NAŘÍZENÍ RADY (EURATOM) č. 237/2014
ze dne 13. prosince 2013,
kterým se zřizuje nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti, zřízený nařízením Rady (Euratom) č. 300/2007 (2), je jedním z nástrojů poskytujících přímou podporu vnějším politikám Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii.
(2)
Unie je významným poskytovatelem hospodářské, finanční, technické, humanitární a makroekonomické pomoci třetím zemím. Toto nařízení tvoří součást rámce navrženého pro plánování spolupráce a poskytování pomoci s cílem podpořit prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a uplatňování účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
(3)
Havárie v Černobylu v roce 1986 upozornila na celosvětový význam jaderné bezpečnosti. Havárie ve Fukušimě Dai-iči v roce 2011 jen potvrdila, že je nutné i nadále pokračovat v úsilí o zlepšení jaderné bezpečnosti a splnění nejpřísnějších norem. V zájmu vytvoření bezpečnostních podmínek nezbytných k odstranění rizik pro život a zdraví obyvatelstva by Společenství mělo mít možnost podporovat jadernou bezpečnost ve třetích zemích.
(4)
Součinností v rámci společných politik a strategií se svými členskými státy má jen sama Unie schopnost jednat v takovém měřítku, aby reagovala na globální výzvy, a má také nejlepší předpoklady ke koordinaci spolupráce se třetími zeměmi.
(5)
Rozhodnutím Komise 1999/819/Euratom (3) přistoupilo Společenství k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994. Rozhodnutím Komise 2005/510/Euratom (4) přistoupilo Společenství rovněž ke Společné úmluvě o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady.
(6)
Pro udržování a podporu trvalého zdokonalování jaderné bezpečnosti a dozoru nad ní přijala Rada směrnici 2009/71/Euratom (5). Rada rovněž přijala směrnici 2011/70/Euratom (6). Tyto směrnice a přísné normy v oblasti jaderné bezpečnosti a nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem zavedené ve Společenství představují názorné příklady, které lze využít k motivaci třetích zemí k tomu, aby přijaly podobně přísné normy.
(7)
Podpora spolupráce s rozvíjejícími se ekonomikami v oblasti regulačních opatření a dalších oblastech a prosazování přístupů, pravidel, norem a postupů uplatňovaných v Unii představují cíle vnější politiky v rámci strategie Evropa 2020.
(8)
Členské státy Společenství jsou smluvními stranami Smlouvy o nešíření jaderných zbraní a dodatkového protokolu k ní.
(9)
V souladu s kapitolou 10 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „Smlouva o Euratomu“) Společenství v souvislosti s jadernou bezpečností již dlouhodobě usiluje o úzkou spolupráci s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE), jak v souvislosti s jadernými zárukami (podpora cílů kapitoly 7 hlavy II Smlouvy o Euratomu), tak v souvislosti s jadernou bezpečností.
(10)
O cíle podobné cílům tohoto nařízení usiluje celá řada mezinárodních organizací a programů, jako například MAAE, Agentura pro jadernou energii při Organizaci pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD/NEA), Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD) a Ekologické partnerství pro Severní dimenzi (NDEP).
(11)
Je zvláště zapotřebí, aby Společenství nadále vyvíjelo úsilí na podporu uplatňování účinného dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích, a to na základě svých vlastních činností v oblasti dozoru v rámci Unie.
(12)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise před vypracováním a přijetím strategického dokumentu a víceletých orientačních programů měla konzultovat Skupinu evropských dozorných orgánů pro jadernou bezpečnost (ENSREG). Akční programy by měly v příslušných případech vycházet z konzultací s vnitrostátními dozornými orgány členských států a z dialogu s partnerskými zeměmi.
(13)
Opatření podporující cíle tohoto nařízení by měla rovněž být podpořena využíváním další součinnosti s přímými i nepřímými činnostmi rámcových programů Euratomu v jaderném výzkumu a odborné přípravě.
(14)
Rozumí se, že odpovědnost za bezpečnost zařízení nese provozovatel a stát, do jehož působnosti zařízení spadá.
(15)
Zatímco finanční potřeby související s vnější pomocí Unie stále rostou, hospodářská a rozpočtová situace Unie dostupné zdroje pro tuto pomoc omezuje. Komise by proto měla usilovat o co nejefektivnější využívání dostupných zdrojů, zejména prostřednictvím používání finančních nástrojů s pákovým efektem. Tento pákový efekt se zvyšuje s možností jednorázově a opakovaně využívat finanční prostředky investované a vytvořené těmito finančními nástroji.
(16)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být prováděcí pravomoci svěřeny Komisi.
(17)
Prováděcí pravomoci, které se vztahují k programování a financování činností podporovaných podle tohoto nařízení, by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (7), které se má použít pro účely tohoto nařízení, ačkoli se v něm neodkazuje na článek 106a Smlouvy o Euratomu. Vzhledem k povaze těchto prováděcích aktů, zejména k jejich povaze politické orientace či finančním dopadům, se pro jejich přijímání má v zásadě použít přezkumný postup uvedený ve zmíněném nařízení, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu. V řádně odůvodněných případech souvisejících s jadernou nebo radiologickou havárií, včetně havarijního ozáření, by Komise tam, kde je to z mimořádně naléhavých důvodů nebo vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků nutné, měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(18)
Na provádění tohoto nařízení by se měly v příslušných případech vztahovat pravidla a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (8).
(19)
Unie a Společenství mají i nadále jeden institucionální rámec. Je proto nezbytně nutné zajistit soudržnost v oblasti jejich vnějších vztahů. V souladu s rozhodnutím Rady 2010/427/EU (9) se ve vhodných případech má na programování tohoto nástroje podílet Evropská služba pro vnější činnost.
(20)
Unie by měla v zájmu optimalizace dopadu své vnější činnosti usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů. Tohoto cíle by mělo být dosaženo zajištěním soudržnosti a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením součinnosti mezi tímto nástrojem, dalšími nástroji vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést k vzájemnému posílení programů navržených podle těchto nástrojů.
(21)
Toto nařízení nahrazuje nařízení (Euratom) č. 300/2007, které pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2013,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Obecný cíl
Unie financuje opatření podporující prosazování vysoké úrovně jaderné bezpečnosti, radiační ochrany a provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích v souladu s ustanoveními tohoto nařízení a přílohy k němu.
Článek 2
Specifické cíle
Spolupráce podle tohoto nařízení sleduje tyto specifické cíle:
1)
podporu účinné kultury jaderné bezpečnosti a uplatňování nejpřísnějších norem jaderné bezpečnosti a radiační ochrany a trvalé zdokonalování jaderné bezpečnosti;
2)
odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem, totiž přepravu, třídění, úpravu, zpracování, skladování a ukládání, vyřazování jaderných zařízení z provozu a sanaci bývalých jaderných areálů a jaderných zařízení;
3)
zavedení rámců a metod pro provádění účinného a efektivního dozoru nad jadernými materiály ve třetích zemích.
Článek 3
Specifická opatření
1. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 1 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory;
b)
posílením dozorného rámce, zejména pokud jde o prověrky a posuzování, udělování povolení a dozor týkající se jaderných elektráren a jiných jaderných zařízení;
c)
prosazováním účinných dozorných rámců, postupů a systémů s cílem zajistit odpovídající ochranu před ionizujícím zářením z radioaktivních materiálů, zvláště z vysoce aktivních radioaktivních zdrojů, a jejich bezpečné ukládání;
d)
zavedením účinných mechanismů pro předcházení haváriím s radiologickými následky, včetně havarijního ozáření. a zmírňování jejich následků například monitorování životního prostředí v případě úniků radioaktivity, plánování a provádění zmírňovacích a sanačních opatření a spolupráce s vnitrostátními a mezinárodními organizacemi v případě havarijního ozáření, a pro přípravu nouzových plánů, připravenost a reakci na mimořádné události, opatření v oblasti civilní ochrany a obnovy;
e)
podporou zaměřenou na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení a areálů, pokud jde o praktická ochranná opatření ke snížení stávajících radiačních rizik ohrožujících zdraví pracovníků i obyvatelstva.
2. Cílů uvedených v čl. 2 bodě 2 je dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
podporou dozorných orgánů a organizací technické podpory a posílením dozorného rámce, zejména v souvislosti s odpovědným a bezpečným nakládáním s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
b)
vypracováváním a prováděním zvláštních strategií a rámců pro odpovědné a bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem;
c)
vypracováváním a prováděním strategií a rámců pro vyřazování stávajících zařízení z provozu, pro sanaci bývalých jaderných areálů a bývalých oblastí těžby uranu a vyzdvižení potopených radioaktivních objektů a materiálů z moře a nakládání s nimi.
3. Cíl stanovený v čl. 2 bodě 3 je omezen na technické aspekty zajišťující, aby rudy, výchozí materiály a zvláštní štěpné materiály nebyly využívány k jiným účelům, než které uživatelé uvedli. Je ho dosahováno zejména těmito opatřeními:
a)
vytvořením potřebného dozorného rámce, metod, technologií a přístupů pro provádění jaderných záruk, včetně řádné evidence a kontroly štěpných materiálů na úrovni státu a provozovatelů;
b)
podporou infrastruktury a odborné přípravy personálu.
4. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 mohou zahrnovat činnosti na podporu mezinárodní spolupráce, včetně provádění a monitorování mezinárodních smluv. Podstatnou součástí těchto opatření je rovněž předávání znalostí, jako jevýměna informací, budování kapacit a odborná příprava v oblasti jaderné bezpečnosti a výzkumu, s cílem posílit udržitelnost dosažených výsledků. Tato opatření se provádějí prostřednictvím spolupráce s příslušnými orgány členských států Unie nebo s orgány třetích zemí, orgány jaderného dozoru a jejich organizacemi technické podpory nebo s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména MAAE. Ve zvláštních a řádně odůvodněných případech se opatření týkající se odst. 1 písm. b) a c) provádějí prostřednictvím spolupráce s provozovateli nebo příslušnými organizacemi z členských států a s provozovateli jaderných zařízení ze třetích zemí ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2009/71/Euratom a jaderných areálů.
Článek 4
Soulad, soudržnost a doplňkovost
1. Pokrok při dosahování specifických cílů stanovených v článku 2 se posuzuje na základě těchto výkonnostních ukazatelů:
a)
počet a důležitost otázek identifikovaných během uskutečňované spolupráce;
b)
stav rozvoje strategií pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a vyřazování zařízení z provozu, příslušného právního a dozorného rámce a provádění projektů;
c)
počet a závažnost otázek identifikovaných v příslušných zprávách o jaderných zárukách.
Před prováděním projektů a s přihlédnutím ke specifickým rysům každé činnosti jsou stanoveny konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a přezkum výkonnosti podle čl. 7 odst. 2.
2. Komise zajistí, aby přijatá opatření byla v souladu s celkovým strategickým politickým rámcem Unie pro dotčenou partnerskou zemi, a zejména s cíli jejích politik a programů v oblasti rozvoje a hospodářské spolupráce.
3. Finanční, hospodářská a technická spolupráce poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje spolupráci, kterou Unie poskytuje podle jiných nástrojů.
HLAVA II
PROGRAMOVÁNÍ A ORIENTAČNÍ PŘÍDĚLY FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ
Článek 5
Strategický dokument
1. Spolupráce Společenství podle tohoto nařízení se provádí na základě obecného víceletého strategického dokumentu pro nástroj pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti.
2. Strategický dokument tvoří obecný základ pro spolupráci a vypracovává se na období až sedmi let. Vymezuje strategii Společenství pro spolupráci podle tohoto nařízení s ohledem na potřeby dotčených zemí, priority Společenství, mezinárodní situaci a činnosti příslušných třetích zemí. Ve strategickém dokumentu je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce a způsob, jak zabránit zdvojování činností s jinými programy a iniciativami, zejména s těmi, které uskutečňují mezinárodní organizace sledující stejné cíle a významní dárci.
3. Cílem strategického dokumentu je poskytnout soudržný rámec pro spolupráci mezi Společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi či regiony, který je v souladu s celkovým účelem a oblastí působnosti, cíli, zásadami a politikou Společenství.
4. Při přípravě strategického dokumentu se uplatňují zásady účinnosti pomoci: odpovědnost jednotlivých států, partnerství, koordinace, harmonizace, přizpůsobení systémům přijímající země nebo regionu, vzájemná odpovědnost a zaměření na výsledky.
5. Strategický dokument schvaluje Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise v polovině období, a kdykoli je to nezbytné, strategický dokument přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje.
Článek 6
Víceleté orientační programy
1. Víceleté orientační programy se vypracovávají na základě strategického dokumentu uvedeného v článku 5. Víceleté orientační programy pokrývají období dvou až čtyř let.
2. Víceleté orientační programy stanoví zvolené prioritní oblasti pro financování, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a orientační finanční příděly, a to jak celkové, tak i pro jednotlivé prioritní oblasti, a včetně přiměřené rezervy nepřidělených prostředků. Ta může být stanovena formou rozpětí nebo případně minimální výše. Víceleté orientační programy stanoví pokyny pro zabránění zdvojování činností.
3. Víceleté orientační programy jsou založeny na žádosti partnerských zemí či regionů a na dialogu s těmito zeměmi či regiony, do něhož jsou zapojeny zúčastněné strany, aby bylo zajištěno, že dotyčná země či region převezmou za proces dostatečnou vlastní odpovědnost, a aby se podnítila podpora vnitrostátních rozvojových strategií. V zájmu dosažení doplňkovosti a zamezení zdvojování činností zohledňují víceleté orientační programy stávající a plánovanou mezinárodní spolupráci v oblastech uvedených v článku 2, zejména s mezinárodními organizacemi sledujícími podobné cíle a s významnými dárci. Ve víceletých orientačních programech je rovněž popsána přidaná hodnota spolupráce.
4. Víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem Komise orientační programy přezkoumá a v případě potřeby aktualizuje s přihlédnutím k případnému přezkumu strategického dokumentu podle článku 5.
HLAVA III
PROVÁDĚNÍ
Článek 7
Roční akční programy
1. Roční akční programy (dále jen „akční programy“) se vypracovávají na základě strategického dokumentu podle článku 5 a víceletých orientačních programů podle článku 6. Akční programy se stanoví pro každou třetí zemi nebo region a určí podrobnosti týkající se provádění spolupráce poskytované podle tohoto nařízení.
Výjimečně, zejména pokud akční program nebyl dosud přijat, může Komise na základě orientačních programových dokumentů přijmout individuální opatření za stejných pravidel a stejnými postupy, které se používají v případě akčních programů.
V případě neočekávaných a řádně odůvodněných potřeb, okolností nebo závazků může Komise přijmout zvláštní opatření, která nejsou stanovena v orientačních programových dokumentech.
2. Akční programy blíže určují sledované cíle, oblasti zásahu, předpokládaná opatření a projekty, očekávané výsledky, řídicí postupy a celkovou plánovanou částku financování. Obsahují souhrnný popis operací, které mají být financovány, údaje o finančních částkách přidělených pro jednotlivé operace a orientační harmonogram provádění a konkrétní ukazatele pro sledování, hodnocení a případně přezkum výkonnosti. Případně obsahují také výsledky plynoucí ze zkušeností získaných během předchozí spolupráce.
3. Akční programy, individuální opatření a zvláštní opatření přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 11 odst. 2. Stejným postupem může Komise tyto akční programy a opatření přezkoumat a prodloužit jejich platnost.
4. Odchylně od odstavce 3 se přezkumný postup podle čl. 11 odst. 2 nevyžaduje:
i)
u individuálních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
ii)
u zvláštních opatření, u nichž finanční pomoc Unie nepřesahuje částku 5 milionů EUR,
iii)
u technických změn akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření.
Pro účely tohoto odstavce se technickými změnami rozumějí takové úpravy, jako jsou:
-
prodloužení prováděcího období,
-
přerozdělení prostředků mezi činnostmi v rámci ročních akčních programů, individuálních a zvláštních opatření a projektů v objemu nejvýše 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR, nebo
-
zvýšení nebo snížení rozpočtu ročních akčních programů, individuálních nebo zvláštních opatření nejvýše o 20 % původního rozpočtu, přičemž částka nesmí přesáhnout 5 milionů EUR,
za předpokladu, že tyto změny nemají podstatný vliv na cíle původních opatření a akčních programů.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce se do jednoho měsíce od přijetí oznámí Evropskému parlamentu, Radě a výboru uvedenému v čl. 11 odst. 1.
5. V řádně odůvodněných případech, kdy je to nutné z mimořádně naléhavých důvodů vzhledem k nezbytnosti rychlé reakce Společenství v zájmu zmírnění následků jaderné nebo radiologické havárie, Komise postupem podle čl. 11 odst. 3 přijme nebo pozmění akční programy nebo opatření prostřednictvím okamžitě použitelných prováděcích aktů.
6. Komise může rozhodnout o přistoupení k jakékoli iniciativě, kterou zahájí mezinárodní organizace a významní dárci sledující podobné cíle, pokud je tato iniciativa v souladu s obecným cílem stanoveným v článku 1. Odpovídající rozhodnutí o financování se přijme postupem podle odstavců 2 a 3 tohoto článku.
Článek 8
Soudržnost a doplňkovost
Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 9
Provádění
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, provádí se toto nařízení v souladu s čl. 1 odst. 3 a 4 a články 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 a 17 nařízení (EU) č. 236/2014.
Článek 10
Zpráva
Komise posuzuje pokrok dosažený při provádění opatření přijatých podle tohoto nařízení a předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o provádění spolupráce podle tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje informace o financovaných opatřeních týkající se předcházejícího roku a dále informace o výsledcích monitorování a hodnocení a o plnění rozpočtových závazků a plateb, rozčleněné podle zemí, regionů a druhů spolupráce.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s článkem 9 rozhodnutí 2010/427/EU.
Článek 13
Finanční referenční částka
1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení v letech 2014 až 2020 se stanoví na 225 321 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 13. prosince 2013.
UREDBA VIJEĆA (EURATOM) br. 237/2014
od 13. prosinca 2013.
o Instrumentu suradnje u području nuklearne sigurnosti
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj zajednici za atomsku energiju te osobito njegov članak 203.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
budući da:
(1)
Ovaj Instrument za suradnju u području nuklearne sigurnosti, uspostavljen Uredbom Vijeća (Euratom) br. 300/2007 (2) jedan je od instrumenata kojima se pruža izravna potpora vanjskim politikama Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju.
(2)
Unija je glavni pružatelj gospodarske, financijske, tehničke, humanitarne i makroekonomske pomoći trećim zemljama. Ova Uredba predstavlja dio okvira izrađenog s ciljem planiranja suradnje i pružanja pomoći u svrhu potpore promicanju visoke razine nuklearne sigurnosti, zaštite od zračenja i primjene učinkovitih i djelotvornih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama.
(3)
Nesreća u Černobilu 1986. godine naglasila je globalnu važnost nuklearne sigurnosti. Nesreća u Fukushimi Daiichiju 2011. godine potvrdila je potrebu za kontinuiranim naporima za podizanje nuklearne sigurnosti i postizanje najviših standarda. Kako bi se stvorili uvjeti sigurnosti neophodni za isključivanje opasnosti za ljudske živote i zdravlje, Zajednica bi trebala biti u mogućnosti pružiti potporu nuklearnoj sigurnosti u trećim zemljama.
(4)
Djelovanjem unutar zajedničkih politika i strategija država članica, sama Unija posjeduje kritičnu masu za odgovor na globalne izazove te je u najboljem položaju za koordinaciju suradnje s trećim zemljama.
(5)
Odlukom Komisije 1999/819/Euratom (3) Zajednica je pristupila Konvenciji o nuklearnoj sigurnosti iz 1994. Odlukom Komisije 2005/510/Euratom (4) Zajednica se također priključila Zajedničkoj povelji o sigurnosti upravljanja istrošenim gorivom te sigurnosti upravljanja radioaktivnim otpadom.
(6)
Kako bi se održalo i promicalo stalno poboljšanje nuklearne sigurnosti te njezina regulacija, Vijeće je usvojilo Direktivu 2009/71/Euratom (5) i Direktivu 2011/70/Euratom (6). Te su Direktive, kao i visoki standardi nuklearne sigurnosti i zbrinjavanja radioaktivnog otpada i istrošenog goriva koji se primjenjuju u Zajednici, primjer koji treba koristiti kako bi se treće zemlje potaklo na donošenje sličnih visokih standarda.
(7)
Promicanje regulativne suradnje i drugih oblika suradnje s rastućim gospodarstvima te promicanje pristupa, pravila, standarda i praksi Unije ciljevi su vanjske politike strategije Europe 2020.
(8)
Države članice Zajednice potpisnice su Ugovora o neširenju nuklearnog oružja te dodatnog protokola.
(9)
U skladu s poglavljem 10. Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju („Ugovor o Euratomu”), Zajednica već usko surađuje s Međunarodnom agencijom za atomsku energiju (IAEA) kako u odnosu na nuklearne zaštitne mjere (u promicanju ciljeva poglavlja 7. glave druge Ugovora o Euratomu) tako i u odnosu na nuklearnu sigurnost.
(10)
Postoji više međunarodnih organizacija i programa kao što su IAEA, Organizacija za e suradnju i razvoj/Agensija za nuklearnu energiju (OECD/NEA), Europska banka za obnovu i razvoj EBOR i Okolišno partnerstvo v okviru Sjeverne dimenzije (NDEP), čiji su ciljevi slični ciljevima ove Uredbe.
(11)
Osobito je potrebno da Zajednica nastavi ulagati napore u svrhu primjene učinkovitih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama, oslanjajući se na vlastite zaštitne mjere unutar Unije.
(12)
Prilikom primjene ove Uredbe, Komisija bi se trebala savjetovati sa Skupinom europskih regulatora za nuklearnu sigurnost (ENSREG-om) prije rasprave i donošenja strateškog dokumenta i višegodišnjih indikativnih programa. Gdje je bitno, programi djelovanja trebali bi se temeljiti na savjetovanjima s nacionalnim regulativnim tijelima država članica te na dijalogu s partnerskim zemljama.
(13)
Mjere koje podržavaju ciljeve ove Uredbe također bi trebalo podupirati korištenjem daljnjih sinergija s izravnim i neizravnim aktivnostima programa iz okvira Euratoma u području nuklearnog istraživanja i izobrazbe.
(14)
Podrazumijeva se da su za sigurnost postrojenja odgovorni uprava i država u čijoj se nadležnosti postrojenje nalazi.
(15)
Premda su potrebe financiranja vanjske pomoći Unije povećane, gospodarska i proračunska situacija Unije ograničava resurse dostupne za takvu pomoć. Stoga Komisija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa, osobito kroz korištenje financijskih instrumenata s učinkom poluge. Navedeni se učinak poluge povećava tako što omogućava višestruko korištenje sredstava uloženih i pribavljenih pomoću tih financijskih instrumenata.
(16)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji.
(17)
Provedbene ovlasti koje se odnose na programiranje i financiranje aktivnosti koje se podupiru u sklopu ove Uredbe trebale bi se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 (7), koje se trebaju primjenjivati za potrebe ove Uredbe, neovisno o činjenici da se u njoj ne upućuje na članak 106.a Ugovora o Euratomu. Uzimajući u obzir prirodu tih provedbenih akata, osobito njihovu prirodu usmjerenosti na politike ili njihove financijske implikacije, u načelu bi za njihovo donošenje treba, u pravilu, koristiti postupak ispitivanja predviđen u toj Uredbi, osim za tehničke provedbene mjere male financijske vrijednosti. Komisija bi trebala donijeti odmah primjenjive provedbene akte ako, u valjano utemeljenim slučajevima povezanima s nuklearnom ili radiološkom nezgodom, uključujući nehotično izlaganje, za slučaj potrebe brzog odgovora Zajednice s ciljem ublažavanja njezinih posljedica ili ako to zahtijevaju krajnje hitni razlozi.
(18)
Prema potrebi, pri provedbi ove Uredbe trebalo bi primijeniti pravila i postupke utvrđene Uredbom (EU) br. 236/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (8).
(19)
Europska unija i Europska zajednica za atomsku energiju i dalje koriste jedinstveni institucionalni okvir. Stoga je neophodno osigurati dosljednost njihovog vanjskog djelovanja. Europsku službu za vanjsko djelovanje treba, prema potrebi, uključiti u programiranje ovoga instrumenta u skladu s člankom 9. Odluke Vijeća 2010/427/EU (9).
(20)
Unija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa kako bi poboljšala učinak svojeg vanjskog djelovanja. To bi se trebalo postići kroz dosljednost i komplementarnost instrumenata za vanjsko djelovanje te stvaranjem sinergija između ovog instrumenta, drugih instrumenata vanjskog djelovanja i drugih politika Unije. To bi trebalo također značiti uzajamno jačanje programa izrađenih na temelju ovih instrumenata.
(21)
Ova Uredba zamjenjuje Uredbu (Euratom) br. 300/2007, koja istječe 31. prosinca 2013.,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
GLAVA I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Opći cilj
Unija financira mjere za pružanje potpore promicanju visoke razine nuklearne sigurnosti, zaštite od zračenja i primjene učinkovitih i djelotvornih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama u skladu s odredbama ove Uredbe i njezinih Priloga.
Članak 2.
Posebni ciljevi
Suradnja u okviru ove Uredbe teži ispunjenju sljedećih posebnih ciljeva:
1.
promicanje učinkovite osviještenosti o nuklearnoj sigurnosti i provedbi najviših standarda nuklearne sigurnosti i zaštite od zračenja te stalnom poboljšanju nuklearne sigurnosti;
2.
odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenog goriva i radioaktivnog otpada (tj. prijevozom, pripremom obrade, obradom, preradom, skladištenjem i odlaganjem), zatvaranje i čišćenje bivših nuklearnih lokaliteta i postrojenja;
3.
uspostava okvira i metodologija za primjenu učinkovitih i djelotvornih zaštitnih mjera za nuklearni materijal u trećim zemljama.
Članak 3.
Konkretne mjere
1. Cilj iz članka 2. točke 1. nastoji se postići pomoću sljedećih mjera:
(a)
potporom regulativnih tijela, organizacija za tehničku potporu i
(b)
jačanjem regulativnog okvira, osobito u pogledu postupka pregleda i procjene, izdavanja dozvola te nadgledanja aktivnosti nuklearnih elektrana i drugih nuklearnih postrojenja;
(c)
promicanjem učinkovitih regulativnih okvira, postupaka i sustava kako bi se osigurala odgovarajuća zaštita od ionizirajućeg zračenja radioaktivnih materijala, osobito iz radioaktivnih izvora visoke aktivnosti, te njihovo sigurno odlaganje;
(d)
uspostavom učinkovitih aranžmana za sprečavanje nezgoda s radiološkim posljedicama (uključujući nehotično izlaganje) kao i ublažavanjem takvih posljedica ako do njih dođe (na primjer, praćenjem okoliša u slučaju ispuštanja radioaktivnog materijala, izradom i provedbom aktivnosti ublažavanja i čišćenja te suradnjom s nacionalnim i međunarodnim organizacijama u slučaju nehotičnog izlaganja) te za planiranje hitnih situacija, pripravnost i odgovor, civilnu zaštitu te mjere sanacije;
(e)
potporom za osiguranje sigurnosti nuklearnih postrojenja i lokaliteta u odnosu na praktične zaštitne mjere donesene s ciljem smanjenja postojećih rizika od zračenja za zdravlje djelatnika i stanovništva.
2. Ciljevi iz članka 2. točke 2. nastoji se postići osobito pomoću sljedećih mjera:
(a)
potpore regulativnim tijelima, organizacijama za tehničku potporu te snaženjem regulativnog okvira, osobito u pogledu odgovornog i sigurnog zbrinjavanja istrošenog nuklearnog goriva i radioaktivnog otpada;
(b)
razvojem i provedbom konkretnih strategija i okvira za odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenog nuklearnog goriva i radioaktivnog otpada;
(c)
razvojem i provedbom strategija i okvira za zatvaranje postojećih postrojenja, čišćenje bivših lokaliteta nuklearnih elektrana te preostalih lokaliteta vezanih uz rudarsko iskopavanje urana te za sanaciju i upravljanje radioaktivnim predmetima i materijalima potopljenih u moru;
3. Cilj iz članka 2. točke 3. ograničava se na tehničke aspekte kako bi se osiguralo da rudače, izvorni materijal i posebni fisibilni materijal ne odstupaju od njihove namjeravane upotrebe kako su izjavili korisnici. To se nastoji postići osobito sljedećim mjerama:
(a)
uspostavom potrebnog regulatornog okvira, metodologija, tehnologije i pristupa za provedbu nuklearnih zaštitnih mjera, uključujući i za pravilnu evidenciju i kontrolu fisibilnih materijala na razini države i razini operatera;
(b)
podrškom infrastrukturi i osposobljavanju osoblja.
4. Mjere iz stavaka 1. i 2. mogu uključivati aktivnosti usmjerene na promicanje međunarodne suradnje, uključujući provedbu i praćenje međunarodnih konvencija i ugovora. Navedene mjere također uključuju značajan element prijenosa znanja, kao što je: razmjena informacija, razvoj kapaciteta te izobrazba u području nuklearne sigurnosti i istraživanja, kako bi se osnažila održivost postignutih rezultata. One se provode kroz suradnju s nadležnim vlastima država članica Unije i/ili vlastima trećih zemalja, regulativnim tijelima za nuklearnu energiju te s njihovim organizacijama tehničke potpore i/ili relevantnim međunarodnim organizacijama, osobito IAEA-om. U posebnim i valjano utemeljenim slučajevima, mjere u vezi sa stavkom 1. točkama (b) i (c) provode se kroz suradnju s operaterima i/ili nadležnim organizacijama iz država članica Unije i operaterima nuklearnih postrojenja trećih zemalja, kako je utvrđeno u članku 3. stavku 1. Direktive Vijeća 2009/71/Euratom, i nuklearnim lokalitetima.
Članak 4.
Sukladnost, dosljednost i komplementarnost
1. Napredak prema ostvarenju konkretnih ciljeva iz članka 2. procjenjuje se na temelju sljedećih pokazatelja uspjeha:
(a)
broja i važnosti utvrđenih pitanja tijekom provedbe suradnje;
(b)
statusa razvoja strategija za istrošeno gorivo, nuklearni otpad i zatvaranje, zakonodavnog i regulativnog okvira te provedbe projekata;
(c)
broja i važnosti pitanja utvrđenih u relevantnim izvješćima o nuklearnim zaštitnim mjerama.
Prije provedbe projekata i uzimajući u obzir osobitosti svake aktivnosti, utvrđuju se posebni pokazatelji za praćenje, ocjenu i pregled rezultata kako je navedeno u članku 7. stavku 2.
2. Komisija je dužna osigurati da donesene mjere budu u skladu s općim okvirom strateške politike Unije za dotičnu zemlju partnericu te osobito s ciljevima politika i programa te zemlje partnerice u pogledu razvoja i gospodarske suradnje.
3. Financijska, gospodarska i tehnička suradnja predviđena ovom Uredbom komplementarna je sa suradnjom koju Unija predviđa u okviru drugih instrumenata.
GLAVA II.
PROGRAMIRANJE I INDIKATIVNA DODJELA SREDSTAVA
Članak 5.
Strateški dokument
1. Suradnja Zajednice u okviru ove Uredbe provodi se na temelju općeg višegodišnjeg strateškog dokumenta za instrument nuklearne sigurnosti.
2. Strateški dokument predstavlja opći temelj suradnje te se utvrđuje na razdoblje od najviše sedam godina. Strateškim dokumentom određuje strategiju Zajednice za suradnju u okviru ove Uredbe, uzimajući u obzir potrebe država na koje se primjenjuje, prioritete Zajednice, međunarodnu situaciju te aktivnosti navedenih trećih zemalja. U strateškom dokumentu također se mora navesti dodana vrijednost suradnje i način izbjegavanja dupliciranja s drugim programima i inicijativama, osobito programima i inicijativama međunarodnih organizacija sa sličnim ciljevima, i velikim donatorima.
3. Cilj je strateškog dokumenta pružanje dosljednog okvira za suradnju između Zajednice i relevantnih trećih zemalja ili regija, u skladu s općom svrhom i područjem primjene, ciljevima, načelima i politikom Zajednice.
4. Priprema strateškog dokumenta podliježe načelima djelotvornosti pomoći: nacionalnom vlasništvu, partnerstvu, koordinaciji, harmonizaciji, prilagodbi zemlji primateljici ili regionalnim sustavima, uzajamnoj odgovornosti te načelu usmjerenosti prema rezultatima.
5. Komisija odobrava strateški dokument u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11. stavka 2. Komisija je dužna pregledati te, prema potrebi, ažurirati strateški dokument sredinom razdoblja ili kad god je to potrebno, slijedeći isti postupak.
Članak 6.
Višegodišnji indikativni programi
1. Višegodišnji indikativni programi izrađuju se na temelju strateškog dokumenta iz članka 5. Višegodišnji indikativni programi obuhvaćaju razdoblje od 2 do 4 godine.
2. Višegodišnji indikativni programi utvrđuju odabrana prioritetna područja financiranja, konkretne ciljeve, očekivane rezultate, pokazatelje rezultata te indikativnu raspodjelu financijskih sredstava, ukupno i po prioritetnom području te uključujući prihvatljivu rezervu neraspodijeljenih sredstava.Prema potrebi, to se može prikazati u obliku raspona ili minimuma. Višegodišnji indikativni programi moraju navesti smjernice kako bi se izbjegla dupliciranja.
3. Višegodišnji indikativni programi moraju se temeljiti na zahtjevu i na dijalogu sa zemljama ili regijom/ama partnericama koji uključuje dionike kako bi se osiguralo da dotična zemlja ili regija u dostatnoj mjeri preuzme nadležnost nad postupkom te kako bi se potakla potpora nacionalnim razvojnim strategijama. Radi postizanja komplementarnosti i kako bi se izbjeglo dupliciranje, višegodišnji indikativni programi moraju uzeti u obzir tekuću i planiranu međunarodnu suradnju, osobito s međunarodnim organizacijama sa sličnim ciljevima i velikim donatorima iz područja navedenih u članku 2.. Višegodišnji indikativni programi moraju navesti i dodanu vrijednost suradnje.
4. Komisija donosi višegodišnje indikativne programe u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11.. stavka 2. Primjenjujući isti postupak, Komisija je dužna pregledati te, ako je potrebno, ažurirati te indikativne programe, uzimajući u obzir sve preglede strateškog dokumenta iz članka 5.
GLAVA III.
PROVEDBA
Članak 7.
Godišnji programi aktivnosti
1. Godišnji programi djelovanja (dalje u tekstu: „programi djelovanja”) izrađuju se na temelju strateškog dokumenta i višegodišnjih indikativnih programa iz članaka 5. odnosno 6. Programi djelovanja utvrđuju se za svaku treću zemlju ili regiju te se u njima navode pojedinosti u vezi s provedbom suradnje koja je predviđena ovom Uredbom.
U iznimnim slučajevima, osobito ako program djelovanja još nije donesen, Komisija može, na temelju indikativnih programskih dokumenata, donijeti pojedinačne mjere na temelju istih pravila i postupaka koji vrijede za programe djelovanja.
U slučaju nepredviđenih i valjano utemeljenih potreba, okolnosti ili obveza, Komisija može donijeti posebne mjere koje nisu predviđene u indikativnim programskim dokumentima.
2. U programima djelovanja navode se zacrtani ciljevi, područja intervencije, predviđene mjere i projekti, očekivani rezultati, postupci upravljanja te ukupan iznos planiranog financiranja. Programi aktivnosti sadrže sažeti opis operacija koje treba financirati, naznaku iznosa dodijeljenog svakoj operaciji, indikativni raspored provedbe i posebne pokazatelje za praćenje, ocjenu i pregled rezultata, prema potrebi. Uključuju, ako je potrebno, rezultate svih iskustava iz prethodne suradnje.
3. Komisija donosi programe djelovanja, pojedinačne mjere i posebne mjere u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 11. stavka 2. Komisija može revidirati i proširiti programe djelovanja i mjere primjenjujući isti postupak.
4. Odstupajući od stavka 3., postupak ispitivanja iz članka 11. stavka 2. ne zahtijeva se za:
i.
pojedinačne mjere za koje financijska pomoć Unije ne prelazi 5 milijuna EUR;
ii.
posebne mjere za koje financijska pomoć Unije ne prelazi 5 milijuna EUR;
iii.
tehničke izmjene programa djelovanja, pojedinačnih mjera i posebnih mjera.
Za potrebe ovog stavka, „tehničke izmjene” znači izmjene poput
-
produljenja razdoblja provedbe,
-
preraspodjele sredstava […] između aktivnosti koje se nalaze u godišnjim programima djelovanja, pojedinačnim i posebnim mjerama i projektima za najviše 20 % početnog proračuna, ali bez premašivanja 5 milijuna EUR ili
-
povećanja ili smanjenja proračuna godišnjih programa djelovanja, pojedinačnih ili posebnih mjera za najviše 20 % početnog proračuna te bez premašivanja 5 milijuna EUR,
pod uvjetom da te izmjene ne utječu značajno na ciljeve početnih mjera i programa djelovanja.
Mjere donesene na temelju ovog stavka priopćuju se Europskom parlamentu, Vijeću i odboru iz članka 11. stavka 1. u roku od mjesec dana od njihovog donošenja.
5. U slučaju valjano utemeljenih, krajnje hitnih razloga koji se odnose na potrebu za brzim odgovorom Zajednice kako bi se ublažile posljedice nuklearne ili radiološke nezgode, Komisija donosi ili unosi izmjene u programe djelovanja ili mjere putem provedbenih akata koji su izravno primjenjivi u skladu s postupkom iz članka 11. stavka 3.
6. Komisija može također odlučiti o pridruživanju svim inicijativama koje pokreću međunarodne organizacije i veliki donatori sa sličnim ciljevima pod uvjetom da su takve inicijative u skladu s općim ciljem iz članka 1. Odgovarajuća odluka o financiranju donosi se u skladu s postupkom iz stavaka 2. i 3. ovog članka.
Članak 8.
Dosljednost i komplementarnost
Pri bilo kakvom programiranju ili pregledu programa nakon objave izvješća na sredini razdoblja iz članka 17.Uredbe (EU) br. 236/2014 uzimaju se u obzir rezultati, nalazi i zaključci iz tog izvješća.
Članak 9.
Provedba
Ova Uredba provodi se u skladu s člankom 1. stavkom 3., člankom 1. stavkom 4., člancima 3., 4., 5., 7., 8., 9., 12. i 17. Uredbe br. 236/2014, osim ako je u ovoj Uredbi određeno drukčije.
Članak 10.
Izvješće
Komisija ispituje napredak u provedbi poduzetih mjera, u skladu s ovom Uredbom, te Europskom parlamentu i Vijeću podnosi godišnje izvješće o provedbi suradnje. Izvješće mora sadržavati podatke iz prethodne godine koji se odnose na financirane mjere, podatke o rezultatima praćenja i ocjenama te o izvršenju proračunskih obveza i plaćanja, po zemlji, regiji i vrsti suradnje.
GLAVA IV.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 11.
Odbor
1. Komisiji pomaže Odbor za suradnju u području nuklearne sigurnosti. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 82/2011.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
3. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 8. Uredbe (EU) br. 182/2011 zajedno s njezinim člankom 5.
Članak 12.
Europska služba za vanjsko djelovanje
Primjena ove Uredbe mora biti u skladu s Odlukom 2010/427 EU.
Članak 13.
Referentni financijski iznos
1. Referentni financijski iznos za provedbu ove Uredbe za razdoblje od 2014. do 2020. iznosi 225 321 000 EUR.
2. Godišnja odobrena proračunska sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u okviru višegodišnjeg financijskog okvira.
Članak 14.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 13. prosinca 2013.