pro svá zjištění.
4. Certifikáty EU schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem, jejž prostřednictvím prováděcích aktů stanoví Komise. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
5. Schvalovací orgán zašle pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států certifikát EU schválení typu vozidla i s přílohami, a to do jednoho měsíce od jeho vydání. Kopie může mít také podobu zabezpečeného elektronického souboru.
6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí.
7. Schvalovací orgán zasílá ve tříměsíčních odstupech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam EU schválení typu, která během předchozího období u systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul.
8. Pokud tak požaduje schvalovací orgán jiného členského státu, zašle schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, žadateli do jednoho měsíce od obdržení této žádosti kopii vyžádaného certifikátu EU schválení typu i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít také podobu zabezpečeného elektronického souboru.
9. Je-li to vyžadováno Komisí, předloží schvalovací orgán informaci uvedenou v odstavcích 5 až 8 také Komisi.
10. Schvalovací orgán zkompletuje schvalovací dokumentaci sestávající z výrobní dokumentace, ke které jsou připojeny záznamy o zkouškách a veškerá další dokumentace, kterou dodala technická zkušebna nebo schvalovací orgán do výrobní dokumentace během provádění své činnosti. Součástí výrobní dokumentace je rejstřík s vhodně číslovaným či značeným obsahem, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky, a formát každého dokumentu musí umožňovat uvádění záznamů o následujících krocích při provádění EU schválení typu, zejména data revizí a aktualizací. Schvalovací orgán si ponechá informaci obsaženou ve výrobní dokumentaci, aby byla k dispozici po dobu 10 let po skončení platnosti příslušného schválení.
Článek 25
Zvláštní ustanovení týkající se certifikátu EU schválení typu
1. Certifikát EU schválení typu obsahuje tyto přílohy:
a)
schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 24 odst. 10;
b)
výsledky zkoušek;
c)
jméno (jména) a podpisový vzor (vzory) osoby (osob) oprávněné (oprávněných) podepisovat prohlášení o shodě a jejich funkce v podniku;
d)
v případě EU schválení typu úplného vozidla vyplněný vzor prohlášení o shodě.
2. Certifikát EU schválení typu musí být vydán na základě vzoru, který stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. U každého typu vozidla schvalovací orgán
a)
vyplní všechny rubriky certifikátu EU schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek;
b)
sestaví seznam schvalovací dokumentace;
c)
bez prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli.
Komise stanoví šablonu pro list s výsledky zkoušek uvedený v písmenu a) prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
4. V případě EU schválení typu, u nějž byla v souladu s článkem 35 stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od některých ustanovení tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, se v certifikátu EU schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou.
5. Pokud se výrobce rozhodne pro postup kombinovaného schválení typu, vyplní schvalovací orgán schvalovací dokumentaci s odkazy na zkušební protokoly stanovené prováděcími akty uvedenými v čl. 27 odst. 1, pro něž není k dispozici žádný certifikát EU schválení typu.
6. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam použitelných požadavků či aktů a přiloží tento seznam k certifikátu EU schválení typu. Komise přijme šablonu takového seznamu prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 26
Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. EU schválení typu bude uděleno systému, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty, jež jsou uvedeny v příloze I.
2. EU schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek bude uděleno konstrukční části nebo samostatnému technickému celku, který odpovídá údajům v dokumentaci výrobce a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty, jež jsou uvedeny v příloze I.
3. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušné akty uvedené v příloze I.
4. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah EU schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí.
V tom případě se v certifikátu EU schválení typu uvedou všechna omezení použití této konstrukční části nebo samostatného technického celku a zvláštní podmínky pro jejich montáž.
V případech, kdy jsou taková konstrukční část nebo samostatný technický celek montovány výrobcem vozidla, se ověří dodržení všech použitelných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla.
Článek 27
Zkoušky vyžadované pro EU schválení typu
1. Dodržení technických předpisů stanovených v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze I se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami.
Použijí se zkušební postupy uvedené v prvním pododstavci a zvláštní zařízení a nářadí předepsané pro provedení těchto zkoušek, které jsou stanoveny příslušnými akty uvedenými v příloze I.
Formát zkušebního protokolu bude v souladu s obecnými požadavky, které stanovila Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
2. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných aktů uvedených v příloze I potřeba k provedení požadovaných zkoušek.
3. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen.
Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací.
4. Se souhlasem schvalovacího orgánu lze jako alternativu ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 použít zkušební metody se simulací, a to na žádost výrobce podanou s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
5. Zkušební metody se simulací musí splňovat podmínky v aktech s přenesenou pravomocí přijatých podle odstavce 6.
6. S cílem zajistit, aby výsledky získané prostřednictvím zkoušek se simulací byly stejně důvěryhodné jako výsledky z fyzických zkoušek, je Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 71 akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků, které mohou být předmětem zkoušek se simulací, a podmínek, za kterých tyto zkoušky se simulací mají proběhnout. Při přijímání těchto aktů bude Komise jako z vhodného základu vycházet z požadavků a postupů stanovených v příloze XVI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (33).
Článek 28
Opatření pro shodnost výroby
1. Schvalovací orgán, který uděluje EU schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby, v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, ověřil, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Schvalovací orgán, který uděluje schválení typu úplného vozidla, přijme nezbytná opatření, jejichž cílem je ověřit, zda jsou prohlášení o shodě vydaná výrobcem v souladu s článkem 33. Za tímto účelem schvalovací orgán ověří, zda je dostatečný počet vybraných prohlášení o shodě v souladu s článkem 33 a zda výrobce přijal vhodná opatření k zajištění správnosti údajů uvedených v prohlášeních o shodě.
3. Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření, aby, v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nadále dostatečná k tomu, aby se vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky nadále shodovaly se schváleným typem, a zda jsou prohlášení o shodě nadále v souladu s článkem 33.
4. Za účelem ověření, zda se vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek shodují se schváleným typem, může schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky vyžadované pro EU schválení typu na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení.
5. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, zjistí, že se opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nepoužívají, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů, přestala se používat nebo již nejsou považována za adekvátní, ačkoliv se ve výrobě pokračuje, přijme nezbytná opatření pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby nebo odejme schválení typu.
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71 týkající se podrobných opatření, pokud jde o shodnost výroby. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA VI
ZMĚNY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 29
Obecná ustanovení
1. Výrobce neprodleně sdělí schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci.
Uvedený schvalovací orgán určí, který z postupů stanovených v článku 30 se má použít.
V případě potřeby může schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové EU schválení typu.
2. Žádost o změnu EU schválení typu se podává výlučně schvalovacímu orgánu, který udělil původní EU schválení typu.
3. Pokud schvalovací orgán shledá, že pro účely provedení změny je nezbytné kontroly nebo zkoušky opakovat, vyrozumí o tom výrobce.
Postupy uvedené v článku 30 se uplatní, pouze pokud na základě těchto kontrol nebo zkoušek schvalovací orgán usoudí, že požadavky týkající se EU schválení typu jsou nadále splněny.
Článek 30
Revize a rozšíření EU schválení typu
1. Pokud se změnily údaje zaznamenané ve schvalovací dokumentaci, aniž by bylo nutné opakovat kontroly nebo zkoušky, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Změna se označí jako „rozšíření“, pokud se údaje ve schvalovací dokumentaci změnily a pokud platí kterékoliv z následujících tvrzení:
a)
jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky;
b)
změnily se jakékoliv informace o certifikátu EU schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z aktů uvedených v příloze I pro schválený typ vozidla nebo schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.
V případě rozšíření vydá schvalovací orgán aktualizovaný certifikát EU schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V tomto certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum jeho nového vydání.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo konsolidované a aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
4. Změna schválení typu vozidla se nevyžaduje, pokud nové požadavky uvedené v odst. 2 písm. c) nejsou z technického hlediska pro tento typ vozidla důležité nebo se týkají jiných kategorií vozidel, než je kategorie, do které vozidlo patří.
Článek 31
Vydání a oznámení změn
1. V případě rozšíření musí být aktualizovány všechny příslušné části certifikátu EU schválení typu, jeho přílohy a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez prodlení vydají žadateli.
2. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez prodlení revidované dokumenty nebo případně konsolidovanou a aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace.
3. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v EU schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států v souladu s postupy uvedenými v článku 24.
KAPITOLA VII
PLATNOST EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 32
Skončení platnosti
1. EU schválení typu musí být vydáno s neomezenou dobou platnosti.
2. Platnost EU schválení typu vozidla končí v těchto případech:
a)
nové požadavky použitelné na schválený typ vozidla se stanou závaznými pro dodání na trh, registraci vozidla nebo jeho uvedení do provozu a schválení typu nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat;
b)
výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena;
c)
doba platnosti schválení skončí z důvodu omezení v souladu s článkem 35 odst. 6;
d)
schválení bylo odejmuto podle čl. 28 odst. 5, čl. 44 odst. 1 nebo čl. 47 odst. 4.
3. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají EU schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi.
4. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu pro dané vozidlo.
Do jednoho měsíce po obdržení oznámení uvedeného v prvním pododstavci uvědomí schvalovací orgán, jenž vozidlu udělil EU schválení typu, odpovídajícím způsobem schvalovací orgány ostatních členských států.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, má-li EU schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, bez prodlení sdělí všechny důležité informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 39.
Ve sdělení uvedeném v druhém pododstavci se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla.
KAPITOLA VIII
PROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ
Článek 33
Prohlášení o shodě
1. Výrobce jako držitel schválení typu vozidla vydává v papírové verzi prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
Toto prohlášení se vydá kupujícímu zdarma společně s vozidlem. Jeho vydání nelze podmiňovat výslovnou žádostí ani poskytnutím dalších informací výrobci.
Na žádost majitele vozidla je výrobce vozidla po dobu deseti let od data výroby vozidla povinen vydat duplikát prohlášení o shodě, přičemž platba za tento duplikát nemá převýšit náklady na jeho vydání. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“.
2. Výrobce musí použít vzor pro prohlášení o shodě přijatý Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. Za tímto účelem prováděcí akty stanoví, že papír používaný na prohlášení musí být chráněn několika ochrannými prvky. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Prohlášení o shodě bude vystaveno v alespoň jednom z úředních jazyků Unie. Kterýkoli členský stát může požádat, aby bylo prohlášení o shodě přeloženo do jeho vlastního úředního jazyka či jazyků.
4. Osoba(y) oprávněná(é) podepsat prohlášení o shodě musí být zaměstnána(y) v organizaci výrobce a musí být řádně pověřena(y) jejím vedením, aby v plném rozsahu nesla(y) právní odpovědnost výrobce, pokud jde o návrh a konstrukci nebo o shodnost výroby vozidla s předpisy.
5. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v tomto nařízení nebo v jakémkoli z aktů v přenesené pravomoci přijatém na základě tohoto nařízení.
6. U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozích stupních.
7. V prohlášení o shodě pro vozidla schválená v souladu s čl. 35 odst. 2 se v jeho záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě článku 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“.
8. V prohlášení o shodě stanoveném v prováděcích aktech podle odstavce 2 pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 37, se v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti u ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze II, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do pořadí výroby připadající na tento rok.
9. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat prohlášení o shodě registračnímu orgánu kteréhokoliv členského státu elektronickými prostředky.
Článek 34
Povinný štítek s řádným označením vozidel a značka schválení typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla opatří každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem povinným štítkem s řádným označením dle požadavků příslušného prováděcího aktu přijatého podle odstavce 3.
2. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou schválení typu požadovanou příslušným prováděcím aktem přijatým na základě tohoto nařízení nebo příslušným nařízením EHK OSN nebo kodexem OECD.
Pokud není taková značka schválení typu požadována, opatří výrobce tuto část nebo celek alespoň svou výrobní nebo obchodní značkou, číslem typu nebo identifikačním číslem.
3. Povinný štítek a EU značka schválení typu musí být ve shodě se vzorem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA IX
VÝJIMKY PRO NOVÉ TECHNOLOGIE NEBO NOVÉ KONCEPCE
Článek 35
Výjimky pro nová technická řešení nebo nové koncepce
1. Výrobce může požádat o EU schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsahující technická řešení nebo koncepce, jež jsou neslučitelné s jedním nebo více akty uvedenými v příloze I.
2. Schvalovací orgán může udělit EU schválení typu uvedené v odstavci 1, pokud jsou splněny všechny následující podmínky:
a)
žádost uvádí důvody, proč daná technická řešení nebo koncepce činí systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek neslučitelným s jedním nebo více akty uvedenými v příloze I;
b)
žádost popisuje u nové technologie bezpečnost a dopady na životní prostředí a opatření přijatá k tomu, aby byla zajištěna alespoň rovnocenná úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jakou stanoví požadavky, z nichž se požaduje výjimka;
c)
je předložen popis zkoušek i s jejich výsledky, které prokazují, že jsou splněny podmínky uvedené v písmeni b).
3. Udělení tohoto EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka pro nové technologie nebo nové koncepce, podléhá schválení ze strany Komise. Toto schválení bude učiněno prostřednictvím prováděcího aktu. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
4. Schvalovací orgán může do rozhodnutí Komise o tom, zda je povolení uděleno, již udělit typu vozidla, na nějž se vztahuje požadovaná výjimka, EU schválení typu, které je však prozatímní a platí pouze na území daného členského státu. Schvalovací orgán o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím dokumentace obsahující údaje uvedené v odstavci 2.
V záhlaví certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě musí být jasně vyznačena skutečnost, že se jedná o prozatímní dokumenty s omezenou územní platností. Komise může přijmou prováděcí akty s cílem stanovit harmonizované vzory certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě pro účely tohoto odstavce. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
5. Ostatní schvalovací orgány mohou rozhodnout o přijetí prozatímního schválení písemnou formou, jak je uvedeno v odstavci 4, na svém území.
6. V povolení, které vydává Komise, uvedeném v odstavci 3, se popřípadě rovněž uvede, zda jeho platnost podléhá nějakým omezením. Schválení typu však v každém případě platí alespoň po dobu 36 měsíců.
7. Pokud se Komise rozhodne povolení odmítnout, schvalovací orgán ihned vyrozumí držitele prozatímního schválení typu uvedeného v odstavci 3, že prozatímní schválení bude zrušeno šest měsíců po dni, kdy Komise rozhodla o jeho odmítnutí.
Vozidla vyrobená ve shodě s prozatímním schválením před skončením jeho platnosti však mohou být uvedena na trh, registrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv členském státě, jenž prozatímní schválení přijal.
Článek 36
Pozdější úprava aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů
1. Pokud Komise schválí udělení výjimky podle článku 35, okamžitě přijme nezbytné kroky, aby dotčené akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přizpůsobila technickému pokroku.
Pokud se výjimka podle článku 35 týká nařízení EHK OSN, navrhne Komise změnu příslušného nařízení EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
2. Po změně příslušných aktů se zruší veškerá omezení v rozhodnutí Komise o schválení výjimky.
Pokud nebyly přijaty nezbytné kroky k úpravě aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů, může Komise na žádost členského státu, který schválení udělil, vydat prostřednictvím prováděcího aktu přijatého přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2 rozhodnutí a prodloužit platnost schválení typu.
KAPITOLA X
VOZIDLA VYRÁBĚNÁ V MALÝCH SÉRIÍCH
Článek 37
Vnitrostátní schválení typu malých sérií
1. Výrobce může požádat o vnitrostátní schválení typu malých sérií typu vozidla v rámci ročních kvantitativních omezení stanovených v příloze II. Tato omezení se vztahují na dodání na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel schváleného typu na trhu každého členského státu v daném roce.
Pro vnitrostátní schválení typu malých sérií může schvalovací orgán, pokud k tomu má rozumné důvody, upustit od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení a jednoho nebo více ustanovení jednoho nebo více aktů uvedených v příloze I, přičemž musí upřesnit odpovídající alternativní požadavky.
2. Alternativní požadavky zmíněné v odstavci 1 zajistí úroveň funkční bezpečnosti a ochranu životního prostředí a bezpečnost osádky, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze I.
3. Pro účely vnitrostátního schválení typu vozidel podle tohoto článku budou schváleny systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jejichž typ je schválen v souladu s akty uvedenými v příloze I.
4. Certifikát schválení typu pro vozidla, jež obdržela schválení typu podle tohoto článku, je navržen podle vzoru uvedeného v čl. 25 odst. 2, ale nesmí být nadepsán „certifikát EU schválení typu vozidla“ a musí specifikovat obsah výjimek udělených v souladu s odstavcem 1. Certifikáty schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem uvedeným v čl. 24 odst. 4.
5. Platnost vnitrostátního schválení typu malých sérií je omezena na území členského státu, jehož schvalovací orgán schválení udělil.
6. Avšak na žádost výrobce se doporučenou zásilkou nebo elektronickou poštou schvalovacím orgánům členských států určených výrobcem zašle kopie certifikátu schválení typu a jeho příloh.
7. Schvalovací orgány členských států určené výrobcem rozhodnou do tří měsíců od obdržení žádosti uvedené v odstavci 6, zda schválení typu přijmou či nikoliv. Své rozhodnutí pak formálně sdělí schvalovacímu orgánu, jenž udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií.
8. Schvalovací orgány členských států vnitrostátní schválení typu přijmou, ledaže se mohou odůvodněně domnívat, že vnitrostátní technické požadavky, na jejichž základě bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jejich vlastním požadavkům.
9. Na žádost žadatele o vnitrostátní schválení typu malých sérií, jenž si přeje uvést na trh nebo zaregistrovat vozidlo v jiném členském státě, poskytne schvalovací orgán, který udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií, vnitrostátnímu orgánu tohoto jiného členského státu kopii certifikátu schválení typu i se schvalovací dokumentací. Použijí se odstavce 7 a 8.
KAPITOLA XI
DODÁNÍ NA TRH, REGISTRACE NEBO UVEDENÍ DO PROVOZU
Článek 38
Dodání na trh, registrace nebo uvedení vozidel do provozu
1. Aniž jsou dotčeny články 41 a 44, vozidla, pro které je EU schválení typu úplného vozidla povinné nebo pro které získal výrobce takové schválení podle tohoto nařízení, mohou být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu pouze tehdy, jsou-li opatřena platným prohlášením o shodě vydaným v souladu s článkem 33.
Pokud jde o neúplná vozidla, je dodání takových vozidel na trh nebo jejich uvedení do provozu povoleno, avšak orgány členských států odpovědné za registraci vozidla mohou odmítnout povolení registrace a používání takových vozidel na pozemních komunikacích.
2. Článek 1 se nevztahuje na vozidla určená k užití v ozbrojených silách, v civilní obraně, požární službě a v silách zajišťujících udržování veřejného pořádku ani na vozidla schválená podle článků 37.
Článek 39
Dodání na trh, registrace nebo uvedení do provozu vozidel z výběhu série
1. V rámci omezení týkajících se výběhu série a časových omezení uvedených v odstavcích 2 a 4, vozidla odpovídající typu vozidla, jehož EU schválení typu pozbylo platnosti podle článku 32, mohou být dodána na trh, registrována nebo uváděna do provozu.
První pododstavec se použije pouze na vozidla na území Unie, na něž se v době jejich výroby vztahovalo platné EU schválení typu, která však nebyla před tím, než toto EU schválení typu pozbylo platnosti, buď dodána na trh, zaregistrována, nebo uvedena do provozu.
2. Odstavec 1 se uplatní u úplných vozidel po dobu 24 měsíců ode dne, k němuž pozbylo EU schválení typu platnosti, a u dokončených vozidel po dobu 30 měsíců od uvedeného dne.
3. Výrobce, který si přeje využít odstavce 1, podá žádost příslušnému vnitrostátnímu orgánu každého členského státu, v němž mají být daná vozidla dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu. V této žádosti se uvedou všechny technické a ekonomické důvody, jež brání tomu, aby tato vozidla splňovala nové požadavky na schválení typu.
Dotyčný vnitrostátní orgán do tří měsíců od obdržení této žádosti rozhodne, zda a v jakém množství povolí registraci těchto vozidel na svém území.
4. Počet vozidel z výběhu série nepřekročí 10 % počtu vozidel zaregistrovaných během předchozích dvou let nebo 20 vozidel na členský stát, podle toho, co je vyšší.
5. V prohlášení o shodě vozidel uvedených do provozu v rámci tohoto postupu musí být proveden zvláštní záznam uvádějící, že se jedná o vozidlo „z výběhu série“.
6. Členské státy zajistí, aby byl účinně sledován počet vozidel, jež mají být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu podle postupu stanoveného v tomto článku.
7. Tento článek se uplatní pouze na přerušení z důvodu ukončení platnosti schválení typu v případě uvedeném v čl. 32 odst. 2 písm. a).
Článek 40
Dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků
1. Konstrukční části a samostatné technické celky mohou být dodávány na trh nebo uváděny do provozu pouze v případě, že odpovídají požadavkům příslušných aktů uvedených v příloze I a jsou řádně označeny v souladu s článkem 34.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou speciálně vyrobeny nebo zkonstruovány pro nová vozidla, na něž se toto nařízení nevztahuje.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež byly osvobozeny od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení podle článku 35 nebo jsou určeny k montáži na vozidla, na něž se vztahují schválení udělená podle článku 37, týkající se dané konstrukční části nebo samostatného technického celku.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není v tomto nařízení nebo v jednom z jeho aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení stanoveno jinak, mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou určeny k montáži na vozidla, u nichž v době jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu nebylo podle tohoto nařízení nebo podle směrnice 2003/37/ES požadováno schválení typu.
KAPITOLA XII
OCHRANNÉ DOLOŽKY
Článek 41
Postup zacházení s vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky představujícími závažné nebezpečí na vnitrostátní úrovni
1. Pokud orgány pro dozor nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, na něž se vztahuje toto nařízení, představují závažné nebezpečí pro zdraví či bezpečnost osob nebo pro další oblasti veřejného zájmu, na něž se vztahuje toto nařízení, provedou schvalovací orgány, které udělily povolení, hodnocení, zda dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují všechny požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty v plné míře spolupracují se schvalovacími orgány a orgány pro dozor nad trhem.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení schvalovací orgán, který udělil povolení, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňují požadavky stanovené tímto nařízením, neprodleně dotčenému hospodářskému subjektu nařídí, aby přijal veškerá vhodná nápravná opatření, kterými uvede vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek v soulad s těmito požadavky, nebo aby vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek stáhl z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány pro dozor nad trhem, že se neshoda netýká pouze území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a o opatřeních, jejichž provedení žádají od hospodářského subjektu.
3. Hospodářský subjekt u všech nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které uvedl na trh, zaregistroval nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídá, zajistí přijetí veškerých vhodných nápravných opatření.
4. Pokud hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou vnitrostátní orgány veškerá vhodná opatření a na trhu svého členského státu zakáží nebo omezí dodávání na trh, registraci nebo uvedení do provozu nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků nebo je stáhnou z trhu nebo z oběhu.
5. Vnitrostátní orgány neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o opatřeních uvedených v odstavci 4.
Součástí poskytovaných informací jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné k identifikaci nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, údaje o jejich původu, povaze údajné neshody a souvisejícího rizika, povaze a délce trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a stanoviska příslušného hospodářského subjektu. Schvalovací orgány zejména uvedou, zda je důvodem neshody některá z těchto skutečností:
a)
vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňují požadavky týkající se zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany životního prostředí nebo dalších oblastí veřejného zájmu, na něž se vztahuje toto nařízení;
b)
existují nedostatky v příslušných aktech uvedených v příloze I.
6. Členské státy do jednoho měsíce uvědomí Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a sdělí všechny další údaje o neshodě dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními sdělí své námitky.
7. Pokud do jednoho měsíce od přijetí informací uvedených v odstavci 6 tohoto článku nepodá žádný jiný členský stát ani Komise námitku k opatření, které členský stát přijal, bude toto opatření vyhodnoceno Komisí podle článku 42.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem přijata vhodná omezující opatření, jako je například okamžité stažení daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhu.
Článek 42
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou během postupu uvedeného v čl. 41 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatření členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že je vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, provede Komise po konzultaci s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty neprodleně hodnocení těchto vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2, zda lze vnitrostátní opatření považovat za oprávněné, či nikoli.
Komise oznámí své rozhodnutí všem členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud je vnitrostátní opatření považováno Komisí za oprávněné, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byly nevyhovující vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek staženy z jejich trhu; členské státy o tom informují Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neoprávněné, dotčený členský stát toto opatření zruší nebo je změní, a to v souladu s rozhodnutím uvedeným v odstavci 1.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za oprávněné a je přisuzováno nedostatkům v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, Komise navrhne následující vhodná opatření:
a)
jedná-li se o akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, Komise navrhne nezbytné změny dotčeného aktu;
b)
jedná-li se o předpisy EHK OSN, navrhne Komise nezbytné návrhy změny příslušných nařízení EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
Článek 43
Vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které představují závažné nebezpečí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 41 odst. 1 zjistí, že ačkoli jsou vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s příslušnými požadavky nebo jsou řádně označeny, představují závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo mohou vážně ohrozit životní prostředí nebo veřejné zdraví, nařídí příslušnému hospodářskému subjektu, aby přijal veškerá vhodná opatření a zajistil, aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek po uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu již toto nebezpečí nepředstavovaly, nebo aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika stáhl z trhu nebo z oběhu. Dokud výrobce vozidla nepřijme veškerá vhodná opatření, může členský stát registraci těchto vozidel odmítat.
2. U vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku uvedeného v odstavci 1 hospodářský subjekt zajistí, aby byla ve vztahu ke všem těmto vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, které byly uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu v Unii, přijata nápravná opatření.
3. Členský stát uvedený v odstavci 1 do jednoho měsíce informuje Komisi a ostatní členské státy o všech dostupných podrobnostech, zejména o údajích nezbytných pro identifikaci dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, původu a dodavatelského řetězce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, povahy souvisejícího rizika a povahy a o trvání přijatých vnitrostátních opatření.
4. Komise neprodleně konzultuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty, a zejména schvalovací orgán, který udělil schválení typu, a vyhodnotí opatření přijatá na vnitrostátní úrovni. Na základě tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda lze vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 1 považovat za oprávněná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně uvědomí členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty.
Článek 44
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež se neshodují se schváleným typem
1. Jestliže se nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení neshodují s typem, který byl schválen, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme nezbytná opatření včetně odejmutí schválení typu, aby byla vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky uvedeny ve shodu se schváleným typem.
2. Pro účely odstavce 1 se odchylky od údajů uvedených v certifikátu EU schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci považují za nedodržení shody se schváleným typem.
3. Pokud vnitrostátní schvalovací orgán prokáže, že se nová vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu vydanou v jiném členském státě neshodují se schváleným typem, může požádat schvalovací orgán, který EU schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivá vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky i nadále shodují se schváleným typem. Po obdržení takové žádosti přijme schvalovací orgán, který vydal EU schválení typu, co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti, nezbytná opatření.
4. Schvalovací orgán požádá schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část, samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla vyráběná vozidla opět uvedena do shody se schváleným typem v následujících případech:
a)
u EU schválení typu vozidla, pokud neshoda vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
b)
u vícestupňového schválení typu, pokud neshoda dokončeného vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež tvoří část neúplného vozidla, nebo z neshody samotného neúplného vozidla.
5. Po obdržení takové žádosti přijme dotyčný schvalovací orgán co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření, v případě potřeby společně se schvalovacím orgánem, který žádost podal.
6. Je-li zjištěna neshoda, přijme schvalovací orgán členského státu, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo pro neúplné vozidlo, opatření uvedená v odstavci 1.
Schvalovací orgány se ve lhůtě jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EU schválení typu a o jeho důvodech.
7. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, popírá existenci neshody, o níž byl uvědomen, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uspořádá vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 45
Uvedení částí a zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů, na trh nebo do provozu
1. Části nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování systémů, které mají zásadní význam pro bezpečnost vozidla nebo jeho environmentální výkonnost, nebudou uvedeny na trh, zaregistrovány ani uvedeny do provozu a budou zakázány, pokud nebyly schváleny schvalovacím orgánem v souladu s čl. 46 odst. 1, 2 a 4.
2. S cílem zajistit jednotné uplatňování odstavce 1, může Komise přijmout prováděcí akty, aby mohla vypracovat seznam takových částí nebo zařízení na základě dostupných informací, a zejména informací poskytnutých členskými státy, které upozorňují na:
a)
závažnost rizika, pokud jde o bezpečnost vozidla vybaveného dotyčnými částmi nebo zařízením nebo jeho environmentální výkonnost;
b)
případný dopad na spotřebitele a výrobce na trhu s náhradními částmi při stanovení případného požadavku na schválení u částí nebo zařízení podle tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na původní části nebo zařízení a na části nebo zařízení, jejichž typ je schválen v souladu s některým z aktů uvedených v příloze I, vyjma případů, kdy se schválení vztahuje k jiným hlediskům než k těm, na něž se vztahuje odstavec 1.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71 jimiž stanoví, které požadavky musí části a zařízení uvedené v odstavci 1 tohoto článku splňovat.
5. Tyto požadavky mohou být založeny na aktech uvedených v příloze I nebo mohou sestávat ze srovnání částí nebo zařízení s environmentální a bezpečností výkonností původního vozidla nebo případně některé z jeho částí. V obou případech musí tyto požadavky zajistit, aby části nebo zařízení neohrozily fungování těch systémů, jež jsou důležité pro bezpečnost vozidla nebo jeho environmentální výkonnost.
Článek 46
Části nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů - související požadavky
1. Pro účely čl. 45 odst. 1 předá výrobce částí nebo zařízení schvalovacímu orgánu žádost, k níž připojí zkušební protokol navržený určenou technickou zkušebnou, jenž osvědčuje, že části nebo zařízení, pro něž je požadováno schválení, splňují požadavky uvedené v čl. 45 odst. 4. Výrobce může předložit pouze jednu žádost na typ a část, a to pouze u jednoho schvalovacího orgánu.
Pokud to požaduje příslušný orgán jiného členského státu, zašle schvalovací orgán, jenž povolení udělil, žadateli do jednoho měsíce od obdržení této žádosti kopii požadovaného certifikátu o povolení i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít také podobu zabezpečeného elektronického souboru.
2. Žádost obsahuje podrobnosti o výrobci částí nebo zařízení, typu, označení a číslech částí nebo zařízení, jakož i jméno výrobce vozidla, typ vozidla a případně rok výroby nebo jakékoliv jiné informace umožňující identifikaci vozidla, pro něž jsou tyto části nebo zařízení určena.
Pokud schvalovací orgán dojde při zohlednění zkušebního protokolu a dalších důkazů k závěru, že dotyčné části nebo zařízení splňují požadavky uvedené v čl. 45 odst. 4, vydá povolení opravňující k uvedení těchto částí nebo zařízení na trh a do provozu, s výhradou odst. 4 druhého pododstavce tohoto článku.
Schvalovací orgán vydá výrobci neprodleně certifikát.
3. Komise může přijmout prováděcí akty s cílem stanovit šablonu a systém číslování certifikátu uvedeného v odst. 2 třetím pododstavci tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
4. Výrobce neprodleně uvědomí schvalovací orgán, jenž udělil povolení, o každé změně, jež má vliv na podmínky, za nichž bylo vydáno. Schvalovací orgán rozhodne, zda musí být povolení přezkoumáno nebo opětovně vydáno a zda jsou nezbytné další zkoušky.
Výrobce odpovídá za zajištění toho, že části nebo zařízení jsou vyráběny za podmínek, za nichž bylo povolení vydáno, a aby tak byly vyráběny i nadále.
5. Před vydáním povolení schvalovací orgán ověří, že existují uspokojivá opatření a postupy pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
Pokud schvalovací orgán zjistí, že podmínky pro vydání povolení již nejsou splněny, požádá výrobce, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo u částí nebo zařízení opět dosaženo shody. V případě nutnosti povolení odejme.
6. Schvalovací orgány z různých členských států oznámí jakoukoli neshodu v souvislosti s povolením uvedeným v odst. 2 druhém pododstavci Komisi. Komise po konzultaci se schvalovacími orgány přijme odpovídající opatření k vyřešení neshody, případně včetně požadavku na odejmutí povolení.
7. Dokud nebyl vypracován seznam zmíněný v čl. 45 odst. 2, mohou členské státy zachovat vnitrostátní ustanovení vztahující se na části nebo zařízení, jež mohou mít dopad na správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho environmentální výkonnost.
Článek 47
Stažení vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z oběhu
1. Pokud je výrobce, jenž obdržel EU schválení typu úplného vozidla, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout z oběhu vozidla, jež byla uvedena na trh, zaregistrována nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek namontovaný na vozidle představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, nebo protože část, která není předmětem zvláštních požadavků podle právních předpisů týkajících se schválení typu, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, neprodleně o tom uvědomí schvalovací orgán, který schválení vozidla udělil.
2. Pokud je výrobce systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jenž obdržel EU schválení typu, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout z oběhu systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, bezpečnost při práci, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení.
3. Výrobce navrhne schvalovacímu orgánu soubor vhodných nápravných opatření k odvrácení závažného nebezpečí uvedeného v odstavcích 1 a 2. Schvalovací orgán neprodleně sdělí navržená nápravná opatření schvalovacím orgánům ostatních členských států.
Schvalovací orgány zajistí, aby tato nápravná opatření byla v jejich členských státech řádně provedena.
4. Pokud dotčený schvalovací orgán považuje nápravná opatření za nedostatečná nebo se domnívá, že nebyla provedena dostatečně rychle, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, následně uvědomí výrobce. Pokud výrobce nenavrhne a neprovede účinná nápravná opatření, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme veškerá potřebná ochranná opatření, včetně odejmutí EU schválení typu. V případě odejmutí EU schválení typu to schvalovací orgán do jednoho měsíce od tohoto odejmutí doporučeným dopisem nebo rovnocenným elektronickým prostředkem oznámí výrobci, schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Článek 48
Oznámení rozhodnutí a dostupných opravných prostředků
1. Ve veškerých rozhodnutích učiněných na základě tohoto nařízení a ve veškerých rozhodnutích o odmítnutí nebo odejmutí EU schválení typu, odmítnutí registrace, o zákazu nebo omezení uvedení na trh, registrace nebo uvedení vozidla do provozu nebo která vyžadují stažení vozidla z trhu, musí být uvedeny podrobné důvody, na nichž jsou založena.
2. Tato rozhodnutí se oznamují dotčené straně zároveň s poučením o opravných prostředcích, které jsou jí podle platných právních předpisů dotyčného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich provedení.
KAPITOLA XIII
MEZINÁRODNÍ PŘEDPISY
Článek 49
Předpisy EHK OSN potřebné pro EU schválení typu
1. Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala nebo k nimž Unie přistoupila a jež jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, nebo akty v přenesené pravomoci na základě tohoto nařízení jsou součástí požadavků v rámci EU schválení typu vozidla.
2. Schvalovací orgány členských států přijímají schválení udělená v souladu s těmito předpisy EHK OSN uvedenými v odstavci 1 a případně odpovídající značky schválení typu namísto odpovídajících schválení typu a značek schválení typu udělených podle tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
3. Pokud Unie hlasovala pro předpisy EHK OSN nebo jejich změny pro účely EU schválení typu vozidla, přijme Komise akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, aby stanovila povinné uplatňování těchto předpisů EHK OSN nebo jejich změn a aby mohla případně pozměnit přílohu I tohoto nařízení nebo případně akty v přenesené pravomoci přijaté na základě tohoto nařízení.
Tento akt v přenesené pravomoci stanoví lhůty pro povinné použití předpisu EHK OSN nebo jeho změn a zahrne případná přechodná ustanovení.
Komise přijme zvláštní akty v přenesené pravomoci, v nichž uvede povinné uplatňování předpisů EHK OSN.
Článek 50
Uznávání protokolů o zkouškách OECD pro účely EU schválení typu
1. Aniž jsou dotčeny ostatní požadavky stanovené v tomto nařízení, může v případě, kdy toto nařízení odkazuje na kodexy OECD, EU schválení typu vycházet z úplného protokolu o zkouškách vystaveného na základě normalizovaných kodexů OECD, a to jako alternativa k protokolům o zkouškách vystaveným podle tohoto nařízení nebo podle aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
2. Má-li být protokol o zkouškách OECD uvedený v odstavci 1 použitelný pro účely EU schválení typu, musí být schválen v souladu s dodatkem 1 k rozhodnutí Rady OECD ze dne 1. února 2012 o revizi norem OECD pro úřední zkoušky zemědělských a lesnických traktorů v platném znění.
KAPITOLA XIV
POSKYTOVÁNÍ TECHNICKÝCH INFORMACÍ
Článek 51
Informace určené pro uživatele
1. Výrobce nesmí poskytnout technické informace o údajích stanovených v tomto nařízení nebo v jeho aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, jež se odchylují od údajů schválených schvalovacím orgánem.
2. Pokud tak akt v přenesené pravomoci nebo prováděcí akt přijatý na základě tohoto nařízení stanoví, zpřístupní výrobce uživatelům veškeré důležité informace a nezbytné pokyny popisující všechny zvláštní podmínky nebo omezení spojená s použitím vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
3. Informace uvedené v odstavci 2 musí být dodány v úředním jazyce (úředních jazycích) členských států, kde má být vozidlo uvedeno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu. Po přijetí schvalovacím orgánem musí být uvedeny v příručce uživatele.
Článek 52
Informace určené pro výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla zpřístupní výrobcům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků všechny údaje, včetně případných výkresů výslovně uvedených v aktech v přenesené pravomoci nebo v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, jež jsou nezbytné pro EU schválení typu pro konstrukční části a samostatné technické celky nebo k získání povolení podle článku 45.
Výrobce vozidla může požadovat od výrobců konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uzavření závazné dohody na ochranu důvěrné povahy všech informací, jež nejsou veřejně dostupné, včetně informací, jež se vztahují k právům duševního vlastnictví.
2. Výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jakožto držitel certifikátu EU schválení typu, jenž podle čl. 26 odst. 4 obsahuje omezení použití nebo zvláštní podmínky pro montáž nebo obojí, poskytne výrobci vozidla o této věci veškeré podrobné informace.
Pokud tak akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení stanoví, poskytne výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků společně s vyrobenými konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky pokyny ohledně omezení použití nebo zvláštních podmínek pro montáž nebo obojí.
KAPITOLA XV
PŘÍSTUP K INFORMACÍM O OPRAVÁCH A ÚDRŽBĚ
Článek 53
Povinnosti výrobce
1. Výrobci poskytnou autorizovaným obchodním zástupcům, opravnám a samostatným provozovatelům nediskriminační přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla na svých internetových stránkách, za použití standardizovaného formátu, a to snadným a rychle dostupným způsobem. Tato povinnost neplatí, pokud vozidlo bylo schváleno jako malosériové vozidlo.
Software, který má rozhodující význam pro správné fungování bezpečnostního a environmentálního kontrolního systému, má být chráněn před neoprávněnými manipulacemi. Jakékoli využívání těchto systémů, jež je potřebné pro opravy a údržbu, nebo je přístupné pro autorizované obchodní zástupce nebo opravny, musí být však také zpřístupněno nediskriminačním způsobem pro samostatné provozovatele.
2. Do doby, než Komise přijme standardizovanou normu pro poskytování informací uvedených v odstavci 1, zpřístupňují se tyto informace konzistentním způsobem, aby je mohli bez větší námahy zpracovat samostatní provozovatelé.
Výrobci poskytnou autorizovaným obchodním zástupcům, opravnám a samostatným provozovatelům nediskriminační přístup ke školicím materiálům a příslušným pracovním nástrojům. Tento přístup zahrnuje, podle okolností, odpovídající odborné školení zaměřené na stahování softwaru, řízení diagnostických chybových kódů a používání pracovních nástrojů.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, zahrnují tam uvedené informace:
a)
typ traktoru a jeho verze;
b)
jednoznačné identifikační číslo vozidla;
c)
příručky k obsluze včetně záznamů o opravách a údržbě a harmonogramů servisních kontrol;
d)
technické manuály a technické servisní bulletiny;
e)
informace o konstrukčních částech a diagnostické informace (jako například minimální a maximální teoretické hodnoty pro měření);
f)
schémata zapojení;
g)
diagnostické chybové kódy, včetně specifických kódů výrobce;
h)
veškeré informace potřebné k instalaci nového nebo aktualizovaného softwaru týkajícího se nového vozidla nebo typu vozidla (například softwarové číslo dílu);
i)
informace týkající se značkových nástrojů a zařízení a poskytované jejich prostřednictvím;
j)
informace o zaznamenávání údajů, údaje o zkouškách a jakékoli další technické informace (např. údaje o obousměrném monitorování, pokud se hodí pro použitou technologii);
k)
standardní pracovní jednotky nebo lhůty pro opravy a údržbu, pokud jsou zpřístupněny, buď přímo nebo prostřednictvím třetí strany, autorizovaným obchodním zástupcům výrobců a opravnám.
4. Autorizovaní obchodní zástupci nebo opravny v rámci distribučního systému určitého výrobce vozidel se pro účely tohoto nařízení považují za samostatné provozovatele, pokud poskytují opravárenské nebo údržbářské služby k vozidlům, pro něž nejsou členy distribučního systému daného výrobce vozidel.
5. Informace o opravách a údržbě vozidel musí být vždy dostupné, s výjimkou případů údržby informačního systému.
6. Pro účely výroby a údržby náhradních dílů a dílů pro údržbu a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení kompatibilních se systémem OBD poskytnou výrobci informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému výrobci nebo opravně konstrukčních částí, diagnostických nástrojů nebo zkušebního zařízení.
7. Pro účely projektování a výroby vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem poskytnou výrobci informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému zúčastněnému výrobci nebo servisnímu technikovi, který provádí instalaci nebo opravu vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem.
8. Pokud výrobce žádá o EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu, musí schvalovacímu orgánu poskytnout důkaz o souladu s tímto nařízením, týkajícím se informací vyžadovaných podle tohoto článku.
V případě, že takové informace nejsou dostupné nebo nejsou v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, které jsou platné v době podání žádosti o EU schválení typu nebo o vnitrostátní schválení typu, výrobce je dodá do šesti měsíců od data schválení.
Komise může přijmout prováděcí akt s cílem stanovit šablonu certifikátu o přístupu k systému OBD vozidla a informacím o opravách a údržbě vozidla, který poskytne schvalovacímu orgánu důkaz o dodržení podmínek. Tento prováděcí akt se přijímá přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2.
9. Pokud tento důkaz o dodržení podmínek není během lhůty uvedené v odst. 8 druhém pododstavci dodán, schvalovací orgán přijme potřebná opatření k zajištění jejich dodržování.
10. Výrobce zpřístupní na svých internetových stránkách následné změny a doplnění informací o opravách a údržbě vozidla v tutéž dobu, kdy je zpřístupní autorizovaným opravnám.
11. Pokud jsou záznamy o opravách a údržbě vozidla vedeny v centrální databázi výrobce vozidla nebo jeho jménem, nezávislí servisní pracovníci musí mít k těmto záznamům bezplatný přístup a musí mít možnost zadávat informace o opravách a údržbě, které provedli.
12. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, kterými stanoví podrobnosti požadavků s ohledem na přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, zejména k technickým specifikacím týkajícím se způsobu, jakým mají být informace o opravách a údržbě vozidla poskytnuty.
13. Komise prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle odstavce 12 upraví požadavky na poskytování informací stanovené v tomto článku, včetně technických specifikací týkajících se způsobů poskytování informací, aby byly proporcionální, a to zejména s ohledem na specifický případ poměrně malého objemu výroby vozidla daného typu, s přihlédnutím k limitům pro vozidla v malých sériích, jak jsou uvedeny v příloze II. V řádně odůvodněných případech může taková úprava vést k osvobození od povinnosti poskytovat informace ve standardizované podobě. V každém případě musí být případnou úpravou nebo výjimkou zajištěno dosažení cílů tohoto článku.
Článek 54
Povinnosti s ohledem na více držitelů schválení typu
V případě postupného schválení typu, kombinovaného schválení typu a vícestupňového schválení typu musí být výrobce odpovědný za příslušné schválení typu odpovědný také za sdělení informací o opravách týkajících se zvláštního systému, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků nebo dané fáze jak konečnému výrobci, tak samostatným provozovatelům.
Konečný výrobce je odpovědný za poskytování informací o celém vozidle samostatným provozovatelům.
Článek 55
Poplatky za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla
1. Výrobci mohou účtovat přiměřený a úměrný poplatek za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, k pracovním nástrojům a kurzům odborné přípravy, na které se vztahuje toto nařízení. Poplatek není považován za přiměřený nebo úměrný, pokud odrazuje od přístupu k informacím tím, že nezohledňuje rozsah, ve kterém je samostatný subjekt využívá.
2. Výrobci zpřístupní informace o opravách vozidla a údržbě na dobu jednoho dne, měsíce nebo roku, přičemž poplatky se musí lišit v závislosti na časovém období, na které se tento přístup poskytuje.
Článek 56
Fórum pro přístup k informacím o vozidle
Oblast působnosti činností prováděných Fórem pro přístup k informacím o vozidle, jež byla stanovena v souladu s čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 692/2008 ze dne 18. července 2008, kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (34), musí být rozšířena o vozidla, na něž se vztahuje toto nařízení.
Na základě důkazů o úmyslném či neúmyslném zneužití informací o systému OBD a opravách a údržbě vozidla bude Fórum uvedené v prvním pododstavci radit Komisi, jaká opatření má proti takovému zneužití informací přijmout.
KAPITOLA XVI
URČENÍ A OZNÁMENÍ TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN
Článek 57
Požadavky na technické zkušebny
1. Určující schvalovací orgány zajistí, aby před tím, než určí technickou zkušebnu podle článku 59, tato technická zkušebna splňovala požadavky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Aniž je dotčen čl. 60 odst. 1, zřizuje se technická zkušebna podle vnitrostátního práva členského státu a má právní subjektivitu.
3. Technická zkušebna musí být subjektem třetí strany, nezávislým na postupech navrhování, výroby, dodávání nebo údržby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jenž posuzuje.
Subjekt, který je součástí hospodářského sdružení nebo profesního svazu zastupujícího podniky, jež se podílejí na navrhování, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které tento subjekt posuzuje, zkouší nebo u nichž provádí prohlídky, lze považovat za subjekt vyhovující požadavkům prvního pododstavce, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Technická zkušebna, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění těch kategorií činností, k nimž jsou určeni v souladu s čl. 59 odst. 1, nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají nebo udržují vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež posuzují, a nesmí být ani stranami, které se těmito činnostmi zabývají. Tím není vyloučeno používání posuzovaných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uvedených v odstavci 3 tohoto článku, které jsou nezbytné pro činnost technické zkušebny, ani používání takových vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků k osobním účelům.
Technická zkušebna zajistí, aby činnosti jejích poboček nebo subdodavatelů neohrozily důvěrnost, objektivitu a nestrannost těch kategorií činností, k nimž byla určena.
5. Technická zkušebna a její zaměstnanci provádějí kategorie činností, které jim byly svěřeny, na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům ani stimulům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování, a to zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Technická zkušebna musí být schopna provádět všechny kategorie činností, jež jí byly svěřeny v souladu s čl. 59 odst. 1, a musí ke spokojenosti schvalovacího orgánu, který ji určil, prokázat, že má:
a)
pracovníky s odpovídající kvalifikací, specifickými technickými znalostmi a odborným vzděláním a dostatečnými a relevantními zkušenostmi potřebnými k plnění úkolů;
b)
popisy postupů týkajících se kategorií činností, o jejichž svěření se uchází, zajišťující transparentnost a opakovatelnost těchto postupů;
c)
postupy pro provádění kategorií činností, o jejichž svěření se uchází, které řádně zohledňují míru složitosti technologie daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu, a
d)
prostředky nezbytné k tomu, aby mohla náležitě plnit úkoly spojené s kategoriemi činností, o jejichž svěření se uchází, a aby mohla mít přístup k veškerému potřebnému vybavení nebo zařízení.
Kromě toho musí určujícímu schvalovacímu orgánu prokázat, že vyhovuje normám stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatým podle článku 61, jež jsou pro určené činnosti relevantní.
7. Musí být zaručena nestrannost technické zkušebny, jejího nejvyššího vedení a pracovníků, kteří provádějí posuzování. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek a důvěryhodnost ve vztahu ke kategoriím činností, jejichž výkonem jsou pověřeni.
8. Technická zkušebna uzavře pojištění odpovědnosti týkající se jejích činností, pokud tuto odpovědnost v souladu s vnitrostátním právem nepřevzal členský stát nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
9. Pracovníci technické zkušebny jsou povinni zachovávat služební tajemství, s výjimkou styku s příslušným určujícím schvalovacím orgánem, nebo pokud to vyžadují právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle tohoto nařízení nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvedený článek provádí. Vlastnická práva jsou chráněna.
Článek 58
Pobočky a subdodavatelé technických zkušeben
1. Technická zkušebna může zadat některé ze svých činností, jež jí byly svěřeny v souladu s čl. 59 odst. 1, subdodavateli nebo pobočce pouze se souhlasem určujícího schvalovacího orgánu.
2. Pokud technická zkušebna zadá specifické úkoly související s kategoriemi činností, jež jí byly svěřeny, subdodavateli nebo pobočce, zajistí, aby subdodavatel nebo pobočka splnili požadavky stanovené v článku 57, a informuje o tom odpovídajícím způsobem určující schvalovací orgán.
3. Technická zkušebna nese plnou odpovědnost za úkoly provedené kterýmkoli z jejích subdodavatelů nebo poboček bez ohledu na to, kde jsou usazeny.
4. Technická zkušebna uchovává pro potřebu schvalovacího orgánu, který ji určil, příslušné doklady týkající se posouzení způsobilosti subdodavatele nebo pobočky a úkolů, jež provádějí.
Článek 59
Určení technických zkušeben
1. Technické zkušebny jsou určeny pro jednu nebo více z těchto kategorií činností, v závislosti na oblasti jejich působnosti:
a)
kategorie A: technické zkušebny, jež provádějí zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze I ve svých vlastních zařízeních;
b)
kategorie B: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II, kde jsou tyto zkoušky prováděny v zařízeních výrobce nebo v zařízeních třetí osoby;
c)
kategorie C: technické zkušebny, jež pravidelně vyhodnocují a sledují postupy výrobce pro kontrolu shodnosti výroby;
d)
kategorie D: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky či kontroly nebo je provádějí v rámci dohledu nad shodností výroby.
2. Schvalovací orgán může být určen jako technická zkušebna pro jednu nebo více činností uvedených v odstavci 1.
3. Technické zkušebny ze třetí země, jiné než zkušebny určené v souladu s článkem 60, mohou být oznámeny pro účely článku 63, pouze pokud je toto schválení technické zkušebny stanoveno v rámci dvoustranné dohody mezi Unií a dotyčnou třetí zemí. Nesmí to zabránit technické zkušebně zřízené podle vnitrostátního práva členského státu v souladu s čl. 57 odst. 2, aby si zřídila pobočku ve třetích zemích, pokud jsou pobočky přímo řízeny a kontrolovány určenou technickou zkušebnou.
Článek 60
Akreditované interní technické zkušebny výrobce
1. Akreditovaná interní technická zkušebna výrobce může být určena pouze pro činnosti kategorie A s ohledem na technické požadavky, u kterých je v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení umožněno vlastní zkoušení. Uvedená technická zkušebna musí tvořit samostatnou a oddělenou součást daného podniku a nesmí se podílet na návrhu, výrobě, dodávkách nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež posuzuje.
2. Akreditovaná interní technická zkušebna musí splňovat následující požadavky:
a)
vedle toho, že je určena schvalovacím orgánem členského státu, musí být akreditována vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s normami a postupem uvedeným v článku 61 tohoto nařízení;
b)
akreditovaná interní technická zkušebna a její zaměstnanci jsou organizačně samostatnou jednotkou a používají metody podávání zpráv uvnitř podniku, jehož jsou součástí, které zajišťují jejich nestrannost a dokládají ji příslušnému vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu;
c)
akreditovaná interní technická zkušebna a ani její zaměstnanci nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo důvěryhodnost ve vztahu ke kategoriím činností, jejichž výkonem byly pověřeni;
d)
akreditovaná interní technická zkušebna poskytuje služby výhradně podniku, jehož je součástí.
3. Akreditovaná interní technická zkušebna se pro účely článku 63 neoznamuje Komisi, avšak informace o akreditaci poskytne podnik, jehož tvoří součást, nebo vnitrostátní akreditační orgán určujícímu schvalovacímu orgánu na žádost tohoto orgánu.
Článek 61
Výkonností normy a postupy pro posuzování technických zkušeben
S cílem zajistit, aby tyto zkušebny splňovaly stejně vysokou úroveň výkonnostních norem ve všech členských státech, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, kterými stanoví normy, jež musí technické zkušebny dodržovat, a postupy pro jejich posuzování v souladu s článkem 62 a jejich akreditaci v souladu s článkem 60.
Článek 62
Posouzení kvalifikace technických zkušeben
1. Určující schvalovací orgán vypracuje hodnotící zprávu prokazující, že technická zkušebna, jež se uchází o poskytování služeb, byla posouzena z hlediska souladu s požadavky tohoto nařízení a akty v přenesené pravomoci přijatými na základě tohoto nařízení. Tato zpráva může zahrnovat certifikát o akreditaci vydaný akreditačním subjektem.
2. Hodnocení, na němž je založena zpráva uvedená v odstavci 1, se provádí v souladu s ustanoveními uvedenými v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle článku 61. U hodnotící zprávy se nejméně každé tři roky provede přezkum.
3. Hodnotící zpráva se na požádání zašle Komisi. V takových případech, pokud není hodnocení založeno na certifikátu o akreditaci vydaném vnitrostátním akreditačním orgánem, dokládajícím, že technická zkušebna splňuje požadavky tohoto nařízení, předloží určující schvalovací orgán Komisi listinné důkazy dokládající způsobilost technické zkušebny a přijatá opatření, která zajišťují, že je technická zkušebna pravidelně sledována určujícím schvalovacím orgánem a že splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
4. Schvalovací orgán, jehož cílem je být určen jako technická zkušebna v souladu s čl. 59 odst. 2, zdokumentuje shodu formou posouzení, jež provádějí inspektoři nezávislí na činnosti, jež se posuzuje. Tito auditoři mohou být z téže organizace za předpokladu, že jsou řízeni nezávisle na pracovnících provádějících posuzovanou činnost.
5. Akreditovaná interní technická zkušebna musí být v souladu s příslušnými ustanoveními tohoto článku.
Článek 63
Postupy pro oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi u každé technické zkušebny, kterou určily, název, adresu, včetně elektronické adresy, odpovědné osoby a kategorii činností a také veškeré další změny tohoto určení. V oznámení je uvedeno, pro jaké položky uvedené v příloze I jsou technické zkušebny určeny.
2. Technické zkušebny mohou provádět činnosti uvedené v čl. 59 odst. 1 jménem určujícího schvalovacího orgánu, který odpovídá za schválení typu pouze tehdy, pokud byly předem oznámeny Komisi v souladu s odstavcem 1 tohoto článku.
3. Táž technická zkušebna může být určena několika určujícími schvalovacími orgány a oznámena členskými státy těchto schvalovacích orgánů bez ohledu na kategorii nebo kategorie činností, jež budou vykonávat v souladu s čl. 59 odst. 1.
4. Komisi musí být oznámeny jakékoli další relevantní změny týkající se určení.
5. Pokud je třeba při použití aktu uvedeného v příloze I určit zvláštní organizaci nebo příslušný subjekt provádějící činnost, jež není zahrnuta do činností, na něž se vztahuje čl. 59 odst. 1, je třeba učinit oznámení podle tohoto článku.
6. Komise zveřejní na své internetové stránce seznam technických zkušeben a podrobné údaje o těchto zkušebnách oznámených v souladu s tímto článkem.
Článek 64
Změny týkající se určení
1. Pokud určující schvalovací orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že určená technická zkušebna již nesplňuje požadavky stanovené v tomto nařízení nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší určení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Členský stát, který tuto skutečnost technické zkušebně oznámil, neprodleně podá zprávu také Komisi. Komise odpovídajícím způsobem upraví informace zveřejněné podle čl. 63 odst. 6.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení určení nebo v případě, že technická zkušebna ukončila svou činnost, učiní určující schvalovací orgán příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se uvedené technické zkušebny buď zpracovány jinou technickou zkušebnou, nebo aby byly na vyžádání k dispozici příslušným určujícím schvalovacím orgánům nebo orgánům pro dozor nad trhem.
Článek 65
Zpochybnění způsobilosti technických zkušeben
1. Komise prošetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti technické zkušebny nebo o tom, zda technická zkušebna nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou jí uloženy.
2. Členský stát, v němž sídlí určující schvalovací orgán předloží Komisi na vyžádání veškeré informace týkající se odůvodnění určení nebo toho, že je určení dotčené technické zkušebny nadále platné.
3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že technická zkušebna nesplňuje nebo přestala splňovat požadavky na své určení, informuje o tom odpovídajícím způsobem členský stát, v němž se nachází určující schvalovací orgán, s cílem přijmout ve spolupráci s tímto členským státem nezbytná nápravná opatření, včetně případného zrušení určení.
Článek 66
Provozní povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny provádějí kategorie činností, pro které byly určeny, jménem určujícího schvalovacího orgánu a v souladu s hodnotícími a zkušebními postupy stanovenými v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze I.
Technické zkušebny dohlížejí na provádění zkoušek potřebných ke schválení nebo kontrol, jak jsou uvedeny v tomto nařízení nebo v některém z aktů uvedených v příloze I, nebo tyto činnosti samy provádějí, s výjimkou případů, u nichž jsou povoleny alternativní postupy. Technické zkušebny nemohou provádět zkoušky, posouzení ani kontroly, k nimž nejsou řádně určeny svým schvalovacím orgánem.
2. Technické zkušebny vždy:
a)
umožní svým určujícím schvalovacím orgánům, aby při posuzování shody podle potřeby osvědčily způsobilost technické zkušebny, a
b)
aniž je dotčen čl. 57 odst. 9 a článek 67, poskytnou jejich určující schvalovací orgány veškeré informace o jejich kategoriích činností spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, které mohou být požadovány.
3. Pokud technická zkušebna zjistí, že výrobce nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, podá o tom zprávu určujícímu schvalovacímu orgánu, aby tento orgán nařídil výrobci přijmout vhodná nápravná opatření a aby nevydával certifikát schválení typu, dokud nebudou přijata vhodná nápravná opatření v souladu s požadavky schvalovacího orgánu.
4. Pokud v průběhu sledování shodnosti výroby po vydání certifikátu schválení typu technická zkušebna, jež jedná jménem určujícího schvalovacího orgánu, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek již nejsou v souladu s tímto nařízením, podá o tom zprávu svému určujícímu schvalovacímu orgánu. Schvalovací orgán přijme vhodná opatření podle článku 28.
Článek 67
Informační povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny informují určující schvalovací orgán o:
a)
veškerých zjištěných případech neshody, které mohou vyžadovat odmítnutí, omezení, pozastavení nebo odnětí certifikátu schválení typu;
b)
všech okolnostech majících vliv na rozsah a podmínky jejich určení;
c)
všech žádostech o informace, které obdržely od orgánů pro dozor nad trhem a jež se týkají jejich činností.
2. Na žádost svého určujícího schvalovacího orgánu poskytnou technické zkušebny informace o činnostech, které provádějí v rámci působnosti svého určení, a o jakékoli další prováděné činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
KAPITOLA XVII
PROVÁDĚCÍ AKTY A AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 68
Prováděcí akty
Za účelem dosažení cílů tohoto nařízení a za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 69 odst. 2 prováděcí akty, které stanoví následující prováděcí opatření:
a)
šablony pro informační dokument a dokumentaci podle článku 22;
b)
systém číslování certifikátů EU schválení typu podle čl. 24 odst. 4;
c)
šablonu pro certifikát EU schválení typu podle čl. 25 odst. 2;
d)
šablonu pro list s výsledky zkoušek přiložený k certifikátu EU schválení typu podle čl. 25 odst. 3 písm. a);
e)
šablonu seznamu použitelných požadavků nebo aktů podle čl. 25 odst. 6;
f)
obecné požadavky týkající se formátu zkušebního protokolu uvedeného v čl. 27 odst. 1;
g)
vzor prohlášení o shodě podle čl. 33 odst. 2;
h)
vzor značky EU schválení typu uvedený v článku 34;
i)
povolení k udělení EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka pro nové technologie nebo nové koncepce podle čl. 35 odst. 3;
j)
šablony certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě pro nové technologie nebo nové koncepce uvedené v čl. 35 odst. 4;
k)
povolení vydaná členským státům k prodloužení platnosti schválení typu podle čl. 36 odst. 2;
l)
seznam dílů nebo zařízení podle čl. 45 odst. 2;
m)
šablonu a systém číslování certifikátu uvedeného v čl. 46 odst. 3, jakož i veškeré aspekty související s postupem schvalování uvedeným v tomto článku;
n)
šablonu certifikátu prokazujícího dodržení podmínek schvalovacímu orgánu podle čl. 53 odst. 8.
Článek 69
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen „Technický výbor - zemědělská vozidla“ (TC-AV). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 70
Změna příloh
Aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení týkající se změny jeho příloh, je Komisi rovněž svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 71, pokud jde o změny přílohy I, s cílem zavést odkazy na regulační akt a vzít v úvahu opravy.
Článek 71
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 17 odst. 5, čl. 18 odst. 4, čl. 19 odst. 6, čl. 20 odst. 8, čl. 27 odst. 6, čl. 28 odst. 6, čl. 45 odst. 4, čl. 49 odst. 3, čl. 53 odst. 12 a článcích 61 a 70 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 22. března 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 odst. 5, čl. 18 odst. 4, čl. 19 odst. 6, čl. 20 odst. 8, čl. 27 odst. 6, čl. 28 odst. 6, čl. 45 odst. 4, čl. 49 odst. 3, čl. 53 odst. 12 a článcích 61 a 70 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 odst. 5, čl. 18 odst. 4, čl. 19 odst. 6, čl. 20 odst. 8, čl. 27 odst. 6, čl. 28 odst. 6, čl. 45 odst. 4, čl. 49 odst. 3, čl. 53 odst. 12 a článků 61 a 70 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropská parlament i Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA XVIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 72
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení ze strany hospodářských subjektů. Učiní všechna nezbytná opatření, aby bylo zajištěno uplatňování těchto sankcí. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi do 23. března 2015 a neprodleně ji informují o jakýchkoli případných změnách těchto ustanovení.
2. Typy porušení tohoto nařízení, jež podléhají sankcím, zahrnují:
a)
nepravdivá prohlášení v průběhu schvalovacích postupů nebo postupů vedoucích ke stažení;
b)
padělání výsledků zkoušek pro schvalování typu nebo shodnosti v provozu;
c)
neposkytnutí údajů nebo technických specifikací, které by mohly vést ke stažení, odmítnutí udělení nebo k odejmutí schválení typu;
d)
používání odpojovacích zařízení;
e)
odmítnutí zpřístupnit informace;
f)
hospodářské subjekty, které uvádějí na trh vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky podléhající schválení bez tohoto schválení, nebo které s tímto úmyslem falšují doklady nebo označení.
Článek 73
Přechodná ustanovení
1. Aniž jsou dotčena jiná ustanovení tohoto nařízení, tímto nařízením nepozbývá platnosti žádné EU schválení typu udělené systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům před 1. lednem 2016.
2. Schvalovací orgány nadále mohou těmto vozidlům, konstrukčním částem a samostatným technickým celkům uvedeným v odstavci 1 udělovat rozšíření schválení v souladu se směrnicí 2003/37/ES a jakoukoliv ze směrnic uvedených v čl. 76 odst. 1. Tato schválení však nemohou být použita pro účely získání schválení typu úplného vozidla podle tohoto nařízení.
3. Odchylně od tohoto nařízení mohou být nové systémy, konstrukční části, samostatné technické celky nebo vozidla typů, které obdržely schválení typu úplného vozidla podle směrnice 2003/37/ES, i nadále zaregistrovány, uváděny na trh nebo do provozu až do 31. prosince 2017. Nová vozidla typů, které nepodléhají schválení typu podle směrnice 2003/37/ES, mohou být i nadále zaregistrována nebo uváděna do provozu do tohoto data v souladu s právními předpisy členského státu, v němž dojde k uvedení do provozu nebo k registraci.
Vnitrostátní orgány nesmějí v takovém případě zakazovat, omezovat nebo bránit registraci, uvádění na trh nebo uvádění do provozu vozidel, která vyhovují schválenému typu.
Článek 74
Zpráva
1. Do 31. prosince 2019 informují členské státy Komisi o používání postupů schválení typu stanovených v tomto nařízení.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2020 tuto zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
Článek 75
Přezkum
1. Do 31. prosince 2022 předloží Komise zprávu týkající se prvků uvedených v odstavci 3 Evropskému parlamentu a Radě.
2. Tato zpráva bude založena na konzultacích s příslušnými zúčastněnými subjekty a zohlední stávající související evropské a mezinárodní normy.
3. Do 31. prosince 2021 podají členské státy Komisi zprávu o:
a)
počtu jednotlivých schválení, jež byla udělena vozidlům, na něž se vztahuje toto nařízení, před jejich první roční registrací vnitrostátními orgány tohoto členského státu ode dne 1. ledna 2016;
b)
vnitrostátních kritériích, z nichž tato schválení vycházela, pokud se tato kritéria odchýlila od požadavků, jež jsou závazné pro EU schválení typu.
4. Ke zprávě se případně připojí návrhy právních předpisů a posoudí se v ní možnost zahrnutí jednotlivých schválení do tohoto nařízení na základě harmonizovaných požadavků.
Článek 76
Zrušení
1. Aniž je dotčen čl. 73 odst. 2 tohoto nařízení, směrnice 2003/37/ES, jakož i směrnice 74/347/EHS, 76/432/EHS, 76/763/EHS, 77/537/EHS, 78/764/EHS, 80/720/EHS, 86/297/EHS, 86/298/EHS, 86/415/EHS, 87/402/EHS, 2000/25/ES, 2009/57/ES, 2009/58/ES, 2009/59/ES, 2009/60/ES, 2009/61/ES, 2009/63/ES, 2009/64/ES, 2009/66/ES, 2009/68/ES, 2009/75/ES, 2009/76/ES a 2009/144/ES se zrušují s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení, s ohledem na směrnici 2003/37/ES, v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 77
Změna směrnice 2006/42/ES
V čl. 1 odst. 2 písm. e) směrnice 2006/42/ES se první odrážka nahrazuje tímto:
„-
zemědělské a lesnické traktory, s výjimkou strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,“.
Článek 78
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Ode dne 22. března 2013 nesmí vnitrostátní orgány odmítnout udělit EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro nový typ vozidla, nebo zakázat registraci, uvedení na trh nebo uvedení nového vozidla do provozu, jestliže o to výrobce požádá, pokud toto vozidlo vyhovuje tomuto nařízení a aktům v přenesené pravomoci a prováděcím aktům přijatým na jeho základě.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Štrasburku dne 5. února 2013.
32013R0167
L 060/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 167/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 5. veljače 2013.
o homologaciji i nadzoru tržišta traktora za poljoprivredu i šumarstvo
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prijenosa zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
djelujući u skladu s uobičajenim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Kako bi se promicalo unutarnje tržište, Direktivom 2003/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o homologaciji traktora za poljoprivredu i šumarstvo, njihovih prikolica i priključnih vučenih strojeva, kao i njihovih sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica (3), u Uniji je uspostavljen sveobuhvatan sustav homologacije traktora, njihovih prikolica i priključne vučene opreme.
(2)
Za potrebe razvoja i rada unutarnjeg tržišta Unije prikladno je zamijeniti sustave homologacije država članica s homologacijskim postupkom Unije temeljenom na načelu potpunog usklađivanja, pri čemu se istodobno uzima u obzir razmatranje troškova i koristi, a posebna se pažnja usmjerava na mala i srednja poduzeća.
(3)
Nastavno na zahtjev Europskog parlamenta i s ciljem pojednostavnjenja i ubrzanja usvajanja homologacijskog zakonodavstva, uveden je novi regulatorni pristup u zakonodavstvo o homologaciji vozila u Uniji u skladu s kojim zakonodavac u uobičajenom zakonodavnom postupku određuje samo temeljna pravila i načela i prenosi ovlast za donošenje delegiranih akata s obzirom na daljnje tehničke pojedinosti na Komisiju. S obzirom na materijalne zahtjeve ovom se Uredbom shodno tome trebaju utvrditi samo temeljne odredbe o funkcionalnoj sigurnosti, sigurnosti na radu i utjecaju na okoliš i prenijeti ovlasti za utvrđivanje tehničkih zahtjeva u delegiranim aktima na Komisiju.
(4)
Zahtjevi ove Uredbe u skladu su s načelima opisanim u Priopćenju Komisije od 5. lipnja 2002. naslovljenom „Akcijski plan - pojednostavnjenje i poboljšanje regulatornog okružja.”
(5)
Izuzetno je važno da su buduće mjere predložene na temelju ove Uredbe ili da su postupci koji se trebaju provesti tijekom njezine primjene u skladu s načelima koji su ponovno utvrđeni u izvješću Komisije objavljenom 2006. pod naslovom „CARS 21: Konkurentan regulatorni sustav za vozila za 21. stoljeće” („CARS 21”). Posebno za potrebe boljeg zakonodavstva i pojednostavnjenja i kako bi se izbjeglo stalno ažuriranje postojećeg zakonodavstva Unije po pitanju tehničkih zahtjeva, ovom se Uredbom treba upućivati na postojeće međunarodne standarde i propise koji su dostupni javnosti bez da ih se reproducira u okviru pravnog okvira Unije.
(6)
Budući da ni Direktiva 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1997. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve (4) ni Direktiva 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o strojevima (5) ni ova Uredba ne predviđaju da se zahtjevima za dizajn i konstrukciju osigura sigurnost na cesti samopogonjenih necestovnih pokretnih strojeva posebno namijenjenih za uporabu u poljoprivredi i šumarstvu, Komisija bi trebala ocijeniti potrebu za usklađivanjem zakonodavstava država članica u tom području i razmotriti predlaganje zakonodavnih mjera kako bi se osigurala visoka razina sigurnosti, uzimajući u obzir postojeće zakonodavstvo Unije.
(7)
Ovom se Uredbom ne smiju dovoditi u pitanje mjere na nacionalnoj razini ni na razini Unije s obzirom na uporabu traktora za poljoprivredu i šumarstvo na cesti, kao što su zahtjevi za posebne vozačke dozvole, ograničenja najviše brzine ili mjere s obzirom na pristup pojedinim cestama.
(8)
Direktivom 2003/37/EZ u prvoj se fazi ograničila obvezna primjena homologacijskog postupka EZ-a za cjelovito vozilo na dobrovoljnoj osnovi za druge kategorije. Kako bi unutarnje tržište bilo cjelovito i pravilno funkcioniralo, ovom se Uredbom treba proizvođačima omogućiti podnošenje zahtjeva za EU homologaciju tipa cjelovitog vozila za sve kategorije obuhvaćene ovom Uredbom na dobrovoljnoj osnovi, pri čemu im se omogućuje korištenje prednosti unutarnjeg tržišta u pogledu EU homologacije tipa.
(9)
Direktivom 2003/37/EZ uređuje se EZ homologacija tipa cijelog vozila za vozila za sve terene i s usporedno namještenim sjedalima kao što su traktori. Ti bi tipovi vozila trebali također biti obuhvaćeni ovom Uredbom, uz uvjet da dotični tip vozila potpada u kategoriju vozila kako se navodi u ovoj Uredbi i ispunjava sve zahtjeve ove Uredbe.
(10)
Obveze nacionalnih nadležnih tijela utvrđene odredbama ove Uredbe za nadzor tržišta su detaljnije od odgovarajućih odredaba Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta s obzirom na stavljanje proizvoda na tržište (6).
(11)
Kako bi se osigurala visoka razina funkcionalne sigurnosti, sigurnosti na radu i zaštite okoliša, tehnički zahtjevi i ekološki standardi primjenljivi na vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice s obzirom na homologaciju tipa trebaju se uskladiti.
(12)
Prikladno je utvrditi načelo da vozila moraju biti dizajnirana, konstruirana i sastavljena tako da se na najmanju moguću mjeru svede rizik od povrede putnika u vozilu i ostalih sudionika u prometu. U tu je svrhu potrebno da proizvođači osiguraju sukladnost vozila s odgovarajućim zahtjevima određenima u ovoj Uredbi. Te bi odredbe trebale uključivati, ali ne biti ograničene, na zahtjeve koji se odnose na strukturnu cjelovitost vozila, sustave za pomoć vozaču u vožnji, sustave za utvrđivanje vidljivosti i informacija o stanju vozila i okolnog područja, sustave osvjetljavanja vozila, sustave za zaštitu putnika u vozilu, vanjski dio vozila i opremu, mase i mjere vozila i na njegove gume.
(13)
Kako bi se osiguralo da je postupak za nadzor sukladnosti proizvodnje, koji je jedan od temeljnih načela homologacijskog sustava EU-a ispravno proveden i da funkcionira pravilno, nadležno tijelo ili odgovarajuće kvalificirana tehnička služba određena za tu svrhu trebali bi redovito provjeravati proizvođače.
(14)
U pojedinim ograničenim slučajevima prikladno je dozvoliti nacionalnu homologaciju male serije. To bi se, međutim, trebalo primjenjivati samo za ograničeni broj vozila. Prema tome, potrebno je precizno definirati pojam male serije s obzirom na broj proizvedenih vozila.
(15)
Glavni cilj zakonodavstva Unije o homologaciji vozila je osigurati da nova vozila, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice stavljeni na tržište pružaju visoku razinu sigurnosti i nisu štetni za okoliš. Taj cilj ne smije biti narušen ugradnjom pojedinih dijelova ili opreme nakon što su vozila stavljena na tržište ili se već koriste. Prema tome, potrebno je poduzeti mjere kako bi se osiguralo da dijelovi ili oprema koji se mogu ugraditi na vozila i koji mogu značajno narušiti funkcioniranje sustava koji su od temeljne važnosti za sigurnost i zaštitu okoliša, podliježu prethodnoj kontroli nadležnog tijela prije njihovog stavljanja na tržište. Te mjere trebale bi se sastojati od tehničkih odredaba u vezi sa zahtjevima s kojima ti dijelovi ili ta oprema moraju biti sukladni.
(16)
Takve se mjere trebaju primijeniti samo na ograničeni broj dijelova i opreme, a njihov popis treba utvrditi Komisija u provedbenom aktu nakon savjetovanja s dionicima. Mjere trebaju osiguravati da dotični dijelovi ili oprema ne narušavaju sigurnost ni učinak vozila na okoliš a istodobno i kad god je to moguće osiguravati natjecanje na preprodajnom tržištu.
(17)
Unija je ugovorna stranka Sporazuma Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu o donošenju jedinstvenih tehničkih propisa za vozila s kotačima, opremu i dijelove koji mogu biti ugrađeni i/ili upotrijebljeni na vozilima s kotačima i uvjeta za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa („Revidiran Sporazum iz 1958.”) (7). Kako bi se pojednostavnilo homologacijsko zakonodavstvo u skladu s preporukama programa CARS 21, prikladno je staviti izvan snage sve pojedinačne direktive bez smanjivanja razine zaštite. Zahtjevi određeni u tim direktiva trebaju se prenijeti na ovu Uredbu ili na delegirane akte usvojene sukladno ovoj Uredbi i treba ih se zamijeniti gdje je prikladno, s uputama na odgovarajuće pravilnike Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) za koje je Unija glasala ili kojima je Unije pristupila i koji su priloženi Revidiranom Sporazumu iz 1958. Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje homologacijskog postupka proizvođačima vozila treba omogućiti da zatraže homologaciju u skladu s ovom Uredbom, kada je to prikladno, izravno putem ishođenja homologacije prema odgovarajućim propisima UNECE-a na koje se upućuje u Prilogu I. ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
(18)
Posljedično, pravilnici UNECE-a i njihove izmjene za koje je Unija glasala, pri primjeni Odluke 97/836/EZ trebaju biti obuhvaćeni u okviru homologacijskog zakonodavstva EU-a. Sukladno tome Komisiju treba ovlastiti za donošenje potrebnih prilagodbi Priloga I. ovoj Uredbi ili delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
(19)
Kao drugo rješenje, u delegiranim aktima može se navesti uputa na Kodove koje je utvrdila Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD) ili na standarde CEN/Cenelec ili ISO koji su izravno dostupni javnosti i koji su u njima navedeni.
(20)
Važno je da proizvođači vlasnicima vozila podnesu relevantne informacije kako bi se spriječila zlouporaba sigurnosnih naprava.
(21)
Kako bi se proizvođačima sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica omogućilo da podnesu zahtjev za EU homologaciju tipa sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica ili za autorizaciju dijelova ili opreme, također je važno da ti proizvođači imaju pristup određenim informacijama koje se dobavljaju samo od proizvođača vozila, kao što su tehničke informacije, uključujući nacrte, potrebne za razvoj dijelova za preprodajno tržište.
(22)
Nediskriminirajući pristup informacijama o popravku vozila putem standardnog obrasca koji se može upotrijebiti za pretraživanje tehničkih informacija i učinkovito natjecanje na tržištu popravka vozila te usluga informiranja o održavanju vozila, potrebni su za poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta, posebno u pogledu slobodnog kretanja robe, slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga. Veliki dio tih informacija povezan je sa sustavima ugrađene dijagnostike i njihovim međudjelovanjem s drugim sustavima vozila. Prikladno je utvrditi tehničke zahtjeve koje bi proizvođači trebali poštovati na svojim internetskim stranicama, zajedno s ciljanim mjerama za osiguranje razumnog pristupa za mala i srednja poduzeća.
(23)
Proizvođačima vozila bi također trebalo biti dozvoljeno da ispunjavaju svoje obveze pružanja pristupa informacijama o popravku i održavanju u vezi s obavijesnim protokolima između traktora i vučene ili ugrađene opreme, kako je određeno u standardu ISO 11783, osiguravajući na internetskoj stranici proizvođača poveznicu na drugu internetsku stranicu koju su zajednički uspostavili nekoliko proizvođača ili konzorcij proizvođača.
(24)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebaju se dodijeliti Komisiji. Te ovlasti trebaju se provoditi u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (8).
(25)
Kako bi se ova Uredba dopunila daljnjim tehničkim detaljima, ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba se prenijeti na Komisiju u pogledu funkcionalne sigurnosti, konstrukcijskih zahtjeva, utjecaja na okoliš i učinka pogonskog sklopa, pristupa informacijama o popravku i održavanju i imenovanja i posebnih ovlaštenih zadataka tehničkih služba. Od velike je važnosti da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom svojeg pripremnog rada uključujući stručnu razinu. Komisija prilikom pripreme i sastavljanja delegiranih akata treba osigurati istodoban, pravovremen i odgovarajući prijenos odgovarajućih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(26)
Države članice trebaju utvrditi pravila o sankcijama primjenljivima za kršenja ove Uredbe i delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, i osigurati da ih se provodi. Te sankcije trebaju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(27)
Ništa u ovoj Uredbi ne sprečava države članice da nastave primjenjivati svoje odnosne homologacijske sustave, no Komisija treba izvijestiti Europski parlament i Vijeće o radu tih nacionalnih sustava, na temelju informacija koje dostave države članice, kako bi se ponovno razmotrilo pitanje je li potrebno uložiti zakonski prijedlog o usklađivanju pojedinačnih homologacijskih sustava na razini Unije.
(28)
Kao posljedica primjene novog regulatornog sustava osnovanog ovom Uredbom, sljedeće direktive stavljaju se izvan snage:
-
Direktiva 2003/37/EZ,
-
Direktiva Vijeća 74/347/EEZ od 25. lipnja 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na vidno polje i brisače vjetrobranskog stakla za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (9),
-
Direktiva Vijeća 76/432/EEZ od 6. travnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kočne uređaje traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (10),
-
Direktiva Vijeća 76/763/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na putnička sjedala za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (11),
-
Direktiva Vijeća 77/537/EEZ od 28. lipnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere koje treba poduzeti protiv emisije onečišćujućih tvari iz dieselovih motora traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (12),
-
Direktiva Vijeća 78/764/EEZ od 25. srpnja 1978. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na vozačko sjedalo za traktore na kotačima za poljoprivredu ili šumarstvo (13),
-
Direktiva Vijeća 80/720/EEZ od 24. lipnja 1980. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na radni prostor, pristup vozačkom mjestu te vrata i prozore traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (14),
-
Direktiva Vijeća 86/297/EEZ od 26. svibnja 1986. o usklađivanju zakonodavstava država članica o priključnim pogonskim vratilima na traktorima na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo i njihovoj zaštiti (15),
-
Direktiva Vijeća 86/298/EEZ od 26. svibnja 1986. o stražnjim zaštitnim konstrukcijama za slučaj prevrtanja uskih traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (16),
-
Direktiva Vijeća 86/415/EEZ od 24. srpnja 1986. o ugradbi, položaju, djelovanju i identifikaciji upravljačkih naprava traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (17),
-
Direktiva Vijeća 87/402/EEZ od 25. lipnja 1987. o zaštitnim konstrukcijama za slučaj prevrtanja ugrađenim ispred vozačkog sjedala uskih traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (18),
-
Direktiva 2000/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2000. o mjerama koje treba poduzeti protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora namijenjenih za pogon traktora za poljoprivredu i šumarstvo (19),
-
Direktiva 2009/57/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (20),
-
Direktiva 2009/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o napravi za vuču i prijenosu za vožnju unatrag za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (21),
-
Direktiva 2009/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o retrovizorima za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (22),
-
Direktiva 2009/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o najvećoj konstrukcijskoj brzini i platformama za teret traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (23),
-
Direktiva 2009/61/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o ugradbi uređaja za osvjetljivanje i svjetlosnu signalizaciju na traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (24),
-
Direktiva 2009/63/EZ Europskog parlamenta i Vijeća d 13. srpnja 2009. o određenim sastavnim dijelovima i značajkama traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (25),
-
Direktiva 2009/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o sprečavanju radijskih smetnja koje proizvode traktori za poljoprivredu i šumarstvo (elektromagnetska kompatibilnost) (26),
-
Direktiva 2009/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uređaju za upravljanje traktorima na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (27),
-
Direktiva 2009/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o homologaciji tipa sastavnog dijela s obzirom na uređaje za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju za traktore na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (28),
-
Direktiva 2009/75/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (statičko ispitivanje) (29),
-
Direktiva 2009/76/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o razini buke kojoj je izložen vozač traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (30),
-
Direktiva 2009/144/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o određenim sastavnim dijelovima i značajkama traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (31).
(29)
Za sve interesne skupine važno je da uspostave jasno razumijevanje odnosa između ove Uredbe i Direktive 2006/42/EZ, kako bi se izbjeglo preklapanje i jasno odredilo koje zahtjeve treba ispunjavati pojedini proizvod.
(30)
Budući da države članice ne mogu zadovoljavajuće ostvariti ciljeve ove Uredbe, odnosno utvrđivanje usklađenih pravila o administrativnim i tehničkim zahtjevima za homologaciju tipa i o nadzoru tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo, koji bi se s obzirom na njihov razmjer i učinke bolje ostvarili na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno kako bi se ostvarili ti ciljevi,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
1. Ovom se Uredbom određuju administrativni i tehnički zahtjevi za homologaciju tipa svih novih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica navedenih u članku 2. stavku 1.
Ova se Uredba ne primjenjuje za homologaciju pojedinačnih vozila. Međutim, države članice koje dodjeljuju takve pojedinačne homologacije prihvaćaju svaku homologaciju tipa vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica, koja je bila dodijeljena u skladu s ovom Uredbom, a ne u skladu s odgovarajućim nacionalnim propisima.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za nadzor tržišta vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koje podliježu homologaciji u skladu s ovom Uredbom. Ovom se Uredbom također utvrđuju zahtjevi za nadzor tržišta dijelova i opreme za takva vozila.
3. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje primjena zakonodavstva o cestovnoj sigurnosti.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na vozila za poljoprivredu i šumarstvo kako je opisano u članku 4., dizajnirana i konstruirana u jednoj fazi ili više njih, te na sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, kao i na dijelove i opremu dizajnirane i konstruirane za takva vozila.
Točnije, ova se Uredba primjenjuje na sljedeća vozila:
(a)
traktore (kategorije T i C);
(b)
prikolice (kategorija R); i
(c)
priključnu vučenu opremu (kategorija S).
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na priključne vučene strojeve koji su potpuno odignuti od tla ili koji se ne mogu kretati oko okomite osi kada su vozila na koja su priključeni u uporabi, na cesti.
3. Za sljedeće vozila proizvođač može odabrati hoće li podnijeti zahtjev za homologaciju u skladu s ovom Uredbom ili će se uskladiti s odgovarajućim nacionalnim zahtjevima:
(a)
prikolice (kategorija R) i priključna vučena oprema (kategorija S);
(b)
traktori gusjeničari (kategorija C);
(c)
traktori s kotačima s posebnom namjenom (kategorije T4.1 i T4.2).
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe i akata navedenih u Prilogu I., osim ako se ne navodi drukčije, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„homologacija tipa” znači postupak kojim tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(2)
„homologacija tipa cijelog vozila” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da nepotpuni, potpuni ili dovršeni tip vozila zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(3)
„homologacija tipa sustava” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sustav ugrađen u vozilo posebnog tipa zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(4)
„homologacija tipa sastavnog dijela” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sastavni dio neovisno o vozilu zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(5)
„homologacija tipa zasebne tehničke jedinice” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da zasebna tehnička jedinica zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve u odnosu na jedan tip ili više određenih tipova vozila;
(6)
„nacionalna homologacija tipa” znači postupak homologacije tipa utvrđen nacionalnim zakonodavstvom države članice, pri čemu je važenje takve homologacije ograničeno na državno područje te države članice;
(7)
„ EU homologacija tipa” znači postupak kojim homologacijsko tijelo potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(8)
„traktor” znači svako motorno vozilo s kotačima ili gusjenicama za poljoprivredu i šumarstvo koje ima barem dvije osovine i najveću konstrukcijski određenu brzinu najmanje 6 km/h, a čija je glavna funkcija u njegovoj vučnoj snazi i koje je posebno konstruirano za vuču, guranje, prijenos i pokretanje pojedine priključne vučene opreme konstruirane za rad u poljoprivredi i šumarstvu, ili za vuču prikolica ili opreme za poljoprivredu i šumarstvo; može se prilagoditi za vuču tereta pri radu u poljoprivredi i šumarstvu i/ili može biti opremljeno jednim putničkim sjedalom ili s više njih;
(9)
„prikolica” znači svako vozilo za poljoprivredu i šumarstvo uglavnom namijenjeno tome da ga vuče traktor te za prenošenje tereta ili obradu materijala, i s omjerom najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i mase neopterećenog vozila jednakim ili većim od 3,0;
(10)
„priključna vučena oprema” znači svako vozilo koje se upotrebljava u poljoprivredi i šumarstvu koje je konstruirano za vuču s traktorom te mijenja ili dopunjuje njegove funkcije, ima trajno ugrađen alat ili je konstruirano za obradu materijala koji mogu uključivati platformu za utovar konstruiranu i izrađenu za primitak alata i naprava potrebnih za navedene namjene, te za privremeno skladištenje svih materijala koji se proizvedu ili su potrebni tijekom posla, i s omjerom najveće tehnički dopuštene mase opterećenog vozila i mase neopterećenog vozila manjim od 3,0;
(11)
„vozilo” znači svaki traktor, prikolica ili priključna vučena oprema kako su definirani u točkama 8., 9. i 10.;
(12)
„osnovno vozilo” znači svako vozilo koje se upotrebljava u početnoj fazi višefaznog postupka homologacije tipa;
(13)
„nepotpuno vozilo” znači svako vozilo koje mora proći barem jednu daljnju fazu dovršavanja kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(14)
„dovršeno vozilo” znači svako vozilo na kraju višefaznog postupka homologacije tipa, koje ispunjava odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(15)
„potpuno vozilo” znači svako vozilo koje ne mora biti dovršeno kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(16)
„vozilo na kraju serije” znači svako vozilo iz zalihe, koje ne može biti dostupno na tržištu ili ga više nije moguće staviti na tržište, registrirati ni početi upotrebljavati s obzirom na stupanje na snagu novih tehničkih zahtjeva u vezi s kojima vozilo nije homologirano;
(17)
„sustav” znači sklop naprava koje u vozilu zajedno obavljaju jednu posebnu funkciju ili više njih te za koji vrijede zahtjevi iz ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe;
(18)
„sastavni dio” znači naprava koja podliježe zahtjevima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe, koji može postati dio vozila i biti homologiran neovisno o vozilu u skladu s ovom Uredbom ili delegiranim ili provedbenim aktima donesenim na temelju ove Uredbe, ako ti akti sadrže izričite odredbe za to;
(19)
„zasebna tehnička jedinica” znači naprava koja podliježe zahtijevima ove Uredbe ili bilo kojeg od delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi i predstavlja dio vozila koji može biti homologiran odvojeno, ali samo u odnosu na jedan određeni tip vozila ili više njih ako navedeni akti sadrže izričite odredbe za to;
(20)
„dijelovi” znači sva roba koja se upotrebljava za sastavljanje vozila kao i rezervni dijelovi;
(21)
„oprema” znači sva roba osim dijelova koji se mogu dodati ili ugraditi na vozilo;
(22)
„originalni dijelovi ili oprema” znači dijelovi ili oprema koji su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima koje je predvidio proizvođač vozila za proizvodnju dijelova ili opreme za sastavljanje dotičnog vozila; to uključuje dijelove ili opremu koji su proizvedeni na istoj proizvodnoj liniji kao ti dijelovi i oprema; pretpostavlja se, osim ako se ne dokaže suprotno, da dijelovi ili oprema predstavljaju originalne dijelove ili opremu ako proizvođač potvrdi da dijelovi ili oprema kakvoćom odgovaraju sastavnim dijelovima upotrijebljenim za sastavljanje dotičnog vozila i da su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima proizvođača vozila;
(23)
„rezervni dijelovi” znači roba namijenjena za ugradnju u ili na vozilo, koja nadomješta originalne dijelove tog vozila, uključujući robu kao što su maziva koja su nužna za uporabu vozila, uz iznimku goriva;
(24)
„funkcionalna sigurnost” znači odsutnost neprihvatljivog rizika od fizičke povrede ili opasnosti po zdravlje osoba ili vlasništva zbog nesreća uzrokovanih nepravilnim radom mehaničkih, hidrauličnih, pneumatskih, električnih ili elektroničkih sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica;
(25)
„proizvođač” znači svaka fizička ili pravna osoba koja je odgovorna nadležnom homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije ili odobravanja, za osiguravanje sukladnosti proizvodnje i koja je također odgovorna za nadzor tržišta vezano uz proizvedena vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, bilo da je fizička ili pravna osoba izravno uključena ili ne, u sve faze dizajna i konstruiranja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja je predmet homologacijskog postupka;
(26)
„zastupnik proizvođača” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koju je proizvođač propisno imenovao da ga zastupa pred nadležnim homologacijskim tijelom ili tijelom nadležnim za nadzor tržišta i da nastupa u ime proizvođača vezano uz pitanja obuhvaćena ovom Uredbom;
(27)
„homologacijsko tijelo” znači tijelo države članice koje je država članica osnovala ili imenovala i o tome obavijestila Komisiju koje ima nadležnost za sve aspekte homologacije tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, za postupak ovlaštenja, izdavanje i prema potrebi povlačenje ili odbijanje homologacijskih certifikata, za djelovanje kao kontaktno tijelo za homologacijska tijela drugih država članica, za određivanje tehničkih služba i osiguravanje da proizvođač ispunjava svoje obveze u pogledu sukladnosti proizvodnje;
(28)
„tehnička služba” znači organizacija ili tijelo koje je odredilo nadležno homologacijsko tijelo države članice kao ispitni laboratorij za provođenje ispitivanja ili kao tijelo za ocjenu sukladnosti koje provodi prvobitnu ocjenu i druga ispitivanja ili provjere, u ime homologacijskog tijela, i koje samo provodi te funkcije za homologacijsko tijelo;
(29)
„samoispitivanje” znači da proizvođač koji je bio imenovan tehničkom službom za ocjenjivanje sukladnosti s pojedinim zahtjevima izvodi ispitivanja u vlastitim prostorima, evidentira rezultate ispitivanja i podnosi izvješće i zaključke homologacijskom tijelu;
(30)
„virtualna ispitna metoda” znači računalne simulacije, uključujući izračune kojima se pokazuje je li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjavaju tehničke zahtjeve delegiranih akata donesenih u skladu s člankom 27. stavkom 6. bez potrebe za uporabom fizičkog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(31)
„certifikat o homologaciji tipa” znači dokument kojim homologacijsko tijelo službeno potvrđuje da je tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice homologiran;
(32)
„certifikat o EU-homologaciji” znači certifikat temeljen na uzorku određenom u provedbenom aktu donesenom u skladu s ovom Uredbom ili obrascu s izjavom određenom u odgovarajućim pravilnicima UNECE-a na koje se upućuje u ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima u skladu s ovom Uredbom;
(33)
„potvrda o sukladnosti” znači dokument koji je izdao proizvođač, kojim se potvrđuje da je proizvedeno vozilo sukladno homologiranom tipu vozila;
(34)
„ugrađen sustav za dijagnostiku” ili „OBD sustav” znači sustav koji ima sposobnost identificiranja područja u kojem je vjerojatno došlo do neispravnog rada pomoću kodova grešaka pohranjenih u memoriji računala;
(35)
„informacije o popravku i održavanju vozila” znači sve informacije potrebne za dijagnozu, servisiranje, provjeru, periodični nadzor, popravak, reprogramiranje ili ponovno pokretanje vozila i koje proizvođači osiguravaju ovlaštenim trgovcima i serviserima, uključujući sve naknadne izmjene i dopune takvih informacija; te informacije uključuju sve informacije potrebne za ugradnju dijelova i opreme na vozila;
(36)
„neovisni subjekt” znači druga poduzeća osim ovlaštenih trgovaca i servisera koja su izravno ili neizravno uključena u popravak i održavanje vozila, posebno serviseri, proizvođači ili distributeri opreme za popravak, alata ili rezervnih dijelova, izdavači tehničkih informacija, automobilski klubovi, cestovni operateri za pomoć, operateri koji nude usluge provjere i provođenja ispitivanja, operateri koji nude obuku za instalatere, proizvođači i serviseri opreme za vozila na alternativna goriva;
(37)
„novo vozilo” znači vozilo koje nikad prije nije bilo registrirano ni stavljeno u uporabu;
(38)
„registracija” znači administrativno odobrenje za stavljanje vozila u uporabu kao i u cestovni promet, uključujući identifikaciju vozila i izdavanje serijskog broja poznatijeg kao registarski broj, bilo da je trajni, privremeni ili na kraće vremensko razdoblje;
(39)
„stavljanje na tržište” znači prvo stavljanje na raspolaganje vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(40)
„početak uporabe” znači prva uporaba za predviđenu svrhu vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(41)
„uvoznik” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu iz treće zemlje;
(42)
„distributer” znači svaka fizička ili pravna osoba u lancu nabave, osim proizvođača ili uvoznika, koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(43)
„gospodarski subjekt” znači proizvođač, zastupnik proizvođača, uvoznik ili distributer;
(44)
„nadzor tržišta” znači aktivnosti koje su provela nacionalna nadležna tijela kao i mjere koje su poduzela kako bi osigurala da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su raspoloživi na tržištu u skladu sa zahtjevima određenim u odgovarajućem zakonodavstvu Unije za usklađenje i ne ugrožavaju zdravlje, sigurnost kao nijedan drugi aspekt zaštite javnog interesa;
(45)
„tijelo za nadzor tržišta” znači tijelo države članice odgovorno za provođenje nadzora tržišta na njezinom državnom području;
(46)
„nacionalno tijelo” znači homologacijsko tijelo ili bilo koje drugo nadležno tijelo uključeno u i odgovorno za nadzor tržišta, graničnu kontrolu ili registraciju u državi članici s obzirom na vozila, sustave, sastavne dijelove, zasebne tehničke jedinice, dijelove ili opremu;
(47)
„staviti na raspolaganje na tržište” znači svaka nabava vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme za distribuciju ili uporabu na tržištu u tijeku trgovačke djelatnosti, bilo za plaćanje ili besplatno;
(48)
„tip vozila” znači skupina vozila, uključujući varijante i inačice iste kategorije, koja se ne razlikuje prema barem sljedećim temeljnim značajkama:
-
kategoriji,
-
proizvođaču,
-
određenju tipa kako je naveo proizvođač,
-
osnovnim značajkama izrade i konstrukcije,
-
središnjoj šasiji/šasiji s uzdužnim nosačima/zglobnoj šasiji (očite i temeljne razlike),
-
za kategoriju T: osovine (broj) ili, za kategoriju C: osovine/gusjenice (broj),
-
u slučaju višefazno izrađenih vozila, prema proizvođaču i tipu vozila u prethodnoj fazi;
(49)
„varijanta” znači vozila istog tipa koja se ne razlikuju prema barem sljedećim temeljnim značajkama:
(a)
kod traktora:
-
konstrukciji karoserije ili vrsti nadogradnje,
-
stupnju izrade,
-
motoru (unutarnje izgaranje/hibridni/električni/hibridno-električni),
-
načinu rada,
-
broju i rasporedu cilindara,
-
razlici u snazi za najviše 30 % (najveća snaga može biti najviše 1,3 puta veća od najmanje snage),
-
razlici u kapacitetu cilindra za najviše 20 % (najveći kapacitet može biti najviše 1,2 puta veći od najmanjeg kapaciteta),
-
pogonskim osovinama (broj, položaj, međusobna povezanost),
-
upravljanim osovinama (broj i položaj),
-
najvećoj masi opterećenog vozila koja se ne razlikuje za više od 10 %,
-
prijenosu snage (tip),
-
zaštitnoj konstrukciji prilikom prevrtanja,
-
kočenim osovinama (broj);
(b)
kod prikolica ili priključne vučene opreme:
-
upravljanim osovinama (broj, položaj, međusobna povezanost),
-
najvećoj masi opterećenog vozila koja se ne razlikuje za više od 10 %,
-
kočenim osovinama (broj);
(50)
„hibridno vozilo” znači motorno vozilo opremljenobarem dvama različitim pretvornicima energije i dvama različitim sustavima za pohranu energije (u vozilu) u svrhu pogona vozila;
(51)
„hibridno električno vozilo” znači vozilo koje za potrebe mehaničkog pogona crpi energiju iz obaju sljedećih ugrađenih sustava za pohranu energije/snage za pogon vozila:
(a)
goriva;
(b)
akumulatora, kondenzatora, zamašnjaka/generatora ili druge naprave za pohranjivanje električne energije ili snage.
Ta definicija također uključuje vozila koja crpe energiju iz potrošnoga goriva samo u svrhu punjenja naprave za pohranu električne energije/snage;
(52)
„potpuno električno vozilo” znači vozilo koje pogoni sustav koji se sastoji od jedne naprave za pohranu električne energije ili više njih, jedne naprave za kondicioniranje električne energije ili više njih, te jednog električnog stroja koji električnu energiju pretvara u mehaničku energiju koja se prenosi do kotača i tako pogoni vozilo, ili više takvih strojeva;
(53)
„inačica varijante” znači vozila sastavljena od kombinacije značajka navedenih u dokumentaciji iz članka 24. stavka 10.
Upućivanja u ovoj Uredbi na zahtjeve, postupke ili aranžmane utvrđene ovom Uredbom tumače se kao upućivanja na te zahtjeve, postupke ili aranžmane utvrđene u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom.
Članak 4.
Kategorije vozila
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće kategorije vozila:
(1)
„kategorija T” obuhvaća sve traktore na kotačima; svaka kategorija traktora na kotačima opisana u točkama od 2. do 8. dopunjena je na kraju indeksom „a” ili „b” u skladu s konstrukcijski određenom brzinom:
(a)
„a” za traktore na kotačima s najvećom konstrukcijski određenom brzinom manjom ili jednakom 40 km/h;
(b)
„b” za traktore na kotačima s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h;
(2)
„kategorija T1” obuhvaća traktore na kotačima, s razmakom kotača na osovini najbližoj vozaču većim od 1 150 mm, mase neopterećenog traktora u voznom stanju veće od 600 kg i zračnosti do tla koja nije veća od 1 000 mm;
(3)
„kategorija T2” obuhvaća traktore na kotačima, s razmakom kotača većim od 1 150 mm, mase neopterećenog traktora u voznom stanju veće od 600 kg i zračnosti do tla koja nije veća od 600 mm; kad je omjer visine težišta traktora (mjereno od tla) i srednje vrijednosti razmaka kotača svake osovine veći od 0,90, najveća konstrukcijska brzina je ograničena na 30 km/h;
(4)
„kategorija T3” obuhvaća traktore na kotačima s masom neopterećenog traktora u voznom stanju koja nije veća od 600 kg;
(5)
„kategorija T4” obuhvaća traktore na kotačima s posebnom namjenom;
(6)
„kategorija T4.1” (traktori s velikom zračnošću od tla) obuhvaća traktore konstruirane za rad s visoko naraslim kulturama kao što su biljke povijuše. Oni imaju uzdignutu šasiju ili dio šasije što im omogućuje kretanje prema naprijed usporedno s biljnom plodinom s lijevim i desnim kotačima sa svake strane jednog ili više redova ploda. Namijenjeni su za alate za prenošenje ili obradu koji se mogu pričvrstiti sprijeda između osovina, odostraga ili na platformu. Kada je traktor u radnom položaju zračnost od tla okomito na red s plodom prelazi 1 000 mm. Ako je omjer visine težišta traktora mjereno od tla, pri uporabi uobičajenih guma, i srednje vrijednosti razmaka kotača svake osovine veći od 0,90, najveća konstrukcijska brzina ne prelazi 30 km/h;
(7)
„kategorija T4.2” (vrlo široki traktori) obuhvaća traktore za koje su značajne široke dimenzije i prvenstveno su namijenjeni za obrađivanje velikih poljoprivrednih površina;
(8)
„kategorija T4.3” (traktori s malom zračnošću od tla) obuhvaća traktore s pogonom na četiri kotača čija je priključna oprema namijenjena za uporabu u poljoprivredi ili šumarstvu i koji su značajni po nosećem okviru, i opremljeni s jednim priključnim pogonskim vratilom čija tehnički dozvoljena masa nije veća od 10 tona ili s više takvih vratila, kod kojih je omjer te mase i najveće mase neopterećenog vozila u voznom stanju manji od 2,5, i imaju težište, izmjereno od tla pri uporabi uobičajenih guma, na visini od najmanje 850 mm;
(9)
„kategorija C” obuhvaća traktore na gusjenicama koji su pogonjeni beskrajnim gusjenicama ili kombinacijom kotača i beskrajnih gusjenica, s potkategorijama određenim analogno kategoriji T;
(10)
„kategorija R” obuhvaća prikolice; svaka kategorija prikolice opisana u točkama od 11. do 14. dopunjena je na kraju indeksom „a” ili „b” u skladu s njezinom konstrukcijski određenom brzinom:
(a)
„a” za prikolice s najvećom konstrukcijski određenom brzinom manjom ili jednakom 40 km/h;
(b)
„b” za prikolice s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h;
(11)
„kategorija R1” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini ne prelazi 1 500 kg;
(12)
„kategorija R2” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 1 500 kg, ali nije veći od 3 500 kg.
(13)
„kategorija R3” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 3 500 kg, ali nije veći od 21 000 kg.
(14)
„kategorija R4” obuhvaća prikolice kod kojih zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 21 000 kg;
(15)
„kategorija S” obuhvaća priključnu vučenu opremu.
Svaka kategorija priključne vučene opreme dopunjena je na kraju indeksom „a” ili „b” u skladu s njezinom konstrukcijski određenom brzinom:
(a)
„a” za priključnu vučenu opremu s najvećom konstrukcijski određenom brzinom manjom ili jednakom 40 km/h;
(b)
„b” za priključnu vučenu opremu s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h;
(16)
„kategorija S1” obuhvaća priključnu vučenu opremu kod koje zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini ne prelazi 3 500 kg;
(17)
„kategorija S2” obuhvaća priključnu vučenu opremu kod koje zbroj tehnički dopuštenih masa po osovini prelazi 3 500 kg.
POGLAVLJE II.
OPĆE OBVEZE
Članak 5.
Obveze država članica
1. Države članice osnivaju ili imenuju homologacijska tijela nadležna za pitanja vezana uz homologaciju i tijela za nadzor tržišta nadležna za pitanja vezana uz nadzor tržišta u skladu s ovom Uredbom. Države članice obavješćuju Komisiju o osnivanju i imenovanju takvih tijela.
Obavijest o nadležnim tijelima za homologaciju i nadzor tržišta obuhvaća njihovo ime i adresu, uključujući elektroničku adresu i područje nadležnosti. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje popis i detalje o nadležnim homologacijskim tijelima.
2. Države članice dozvoljavaju stavljanje na tržište, registriranje ili početak uporabe samo onih vozila, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
3. Države članice ne zabranjuju, ne ograničavaju ni ne sprečavaju stavljanje na tržište, registraciju ni početak uporabe vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zbog razloga povezanih s aspektima njihove konstrukcije i funkcioniranja obuhvaćenim ovom Uredbom, ako ispunjavaju njezine zahtjeve.
4. Države članice organiziraju i provode nadzor tržišta i provjere vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji ulaze na tržište u skladu s poglavljem III. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 6.
Obveze nadležnih homologacijskih tijela
1. Nadležna homologacijska tijela osiguravaju da proizvođači koji podnose zahtjev za homologaciju ispunjavaju svoje obveze sukladno ovoj Uredbi.
2. Nadležna homologacijska tijela dodjeljuju homologaciju samo onim vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
Članak 7.
Mjere za nadzor tržišta
1. Nadležna tijela za nadzor tržišta u primjerenom opsegu provode odgovarajući pregled dokumentacije za homologirana vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, pri čemu uzimaju u obzir utvrđena načela za ocjenu rizika, pritužaba i drugih informacija.
Nadležna tijela za nadzor tržišta mogu od gospodarskih subjekata zahtijevati da daju na raspolaganje onu dokumentaciju i informacije za koje smatraju da su potrebni za provođenje njihovih djelatnosti.
Kada gospodarski subjekti prilože certifikate o sukladnosti, nadležna tijela za nadzor tržišta moraju uzeti u obzir te certifikate.
2. Za dijelove i opremu koji nisu navedeni u stavku 1. ovog članka, u cijelosti se primjenjuje članak 19. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 8.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kad ih se stavi na tržište ili se počnu upotrebljavati, izrađeni i homologirani u skladu sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom.
2. U slučaju višefazne homologacije tipa, svaki proizvođač je odgovoran za homologaciju i sukladnost proizvodnje sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica dodanih u fazi dovršavanja vozila koje obavlja proizvođač. Svaki proizvođač koji preinači sastavne dijelove ili sustave koji su već homologirani u ranijim fazama odgovorni su za homologaciju i sukladnost proizvodnje preinačenih sastavnih dijelova i sustava.
3. Proizvođači koji nepotpuno vozilo preinače tako da se ono zbog toga uvrštava u drugu kategoriju vozila, zbog čega se izmjenjuju i zakonski zahtjevi koji su već ocijenjeni u prijašnjoj fazi homologacije, odgovorni su također za sukladnost sa zahtjevima koji se primjenjuju za kategoriju vozila u koju je sad uvršteno preinačeno vozilo.
4. Za potrebe homologacije vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica obuhvaćenih ovom Uredbom, proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije da ih zastupa pred homologacijskim tijelom.
5. Proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije, osim toga, imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije za potrebe nadzora tržišta, koji može biti zastupnik naveden u stavku 4. ili dodatni zastupnik.
6. Proizvođači odgovaraju homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije i za osiguravanje sukladnosti proizvodnje, bez obzira na to jesu li izravno uključeni u sve faze izrade vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ne.
7. U skladu s ovom Uredbom i i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi proizvođači osiguravaju da se provode postupci za utvrđivanje sukladnosti serijske proizvodnje s homologiranim tipom. U skladu s poglavljem VI. uzimaju se u obzir preinake dizajna vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili značajke i promjene u zahtjevima za koje je deklarirano da ih vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjava.
8. Osim propisane oznake i homologacijskih oznaka namještenih na vozila, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice u skladu s člankom 34., proizvođači vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, navode svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registriranu trgovačku oznaku i adresu u Uniji na kojoj ih se može kontaktirati u vezi s njihovim vozilima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji su raspoloživi na tržištu ili, ako to nije moguće, na ambalaži ili u dokumentu priloženom sastavnom dijelu ili zasebnoj tehničkoj jedinici.
9. Proizvođači osiguravaju da u trenutku kada odgovaraju za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njegovu sukladnost sa zahtjevima određenim u ovoj Uredbi.
Članak 9.
Obveze proizvođača u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Proizvođači koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da njihovo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati nisu sukladni s ovom Uredbom ili delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ih, prema potrebi, povlače ili opozivaju s tržišta.
Proizvođač odmah obavješćuje nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju, navodeći detalje o nesukladnosti i poduzetim korektivnim mjerama.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, proizvođači o tome odmah obavješćuju homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati, pri čemu navode detalje, posebno o nesukladnosti i svim poduzetim korektivnim mjerama.
3. Proizvođači pohranjuju opisnu dokumentaciju iz članka 24. stavka 10., a proizvođač vozila dodatno pohranjuje kopiju potvrde o sukladnosti navedenu u članku 33. kako bi bila na raspolaganju nadležnim tijelima u razdoblju od 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, a u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
4. Proizvođači na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu putem nadležnog homologacijskog tijela kopiju certifikata o EU homologaciji tipa ili odobrenja kako se navodi u članku 46. stavcima 1. i 2. dokazujući sukladnost vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Proizvođači surađuju s nacionalnim tijelom u svakoj akciji poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008 kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju njihova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu.
Članak 10.
Obveze zastupnika proizvođača u pogledu nadzora tržišta
Zastupnik proizvođača za nadzor tržišta obavlja zadatke u skladu s ovlaštenjem koje izdaje proizvođač. To ovlaštenje omogućuje zastupniku obavljanje barem sljedećega:
(a)
pristupa opisnoj dokumentaciji iz članka 22. i certifikatima o sukladnosti iz članka 33. tako da oni mogu biti dani na raspolaganje homologacijskim tijelima na razdoblje od 10 godina nakon stavljanja na tržište vozila i na razdoblje od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
nastavno na obrazloženi zahtjev homologacijskog tijela, osiguranje svih potrebnih informacija i dokumentacije za dokazivanje sukladnosti proizvodnje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice tom tijelu;
(c)
suradnju s nadležnim tijelima za homologaciju i za nadzor tržišta, na njihov zahtjev, u svakoj aktivnosti poduzetoj za uklanjanje ozbiljnog rizika koje predstavljaju vozila, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema u okviru njegovog ovlaštenja.
Članak 11.
Obveze uvoznika
1. Uvoznici stavljaju na tržište ona vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice kojima je dodijeljena EU homologacija tipa ili ispunjavaju zahtjeve za nacionalnu homologaciju s obzirom na dijelove ili opremu za koje u cijelosti važe zahtjevi iz Uredbe (EZ) br. 765/2008.
2. Prije stavljanja na tržište homologiranog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice uvoznici osiguravaju da postoji opisna dokumentacija u skladu s člankom 24. stavkom 10. i da sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu homologacijsku oznaku i ispunjavaju zahtjeve članka 8. stavka 8. U slučaju vozila uvoznik provjerava da je vozilu priložena zahtijevana potvrda o sukladnosti.
3. Kada uvoznici smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe i da nisu sukladni odgovarajućoj homologaciji tipa, oni neće staviti na tržište niti dozvoliti stavljanje u uporabu ni registriranje vozila, sustava, sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice, dijela ni opreme dok se ne uspostavi sukladnost. Osim toga, ako smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik oni o tome obavješćuju proizvođača i tijela nadležna za nadzor tržišta. U slučaju homologiranih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica oni također obavješćuju nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju za tu namjenu.
4. Uvoznici navode svoje ime, registriran trgovački naziv ili registriranu trgovačku oznaku i adresu na kojoj ih se može kontaktirati vezano uz vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu, ili, ako to nije moguće, na njihovoj ambalaži ili na dokumentu koji je priložen sustavu, sastavnom dijelu, zasebnoj tehničkoj jedinici, dijelu ili opremi.
5. Uvoznici osiguravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica imaju priložene upute i informacije, koje se zahtijevaju u skladu s člankom 51., na službenom jeziku ili jezicima dotičnih država članica.
6. Uvoznici osiguravaju da dok je vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica pod njihovom odgovornošću, uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenim u ovoj Uredbi.
7. Ako uvoznik, s obzirom na ozbiljan rizik koji predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema, smatra da je radi zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača to primjereno, istražuje moguće pritužbe i, prema potrebi, vodi evidenciju pritužaba i opoziva vozila, sustava, sastavnih dijelova, zasebnih tehničkih jedinica, dijelova ili opreme i o takvom nadzoru obavješćuje distributere.
Članak 12.
Obveze uvoznika u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Uvoznici koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na tržište nisu sukladni s ovom Uredbom, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, ili ih prema potrebi povlače ili opozivaju s tržišta.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, uvoznici o tome odmah obavješćuju proizvođača i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta države članice u kojoj su oni stavljeni na tržište. Uvoznik ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj akciji i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
3. Uvoznici pohranjuju kopiju potvrde o sukladnosti tako da je tijelu za homologaciju i tijelu za nadzor tržišta na raspolaganju u razdoblju od narednih 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, i u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i osiguravaju da je opisna dokumentacija iz članka 24. stavka 10. raspoloživa tim tijelima, na zahtjev.
4. Uvoznici na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu sve informacije i dokumentaciju potrebnu za dokazivanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Uvoznici surađuju s tim nacionalnim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj kako bi se otklonili rizici koje predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema koji su oni stavili na tržište.
Članak 13.
Obveze distributera
1. Distributeri prilikom stavljanja na tržište vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme poštuju zahtjeve ove Uredbe.
2. Distributeri prije stavljanja na raspolaganje na tržištu, registriranja ili stavljanja u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, provjeravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu statutornu oznaku ili homologacijsku oznaku, da imaju priložene zahtijevane dokumente i upute i sigurnosne informacije na službenom jeziku ili službenim jezicima države članice u kojoj se vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica planiraju staviti na tržite, i da su uvoznik i proizvođač ispunili zahtjeve određene u članku 11. stavcima 2. i 4. i članku 34. stavcima 1. i 2.
3. Distributeri osiguravaju da u trenutku kad su oni odgovorni za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, uvjeti skladištenja i prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi.
Članak 14.
Obveze distributera u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Kada distributeri smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu u sukladnosti sa zahtjevima ove Uredbe, ne stavljaju na raspolaganje na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu to vozilo, sustav, sastavni dio ni zasebnu tehničku jedinicu, dok se ne uspostavi njihova sukladnost.
2. Distributeri koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na raspolaganje na tržište ili registrirali ili za čije stavljanje u uporabu su oni odgovorni, nisu u sukladnosti s ovom Uredbom, obavješćuju proizvođača ili zastupnika proizvođača kako bi osigurali da su poduzete korektivne mjere u skladu s člankom 9. stavkom 1. ili člankom 12. stavkom 1., potrebne za postizanje sukladnosti tog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili da se prema potrebi opozovu s tržišta.
3. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, distributeri o tome odmah obavješćuju proizvođača, uvoznika i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su oni stavljeni na tržište. Distributer ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj akciji i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
4. Distributeri, na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela, osiguravaju da proizvođač dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 9. stavku 4. ili da uvoznik dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 12. stavku 3. Oni surađuju s tim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008, kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju vozila, sustavi, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema, koje su oni stavili na raspolaganje na tržište.
Članak 15.
Slučajevi u kojima se obveze proizvođača primjenjuju na uvoznike i distributere
Uvoznik ili distributer smatraju se proizvođačem za potrebe ove Uredbe i podliježu obvezama proizvođača iz članaka 8. i 10., kada uvoznik ili distributer stavi na raspolaganje na tržište, registrira ili je odgovoran za stavljanje u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice pod njegovim imenom ili trgovačkom oznakom ili preinači vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu tako da sukladnost s primjenljivim zahtjevima može postati sporna.
Članak 16.
Određivanje gospodarskih subjekata
Gospodarski subjekti, na zahtjev, izvješćuju nadležna tijela za homologaciju i za nadzor tržišta, u razdoblju od pet godina, o sljedećem:
(a)
svakom gospodarskom subjektu koji im je isporučio vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(b)
svakom gospodarskom subjektu kojem su oni isporučili vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu.
POGLAVLJE III.
TEMELJNI ZAHTJEVI
Članak 17.
Zahtjevi za funkcionalnu sigurnost vozila
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je rizik od povrede putnika i drugih osoba u okolici vozila što manji.
2. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice sukladni s odgovarajućim zahtjevima ove Uredbe uključujući zahtjeve koji se odnose na:
(a)
cjelovitost konstrukcije vozila;
(b)
sustave za pomoć pri vožnji, posebno u vezi sa sustavima upravljanja i kočenja, uključujući napredne sustave kočenja i sustave elektroničkog nadzora stabilnosti.
(c)
sustave koji vozaču osiguravaju vidljivost i informacije o stanju vozila i okolnog područja, uključujući stakla, ogledala i sustave informiranja vozača;
(d)
uređaje za osvjetljavanje na vozilu;
(e)
zaštitu putnika u vozilu, uključujući unutarnju opremu, naslone za glavu, sigurnosne pojase i vrata vozila;
(f)
vanjski dio vozila i oprema;
(g)
elektromagnetsku kompatibilnost;
(h)
zvučno upozorne naprave;
(i)
sustave grijanja;
(j)
naprave za sprečavanje neovlaštene uporabe;
(k)
identifikacijske sustave vozila;
(l)
mase i dimenzije;
(m)
električnu sigurnost, uključujući statički elektricitet;
(n)
konstrukciju za zaštitu od stražnjeg podlijetanja;
(o)
bočnu zaštitu;
(p)
platformu za utovar;
(q)
napravu za vuču;
(r)
gume;
(s)
sustave za zaštitu od prskanja ispod kotača;
(t)
vožnju unazad;
(u)
gusjenice;
(v)
mehaničke naprave za spajanje, uključujući zaštitu od grešaka prilikom postavljanja.
3. Sastavni dijelovi vozila kod kojih su opasnosti električne prirode pokrivene delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, ne podliježu Direktivi 2006/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na električnu opremu konstruiranu za uporabu unutar određenih graničnih vrijednosti napona (32).
4. Zahtjevi navedeni u stavcima 1. i 2. primjenjuju se na vozila i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice za takva vozila, ako su primjenljivi u skladu s Prilogom I.
5. Kako bi se osiguralo da se postigla visoka razina funkcionalne sigurnosti, Komisija će biti ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim tehničkim zahtjevima za predmete navedene u stavku 2. ovog članka, i ako je primjenljivo uključujući ispitne postupke i granične vrijednosti. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Ti detaljni zahtjevi su takvi da povećavaju ili barem održavaju razinu funkcionalne sigurnosti predviđenu direktivama navedenim u članku 76. stavku 1. i članku 77., i osiguravaju sljedeće:
(a)
vozila s najvećom konstrukcijski određenom brzinom većom od 40 km/h postižu jednaku razinu funkcionalne sigurnosti, s obzirom na učinkovitost kočnica, a gdje je prikladno, i protublokirajućih kočnih sustava, kao i motorna vozila i njihove prikolice;
(b)
najveći kontaktni tlak guma ili gusjenica na tvrdoj cestovnoj površini ne prelazi 0,8 MPa.
Članak 18.
Zahtjevi za sigurnost na radu
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je rizik od povrede osoba koje rade u vozilu ili s njih što je moguće manji.
2. Proizvođači osiguravaju da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice ispunjavaju odgovarajuće zahtjeve određene u ovoj Uredbi uključujući zahtjeve koji se odnose na:
(a)
zaštitne konstrukcije pri prevrtanju („ZKP”);
(b)
strukture za zaštitu od padajućih predmeta („SZPP”);
(c)
putnička sjedala;
(d)
izloženost vozača razini buke;
(e)
vozačko sjedalo;
(f)
radni prostor i pristup vozačkom mjestu, uključujući zaštitu od klizanja, spoticanja ili padanja;
(g)
priključno pogonsko vratilo;
(h)
zaštitu sastavnih dijelova pogona;
(i)
sidrišne točke sigurnosnog pojasa;
(j)
sigurnosne pojase;
(k)
zaštitu vozača od prodirajućih predmeta (Operator Protection Structures; dalje u tekstu: OPS);
(l)
zaštitu vozača od opasnih tvari;
(m)
zaštitu od izlaganja dijelovima ili materijalima pri ekstremnim temperaturama;
(n)
priručnik s uputama za uporabu;
(o)
nadzor, uključujući sigurnost i pouzdanost nadzornih sustava, naprave za isključivanje u nuždi i automatsko isključivanje;
(p)
zaštitu od mehaničkih nesreća, osim onih navedenih u točkama (a), (b), (g) i (k), uključujući zaštitu od hrapavih površina, oštrih rubova i kutova, pucanja cijevi koje prenose tekućine i nekontroliranog kretanja vozila;
(q)
rad i održavanje, uključujući sigurno čišćenje vozila;
(r)
sigurnosne i zaštitne naprave;
(s)
informacije, upozorenja i oznake;
(t)
materijale i proizvode;
(u)
akumulatore.
3. Zahtjevi navedeni u stavcima 1. i 2. primjenjuju se na vozila i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice namijenjene za takva vozila, ako su primjenljivi u skladu s Prilogom I.
4. Za osiguravanje visoke razine sigurnosti putnika Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim tehničkim zahtjevima za predmete navedene u stavku 2. ovog članka, i ako je primjenljivo, uključujući ispitne postupke i granične vrijednosti. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Ti su detaljni tehnički zahtjevi takvi da povećavaju ili barem održavaju razinu zaštite putnika osiguranu direktivama navedenim u članku 76. stavku 1. i članku 77., uzimajući u obzir ergonomiju (uključujući zaštitu od predvidljive zlouporabe, uporabljivost kontrolnih sustava, dostupnost kontrola kako bi se izbjeglo njihovo nenamjerno aktiviranje, prilagođavanje sučelja osobe/vozila predvidljivim karakteristikama vozača, vibracije i posredovanje operatora), stabilnost i protupožarnu sigurnost.
Članak 19.
Zahtjevi za učinak na okoliš
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je učinak na okoliš što manji.
2. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice sukladni odgovarajućim zahtjevima ove Uredbe, uključujući zahtjeve koji se odnose na:
(a)
emisije onečišćujućih tvari;
(b)
razinu buke izvan vozila.
3. Upotrebljavaju se određene granične vrijednosti, ispitni postupci i zahtjevi za emisije onečišćujućih tvari utvrđene za pokretne strojeve u Direktivi 97/68/EZ.
4. Granične vrijednosti za određene razine buke izvan vozila ne prelaze sljedeće razine:
(a)
89 dB(A) za traktore čija masa u u neopterećenom stanju, pripravnom za vožnju, prelazi 1 500 kg;
(b)
85 dB(A) za traktore čija masa u u neopterećenom stanju, pripravnom za vožnju, ne prelazi 1 500 kg.
Razine se mjere u skladu s ispitnim postupcima utvrđenim u delegiranim aktima navedenim u stavku 6.
5. Zahtjevi navedeni u stavcima 1. i 2. primjenjuju se na vozila, i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice namijenjene za takva vozila, ako su primjenljivi u skladu s Prilogom I.
6. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim tehničkim zahtjevima u pogledu razine buke izvan vozila, uključujući ispitne postupke, i u pogledu ugradnje motora u vozila, koji su homologirani s obzirom na emisije onečišćujućih tvari i povezane odredbe za prilagodljivost kako bi se osiguralo postizanje visoke razine učinkovitosti zaštite okoliša. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Ti posebni tehnički zahtjevi određeni su tako da povećavaju ili barem održavaju razinu učinkovitosti zaštite okoliša osiguranu direktivama navedenim u članku 76. stavku 1., a gdje je primjenljivo, članku 77.
POGLAVLJE IV.
POSTUPCI ZA EU HOMOLOGACIJU TIPA
Članak 20.
Postupci za EU homologaciju tipa
1. Pri podnošenju zahtjeva za homologaciju cijelog vozila proizvođač može odabrati jedan od sljedećih postupaka:
(a)
homologaciju tipa korak po korak;
(b)
homologaciju tipa u jednom koraku;
(c)
miješanu homologaciju tipa.
Osim toga, proizvođač može odabrati i homologaciju tipa u više faza.
Samo je postupak homologacije tipa u jednom koraku primjenljiv za homologaciju tipa sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica.
2. Homologacija tipa korak po korak predstavlja postupak kojim se postupno prikuplja cijeli komplet certifikata o EU homologaciji tipa za sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice koji sačinjavaju vozilo, što na kraju rezultira homologacijom tipa cijelog vozila.
3. Kod homologacije tipa u jednom koraku izvodi se homologacija vozila kao cjeline putem samo jednog postupka.
4. Miješana homologacija tipa je postupak homologacije korak po korak, kod kojeg se u konačnoj fazi homologacije tipa cijelog vozila dodjeljuje homologacija za jedan sustav ili više njih, pri čemu se za te sustave ne trebaju izdavati certifikati o EU homologaciji tipa.
5. Kod homologacije tipa u više faza, jedno homologacijsko tijelo ili više njih potvrđuju da s obzirom na stanje dovršenosti, tip nepotpunog ili dovršenog vozila ispunjava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe.
Homologacija tipa u više faza dodjeljuje se za tip nepotpunog ili dovršenog vozila koje je sukladno s detaljima iz opisne dokumentacije predviđene u članku 22. i koje ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I. uzimajući u obzir stanje dovršenosti vozila.
6. Homologacija tipa za završnu fazu izrade dodjeljuje se tek nakon što je nadležno homologacijsko tijelo provjerilo da vozilo koje je homologirano u završnoj fazi u tom trenutku ispunjava sve primjenljive tehničke zahtjeve. To uključuje i dokumentarnu provjeru svih zahtjeva obuhvaćenih homologacijom tipa za nepotpuno vozilo koja je dodijeljena tijekom postupka u više faza, čak i kad je dodijeljena za različite (pot)kategorije vozila.
7. Izbor homologacijskog postupka ne utječe na primjenljive temeljne zahtjeve koje homologirani tip vozila mora ispunjavati u vrijeme izdavanja homologacije tipa za cjelovito vozilo.
8. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim aranžmanima s obzirom na postupke homologacije tipa. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 21.
Zahtjev za homologaciju tipa
1. Proizvođač podnosi zahtjev za homologaciju tipa nadležnom homologacijskom tijelu.
2. Za određeni tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice podnosi se samo jedan zahtjev u samo jednoj državi članici.
3. Za svaki tip koji treba homologirati podnosi se poseban zahtjev.
Članak 22.
Opisna dokumentacija
1. Podnositelj zahtjeva prilaže tijelu za homologaciju opisnu dokumentaciju.
2. Opisna dokumentacija obuhvaća sljedeće:
(a)
opisni dokument;
(b)
sve podatke, crteže, fotografije i ostale informacije;
(c)
za vozila se navodi postupak (-ci) odabran(i) u skladu s člankom 20. stavkom 1.;
(d)
sve dodatne informacije koje zatraži nadležno tijelo za homologaciju u okviru postupka podnošenja zahtjeva.
3. Opisna dokumentacija može se priložiti u papirnatom ili elektroničkom obliku koji prihvaćaju tehnička služba i homologacijsko tijelo.
4. Komisija putem provedbenih akata određuje predloške za opisni dokument i opisnu dokumentaciju. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 23.
Posebni zahtjevi za informacije koje treba navesti u zahtjevu za homologaciju tipa s obzirom na odabrani postupak
1. Zahtjevu za homologaciju korak po korak prilaže se opisna dokumentacija u skladu s člankom 22. i komplet certifikata zatraženih sukladno jednom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu I.
U slučaju homologacije tipa sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, sukladno primjenljivim aktima navedenim u Prilogu I., homologacijsko tijelo ima pristup povezanoj opisnoj dokumentaciji do trenutka kad je homologacija ili izdana ili odbijena.
2. Zahtjevu za homologaciju u jednom dijelu prilaže se opisna dokumentacija predviđena člankom 22. koja sadrži odgovarajuće informacije u skladu s provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi u odnosu na primjenljive akte.
3. U slučaju postupka miješane homologacije tipa, opisnoj dokumentaciji prilažu se certifikati zahtijevani sukladno svakom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu I. te su u njoj obuhvaćene, ako se ne priloži nijedan homologacijski certifikat, relevantne informacije u skladu s provedbenim aktima donesenima sukladno ovoj Uredbi, u odnosu na te primjenljive akte.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., za potrebe višefazne homologacije tipa podnose se sljedeće informacije:
(a)
u prvoj fazi, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikati o EU homologaciji tipa koji su bitni za stanje dovršenosti osnovnog vozila;
(b)
u drugoj i narednim fazama, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikata o EU homologaciji tipa koji su bitni za sadašnju fazu izrade, zajedno s kopijom certifikata o EU homologaciji tipa za vozilo izdanog u prethodnoj fazi izrade i detaljnim podacima o svim promjenama ili dodacima koje je proizvođač napravio na vozilu.
Informacije iz točaka (a) i (b) prvog podstavka ovog stavka mogu se priložiti u skladu sa stavkom 3.
5. Nadležno homologacijsko tijelo može uz obrazložen zahtjev, zatražiti proizvođača da dostavi sve dodatne informacije koje su potrebne da se omogući donošenje odluke o tome koja su ispitivanja potrebna ili da se olakša izvođenje tih ispitivanja.
POGLAVLJE V.
PROVOĐENJE POSTUPAKA EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 24.
Opće odredbe
1. Homologacijska tijela dodjeljuju EU homologaciju tipa samo nakon provjere sukladnosti proizvodnih aranžmana navedenih u članku 28. i sukladnosti tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s primjenljivim zahtjevima.
2. EU homologacije tipa dodjeljuju se u skladu s ovim poglavljem.
3. Ako neko homologacijsko tijelo dokaže da tip vozila, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, iako sukladni s propisanim odredbama, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju ili predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost putnika, ono može odbiti dodijeliti EU homologaciju tipa. U tom slučaju ono odmah šalje homologacijskim tijelima drugih država članica i Komisiji detaljan spis u kojem objašnjava razloge svoje odluke i prilaže dokaz za te tvrdnje.
4. Certifikati o EU homologaciji tipa numeriraju se u skladu s usklađenim sustavom koji utvrđuje Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
5. Homologacijsko tijelo, u roku mjesec dana od izdavanja EU homologacije tipa šalje homologacijskim tijelima drugih država članica kopiju certifikata EU homologacije tipa vozila zajedno s prilozima, za svaki tip vozila koji je homologiralo putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
6. Homologacijsko tijelo bez odgode obavješćuje homologacijska tijela drugih država članica o svojem odbijanju ili povlačenju bilo koje homologacije vozila, zajedno s razlozima takve odluke.
7. U razdobljima od svaka tri mjeseca homologacijsko tijelo šalje homologacijskim tijelima drugih država članica popis EU homologacija tipa koje je dodijelilo, izmijenilo, odbilo dodijeliti ili povuklo za sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice tijekom prethodnog razdoblja.
8. Ako ga to zatraži homologacijsko tijelo druge države članice, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa, u roku mjesec dana od primitka takvog zahtjeva, šalje tijelu koje je to tražilo kopiju certifikata o EU homologaicji tipa zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
9. Ako to Komisija zatraži, homologacijsko tijelo Komisiji također podnosi informacije navedene u stavcima od 5. do 8.
10. Homologacijsko tijelo prikuplja dokumentaciju koja se sastoji od opisne dokumentacije kojoj su priložena izvješća ispitivanja i svi ostali dokumenti koje je priložila tehnička služba ili homologacijsko tijelo opisnoj dokumentaciji u tijeku provođenja svojih funkcija. Dokumentacija sadrži popis vlastitog sadržaja, odgovarajuće numeriran ili drukčije označen kako bi se jasno prepoznale sve stranice, i format svakog dokumenta kako bi se evidentirali svi uzastopni postupci u upravljanju EU homologacijom tipa, posebno se navode datumi revizija i ažuriranja. Homologacijsko tijelo čuva podatke sadržane u dokumentaciji raspoložive u razdoblju od 10 godina nakon prestanka važenja predmetne homologacije.
Članak 25.
Posebne odredbe u odnosu na certifikat o EU homologaciji tipa
1. Certifikat o EU homologaciji tipa sadrži priloženo sljedeće:
(a)
dokumentaciju navedenu u članku 24. stavku 10.;
(b)
rezultate ispitivanja;
(c)
imena i uzorke potpisa osoba ovlaštenih za potpisivanje potvrda o sukladnosti i njihov položaj u poduzeću;
(d)
u slučaju EU homologacije tipa cijelog vozila, ispunjen primjerak potvrde o sukladnosti.
2. Certifikat o EU homologacije tipa izdaje se na temelju predloška koji određuje Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom iz članka 69. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se 31. prosinca 2014.
3. Za svaki tip vozila, homologacijsko tijelo:
(a)
ispunjava sve bitne dijelove certifikata o EU homologaciji tipa, uključujući priloženi obrazac rezultata ispitivanja;
(b)
sastavlja sadržaj dokumentacije;
(c)
izdaje podnositelju zahtjeva ispunjen certifikat zajedno s prilozima, bez odgode.
Komisija utvrđuje predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja naveden u točki (a) putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
4. U slučaju EU homologacije tipa za koju su, u skladu s člankom 35., uvedena ograničenja u pogledu njezinog važenja, ili su izuzete pojedine odredbe ove Uredbe ili delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, u certifikatu o EU homologaciji tipa navode se ta ograničenja ili izuzeća.
5. Ako proizvođač odabere miješani postupak homologacije tipa, homologacijsko tijelo dovršava dokumentaciju s upućivanjima na rezultate ispitivanja utvrđene provedbenim aktima kako se navodi u članku 27. stavku 1., za koja nije dostupan certifikat o EU homologaciji tipa.
6. Ako proizvođač odabere postupak homologacije tipa u jednom koraku, homologacijsko tijelo određuje popis primjenljivih zahtjeva ili akata i prilaže taj popis certifikatu o EU homologaciji tipa. Komisija putem provedbenih akata donosi predložak za taj popis. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 26.
Posebne odredbe koje se odnose na sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice
1. EU homologacija tipa dodjeljuje se za sustav koji je sukladan pojedinostima navedenim u opisnoj dokumentaciji i koji ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
2. EU homologacija tipa za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu dodjeljuje se za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji su sukladni pojedinostima iz opisne dokumentacije i koji ispunjavaju tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
3. Kada su sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji jesu ili nisu namijenjeni za popravak, servisiranje ili održavanje, također obuhvaćeni homologacijom tipa sustava s obzirom na vozilo, nije potrebna dodatna homologacija sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice osim ako nije predviđena odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
4. Kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obavljaju svoju funkciju ili imaju posebne značajke samo kad su povezani s drugim dijelovima vozila, i prema tome, je moguće provjeriti sukladnost sa zahtjevima samo kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica radi povezano s tim drugim dijelovima vozila, područje primjene EU homologacije tipa sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice odgovarajuće se ograničava.
U tim slučajevima u certifikatu o EU homologaciji tipa navodi se svako ograničenje u uporabi sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i navode se posebni uvjeti za njihovu ugradnju.
Ako je takav sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ugradio proizvođač vozila, sukladnost s primjenljivim ograničenjima u uporabi ili uvjetima ugradnje bit će provjereni pri homologaciji.
Članak 27.
Ispitivanja koja se zahtijevaju za EU homologaciju tipa
1. Sukladnost s tehničkim propisima utvrđenim u ovoj Uredbi i u aktima navedenim u Prilogu I. dokazuje se putem odgovarajućih ispitivanja koja izvode imenovane tehničke službe.
Ispitni postupci navedeni u prvom podstavku i posebna oprema i alati koji su propisani za provođenje tih ispitivanja, određeni su u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
Obrazac izvješća o ispitivanju sukladan je općim zahtjevima kako ih je utvrdila Komisija putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se 31. prosinca 2014.
2. Proizvođač homologacijskom tijelu daje na raspolaganje onoliko vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koliko ih je zatraženo prema odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I. za provođenje zahtijevanih ispitivanja.
3. Zahtijevana ispitivanja provode se na vozilima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama koji su predstavnici tipa koji treba homologirati.
Međutim, proizvođač može odabrati, u dogovoru s homologacijskim tijelom, vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji, iako nisu predstavnici tipa koji treba homologirati, udružuju brojne najneugodnije značajke s obzirom na zahtijevanu razinu djelovanja. Metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao pomoć u donošenju odluka tijekom izbornog postupka.
4. U dogovoru s homologacijskim tijelom metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao alternativa postupcima ispitivanja navedenim u stavku 1., na zahtjev proizvođača, u odnosu na one zahtjeve koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
5. Metode virtualnog ispitivanja ispunjavaju uvjete određene u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
6. Kako bi se osiguralo da su rezultati dobiveni virtualnim ispitivanjem jednako značajni kao oni dobiveni fizičkim ispitivanjem Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 71. o zahtjevima koji podliježu virtualnom ispitivanju i uvjetima pod kojima se takvo virtualno ispitivanje provodi. Prilikom donošenja tih delegiranih akata Komisija, prema potrebi, kao osnovu uzima zahtjeve i postupke predviđene u Prilogu XVI. Direktivi 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o određivanju okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica, i sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (33).
Članak 28.
Sukladnost proizvodnje
1. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere za provjeru, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su postignuti odgovarajući dogovori za osiguranje da će vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, biti sukladni homologiranom tipu.
2. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje homologaciju tipa cijelog vozila poduzima potrebne mjere za provjeru da su potvrde o sukladnosti koje je izdao proizvođač sukladne članku 33. S tim ciljem homologacijsko tijelo provjerava da je dovoljan broj uzoraka potvrda o sukladnosti sukladan članku 33. i da je proizvođač poduzeo potrebne mjere kako bi osigurao da su podaci u potvrdama o sukladnosti ispravni.
3. Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere u odnosu na navedenu homologaciju da bi provjerilo, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su mjere iz stavaka 1. i 2. i dalje odgovarajuće tako da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, i dalje ostaju sukladni s homologiranim tipom i da su potvrde o sukladnosti i dalje sukladne članku 33.
4. Za provjeru jesu li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica sukladni homologiranom tipu, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa može provesti provjere ili ispitivanja zahtijevane za EU homologaciju tipa na uzorcima uzetim u prostorijama proizvođača i proizvodnim pogonima.
5. Kada homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa utvrdi da se mjere iz stavaka 1. i 2. ne primjenjuju, značajno odstupaju od dogovorenih mjera i planova nadzora, prestale su se primjenjivati ili se smatra da više nisu odgovarajuće, iako se proizvodnja i dalje odvija, to homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura pravilno provođenje postupka za nadzor sukladnosti proizvodnje ili povlači homologaciju.
6. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o detaljnim pojedinostima u odnosu na sukladnost proizvodnje. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE VI.
IZMJENE EU HOMOLOGACIJA TIPA
Članak 29.
Opće odredbe
1. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa o svakoj promjeni podataka u dokumentaciji.
Homologacijsko tijelo odlučuje koji postupak iz članka 30. treba primijeniti.
Prema potrebi, homologacijsko tijelo može odlučiti nakon savjetovanja s proizvođačem da treba dodijeliti novu EU homologaciju tipa.
2. Zahtjev za izmjenu EU homologacije tipa podnosi se homologacijskom tijelu koje je dodijelilo prvobitnu EU homologaciju tipa.
3. Ako homologacijsko tijelo utvrdi da radi izmjene treba ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, ono o tome obavješćuje proizvođača.
Postupci navedeni u članku 30. primjenjuju se samo ako na temelju tih inspekcijskih pregleda ili ispitivanja homologacijsko tijelo zaključi da se zahtjevi za EU homologaciju tipa i dalje ispunjavaju.
Članak 30.
Revizije i proširenja EU homologacija tipa
1. Ako su podaci koji su zabilježeni u dokumentaciji bili izmijenjeni bez da je trebalo ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, izmjene se označavaju kao „revizija”.
U takvim slučajevima homologacijsko tijelo prema potrebi izdaje revidirane stranice dokumentacije, pri čemu se ispravljene stranice označavaju tako da je jasno vidljiva priroda izmjene i datum ponovnog izdavanja. Konsolidirana, ažurirana verzija dokumentacije s priloženim detaljnim opisom izmjena ispunjava taj zahtjev.
2. Izmjena se označava kao „proširenje” ako su podaci zabilježeni u dokumentaciji izmijenjeni i:
(a)
potrebni su daljnji inspekcijski pregledi ili ispitivanja;
(b)
bilo koji podaci u certifikatu o EU homologaciji tipa su izmijenjeni, osim njegovih priloga;
(c)
počinju se primjenjivati novi zahtjevi u skladu s bilo kojim aktom navedenim u Prilogu I., za homologirani tip vozila ili za homologirani sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
U slučaju proširenja homologacijsko tijelo izdaje ažurirani certifikat o EU homologaciji tipa označen brojem proširenja, povećanim u skladu s brojem uzastopnih proširenja koja su već dodijeljena. Takav certifikat o homologaciji jasno navodi razlog proširenja i datum ponovnog izdavanja.
3. Kad god su izdane izmijenjene stranice ili konsolidirana, ažurirana verzija, sukladno tome mijenja se popis sadržaja te dokumentacije priložen certifikatu o homologaciji tako da se na njemu navodi datum najnovijeg proširenja ili revizije, ili datum najnovije konsolidacije ažurirane verzije.
4. Nije potrebna izmjena homologacije tipa vozila ako su novi zahtjevi navedeni u točki (c) stavka 2., s tehničkog stajališta nebitni za taj tip vozila ili se tiču drugih kategorija vozila kojima to vozilo ne pripada.
Članak 31.
Izdavanje i obavijest o izmjeni
1. U slučaju proširenja svih značajnih odjeljaka certifikata EU homologacije tipa, njegovi prilozi i popis sadržaja opisne dokumentacije bit će ažurirani. Ažuriran certifikat i njegovi prilozi izdaju se podnositelju zahtjeva bez odgode.
2. U slučaju revizije, homologacijsko tijelo podnositelju zahtjeva bez odgode izdaje revidirane dokumente ili prema potrebi konsolidiranu, ažuriranu verziju, uključujući revidiran popis sadržaja dokumentacije.
3. Homologacijsko tijelo obavješćuje o svakoj izmjeni na EU homologacijama tipa homologacijska tijela drugih država članica u skladu s postupcima određenim u članku 24.
POGLAVLJE VII.
VAŽENJE EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 32.
Prestanak važenja
1. EU homologacije tipa izdaju se na neograničeno vrijeme.
2. EU homologacija tipa vozila postaje nevažeća u nekom od sljedećih slučajeva:
(a)
novi zahtjevi koji se primjenjuju na homologirani tip vozila postaju obavezni da bi vozilo bilo dostupno na tržištu, registrirano, stavljeno u uporabu, a homologaciju nije moguće odgovarajuće ažurirati;
(b)
proizvodnja homologiranog vozila je proizvoljno u potpunosti prekinuta;
(c)
važenje homologacije istječe s obzirom na ograničenje u skladu s člankom 35. stavkom 6.;
(d)
homologacija je povučena u skladu s člankom 28. stavkom 5., člankom 44. stavkom 1. ili člankom 47. stavkom 4.
3. Kada samo jedna varijanta unutar tipa ili jedna inačica u okviru varijante postane nevažeća. EU homologacija tipa dotičnog vozila prestaje važiti samo ako se tiče te pojedine varijante ili inačice.
4. Kada se potpuno prekida proizvodnja pojedinog tipa vozila proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za to vozilo.
U roku mjesec dana od primitka obavijesti navedene u prvom podstavku, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za vozilo shodno tome obavješćuje homologacijska tijela ostalih država članica.
5. Ne dovodeći u pitanje stavak 4., u slučajevima kada EU homologacija tipa treba postati nevažeća, proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa bez odgode prosljeđuje obavijest sa svim bitnim informacijama homologacijskim tijelima drugih država članica kako bi se omogućila primjena članka 39., kada je to potrebno.
U obavijesti iz drugog podstavka se posebno navodi datum proizvodnje i identifikacijski broj zadnjeg proizvedenog vozila.
POGLAVLJE VIII.
POTVRDA O SUKLADNOSTI I OZNAKE
Članak 33.
Potvrda o sukladnosti
1. Proizvođač u svojem svojstvu nositelja homologacije tipa vozila izdaje potvrdu o sukladnosti koja se kao papirni dokument prilaže svakom vozilu, potpunom, nepotpunom ili dovršenom, koje je proizvedeno u sukladnosti s homologiranim tipom.
Takva se potvrda izdaje kupcu besplatno zajedno s vozilom. Njezina dostava ne može ovisiti o izričitom zahtjevu ili podnošenju dodatnih informacija proizvođaču.
Proizvođač vozila na zahtjev vlasnika vozila u razdoblju od 10 godina od datuma proizvodnje vozila izdaje duplikat potvrde o sukladnosti za naknadu koja ne prelazi troškove njezinog izdavanja. Riječ „duplikat” treba biti jasno vidljiva na prednjoj stranici svake ponovljene potvrde.
2. Proizvođač koristi predložak za potvrdu o sukladnosti koji je prihvatila Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. Potvrda o sukladnosti mora biti dizajnirana kako bi se izbjegla moguća krivotvorenja. S tim ciljem provedbeni akti osiguravaju da je papir koji se koristi za potvrde zaštićen s nekoliko zaštitnih otisaka. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Potvrda o sukladnosti sastavlja se na barem jednom od službenih jezika Unije. Svaka država članica može zatražiti da potvrda o sukladnosti bude prevedena na njezin službeni jezik ili jezike.
4. Osobe ovlaštene za potpisivanje potvrda o sukladnosti rade u organizaciji proizvođača i propisno su ovlaštene od strane upravnog tijela da u potpunosti preuzmu pravnu odgovornost proizvođača u odnosu na konstrukciju i izradu ili sukladnost proizvodnje vozila.
5. Potvrda o sukladnosti se ispunjava u cijelosti i ne sadrži ograničenja u pogledu uporabe vozila osim onih predviđenih ovom Uredbom ili nekim od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
6. U slučaju nepotpunog ili potpunog vozila, proizvođač ispunjava samo one stavke na potvrdi o sukladnosti koje su dodane ili promijenjene u sadašnjoj fazi homologacije i prilaže potvrdi sve potvrde o sukladnosti koje su izdane u prethodnim fazama.
7. Potvrda o sukladnosti vozila za vozila homologirana u skladu s člankom 35. stavkom 2. u svom naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana primjenjujući članak 26. Uredbe (EU) br. 167/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. veljače 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo (privremena homologacija)”.
8. Potvrda o sukladnosti kako je određena u provedbenim aktima navedenim u stavku 2., za vozila homologirana u skladu s člankom 37. u svom naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana u malim serijama” a pokraj njega je datum proizvodnje iza kojeg je redni broj, između 1. i granice koja se navodi u tablici iz Priloga II., kojim se u odnosu na godinu proizvodnje označava položaj tog vozila u okviru proizvodnje predviđene za tu godinu.
9. Ne dovodeći u pitanje stavak 1. proizvođač može poslati potvrdu o sukladnosti elektroničkim putem tijelu za registraciju svake države članice.
Članak 34.
Propisana tablica s odgovarajućom oznakom vozila i homologacijskom oznakom sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Proizvođač vozila na svako vozilo izrađeno u skladu s homologiranim tipom postavlja propisanu tablicu s odgovarajućom oznakom koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno stavku 3.
2. Proizvođač sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, bilo da su dio sustava ili ne, pričvršćuje na svaki sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu proizvedene u sukladnosti s homologiranim tipom homologacijsku oznaku koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno ovoj Uredbi ili odgovarajućem propisu UNECE-a ili kodu OECD-a.
Kada se homologacijska oznaka ne zahtijeva proizvođač pričvršćuje barem trgovački naziv ili trgovačku oznaku proizvođača, broj tipa ili identifikacijski broj.
3. Propisana pločica i oznaka EU homologacije tipa u skladu su s modelom koji odredi Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE IX.
IZUZEĆA ZA NOVE TEHNOLOGIJE ILI NOVA TEHNIČKA RJEŠENJA
Članak 35.
Izuzeća za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za EU homologaciju s obzirom na tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji uključuju nove tehnologije ili tehnička rješenja koji su nepodudarni s jednim ili više akata navedenih u Prilogu I.
2. Homologacijsko tijelo dodjeljuje EU homologaciju tipa iz stavka 1. ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
u zahtjevu su navedeni razlozi zbog kojih dotične tehnologije ili tehnička rješenja onemogućavaju da su sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica podudarni s jednim ili više akata navedenih u Prilogu I.;
(b)
u zahtjevu su opisani utjecaji novih tehnologija na sigurnost i okoliš, i mjere poduzete kako bi se osigurala barem jednaka razina sigurnosti i zaštite okoliša kakva je osigurana zahtjevima od kojih se traži izuzeće;
(c)
zahtjev sadrži opise ispitivanja i rezultate koji dokazuju da je uvjet iz točke (b) ispunjen.
3. Dodjeljivanje takve EU homologacije tipa s izuzećem za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja podliježe odobrenju Komisije. To se odobrenje dodjeljuje putem provedbenog akta. Taj provedbeni akt donosi se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2.
4. Homologacijsko tijelo može dok čeka odluku o odobrenju Komisije, već izdati EU homologaciju tipa, ali ona je privremena, važeća samo na državnom prostoru te države članice, za tip vozila obuhvaćen traženim izuzećem. Homologacijsko tijelo o tome bez odgode obavješćuje Komisiju i druge države članice putem dokumentacije koja sadrži informacije iz stavka 2.
Privremenost i ograničeno teritorijalno važenje očiti su iz naslova certifikata o homologaciji tipa i naslova potvrde o sukladnosti. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi osigurala usklađene predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti za potrebe ovog stavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2.
5. Ostala homologacijska tijela mogu odlučiti pismeno prihvatiti privremenu homologaciju spomenutu u stavku 4. unutar svojeg državnog područja.
6. Ako je prikladno, u odobrenju Komisije navedenom u stavku 3. također se navodi podliježe li nekim ograničenjima. U svim slučajevima homologacija tipa važeća je barem 36 mjeseci.
7. Ako Komisija odluči odbiti odobrenje, homologacijsko tijelo odmah dostavlja obavijest nositelju privremene homologacije tipa navedene u stavku 3. da će privremena homologacija biti opozvana šest mjeseci nakon dana odbijanja zahtjeva od strane Komisije.
Međutim, vozila proizvedena u sukladnosti s privremenom homologacijom prije nego što je postala nevažeća mogu se staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu u svakoj državi članici koja je prihvatila privremenu homologaciju.
Članak 36.
Naknadne prilagodbe delegiranih i provedbenih akata
1. Ako Komisija dozvoli dodjelu izuzeća u skladu s člankom 35. ona odmah poduzima potrebne mjere za prilagodbu predmetnih delegiranih ili provedbenih akata tehnološkom razvoju.
Kada se izuzeće u skladu s člankom 35. odnosi na pravilnik UNECE-a, Komisija predlaže izmjenu odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
2. Čim se odgovarajući akti izmijene, prestaje svako ograničenje iz odluke Komisije o odobrenju izuzeća
Ako nisu poduzete mjere za prilagodbu delegiranih ili provedbenih akata Komisija može, na zahtjev države članice koja je dodijelila homologaciju, dopustiti državi članici, putem odluke u obliku provedbenog akta donesenog u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2., da proširi homologaciju.
POGLAVLJE X.
VOZILA PROIZVEDENA U MALIM SERIJAMA
Članak 37.
Nacionalna homologacija tipa malih proizvodnih serija
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za nacionalnu homologaciju malih proizvodnih serija tipa vozila unutar količinskih godišnjih granica određenih u Prilogu II. Ti granični iznosi primjenjuju se na raspoloživost na tržištu, registraciju ili stavljanje u uporabu vozila homologiranog tipa, na tržištu svake države članice u danoj godini.
Za nacionalnu homologaciju tipa malih serija homologacijsko tijelo može ako za to ima opravdane razloge izuzeti jednu ili više odredaba ove Uredbe i jednu ili više odredaba akata navedenih u Prilogu I., uz uvjet da navede alternativne zahtjeve.
2. Alternativni zahtjevi navedeni u stavku 1. osiguravaju takvu razinu funkcionalne sigurnosti i zaštite okoliša te sigurnosti pri radu koja je u najvećoj mjeri jednakovrijedna razini predviđenoj relevantnim aktima navedenim u Prilogu I.
3. Za nacionalnu homologaciju tipa vozila prema ovom članku, prihvaćaju se sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su homologirani u skladu s aktima navedenim u Prilogu I.
4. Certifikat o homologaciji tipa za vozila homologirana u skladu s ovim člankom sastavlja se u skladu s prijedlogom iz članka 25. stavka 2., ali ne navodi naslov „Certifikat o EU homologaciji tipa vozila” i u njemu se navodi sadržaj izuzeća dodijeljenih sukladno stavku 1. Certifikati o homologaciji tipa se numeriraju u skladu s usklađenim sustavom navedenim u članku 24. stavku 4.
5. Važenje nacionalne homologacije tipa malih serija ograničeno je na državno područje države članice čije je homologacijsko tijelo dodijelilo homologaciju.
6. Međutim, na zahtjev proizvođača, kopija certifikata o homologaciji tipa i njegovih priloga šalje se preporučenom poštom ili elektroničkom poštom homologacijskim tijelima država članica koje odredi proizvođač.
7. U roku tri mjeseca od primitka zahtjeva navedenog u stavku 6., homologacijska tijela država članica koje je odredio proizvođač odlučuju hoće li prihvatiti homologaciju ili ne. Ona službeno dostavljaju svoju odluku homologacijskom tijelu koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa malih proizvodnih serija.
8. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju nacionalnu homologaciju tipa, osim ako nemaju utemeljene razloge za vjerovati da nacionalni tehnički zahtjevi, u skladu s kojima je vozilo homologirano, nisu istovjetni njihovim vlastitima.
9. Na zahtjev podnositelja zahtjeva koji želi staviti na tržište ili registrirati vozilo s nacionalnom homologacijom tipa za male serije u drugoj državi članici, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa za male serije dostavlja nacionalnom nadležnom tijelu druge države članice kopiju homologacijskog certifikata zajedno s opisnom dokumentacijom. Primjenjuju se stavci 7. i 8.
POGLAVLJE XI.
STAVLJANJE NA TRŽIŠTE, REGISTRACIJA ILI POČETAK UPORABE VOZILA
Članak 38.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila
1. Ne dovodeći u pitanje članke 41. i 44., vozila za koja je EU homologacija tipa cijelog vozila obvezna ili za koja je proizvođač dobio takvu homologaciju tipa sukladno ovoj Uredbi, stavljaju se na tržište, registriraju ili stavljaju u uporabu samo ako imaju priloženu važeću potvrdu o sukladnosti izdanu u skladu s člankom 33.
Ako su takva vozila nepotpuna, dozvoljeno je stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu takvih vozila, ali nadležna tijela odgovorna za registraciju vozila u državama članicama mogu odbiti dozvoliti registriranje i uporabu takvih vozila na cesti.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje na vozila namijenjena za uporabu oružanih služba, civilne zaštite, protupožarnih služba i snaga odgovornih za održavanje javnog reda ili na vozila homologirana u skladu s člankom 37.
Članak 39.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila na kraju proizvodne serije
1. Podložno ograničenom broju vozila na kraju proizvodne serije i roku iz stavaka 2. i 4., vozila koja su sukladna tipu vozila čija je EU homologacija tipa postala nevažeća u skladu s člankom 32., mogu biti stavljena na tržište, registrirana ili stavljena u uporabu.
Prvi se stavak primjenjuje samo na vozila unutar državnog područja Unije koja su bila obuhvaćena važećom EU homologacijom tipa u vrijeme njihove proizvodnje, ali koja nisu bila stavljena na tržište ni registrirana ni stavljena u uporabu prije nego što je EU homologacija tipa prestala važiti.
2. Stavak 1. primjenjuje se u slučaju potpunih vozila, u razdoblju od 24 mjeseca od dana kada je EU homologacija tipa prestala važiti, a u slučaju dovršenih vozila, u razdoblju od 30 mjeseci od tog dana.
3. Proizvođač koji želi imati korist od stavka 1. podnosi zahtjev nacionalnom nadležnom tijelu svake države članice u kojoj predmetna vozila namjerava staviti na tržište, registrirati i staviti u uporabu. U tom se zahtjevu navode svi tehnički ili ekonomski razlozi zbog kojih ta vozila nisu sukladna novim zahtjevima homologacije.
Dotično nacionalno tijelo odlučuje, u roku od tri mjeseca od primitka zahtjeva, hoće li i u kojem broju dozvoliti registraciju tih vozila na svojem državnom području.
4. Broj vozila na kraju proizvodne serije ne prelazi 10 % od broja vozila registriranih u dvije prethodne godine ili 20 vozila po državi članici, koji god broj je veći.
5. U potvrdu o sukladnosti vozila stavljenih u uporabu prema ovom postupku unosi se poseban navod kojim se vozilo svrstava pod „vozilo na kraju serije”.
6. Države članice osiguravaju da se broj vozila koji je stavljen na tržište, registriran ili stavljen u uporabu sukladno postupku određenom u ovom članku, učinkovito nadzire.
7. Ovaj se članak primjenjuje samo na novo stanje zbog prestanka važenja homologacije tipa u slučaju navedenom u točki (a) članka 32. stavka 2.
Članak 40.
Stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica
1. Sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice mogu biti stavljeni na tržište ili u uporabu ako su sukladni zahtjevima odgovarajućih akata koji su navedeni u Prilogu I. i ako su odgovarajuće označeni u skladu s člankom 34.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje u slučaju sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su posebno izrađeni ili konstruirani za nova vozila koja nisu obuhvaćena ovom Uredbom.
3. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su bili izuzeti od jedne ili više odredaba ove Uredbe prema članku 25. ili su namijenjeni za ugradnju na vozila obuhvaćena homologacijama dodijeljenim prema članku 37. koje se odnose na dotični sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
4. Odstupajući od stavka 1. i ako nije drukčije određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili početak uporabe sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su namijenjeni za ugradnju na vozila za koja se prilikom stavljanja na tržište ili početka njihove uporabe nije zahtijevala homologacija tipa prema ovoj Uredbi ili Direktivi 2003/37/EZ.
POGLAVLJE XII.
ZAŠTITNE KLAUZULE
Članak 41.
Postupak za postupanje s vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji predstavljaju ozbiljan rizik na nacionalnoj razini
1. Kada nadležna tijela za nadzor tržišta jedne države članice poduzmu mjere sukladno članku 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008, ili kada imaju dovoljno razloga za povjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obuhvaćeni ovom Uredbom predstavljaju ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost osoba ili druge aspekte zaštite javnih interesa obuhvaćenih ovom Uredbom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju provodi ocjenjivanje u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, obuhvaćajući sve zahtjeve utvrđene ovom Uredbom. Bitni gospodarski subjekti u potpunosti surađuju s nadležnim tijelima za homologaciju i/ili nadzor tržišta.
Ako u tijeku ocjenjivanja homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju otkrije da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu sukladni zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi, ono bez odgode zahtijeva da gospodarski subjekt na kojeg se to odnosi poduzme sve korektivne mjere kako bi doveo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu u sukladnost s tim zahtjevima, povukao vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu s tržišta, ili ih opozvao u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika.
Članak 21. Uredbe (EZ) br. 765/2008 primjenjuje se na mjere navedene u drugom podstavku ovog stavka.
2. Ako homologacijska tijela smatraju da nesukladnost nije ograničena na njihov nacionalni teritorij, ona obavješćuju Komisiju i druge države članice o rezultatima ocjene i mjeri koja se zahtijeva od gospodarskog subjekta.
3. Gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva nesukladna vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koje je on stavio na tržište, registrirao ili je odgovoran za njihovo stavljanje u uporabu u Uniji.
4. Kada gospodarski subjekt ne poduzme odgovarajuće korektivne mjere u roku navedenom u drugom podstavku stavka 1., nacionalna tijela poduzimaju odgovarajuće mjere zabrane ili ograničavanja stavljanja na tržište, registriranja ili stavljanja u uporabu nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica na njihovom nacionalnom tržištu, kako bi ih povukla sa svojeg tržišta ili ih opozvala.
5. Nacionalna tijela bez odgode obavješćuju Komisiju i druge države članice o mjerama predviđenim u stavku 4.
Poslane informacije uključuju sve raspoložive detalje a posebno podatke potrebne za identificiranje nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, njihovog podrijetla, prirode navodne nesukladnosti i uključenog rizika, i obrazloženja koja je podnio relevantni gospodarski subjekt. Homologacijska tijela posebno navode je li nesukladnost posljedica:
(a)
propusta kod vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice jer ne ispunjavaju zahtjeve koji se odnose na zdravlje ili sigurnost osoba, zaštitu okoliša ili druge aspekte zaštite javnog interesa obuhvaćene ovom Uredbom;
(b)
nedostataka u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I.
6. Države članice u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim donesenim mjerama i svim dodatnim raspoloživim informacijama koje se odnose na nesukladnost predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i u slučaju neslaganja s objavljenom nacionalnom mjerom ulažu svoje prigovore.
7. Kada druga država članica ili Komisija u roku mjesec dana od primitka informacija iz stavka 6. ovog članka, uloži prigovor s obzirom na mjeru koju je poduzela država članica, tu mjeru ocjenjuje Komisija u skladu s člankom 42.
8. Države članice osiguravaju da se bez odgode poduzmu odgovarajuće mjere ograničavanja u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku kao što su povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s njihovog tržišta.
Članak 42.
Zaštitni postupak Unije
1. Kada su tijekom postupka iz članka 41. stavaka 3. i 4. uloženi prigovori protiv mjere koju je poduzela država članica, ili ako Komisija smatra da je nacionalna mjera protivna zakonodavstvu Unije, Komisija bez odgode ocjenjuje nacionalne mjere nakon savjetovanja s državama članicama i dotičnim gospodarskim subjektom ili subjektima. Na temelju rezultata te ocjene Komisija odlučuje, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2., smatra li se nacionalna mjera opravdanom ili ne.
Komisija o svojoj odluci obavješćuje sve države članice i dotični gospodarski subjekt ili subjekte.
2. Ako Komisija smatra da je nacionalna mjera opravdana, sve države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su nesukladno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica povučeni s njihovih tržišta i o tome obavješćuju Komisiju. Ako se smatra da je nacionalna mjera neopravdana, predmetna država članica povlači ili prilagođava mjeru u skladu s odlukom iz stavka 1.
3. Ako se smatra da je nacionalna mjera opravdana i pripisuje se nedostacima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže odgovarajuće mjere kako slijedi:
(a)
kada se radi o delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže potrebne izmjene dotičnog akta;
(b)
kada se radi o propisima UNECE-a, Komisija predlaže nacrt potrebnih izmjena odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
Članak 43.
Sukladna vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji predstavljaju ozbiljan rizik
1. Kada država članica nakon provedene ocjene prema članku 41. stavku 1. smatra da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, iako su sukladni primjenljivim zahtjevima ili su odgovarajuće označeni, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju, ona zahtijeva od relevantnoga gospodarskog subjekta da poduzme odgovarajuće mjere za osiguranje da predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, kad su stavljeni na tržište, registrirani ili nakon njihovog stavljanja u uporabu, više ne predstavljaju takav rizik, za povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s tržišta ili za opoziv u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika. Država članica može odbiti registrirati takva vozila dok proizvođač vozila nije poduzeo sve odgovarajuće mjere.
2. Za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu iz stavka 1. gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva takva vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu u Uniji.
3. Države članice iz stavka 1. u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim raspoloživim detaljima, posebno podacima potrebnim za identifikaciju predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, podrijetla i dobavnog lanca vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, prirode uključenog rizika i prirode trajanja poduzetih nacionalnih mjera.
4. Komisija se bez odgode savjetuje s državama članicama i relevantnim gospodarskim subjektom ili subjektima i posebno homologacijskim tijelom koje je dodijelilo homologaciju tipa, i ocjenjuje poduzete nacionalne mjere. Na temelju te ocjene Komisija odlučuje jesu li nacionalne mjere iz stavka 1. opravdane ili ne i prema potrebi predlaže odgovarajuće mjere.
5. Komisija upućuje svoju odluku državama članicama i odmah o njoj obavješćuje sve države članice i relevantan gospodarski subjekt ili subjekte.
Članak 44.
Vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji nisu u skladu s homologiranim tipom
1. Ako nova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kojima je priložena potvrda o sukladnosti ili koji nose homologacijsku oznaku nisu sukladni s homologiranim tipom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere, uključujući povlačenje homologacije tipa, za osiguranje da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice u proizvodnji, postanu sukladni s homologiranim tipom.
2. Za potrebe stavka 1., odstupanja od podataka iz certifikata o EU homologaciji ili opisne dokumentacije smatra se nesukladnošću s homologiranim tipom.
3. Ako homologacijsko tijelo dokaže da nova vozila, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji imaju priloženu potvrdu o sukladnosti ili nose homologacijsku oznaku izdanu u drugoj državi članici nisu sukladni s homologiranim tipom, može zatražiti homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa da provjeri da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice koji su u proizvodnji, ostaju i dalje sukladni homologiranom tipu. Po primitku takvog zahtjeva homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa što je prije moguće poduzima potrebne mjere a najkasnije u roku tri mjeseca od datuma zahtjeva.
4. Homologacijsko tijelo zahtijeva od homologacijskog tijela koje je dodijelilo homologaciju tipa sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice ili nepotpunog vozila da poduzme potrebne mjere za osiguranje da se vozila koja su u proizvodnji ponovno dovedu u sukladnost s homologiranim tipom u sljedećim slučajevima:
(a)
kod EU homologacije tipa kada se nesukladnost vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
kod višefazne homologacije tipa kada se nesukladnost dovršenog vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja čini dio nepotpunog vozila ili nesukladnosti samog nepotpunog vozila.
5. Po primitku takvog zahtjeva, predmetno homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere ako je potrebno zajedno s homologacijskim tijelom koje je podnijelo zahtjev, što je prije moguće a najkasnije tri mjeseca od datuma zahtjeva.
6. Kad se utvrdi nesukladnost, homologacijsko tijelo države članice koja je dodijelila EU homologaciju tipa za sustav, sastavni dio ili zasebnu tehnički jedinicu ili za nepotpuno vozilo poduzima mjere određene u stavku 1.
Homologacijska tijela se međusobno obavješćuju unutar mjesec dana o svakom povlačenju EU homologacije tipa i o razlozima za tu odluku.
7. Ako homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa osporava nesukladnost o kojoj je obaviješteno, predmetne države članice nastoje riješiti spor. O tome se obavješćuje Komisija koja prema potrebi održava odgovarajuća savjetovanja s namjerom postizanja rješenja.
Članak 45.
Stavljanje na tržište i u uporabu dijelova ili opreme koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja
1. Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili za njegov učinak na okoliš ne stavljaju se na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu i zabranjuju se, osim ako ih ne odobri homologacijsko tijelo u skladu s člankom 46. stavcima 1., 2. i 4.
2. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena stavka 1. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi se sastavio popis takvih dijelova ili opreme na temelju raspoloživih informacija i posebno informacija primljenih od država članica koje se odnose na:
(a)
ozbiljnost rizika za sigurnost ili učinak na okoliš vozila opremljenih dotičnim dijelovima ili opremom;
(b)
mogući učinak uvođenja zahtjeva za odobrenje dijelova ili opreme, prema ovom članku, na potrošače i proizvođače na preprodajnom tržištu.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na originalne dijelove ili opremu i dijelove i opremu koji su homologirani u skladu s bilo kojim od akata navedenih u Prilogu I., osim kada se homologacija odnosi na aspekte koji nisu obuhvaćeni stavkom 1.
4. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o zahtjevima koje trebaju ispunjavati dijelovi i oprema iz stavka 1. ovog članka.
5. Ti se zahtjevi mogu temeljiti na aktima navedenim u Prilogu I. ili se mogu sastojati od usporedbe dijelova ili opreme s učinkom originalnog vozila na okoliš ili sigurnost ili prema potrebi, bilo kojih njegovih dijelova. U svakom slučaju, zahtjevi osiguravaju da dijelovi ili oprema ne štete funkcioniranju tih sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili njegov učinak na okoliš.
Članak 46.
Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja - povezani zahtjevi
1. Za potrebe članka 45. stavka 1. proizvođač dijelova ili opreme podnosi homologacijskom tijelu zahtjev kojem je priloženo izvješće o ispitivanju koje je sastavila imenovana tehnička služba kojim se potvrđuje da dijelovi ili oprema za koje je traženo odobrenje ispunjavaju zahtjeve iz članka 45. stavka 4. Proizvođač može podnijeti samo jedan zahtjev za tip dijela samo jednom homologacijskom tijelu.
Ako ga to zatraži nadležno tijelo druge države članice, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo odobrenje u roku mjesec dana od primitka zahtjeva šalje nadležnom tijelu kopiju zatraženog odobrenog certifikata zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija može također biti u obliku sigurnog elektroničkog dokumenta.
2. Zahtjev obuhvaća podatke o proizvođaču dijelova ili opreme, tipu, identifikaciji i broju dijela ili opreme, ime proizvođača vozila, tip vozila i prema potrebi godinu proizvodnje ili bilo koje druge informacije koje omogućavaju identifikaciju vozila na koje se ti dijelovi ili oprema namjeravaju ugraditi.
Kada homologacijsko tijelo uzimajući u obzir izvješće o ispitivanju i druge dokaze smatra da predmetni dijelovi ili oprema ispunjavaju zahtjev iz članka 45. stavka 4., ono odobrava da se ti dijelovi ili oprema stave na tržište i stave u uporabu sukladno drugom podstavku stavka 4. ovog članka.
Homologacijsko tijelo proizvođaču izdaje certifikat bez odgode.
3. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi odredila uzorak i sustav numeriranja za certifikat iz ovog članka, stavka 2., trećeg podstavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2.
4. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dalo odobrenje o svakoj promjeni koja utječe na uvjete pod kojima je izdano. Homologacijsko tijelo odlučuje o tome mora li odobrenje biti revidirano ili ponovno izdano ili jesu li potrebna daljnja ispitivanja.
Proizvođač je odgovoran za osiguravanje da su dijelovi opreme proizvedeni i da se nastavljaju proizvoditi prema uvjetima pod kojima je izdano odobrenje.
5. Homologacijsko tijelo prije izdavanja bilo kakvog odobrenja provjerava postojanje zadovoljavajućih aranžmana i postupaka za osiguravanje učinkovitog nadzora sukladnosti proizvodnje.
Ako homologacijsko tijelo smatra da više nisu ispunjeni uvjeti da izdavanje odobrenja, ono zahtijeva od proizvođača da poduzme potrebne mjere kako bi osigurao da dijelovi ili oprema ponovno postignu sukladnost. Prema potrebi, ono povlači odobrenje.
6. Homologacijska tijela iz različitih država članica o svakom sporu u odnosu na odobrenje iz drugog podstavka stavka 2. obavješćuju Komisiju. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kako bi riješila neslaganje i, prema potrebi, također zahtijeva povlačenje odobrenja, nakon savjetovanja s homologacijskim tijelima.
7. Dok se ne sastavi popis iz članka 45. stavka 2., države članice mogu zadržati nacionalne odredbe koje se odnose na dijelove ili opremu koji mogu utjecati na ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili na njegov učinak na okoliš.
Članak 47.
Opoziv vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Kada je proizvođač kojem je dodijeljena EU homologacija tipa cijelog vozila obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati vozila stavljena na tržište, registrirana ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato što sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su ugrađeni na vozilo predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, ili zato što dio koji ne podliježe nikakvim posebnim zahtjevima prema homologacijskom zakonodavstvu predstavlja ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
2. Kada je proizvođač sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, kojem je dodijeljena EU homologacija tipa obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice stavljene na tržište, ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato jer predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, sigurnost na radu, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
3. Proizvođač predlaže homologacijskom tijelu skup odgovarajućih pravnih sredstava za neutraliziranje ozbiljnog rizika iz stavaka 1. i 2. Homologacijsko tijelo o predloženim pravnim sredstvima obavješćuje homologacijsko tijelo drugih država članica bez odgode.
Homologacijska tijela osiguravaju da se pravna sredstva učinkovito provedu u njihovim državama članicama.
4. Ako predmetno homologacijsko tijelo smatra da su pravna sredstva nedostatna ili da se ne provode dovoljno brzo, o tome bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa zatim o tome obavješćuje proizvođača. Ako proizvođač ne predloži i ne provede učinkovite korektivne mjere, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima sve potrebne mjere zaštite, uključujući povlačenje EU homologacije tipa. U slučaju povlačenja EU homologacije tipa homologacijsko tijelo u roku od mjesec dana od takvog povlačenja obavješćuje proizvođača, homologacijska tijela drugih država članica i Komisiju preporučenim pismom ili jednakovrijednim elektroničkim oblikom.
Članak 48.
Obavješćivanje o odlukama i raspoloživim pravnim sredstvima
1. U svim odlukama donesenim sukladno ovoj Uredbi i svim odlukama o odbijanju ili povlačenju EU homologacije tipa, ili o odbijanju registriranja, zabrani ili ograničavanju stavljanja na tržište, registriranju ili stavljanju u uporabu vozila ili kojima se zahtijeva povlačenje vozila s tržišta, detaljno se navode razlozi na kojima se temelje.
2. O svakoj takvoj odluci obavješćuje se stranka koje se to tiče koja je istodobno obaviještena o pravnim sredstvima koja su joj dostupna prema zakonodavstvu na snazi u predmetnoj državi i o rokovima za iskorištavanje tih pravnih sredstava.
POGLAVLJE XIII.
MEĐUNARODNI PROPISI
Članak 49.
Pravilnici UNECE-a potrebni za EU homologaciju tipa
1. Pravilnici UNECE-a ili njihove izmjene za koje je Unija glasovala ili kojima je Unija pristupila i koji su navedeni u Prilogu I. ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, dio su zahtjeva za EU homologaciju tipa vozila.
2. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju homologacije dodijeljene u skladu s pravilnicima UNECE-a spomenutim u stavku 1. i gdje je primjenljivo, odgovarajuće homologacijske oznake, umjesto odgovarajućih homologacija i homologacijskih oznaka dodijeljenih u skladu s ovom Uredbom i delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
3. Ako je Unija glasala za pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene za potrebe EU homologacije tipa vozila, Komisija donosi delegirani akt u skladu s člankom 71., kako bi pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene postali obvezni i za izmjenu Priloga I. ovoj Uredbi ili da se odgovarajuće izmijene delegirani akti doneseni sukladno ovoj Uredbi.
U tom se delegiranom aktu navode datumi obvezne primjene pravilnika UNECE-a ili njegovih izmjena i prema potrebi, prijelazne odredbe.
Komisija donosi posebne delegirane akte u kojima se ukazuje na obveznu primjenu pravilnika UNECE-a.
Članak 50.
Priznavanje izvješća o ispitivanju OECD-a za potrebe EU homologacije tipa
1. Ne dovodeći u pitanje druge zahtjeve ove Uredbe, EU homologacija tipa u primjeru pozivanja na kodekse OECD-a može se temeljiti na potpunom izvješću o ispitivanju izdanom na temelju standardnih kodeksa OECD-a kao alternativa izvješćima o ispitivanju sastavljenim prema ovoj Uredbi ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
2. Izvješće o ispitivanju OECD-a navedeno u stavku 1. mora biti odobreno u skladu s dodatkom 1. Odluci Vijeća OECD-a iz veljače 2012. o reviziji standardnih kodeksa OECD-a za službeno ispitivanje traktora za poljoprivredu i šumarstvo, kako je izmijenjen.
POGLAVLJE XIV.
OSIGURAVANJE TEHNIČKIH INFORMACIJA
Članak 51.
Informacije namijenjene za korisnike
1. Proizvođač ne smije dati nikakve tehničke informacije povezane s podacima propisanim u ovoj Uredbi ili u delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koje se razlikuju od podataka koje je odobrilo homologacijsko tijelo.
2. Kada se delegiranim ili provedbenim aktom, donesenim sukladno ovoj Uredbi, tako propisuje, proizvođač korisnicima ostavlja dostupne sve informacije i potrebne upute kojima se opisuje bilo koji posebni uvjet ili ograničenja povezana s uporabom vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
3. Informacije navedene u stavku 2. dostavljaju se na službenom jeziku ili jezicima države članice u kojoj se vozilo treba staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu. Nakon što ih homologacijsko tijelo prihvati, navedene se informacije objavljuju u uputama za uporabu.
Članak 52.
Informacije namijenjene za proizvođače sastavnih dijelova ili zasebne tehničke jedinice
1. Proizvođač vozila daje proizvođačima sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica sve podatke koji su potrebni za EU homologaciju tipa sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica ili za dobivanje odobrenja prema članku 45. uključujući, kada je primjenljivo, crteže iz delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Proizvođač vozila može od proizvođača sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zahtijevati sklapanje obvezujućeg sporazuma o zaštiti povjerljivosti svake informacije koja nije javno dostupna, uključujući informacije povezane s pravom intelektualnog vlasništva.
2. Proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica kao nositelj certifikata o EU homologaciji tipa, koji u skladu s člankom 26. stavkom 4. uključuje ograničenja uporabe ili posebne uvjete za ugradbu ili oboje, o tome osigurava sve detaljne informacije proizvođaču vozila.
Kada delegirani akt donesen sukladno ovoj Uredbi tako propisuje, proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica osigurava, zajedno s proizvedenim sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama, upute vezane uz ograničenja uporabe ili posebne uvjete ugradbe ili oboje.
POGLAVLJE XV.
PRISTUP INFORMACIJAMA O POPRAVKU I ODRŽAVANJU
Članak 53.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači ovlaštenim trgovcima, serviserima i neovisnim subjektima osiguravaju nediskriminirajući pristup informacijama o popravku i održavanju vozila, putem internetskih stranica upotrebljavajući standardizirani oblik pri čemu pristup mora biti jednostavan i brz. Ova se obveza ne primjenjuje ako je vozilo homologirano kao vozila iz male proizvodne serije.
Programska oprema koja je ključna za ispravno funkcioniranje sigurnosnih sustava i sustava nadzora zaštite okoliša, mora se zaštititi od nedozvoljenih manipulacija. Međutim, svaka manipulacija tih sustava koja je nužna za popravak i održavanje, a dostupna je ovlaštenim trgovcima i serviserima mora biti na nediskriminirajući način također dostupna neovisnim subjektima.
2. Dok Komisija ne donese standardizirani oblik za pružanje informacija iz stavka 1., te informacije trebaju biti dosljedno dostupne, i to tako da ih neovisni subjekti mogu obraditi uz razuman napor.
Proizvođači ovlaštenim trgovcima, serviserima i neovisnim subjektima osiguravaju pristup na nediskriminirajućoj osnovi materijalu za edukaciju i odgovarajućim alatima za rad. Takav pristup uključuje, kada je primjenljivo, odgovarajuću edukaciju za prijenos programske opreme na računala, upravljanje šiframa za dijagnosticiranje kvarova i uporabu alata za rad.
3. Ne dovodeći u pitanje stavak 1. informacije iz stavka 1. uključuju:
(a)
tip traktora i model;
(b)
nedvosmislen identifikacijski broj vozila;
(c)
servisne priručnike uključujući evidenciju o popravku i održavanju i raspored servisa;
(d)
tehničke priručnike i biltene tehničkih služba;
(e)
informacije o sastavnim dijelovima i dijagnostici (kao što su najmanje i najveće teoretske vrijednosti mjerenja);
(f)
dijagrame ožičenja;
(g)
kodove za dijagnostičke kvarove, uključujući poseban kod proizvođača;
(h)
sve informacije potrebne za postavljanje nove ili ažurirane programske opreme u novo vozilo ili tip vozila (na primjer broj dijela programske opreme);
(i)
informacije o vlasničkom alatu i opremi i informacije koje se odnose na taj alat i opremu;
(j)
informacije o podatkovnim zapisima, podaci o ispitivanju i bilo koje druge tehničke informacije (kao što su dvosmjerni kontrolni podaci, ako se mogu upotrijebiti za primijenjenu tehnologiju);
(k)
standardne radne jedinice ili vremenska razdoblja za zadatke popravka i održavanja, ako su raspoloživi ovlaštenim trgovcima i serviserima proizvođača, bilo izravno ili putem treće strane.
4. Ovlašteni trgovci ili serviseri u distribucijskom sustavu određenog proizvođača smatraju se neovisnim subjektima za potrebe ove Uredbe u onoj mjeri u kojoj pružaju usluge popravka i održavanja vozila, za koja nisu članovi distribucijskog sustava proizvođača.
5. Informacije o popravku i održavanju uvijek su dostupne, osim kad se radi o održavanju informacijskog sustava.
6. Za potrebe proizvodnje i servisiranja zamjenskih ili servisnih dijelova povezanih sa sustavom OBD, i dijagnostičkih alata i ispitne opreme, proizvođači svakom zainteresiranom proizvođaču ili serviseru sastavnog dijela, dijagnostičkih alata ili ispitne opreme bez diskriminiranja osiguravaju odgovarajuće informacije o sustavima OBD i o popravku i održavanju vozila.
7. Proizvođači za potrebe konstruiranja i proizvodnje automobilske opreme za vozila na alternativna goriva osiguravaju odgovarajuće informacije o OBD-u i o popravku i održavanju vozila na nediskriminirajućoj osnovi svakom zainteresiranom proizvođaču, ugraditelju ili serviseru opreme za vozila na alternativna goriva.
8. Pri podnošenju zahtjeva za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač osigurava homologacijskom tijelu dokaz o sukladnosti s ovom Uredbom u vezi s informacijama zahtijevanim prema ovom članku.
U slučaju da te informacije nisu dostupne ili nisu sukladne s ovom Uredbom ni delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koji se upotrebljavaju za zahtjeve za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač ih osigurava u roku šest mjeseci od dana odobrenja.
Komisija može donijeti provedbeni akt kako bi odredila predložak za certifikat o pristupu OBD-u u vozilu i informacijama o popravku i održavanju vozila, kojim se dokazuje sukladnost nadležnom homologacijskom tijelu. Taj provedbeni akt se donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 69. stavka 2.
9. Ako se dokaz o sukladnosti ne osigura u roku navedenom u drugom podstavku stavka 8., homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura sukladnost.
10. Proizvođač na svojim internetskim stranicama objavljuje naknadne izmjene i dopune informacija o popravku i održavanju vozila koje su tamo dostupne, istodobno kad ih daje na raspolaganje ovlaštenim serviserima.
11. Kada proizvođač vozila vodi evidenciju o popravku i održavanju vozila i središnjoj bazi podataka ili se to vodi pod njegovim imenom, neovisni serviseri imaju besplatan pristup tim evidencijama i moraju moći pristupiti informacijama o popravku i održavanju koje su sami izveli.
12. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. kojim se utvrđuju detaljni zahtjevi u pogledu pristupa informacijama o popravku i održavanju, posebno tehničke specifikacije koje se odnose na način na koji se osiguravaju informacije o popravku i održavanju.
13. Komisija putem delegiranih akata iz stavka 12. prilagođava zahtjeve za informacijama utvrđene u ovom članku uključujući tehničke specifikacije koje se odnose na način na koji se osiguravaju informacije o popravku i održavanju, kako bi bile proporcionalne, uzimajući u obzir poseban slučaj relativno malog proizvodnog opsega proizvođača predmetnog tipa vozila, uzimajući u obzir granične količine malih proizvodnih serija kako je određeno u Prilogu II. U opravdanim slučajevima takva prilagodba može rezultirati izuzećem od zahtjeva za dostavu informacija u standardiziranom obliku. Moguća prilagodba ili izuzeće u svakom slučaju trebaju osigurati da se mogu postići ciljevi ovog članka.
Članak 54.
Obveze u odnosu na nekoliko nositelja homologacije tipa
U slučaju homologacije tipa po dijelovima, miješane homologacije tipa i višefazne homologacije tipa, proizvođač koji je odgovoran za odnosnu homologaciju tipa također je odgovoran završnom proizvođaču i neovisnim subjektima za objavljivanje informacija o popravku koje se odnose na pojedini sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ili na pojedinu fazu.
Završni proizvođač odgovoran je za osiguravanje informacija o cijelom vozilu neovisnim subjektima.
Članak 55.
Naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju vozila
1. Proizvođači mogu naplatiti razumne i razmjerne naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju, alatima za rad i edukativnim tečajevima obuhvaćenim ovom Uredbom. Naknada se ne smatra razumnom ni razmjernom ako zbog nepoštovanja opsega uporabe neovisnih operatora odvraća od pristupa.
2. Proizvođači daju informacije o popravku i održavanju vozila na raspolaganje na dnevnoj, mjesečnoj i godišnjoj osnovi, pri čemu su naknade za pristup takvim informacijama ovisne o razdoblju za koje je dogovoren pristup.
Članak 56.
Forum o pristupu informacijama o vozilu
Područje primjene djelatnosti koje se provode preko foruma o pristupu informacijama o vozilima uspostavljenog u skladu s člankom 13. stavkom 9. Uredbe Komisije (EZ) br. 692/2008 od 18. srpnja 2008. o provedbi i izmjeni Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (euro 5 i euro 6) i pristupu informacijama o popravku i održavanju vozila (34), proširuje se na vozila obuhvaćena ovom Uredbom.
Na osnovi dokaza o namjernoj ili nenamjernoj zlouporabi OBD-a vozila i informacija o popravku i održavanju vozila, forum iz prvog stavka savjetuje Komisiju o mjerama za sprečavanje zlouporabe informacija.
POGLAVLJE XVI.
IMENOVANJE I OBJAVLJIVANJE TEHNIČKIH SLUŽBA
Članak 57.
Zahtjevi koji se odnose na tehničke službe
1. Homologacijska tijela koja su nadležna za imenovanje utvrđuju da prije nego što imenuju tehničku službu sukladno članku 59. ta tehnička služba ispunjava zahtjeve utvrđene u stavcima od 2. do 9. ovog članka.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 60. stavak 1., tehnička služba se uspostavlja prema nacionalnom zakonodavstvu države članice i ima pravnu osobnost.
3. Tehnička služba je treće tijelo, neovisno o postupku konstruiranja, proizvodnje, isporuke ili održavanja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koje ocjenjuje.
Tijelo koje je dio poslovnog udruženja ili strukovne udruge, koje zastupa poduzeća uključena u konstruiranje, proizvodnju, dobavu, sastavljanje, uporabu i održavanje vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, koje ocjenjuje, ispituje ili provjerava, pod uvjetom da se dokaže njegova neovisnost i izostanak bilo kakvog sukoba interesa, smatra se tijelom koje ispunjava zahtjeve iz prvog podstavka.
4. Tehnička služba, njezina uprava na najvišoj razini i osobe odgovorne za provođenje kategorija djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 59. stavkom 1., nisu konstruktori, proizvođači, dobavljači ni serviseri koji održavaju vozila, sustave, sastavne dijelove ni zasebne tehničke jedinice koje ocjenjuju, niti ne predstavljaju stranke koje su uključene u te djelatnosti. To ne isključuje uporabu ocijenjenih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica iz stavka 3. ovog članka, koji su nužni za rad tehničke službe ili za uporabu takvih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica za osobne potrebe.
Tehnička služba osigurava da aktivnosti njezinih ovisnih društava ili kooperanata ne utječu na pouzdanost, objektivnost ni nepristranost kategorija djelatnosti za koje je imenovana.
5. Tehnička služba i njezino osoblje provodi kategorije djelatnosti za koje je imenovana s najvišim stupnjem strukovnog integriteta i zahtijevanom tehničkom sposobnošću u određenom području, bez pritisaka i poticaja, posebno financijskih, koji mogu utjecati na njihovu prosudbu ili rezultate njihovih djelatnosti ocjenjivanja, posebno ako ti pritisci ili poticaji dolaze od strane osoba ili skupine osoba za koje su rezultati navedenih djelatnosti važni.
6. Tehnička služba sposobna je provoditi sve kategorije djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 59. stavkom 1., ako nadležnom homologacijskom tijelu koje je odgovorno za imenovanje dokaže da ima:
(a)
osoblje s odgovarajućim vještinama, posebnim tehničkim znanjem i strukovnim obrazovanjem kao i dovoljno odgovarajućeg iskustva za obavljanje zadataka;
(b)
opise postupaka koji se primjenjuju na kategorije djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji osiguravaju preglednost i ponovljivost tih postupaka;
(c)
postupke za izvođenje kategorija djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji poštuju stupanj složenosti tehnologije dotičnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i podatak radi li se o proizvodnom postupku za masovnu ili serijsku proizvodnju; i
(d)
sredstva koja su potrebna za odgovarajuće obavljanje zadataka povezanih s kategorijama djelatnosti za koja želi biti imenovana i da ima pristup cjelokupnoj potrebnoj opremi i prostorima za ispitivanja.
Osim toga, dokazuje homologacijskom tijelu koje je nadležno za imenovanje da ispunjava standarde koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno članku 61. koji se odnose na kategorije djelatnosti za koje je imenovana.
7. Jamči se nepristranost tehničkih služba, njihove uprave na najvišoj razini i osoblja koje provodi ocjenu. Oni ne sudjeluju ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njihovom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u odnosu na kategorije djelatnosti za koje su imenovani.
8. Tehničke službe zaključuju osiguranje od odgovornosti povezano s njihovim djelatnostima osim ako tu odgovornost ne preuzima država članica prema nacionalnom zakonodavstvu ili je država članica sama izravno odgovorna za ocjenu sukladnosti.
9. Osoblje tehničke službe poštuje povjerljivost službenih podataka u pogledu svih informacija dobivenih pri izvođenju zadataka prema ovoj Uredbi ili bilo kojoj provedbenoj odredbi nacionalnog zakonodavstva, osim pred homologacijskim tijelom nadležnim za imenovanje ili ako tako zahtjeva zakonodavstvo Unije ili nacionalno zakonodavstvo. Vlasnička prava su zaštićena.
Članak 58.
Ovisna društva i kooperanti tehničkih služba
1. Tehničke službe mogu sklopiti ugovor s kooperantima za neke od svojih djelatnosti za koje su bile imenovane u skladu s člankom 59. stavkom 1. ili izvođenje tih djelatnosti mogu prenijeti na svoje ovisno poduzeće samo uz suglasnost homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje.
2. Kada tehnička služba za određene zadatke povezane s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana sklopi ugovor s kooperantom ili ih prenese na ovisno poduzeće, ona mora osigurati da kooperant ili ovisno poduzeće ispunjavaju zahtjeve određene u članku 57. i o tome odgovarajuće obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje.
3. Tehničke službe preuzimaju potpunu odgovornost za zadatke koje izvode njihovi kooperanti ili ovisna poduzeća, bez obzira gdje se nalazi njihov poslovni nastan.
4. Tehničke službe pohranjuju za uvid homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje sve bitne dokumente koji se odnose na ocjenjivanje sposobnosti kooperanta ili ovisnog poduzeća i zadatke koje su obavili.
Članak 59.
Imenovanje tehničkih služba
1. Tehničke službe imenuju se za jednu od sljedećih kategorija djelatnosti ili više njih, ovisno o njihovom području nadležnosti:
(a)
kategorija A: tehničke službe koje u vlastitim pogonima provode ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu I.;
(b)
kategorija B: tehničke službe koje nadziru ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu I., pri čemu se ta ispitivanja provode u pogonima proizvođača ili u pogonu treće stranke;
(c)
kategorija C: tehničke službe koje redovno ocjenjuju i nadziru postupke proizvođača za nadzor sukladnosti proizvodnje;
(d)
kategorija D: tehničke službe koje nadziru ili provode ispitivanja ili provjere prilikom nadzora sukladnosti proizvodnje.
2. Homologacijsko tijelo može biti imenovano tehničkom službom za jednu ili više djelatnosti iz stavka 1.
3. Tehničke službe treće zemlje, osim onih imenovanih u skladu s člankom 63., mogu biti prihvaćene za potrebe članka 63., ali samo ako je to prihvaćanje tehničkih služba predviđeno bilateralnim sporazumom između Unije i dotične treće zemlje. To ne sprečava tehničku službu uspostavljenu prema nacionalnom zakonodavstvu države članice da u skladu s člankom 57. stavkom 2. osniva ovisna poduzeća u trećim zemljama, uz uvjet da su ovisna poduzeća izravno upravljana i nadzirana od strane imenovane tehničke službe.
Članak 60.
Akreditirane interne tehničke službe proizvođača
1. Akreditirana interna tehnička služba proizvođača može biti imenovana samo za djelatnosti kategorije A, s obzirom na tehničke zahtjeve za koje je dozvoljeno samoispitivanje u delegiranom aktu donesenom na temelju ove Uredbe. Ta tehnička služba predstavlja zaseban i samostalan dio poduzeća i ne sudjeluje u konstruiranju, proizvodnji, isporuci ni održavanju vozila, sustava, sastavnih dijelova ni zasebnih tehničkih jedinica koje ocjenjuje.
2. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava sljedeće zahtjeve:
(a)
osim toga što je imenuje homologacijsko tijelo države članice, akreditira je nacionalno akreditacijsko tijelo kako je definirano u točki 11. članka 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008 i u skladu sa standardima i postupcima iz članka 61. ove Uredbe;
(b)
akreditirana interna tehnička služba i njezino osoblje su organizacijski definirani i unutar matične organizacije imaju metode izvješćivanja koje osiguravaju njihovu nepristranost i dokazuju je mjerodavnom nacionalnom akreditacijskom tijelu;
(c)
ni akreditirana interna tehnička služba niti njezino osoblje ne smiju sudjelovati ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njezinom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u vezi s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana;
(d)
akreditirana interna tehnička služba isporučuje svoje usluge isključivo poduzeću kojem pripada.
3. Akreditiranu internu tehničku službu za potrebe članka 63. ne treba prijaviti Komisiji, ali poduzeće kojem pripada ili nacionalno akreditacijsko tijelo na zahtjev prilaže informacije o njezinom akreditiranju tijelu za homologaciju nadležnom za imenovanje.
Članak 61.
Postupci za standarde učinkovitosti i ocjenjivanje tehničkih služba
Kako bi se osiguralo da tehničke službe ispunjavaju jednaku visoku razinu standarda u svim državama članicama, Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o standardima koje tehničke službe moraju ispunjavati i postupku za njihovo ocjenjivanje u skladu s člankom 62. i njihovu akreditaciju u skladu s člankom 60.
Članak 62.
Ocjena osposobljenosti tehničkih služba
1. Homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje sastavlja izvješće o ocjeni koje dokazuje da je tehnička služba koja se kandidira bila ocijenjena s obzirom na njezinu sukladnost sa zahtjevima iz ove Uredbe i delegiranih akata donesenih na temelju ove Uredbe. To izvješće može uključivati certifikat o akreditaciji koji izdaje akreditacijsko tijelo.
2. Ocjena na temelju koje se izdaje izvješće iz stavka 1. provodi se u skladu s odredbama iz delegiranog akta donesenog sukladno članku 61. Izvješće o ocjeni se revidira najmanje svake tri godine.
3. Izvješće o ocjeni se na zahtjev podnosi Komisiji. U slučajevima kada se ocjena ne temelji na certifikatu o akreditaciji koji je izdalo nacionalno akreditacijsko tijelo i potvrđuje da tehnička služba ispunjava zahtjev ove Uredbe, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje dostavlja Komisiji dokumentirane dokaze koji potvrđuju osposobljenost tehničke službe i mjere kojima se osigurava redovan nadzor tehničke službe od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i ispunjavanje zahtjeva ove Uredbe i delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
4. Homologacijsko tijelo koje želi biti imenovano tehničkom službom u skladu s člankom 59. stavkom 2. dokazuje sukladnost s ocjenom koju provode revizori neovisni o djelatnosti koja se ocjenjuje. Ti revizori mogu biti iz iste organizacije uz uvjet da su s obzirom na upravu odvojeni od osoblja koje provodi djelatnost koja se ocjenjuje.
5. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava odgovarajuće odredbe ovog članka.
Članak 63.
Postupci objave
1. Države članice za svaku tehničku službu koju su imenovale kao i za sve naknadne izmjene tih imenovanja izvješćuju Komisiju o imenu, adresi uključujući elektroničku adresu, odgovornim osobama i kategoriji njezine djelatnosti. U obavijesti se navodi za koje stavke iz Priloga I. su tehničke službe bile imenovane.
2. Tehnička služba može provoditi djelatnosti iz članka 59. stavka 1. u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, odgovornog za homologaciju tipa samo ako je Komisija bila o tome prethodno obaviještena u skladu sa stavkom 1. ovog članka.
3. Istu tehničku službu može imenovati nekoliko homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje i prijaviti države članice tih homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje neovisno o kategoriji ili kategorijama djelatnosti koje će provoditi u skladu s člankom 59. stavkom 1.
4. Komisija se izvješćuje o svakoj naknadnoj bitnoj promjeni imenovanja.
5. Kada primjenjujući akt iz Priloga I. treba imenovati posebnu organizaciju ili nadležno tijelo koje obavlja djelatnost koja nije uključena u djelatnosti iz članka 59. stavka 1., prijava se provodi u skladu s ovim člankom.
6. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuj popis i detalje o tehničkim službama u skladu s ovim člankom.
Članak 64.
Promjene u imenovanjima
1. Kada homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje utvrdi ili je obaviješteno da tehnička služba koju je imenovalo više ne ispunjava zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi ili da ne ispunjava svoje obveze, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje prema potrebi ograničava, razrješuje ili povlači imenovanje ovisno o ozbiljnosti neispunjavanja navedenih zahtjeva ili nepoštovanja navedenih obveza. Država članica koja je prijavila tu tehničku službu o tome odmah izvješćuje Komisiju. Komisija sukladno tome mijenja objavljene informacije spomenute u članku 63. stavku 6.
2. U slučaju ograničavanja, razrješenja ili povlačenja imenovanja ili ako je tehnička služba prestala s djelatnošću, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzima odgovarajuće mjere za osiguranje da spise navedene tehničke službe obradi druga tehnička služba ili da su raspoloživi homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje ili nadležnim tijelima za nadzor tržišta na njihov zahtjev.
Članak 65.
Pobijanje osposobljenosti tehničkih služba
1. Komisija ispituje sve slučajeve u kojima se dvoumi o osposobljenosti tehničke službe ili njezinom stalnom ispunjavanju zahtjeva i obveza, ili kada je o takvim dvojbama obaviještena.
2. Država članica homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje Komisiji na zahtjev osigurava sve informacije koje se odnose na temelj za imenovanje ili održavanje imenovanja predmetne tehničke službe.
3. Komisija osigurava da se sve osjetljive informacije prikupljene tijekom njezinih istraga smatraju povjerljivima.
4. Ako Komisija utvrdi da tehnička služba ne ispunjava ili više ne ispunjava zahtjeve za njezino imenovanje ona o tome obavješćuje državu članicu homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje, s namjerom uspostavljanja, u suradnji s tom državom članicom, potrebnih korektivnih mjera, i zahtijeva od te države članice da poduzme te korektivne mjere uključujući, prema potrebi, povlačenje imenovanja.
Članak 66.
Operativne obveze tehničkih služba
1. Tehničke službe provode one kategorije djelatnosti za koje su imenovane od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i u skladu s ocjenom i postupcima ispitivanja predviđenim u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu I.
Tehničke službe nadziru ili same provode ispitivanja zahtijevana za homologaciju ili provjere kako je određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od akata navedenih u Prilogu I., osim ako nisu dozvoljeni alternativni postupci. Tehničke službe ne provode ispitivanja, ocjene ni provjere za koje nisu propisno imenovane od strane njihovog homologacijskog tijela.
2. Tehničke službe:
(a)
omogućavaju svojem homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje prisutnost u tehničkoj službi tijekom ocjene sukladnosti; i
(b)
ne dovodeći u pitanje članak 57. stavak 9. i članak 67., osiguravaju svojim homologacijskim tijelima nadležnim za imenovanje zahtijevane informacije o njihovim kategorijama djelatnosti koje potpadaju u područje primjene ove Uredbe.
3. Kada tehnička služba smatra da zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi nije ispunio proizvođač, o tome obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje s namjerom da homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzme odgovarajuće korektivne mjere i posljedično da ne izdaje certifikate o homologaciji tipa osim ako homologacijsko tijelo ne smatra da su poduzete odgovarajuće korektivne mjere.
4. Kada tehnička služba koja djeluje u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tijekom nadziranja sukladnosti proizvodnje nastavno na izdavanje certifikata o homologaciji tipa smatra da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica više ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe, o tome izvješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje. Homologacijsko tijelo poduzima odgovarajuće mjere kako je predviđeno člankom 28.
Članak 67.
Obveze tehničkih služba u vezi s obavješćivanjem
1. Tehničke službe svoja homologacijska tijela nadležna za imenovanje obavješćuju o sljedećem:
(a)
svakoj nesukladnosti zbog koje je potrebno odbijanje, ograničavanje, opozivanje ili povlačenje certifikata o homologaciji tipa;
(b)
svim okolnostima koje utječu na područje primjene njihovog imenovanja i uvjete za to imenovanje;
(c)
svakom zahtjevu za informacije koji su primile od tijela nadležnih za nadzor tržišta u vezi sa svojim djelatnostima.
2. Na zahtjev njihovog homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tehničke službe osiguravaju informacije o djelatnostima u okviru njihovog imenovanja i o svim drugim provedenim djelatnostima, uključujući prekogranične djelatnosti i djelatnosti kooperanata.
POGLAVLJE XVII.
PROVEDBENI AKTI I DELEGIRANI AKTI
Članak 68.
Provedbeni akti
Za potrebe postizanja ciljeva ove Uredbe i kako bi se odredili jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, Komisija, u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 69. stavku 2. donosi provedbene akte kojima utvrđuje sljedeće provedbene mjere:
(a)
predložak za opisni dokument i za opisnu dokumentaciju iz članka 22.;
(b)
sustav numeriranja certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 24. stavka 4.;
(c)
predložak certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 25. stavka 2.;
(d)
predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja, koji je priložen certifikatu o EU homologaciji tipa iz članka 25. stavka 3. točki (a);
(e)
predložak za popis primjenljivih zahtjeva ili akata iz članka 25. stavka 6.;
(f)
opće zahtjeve za obrazac s rezultatima ispitivanja iz članka 27. stavka 1.;
(g)
predložak za potvrdu o sukladnosti iz članka 33. stavka 2.;
(h)
predložak za oznaku EU homologacije tipa iz članka 34.;
(i)
odobrenja za dodjeljivanje EU homologacija tipa kojima se izuzimaju nove tehnologije ili novi koncepti iz članka 35. stavka 3.;
(j)
predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti koji se odnose na nove tehnologije ili nove koncepte iz članka 35. stavka 4.;
(k)
odobrenja državama članicama za proširenje homologacije tipa iz članka 36. stavka 2.;
(l)
popis dijelova ili opreme iz članka 45. stavka 2.;
(m)
predložak i sustav numeriranja za certifikate navedene u članku 46. stavku 3. kao i sve aspekte koji se odnose na postupak odobravanja iz tog članka;
(n)
predložak za certifikat o osiguravanju dokaza o sukladnosti homologacijskom tijelu kako se navodi u članku 53. stavku 8.
Članak 69.
Postupak u odboru
1. Komisiji pomaže „Tehnički odbor za poljoprivredna vozila” (TC-AV). Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri pozivanju na ovaj članak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Kada odbor ne donese mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 70.
Izmjena priloga
Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe koje se odnose na izmjene njezinih priloga, Komisija je također ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 71. o izmjeni Priloga I., kako bi se uvele upute na regulatorne akte i uzeli u obzir ispravci.
Članak 71.
Izvršenje prijenosa ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 17. stavka 5., članka 18. stavka 4., članka 19. stavka 6., članka 20. stavka 8., članka 27. stavka 6., članka 28. stavka 6., članka 45. stavka 4., članka 49. stavka 3., članka 53. stavka 12., članka 61. i članka 70. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 22. ožujka 2013.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 17. stavka 5., članka 18. stavka 4., članka 19. stavka 6., članka 20. stavka 8., članka 27. stavka 6., članka 28. stavka 6., članka 45. stavka 4., članka 49. stavka 3., članka 53. stavka 12., članka 61. i članka 70. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 17. stavka 5., članka 18. stavka 4., članka 19. stavka 6., članka 20. stavka 8., članka 27. stavka 6., članka 28. stavka 6., članka 45. stavka 4., članka 49. stavka 3., članka 53. stavka 12., članka 61. i članka 70. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
POGLAVLJE XVIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 72.
Sankcije
1. Države članice predviđaju sankcije za gospodarske subjekte koji krše ovu Uredbu i delegirane ili provedbene akte donesene sukladno ovoj Uredbi. One poduzimaju sve mjere potrebne za osiguranje da se sankcije provedu. Predviđene sankcije su učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju o tim odredbama do 23. ožujka 2015. i bez odgode obavješćuju Komisiju o svim narednim izmjenama koje utječu na te odredbe.
2. Vrste kršenja koja se sankcioniraju uključuju:
(a)
davanje lažnih izjava tijekom homologacijskih postupaka ili postupaka koji vode prema opozivu;
(b)
lažiranje rezultata ispitivanja za homologaciju tipa ili dokaza sukladnosti pri uporabi;
(c)
neisporučivanje podataka ili tehničkih specifikacija koji bi mogli dovesti do opoziva, odbijanja ili povlačenja homologacije tipa;
(d)
uporabu poremećajnih uređaja;
(e)
odbijanje omogućavanja pristupa informacijama;
(f)
gospodarske subjekte koji stavljaju na tržište vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji podliježu homologaciji a nemaju homologaciju ili koji lažiraju dokumente ili oznake s tom namjerom.
Članak 73.
Prijelazne odredbe
1. Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe, ova Uredba ne poništava nijednu EU homologaciju tipa dodijeljenu vozilima ili sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama prije 1. siječnja 2016.
2. Homologacijska tijela nastavljaju dodjeljivati proširenje homologacija vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama iz stavka 1. u skladu s Direktivom 2003/37/EZ i bilo kojom od direktiva navedenih u članku 76. stavku 1. Međutim, takve se homologacije ne koriste u svrhu dobivanja homologacije tipa cijelog vozila prema ovoj Uredbi.
3. Odstupajući od ove Uredbe, novi sustavi, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice ili vozila tipova kojima je dodijeljena homologacija tipa cijelog vozila prema Direktivi 2003/37/EZ mogu i dalje bit registrirani, stavljeni na tržište ili stavljeni u uporabu do 31. prosinca 2017. Nova vozila onih tipova koji nisu bili podložni homologaciji tipa prema Direktivi 2003/37/EZ također mogu i dalje bit registrirana, stavljena na tržište ili stavljena u uporabu do tog datuma u skladu sa zakonodavstvom države članice u kojoj započinje uporaba ili registracija.
U tom slučaju nacionalna nadležna tijela ne zabranjuju, ne ograničavaju, ni ne sprečavaju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu vozila koja su sukladna homologiranom tipu.
Članak 74.
Izvješće
1. Do 31. prosinca 2019. države članice obavješćuju Komisiju o primjeni homologacijskih postupaka utvrđenih u ovoj Uredbi.
2. Na osnovi informacija dobivenih prema stavku 1., Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni ove Uredbe do 31. prosinca 2020.
Članak 75.
Preispitivanje
1. Do 31. prosinca 2022. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o predmetima iz stavka 3.
2. Izvješće se temelji na savjetovanju s relevantnim zainteresiranim strankama i uzima u obzir važeće europske i međunarodne standarde u tom području.
3. Do 31. prosinca 2021. države članice izvješćuju Komisiju o:
(a)
broju pojedinačnih homologacija dodijeljenih na godinu vozilima obuhvaćenih ovom Uredbom prije njihove prve registracije od strane nacionalnih tijela te države članice s početkom od 1. siječnja 2016.;
(b)
nacionalnim mjerilima na kojima se temelje te homologacije ako ta mjerila odstupaju od zahtjeva obveznih za EU homologaciju tipa.
4. Izvješću se prema potrebi prilažu zakonodavni prijedlozi, i u njemu se također razmatra uključivanje pojedinačnih homologacija u ovu Uredbu na temelju usklađenih zahtjeva.
Članak 76.
Stavljanje izvan snage
1. Ne dovodeći u pitanje članak 73. stavak 2. ove Uredbe, Direktiva 2003/37/EZ kao i direktive 74/347/EEZ, 76/432/EEZ, 76/763/EEZ, 77/537/EEZ, 78/764/EEZ, 80/720/EEZ, 86/297/EEZ, 86/298/EEZ, 86/415/EEZ, 87/402/EEZ, 2000/25/EZ, 2009/57/EZ, 2009/58/EZ, 2009/59/EZ, 2009/60/EZ, 2009/61/EZ, 2009/63/EZ, 2009/64/EZ, 2009/66/EZ, 2009/68/EZ, 2009/75/EZ, 2009/76/EZ I 2009/144/EZ stavljaju se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2016.
2. Upućivanja na direktive stavljene izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se, u odnosu na Direktivu 2003/37/EZ, u skladu s korelacijskom tablicom navedenom u Prilogu III.
Članak 77.
Izmjena Direktive 2006/42/EZ
Prva alineja točke (e) u članku 1. stavku 2. Direktive 2006/42/EZ zamjenjuje se sljedećim:
„-
traktori za poljoprivredu i šumarstvo, uz izuzeće strojeva ugrađenih na ta vozila,”.
Članak 78.
Stupanje na snagu i primjena
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2016.
Od 22. ožujka 2013. nacionalna tijela ne odbijaju dodijeliti EU homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju tipa za novi tip vozila, niti ne zabranjuju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu novog vozila ako predmetno vozilo ispunjava zahtjeve ove Uredbe i delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, ako proizvođač to zatraži.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 5. veljače 2013.