ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/508
ze dne 1. října 2014
o údajné infrastrukturální podpoře ve prospěch podniku Propapier PM2 GmbH poskytnuté Německem - Státní podpora - SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(oznámeno pod číslem C(2014) 6847)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 29. října 2008 podala Smurfit Kappa Group (dále jen „skupina Smurfit Kappa“ nebo „stěžovatel“) u Komise stížnost, podle níž získal podnik Propapier PM2 GmbH infrastrukturální podporu. Stížnost byla zaregistrována pod číslem jednacím CP 327/08 a (pod číslem NN 45/10) zanesena do rejstříku protiprávní podpory.
(2)
Dopisem ze dne 27. října 2010 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s údajnou podporou řízení na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k údajné podpoře podaly své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 28. ledna 2011 podalo Německo své připomínky (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 31. ledna 2011). Připomínky obdržela Komise rovněž od těchto zúčastněných stran: dne 11. února 2011 společné připomínky od Německého městského sněmu (Deutscher Städtetag), Německého okresního sněmu (Deutscher Landkreistag), Německého sdružení měst a obcí (Deutscher Städte- a Gemeindebund) a Sdružení komunálních podniků (Verband kommunaler Unternehmen, zkr. VKU) a dne 14. února 2011 připomínky stěžovatele (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 1. března 2011). Komise předala tyto připomínky německým orgánům, aby jim umožnila vyjádřit jejich stanovisko; v návaznosti na to obdržela dne 13. dubna 2011 připomínky Německa (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 26. dubna 2011).
(5)
Dne 17. ledna 2013 se uskutečnila schůzka zástupců útvarů Komise a Německa. V dopise ze dne 25. února 2013 předložilo Německo doplňující informace. Dopisem ze dne 26. dubna 2013, na který Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. května 2013, si útvary Komise vyžádaly další informace.
(6)
Prostřednictvím emailu ze dne 23. května 2013 si Komise vyžádala další informace, které Německo poskytlo prostřednictvím emailů ze dne 24. května 2013, 27. května 2013 a 28. května 2013.
(7)
V návaznosti na schůzku zástupců útvarů Komise, Německa, zvýhodněného podniku a znalců, která se konala dne 6. června 2013, oznámilo Německo možnost předložení doplňujícího písemného vyjádření. Na základě další žádosti o sdělení informací ze dne 15. října 2013 poskytlo Německo prostřednictvím emailu ze dne 4. listopadu 2013, 13. prosince 2013, 18. prosince 2013, 6. ledna 2014 a 24. dubna 2014 další obsáhlé připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
(8)
Podnik Propapier PM2 GmbH (dále jen „podnik Propapier“) patří do skupiny Progroup AG (dále jen „skupina Progroup“). Skupina Progroup vyrábí a prostřednictvím svých dceřiných společností distribuuje podkladové papíry z vlnité lepenky a vlnitou lepenku. Stěžovatel, skupina Smurfit Kappa, je jedním z největších výrobců papíru v Evropské unii.
(9)
Dne 2. dubna 2008 schválila (4) Komise veřejnou regionální podporu podniku Propapier na zřízení papírny na výrobu podkladového papíru z vlnité lepenky a přidružené elektrárny v nově otevřeném areálu, který vznikl jako rozšíření stávající průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva v Eisenhüttenstadtu ve spolkové zemi Braniborsko - tato oblast připadala v této době v úvahu jako možný příjemce veřejné regionální podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(10)
Stěžovatel zastával názor, že některé projekty výstavby infrastruktury financované státem v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, mají sloužit výhradně této papírně, a musí být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier.
(11)
Stěžovatel mezi ně zařadil navíc i tyto infrastrukturální projekty (viz oddíl 2.1): vybudování čističky odpadních vod, výstavba parkoviště a nové spojovací komunikace a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
(12)
Stěžovatel kromě toho tvrdil, že podnik Propapier je zvýhodňován rovněž nepřiměřeně nízkými poplatky za využívání čističky odpadních vod (viz oddíl 2.2).
2.1. PODPORA V SOUVISLOSTI S BUDOVÁNÍM ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD A DALŠÍ INFRASTRUKTURY
(13)
V červenci 2008 poskytla spolková země Braniborsko z prostředků programu pro rozvoj komunální hospodářské infrastruktury v rámci společného programu (SP)“Zlepšování regionálních hospodářských struktur“ (dále jen „režim SP“ (5)) přímý příspěvek ve výši 33 808 200 EUR (6) na vybudování nové čističky odpadních vod v novém areálu eisenhüttenstadtské průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. V této souvislosti je třeba poznamenat, že režim SP ve vztahu k financování zřízení či výstavby zařízení pro čištění odpadních vod byl předmětem rozhodnutí ve věci státní podpory N 644e/02 (7), v níž Komise v roce 2003 s platností pro programové období 2004-2006 došla k závěru, že podpora poskytnutá v rámci tohoto režimu nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch vlastníka a provozovatele čističky odpadních vod.
(14)
Komise v tomto rozhodnutí z roku 2003 zastávala názor, že příspěvky vyplacené na základě režimu platného v letech 2004-2006 je třeba chápat jako vnitřní převod státních prostředků, a nikoli jako státní podporu ve prospěch vlastníka a provozovatele, protože jejími příjemci nejsou hospodářské podniky. V daném případě se jedná o plnění, které je tradičním úkolem veřejné služby zajišťované obecními subjekty. Z definice tohoto režimu plyne, že příjemcem musí být místní úřad nebo sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband) podléhající obecnímu dozoru. Podporu lze poskytnout jen tehdy, když mezi příjemcem daného opatření, tj. čističky odpadních vod, a uživatelem tohoto zařízení neexistuje žádné právní, osobní ani hospodářské propojení.
(15)
Příspěvek ve výši 42 260 340 EUR představoval 80 % celkových uznatelných nákladů. Příjemcem tohoto příspěvku je Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (dále jen „sdružení TAVZ“), což je mezikomunální veřejnoprávní sdružení zřízené pro zvláštní účely, pověřené zajišťováním dodávek pitné vody a zpracování odpadních vod. Sdružení TAZV je zároveň vlastníkem i provozovatelem čističky odpadních vod a hradilo zbývajících 20 % celkových veřejných investičních nákladů.
(16)
Podpora byla poskytnuta pod podmínkou, že do 15. srpna 2008 budou prokazatelně splněny právní a finanční předpoklady pro nastěhování hlavního investora (v tomto případě podniku Propapier). Výstavba zařízení byla zahájena v říjnu 2008, do provozu bylo zařízení uvedeno v březnu 2010.
(17)
Stěžovatel zastává názor, že zařízení sdružení TAZV představuje vyhrazenou infrastrukturu, protože prakticky celou kapacitu této čističky odpadních vod využívá podnik Propapier. Tvrdí, že zařízení bylo od začátku koncipováno jako čistička odpadních vod, která bude sloužit podniku Propapier, a že představovalo podmínku, bez jejíhož splnění by se papírna v tomto regionu nemohla usadit (jelikož výroba papíru vyžaduje velké množství vody).
(18)
O vyhrazená infrastrukturální opatření přijatá ve prospěch podniku Propapier se podle stěžovatelova názoru jedná i v případě dalších infrastrukturálních projektů: stavby parkoviště v blízkosti areálu podniku Propapier a nové vozovky spojující průmyslovou oblast se státní vozovkou č. 112 a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva. V rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k předběžnému závěru, že tyto projekty nepředstavují selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier, a nelze je proto také považovat za vyhrazenou infrastrukturu. I přesto však vyzvala třetí strany, aby k těmto opatřením podaly své připomínky.
2.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(19)
Dalším bodem stížnosti týkajícím se čističky odpadních vod je tvrzení, že podnik Propapier za používání tohoto zařízení platí o 0,95 EUR za m3 méně, než kolik by si za takovou službu účtoval soukromý investor.
(20)
Výše uživatelských poplatků je stanovena na základě příslušného právního předpisu, tj. zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko (8) (dále jen „KAG Brandenburg“). Podle § 6 KAG Brandenburg se poplatek vypočítá tak, aby pokrýval, ale nepřevyšoval veškeré uplatnitelné náklady na příslušnou čističku odpadních vod (náklady na výstavbu, správu, údržbu, provoz, obsluhu a odvody), předpokládané úroky a předpokládané odpisy. Prostředky podpory, které obec obdrží z jiných státních zdrojů (v tomto případě příspěvek ve výši 33,8 milionu EUR z režimu SP), se při stanovení výše předpokládaných úroků z vlastního vloženého kapitálu nezohledňují. (9) Stěžovatel zastává názor, že prostředky podpory, které sdružení TAZV obdrželo z režimu SP, byly jejich příjemcem, tj. sdružením TAZV, v podobě nižších poplatků za zpracování odpadních vod předány uživateli čističky.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (10)
(21)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny tyto předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(22)
Rozhodnutí o zahájení řízení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech opatření byly použity státní prostředky a že by případně mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
(23)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou na vybudování čističky odpadních vod poskytnutou ve prospěch sdružení TAZV a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení se kromě toho zkoumá otázka, zda podnik Propapier
i.
vybudováním čističky odpadních vod
či prostřednictvím jiných infrastrukturních projektů pro nový areál průmyslové oblasti, ve kterém se nachází nové výrobní prostory podniku Propapier, jmenovitě
ii.
nového parkoviště,
iii.
nové vozovky a
iv.
rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva,
získal selektivní výhodu, nebo zda se jedná o vyhrazené projekty ve prospěch podniku Propapier. (11) Jelikož opatření podle čl. 107 odst. 1 může být jako státní podpora klasifikováno jen tehdy, když je selektivní (tzn. když podnikům nacházejícím se v situaci, která je z právního i věcného hlediska vzhledem k cíli tohoto opatření srovnatelná, ukládá odlišné podmínky), musela Komise přezkoumat, zda podnik Propapier získal díky uvedeným opatřením selektivní výhodu.
(25)
Veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch podniku Propapier Komise již schválila. Jelikož opatření vztahující se na ostatní infrastrukturální projekty jsou prováděna v podporované oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu, a jelikož tato opatření mají mít údajně těsnou spojitost s investičním záměrem, který je předmětem regionální podpory, případně jsou na tento záměr výhradně vázaná, dospěla Komise k předběžnému závěru, že pokud by tato opatření prokazatelně přinášela selektivní zvýhodnění podniku Propapier, byla by součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k státní regionální podpoře na období 2007-2013 (12) (dále jen „pokyny k regionální podpoře“). Komise vyslovila pochybnost ohledně slučitelnosti investiční podpory v podobě vyhrazené infrastruktury, a to zejména s ohledem na dodržení vysoké míry podpory a motivačního účinku.
(26)
Podle pokynů k regionální podpoře smějí podniky, jimž byla poskytnuta investiční podpora, získat navíc i podporu na provoz. Slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem pak ale musí být přezkoumána nezávisle na slučitelnosti investiční podpory, a to za použití kritérií uvedených v oddíle 5 pokynů k regionální podpoře. Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že pokud by podniku Propapier byla formou nižších poplatků za zpracování odpadních vod poskytnuta podpora na provoz, která by nebyla slučitelná se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství, musela by být tato podpora na provoz klasifikována jako neslučitelná s pokyny k regionální podpoře a příslušnou schvalovací praxí Komise při poskytování podpory na provoz. Uvádí se v něm, že sídlo příjemce podpory se sice totiž nachází v regionu, který je způsobilý pro regionální podporu (region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU), nejsou však splněny jiné důležité předpoklady pro slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem. Nic tak podle tohoto rozhodnutí nenasvědčuje tomu, že by podpora na provoz byla odůvodněná, ať už sama o sobě, nebo s ohledem na podporu regionálního rozvoje, nebo že by její výše byla úměrná kompenzovaným nevýhodám. Upozorňuje navíc, že poskytování podpory na provoz není časově omezeno a její výše se postupem času nesnižuje. Komise proto vyslovila pochybnost ohledně základní slučitelnosti podpory na provoz poskytované formou nižších poplatků s vnitřním trhem.
3.1. PŘÍSPĚVKY NA INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY VČETNĚ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD PODPOROVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ
3.1.1. Parkoviště, rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva, nová vozovka
(27)
V rámci předběžného přezkumu bylo zjištěno, že kapacita parkoviště neodpovídá stavu, který popisuje stěžovatel, a že toto parkoviště se nenachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier. Zjištěno bylo rovněž to, že parkovací místa jsou obecně přístupná a slouží nejen průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, ale i dalším průmyslovým oblastem ve městě a že počet těchto parkovacích míst by mohl obci umožnit zrušení parkovacích míst pro nákladní vozidla uvnitř města. Podnik Propapier si proto postavil i vlastní parkovací místa, kde mohou parkovat i nákladní vozidla. Komise tak dospěla k závěru, že výstavbou parkoviště podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(28)
Ohledně nové spojovací vozovky vybudované mezi průmyslovou oblastí a státní silnicí č. 112 Komise shledala, že díky výstavbě této vozovky se omezila hustota dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, protože nákladní vozidla jedoucí do průmyslové oblasti se mohou nyní městskému středu vyhnout, a zkrátila se rovněž doba dojezdnosti do nejbližšího regionálního střediska. Komise proto dospěla k závěru, že výstavbou nové vozovky podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(29)
Co se týče prací na rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva, Komise shledala, že práce nebyly uskutečněny za účelem selektivního zvýhodnění podniku Propapier, nýbrž tvoří součást nezbytné a pravidelné péče o udržování vodních cest. Komise proto dospěla k závěru, že rozšířením a prohloubením kanálu Odra-Spréva podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(30)
V té době však Komise nemohla zcela vyloučit možnost, že uvedená infrastrukturální opatření přinášejí podniku Propapier větší prospěch než ostatním podnikům.
(31)
Komise si proto vyžádala připomínky od třetích stran s tím, že svůj konečný názor na to, zda předmětná opatření představují státní podporu, si utvoří teprve po jejich obdržení. Současně tehdy vyzvala Německo, aby během formálního vyšetřovacího řízení poskytlo další informace o výstavbě parkoviště, nové vozovky a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
3.1.2. Příspěvek na výstavbu čističky odpadních vod
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že pokud by bylo v důsledku vývoje na vnitřním trhu nutné začít považovat režim podpor N 644e/02 za státní podporu, pak by za státní podporu musela být považována rovněž existující podpora ve prospěch sdružení TAZV.
(33)
Komise nicméně vyjádřila pochyby o tom, že čistička odpadních vod představuje vyhrazenou infrastrukturu. V této souvislosti bylo zjištěno, že kromě podniku Propapier využívají toto zařízení jen dva další uživatelé: kanadský podnik 5N PV, který je dodavatelem fotovoltaických materiálů, a podnik EnBW, který je dodavatelem energie. Zároveň však nebylo známo, jaký podíl kapacity čističky odpadních vod na oba tyto zákazníky fakticky připadá. Na základě informací, o které se v té době mohl přezkum opírat, nemohla Komise posoudit, zda by výstavba nové čističky odpadních vod byla nutná i za předpokladu, že by sloužila jen těmto dva podnikům. Jeden z obou zmíněných uživatelů, jmenovitě elektrárna provozovaná podnikem EnBW, byl navíc do projektu podniku Propapier přímo zapojen, protože svou elektrickou energii dodává tato elektrárna podniku Propapier, který ji využívá pro svůj výrobní proces. (13)
(34)
Jestliže podnik Propapier využívá kapacitu čističky odpadních vod z 90 %, jak tvrdí stěžovatel, bylo by podle názoru Komise třeba zvážit, zda tato skutečnost sama o sobě není dostatečným důkazem toho, že výhradním nebo alespoň převážným uživatelem této čističky měl být podnik Propapier (a jedná se tudíž o výhradní zařízení vybudované ve prospěch podniku Propapier). V souvislosti s tím bylo nutno důkladněji přezkoumat argument Německa, že o využívání této čističky odpadních vod by měli mít v budoucnu zájem i další uživatelé.
(35)
Komise kromě toho konstatovala, že je třeba vzít v úvahu, jaký velký počet investorů se může v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva usídlit a jak velkou část kapacity čističky by tito investoři v průměru využívali. V souvislosti s touto otázkou vyzvala Komise Německo, aby dodalo podrobnější informace o celkové koncepci rozvoje této průmyslové oblasti a o nevyužitých kapacitách čističky odpadních vod, které by mohly být přiděleny potenciálním uživatelům. Německo kromě toho mělo předložit i další informace o technické proveditelnosti modulového přístupu při výstavbě čističky odpadních vod. (14)
(36)
Jak již bylo řečeno, Komise dospěla k předběžnému závěru, že pokud by se prokázalo, že opatření týkající se infrastrukturálních projektů jsou selektivní, znamenalo by to, že jsou součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k regionální podpoře, zvláště pak ustanovení týkající se maximální míry podpory a motivačního účinku.
3.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(37)
Stejně jako v případě opatření týkajících se výstavby čističky odpadních vod zastávalo i v této věci Německo názor, že pokud by poplatky stanovené podniku Propapier obsahovaly prvky podpory, jednalo by se o existující podporu. Podle názoru Německa se rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02, kterým byl schválen režim SP, vztahuje i na nepřímé účinky tohoto programu.
(38)
Komise nicméně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že případnou podporu v podobě nižších poplatků za čištění odpadních vod rozhodnutí N 644e/02 nezahrnuje, a že pokud by měla být výše poplatků kvalifikována jako podpora, jednalo by se o novou podporu.
(39)
V rámci posouzení otázky, zda zmíněné poplatky představují pro podnik Propapier hospodářskou výhodu, vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochybnost ohledně toho, zda poplatky, které si účtuje sdružení TAZV, odrážejí celkovou výši nákladů a zda by soukromý investor stanovil poplatky ve stejné výši.
(40)
Komise zastávala názor, že poplatky uložené podniku Propapier nepokrývají náklady na čištění odpadních vod v celé jejich výši, protože Německo samo připustilo, že tyto poplatky pokrývají pouze 20 % předpokládaného úroku z vlastního kapitálu, neboť příspěvek ve výši 80 %, který obec na vybudování zařízení obdržela z dalších veřejných zdrojů, nelze brát při kalkulaci předpokládaných úroků v úvahu. Komise k tomu ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla především to, že jak směrnice 2000/60/ES (dále jen „rámcová směrnice EU o vodě“), (15) tak i KAG Brandenburg stanoví, že poplatky za používání čističky odpadních vod musí pokrývat veškeré náklady. (16) V rozhodnutí o zahájení řízení se navíc odkazuje na věci InfraLeuna (17) a Kimberly-Clark/Scott (18), v nichž Komise zastává názor, že poplatky, které je podnik za normálních okolností povinen hradit, odpovídají plné výši nákladů.
(41)
Stěžovatel argumentoval tím, že aby bylo možné určit, zda se jedná o výhodu, je zapotřebí srovnat výši poplatků, které podnik Propapier skutečně hradí, s výší poplatků, které si by na místě sdružení TAZV účtoval soukromý investor.
(42)
Německo navrhlo, aby poplatky hrazené podnikem Propapier byly srovnány s průměrnými sazbami evidovanými v rámci daného odvětví, a poukázalo na studii, podle níž se tato průměrná sazba pohybuje mezi 0,24 EUR a 1 EUR za m3. (19)
(43)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení konstatuje, že zásada soukromého investora se zdá být v daném případě použitelná. Vyslovila nicméně pochybnost ohledně toho, zda je existenci státní podpory možné vyloučit na základě uvedené referenční hodnoty, navíc když jsou příslušné údaje očividně zkreslené. I když uvedené poplatky jiných obcí odrážejí plnou výši nákladů, je zjevné, že rozdílné sazby jsou důsledkem rozdílných místních podmínek, které by pro soukromého investora byly důvodem pro různou výši sazeb. Komise proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila pochybnost o tom, že by na základě těchto údajů bylo možné zvýhodnění podniku Propapier vyloučit.
(44)
Jak je vyloženo ve 26. bodě odůvodnění, v případě, že opatření skutečně představují novou podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pochybuje Komise o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU. Kdyby se mělo ukázat, že poplatky představují veřejnou regionální podporu na provoz, bylo na místě o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem pochybovat, protože tato podpora není časově omezená, její výše se postupem času nesnižuje a není zaměřena na kompenzaci specifických (nedoložených) nevýhod regionu.
4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA A PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
4.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ VYHRAZENOU INFRASTRUKTURU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
4.1.1. Parkoviště
Vyjádření stěžovatele
(45)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuznala stěžovatelem uvedený počet parkovacích míst. Podle stěžovatelova vyjádření pocházejí uvedené údaje (parkovací místa pro 186 osobních a 71 nákladních vozidel) z předběžného plánu rozvoje, který si nechal vypracovat Eisenhüttenstadt.
(46)
Podle vyjádření stěžovatele se v původních stavebních plánech podniku Propapier nepočítalo s výstavbou soukromého parkoviště, a i když si podnik Propapier staví své vlastní parkoviště, je to právě tento podnik, jenž má z tzv. veřejného parkoviště přednostní prospěch: podle dopravního značení jsou parkovací místa pro nákladní automobily vyhrazena elektrárně a podniku Propapier. Parkoviště se navíc nachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier (sahá až k hranicím papírny a sousedí i s elektrárnou, která byla původně součástí záměru podniku Propapier). Součástí parkoviště nejsou žádné odpočinkové prostory, které lze u veřejného parkoviště tohoto druhu zpravidla očekávat.
(47)
Stěžovatel tvrdí, že poloha parkoviště je nepříznivá a příliš odlehlá na to, aby parkoviště mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnila zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru.
Vyjádření Německa
(48)
Podle vyjádření Německa nepředstavuje parkoviště žádnou selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier. Parkoviště je obecně přístupné a neslouží pouze průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Podnik Propapier má navíc k dispozici vlastní parkovací místa (213 míst pro osobní vozidla a 27 míst pro nákladní vozidla) a údajně mu právě bylo uděleno stavební povolení na zřízení dalších parkovacích ploch pro 120 osobních vozidel.
(49)
Německo nesouhlasí s názorem stěžovatele, že parkoviště slouží přednostně podniku Propapier a že má nepříznivou polohu a příliš odlehlou na to, aby mohlo nahradit parkovací místa v městském centru.
(50)
Podle Německa bylo stěžovatelem zmiňované dopravní značení vyhrazující parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny pouze přechodné a odůvodněné stavebními pracemi v elektrárně. Tyto práce byly podle Německa ukončeny na konci března roku 2011. Na nové vozovce je vjezd na parkoviště označen a značení se nevztahuje na žádný jednotlivý podnik či zařízení.
4.1.2. Vozovka
Vyjádření stěžovatele
(51)
Stěžovatel nesouhlasí s tvrzením Německa, že nová vozovka má sloužit jako spojení průmyslové oblasti se státní silnicí B 112; podle vyjádření stěžovatele končí vozovka několik metrů za papírnou a nic nenasvědčuje tomu, že by měla někam pokračovat; ale i kdyby měla vést někam dál, nebude sloužit žádnému jinému podniku, protože tímto směrem se už žádný jiný podnik nenachází.
(52)
Stěžovatel se proto domnívá, že parkoviště i vozovka přinášejí selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a jejich používání je vyhrazeno tomuto podniku.
Vyjádření Německa
(53)
Podle Německa bude nová vozovka spojovat stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její novou severní část se státní vozovkou B 112. Německo tvrdí, že vozovka sníží hustotu dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, nákladním vozidlům umožní vyhnout se městskému centru a průmyslovým a obchodním podnikům zkrátí dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou přinejmenším o jednu třetinu. Vozovka je součástí celkového rozvoje průmyslové oblasti, který je naplánován už od roku 1993, a podnikům ve Frankfurtu nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu. Německo tvrdí, že vozovka byla naplánována již v rámci oderského programu zemské vlády.
(54)
Vozovka nabízí další možnosti rozvoje pro průmyslové oblasti ArcelorMittal a některé další. Její výstavba probíhala ve dvou fázích; její poslední úsek byl po určitém zpoždění, které bylo způsobeno technickými problémy, dobudován v roce 2013.
4.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(55)
V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Práce na rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva byly podle vyjádření Německa prováděny v rámci nezbytné a pravidelné péče o udržování vodní cesty, která je součástí transevropské sítě (TEN). Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu budována zdymadla (v současnosti probíhá výstavba zdymadla v Kersdorfu, novostavba zdymadla ve Fürstenwalde byla odložena). Německo uvádí, že tyto práce nijak nesouvisejí s příchodem podniku Propapier a že tomuto podniku nepřinášejí žádnou selektivní výhodu.
4.1.4. Jedná se v případě čističky odpadních vod o infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier?
Vyjádření stěžovatele
(56)
Stěžovatel tvrdí, že podpora nemůže být součástí režimu, který podle rozhodnutí ve věci N 644e/02 žádnou podporu nepředstavuje, protože tento režim skončil na konci roku 2006, a v době přidělení investiční podpory na výstavbu čističky odpadních vod sdružení TAZV už tudíž neexistoval.
(57)
Stěžovatel dále tvrdí, že na režim se nelze odvolávat i proto, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla zřízena pouze k přednostnímu užívání podnikem Propapier.
(58)
Podle stěžovatele je v papírenském průmyslu - a to i v Německu - pravidlem, že recyklační papírny mají svá vlastní zařízení na čištění odpadních vod, takže argument Německa, že podniky musejí být připojeny k veřejnému systému čištění odpadních vod, nemá oporu.
(59)
Podle vyjádření stěžovatele není předmětná čistička odpadních vod součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti, který se vztahuje na všechny potenciální investory, nýbrž plán její výstavby byl vypracován a předložen až v roce 2007, tedy zároveň s plánem výstavby papírny podniku Propapier a zmíněné elektrárny. Návrh usnesení o rozvoji průmyslové oblasti, který město Eisenhüttenstadt předložilo dne 7. listopadu 2007, se podle stěžovatele týká pouze dvou nebo tří investorů. Stěžovatel tvrdí, že město Eisenhüttenstadt začalo svou průmyslovou oblast propagovat teprve v roce 2010, a naznačuje, že k hledání dalších investorů přistoupilo teprve v návaznosti na stížnost skupiny Smurfit Kappa.
(60)
Podle stěžovatelova názoru je z konkrétních stavebních parametrů zařízení sdružení TAZV jednoznačně zřejmé, že toto zařízení bylo budováno přesně tak, aby vyhovovalo potřebám podniku Propapier. Technické vlastnosti čističek odpadních vod jsou zcela specifické pro dané odvětví. Čističky odpadních vod z recyklačních papíren mají zpravidla anaerobní a aerobní fázi čištění, zatímco běžné čističky komunálních odpadních vod vystačí většinou jen s fází aerobního čištění. Okolnost, že čistička odpadních vod sdružení TAZV má fáze obě, představuje doplňující argument ve prospěch tvrzení, že toto zařízení neslouží veřejnému zájmu, nýbrž představuje infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier.
(61)
Podle názoru stěžovatele je velmi nepravděpodobné, že by se při plánování zařízení braly v úvahu jiné kapacitní nároky než nároky papírny podniku Propapier (a k němu přidružené elektrárny, která je nyní ve vlastnictví podniku EnBW). Stěžovatel argumentuje tím, že podnik EnBW není žádným nezávislým uživatelem, protože investice do elektrárny úzce souvisí s projektem papírny a bez této výroby provozované podnikem Propapier by na její realizaci nedošlo.
(62)
Stěžovatel podotýká, že jeden investor, který se v průmyslové oblasti usídlil, podnik 5N PV, využívá jen velmi malé procento dostupné kapacity čističky odpadních vod sdružení TAZV a že jeho nároky na čištění odpadních vod by mohlo uspokojit již dříve existující zařízení tohoto druhu. Jelikož podnik společnosti 5N PV zahájil svůj provoz údajně už v květnu 2008, tj. dva roky před zprovozněním nové čističky odpadních vod sdružení TAZV, využíval zprvu tohoto již dříve existujícího zařízení.
(63)
Stěžovatel uvádí, že neexistovaly žádné prognózy, na jejichž základě by bylo možné očekávat, že přijdou noví potenciální investoři a spolu s tím vzroste i poptávka po zpracování odpadních vod, a že nebyly k dispozici žádné informace o tom, zda a kdy bude možné tyto nové kapacity využívat. V současnosti údajně nejsou k dispozici téměř žádné volné kapacity. Stěžovatel se kromě toho odvolává i na jeden článek z tisku (uveřejněný dne 3. února 2011 v Märkische Oderzeitung), který přináší zprávu o technické závadě na aktivační nádrži a konstatuje, že všechny volné nádrže již využívají stávající průmysloví uživatelé.
(64)
Německo podle stěžovatelova názoru implicite potvrzuje, že čističku odpadních vod nebude používat už žádný další podnik, a sice svým tvrzením, že poplatky za používání nové čističky odpadních vod sdružení TAZV jsou ve srovnání s poplatky za používání staršího zařízení nižší díky tomu, že nové zařízení nevyžaduje výstavbu nákladného kanalizačního systému mezi jednotlivými uživateli (tím potvrdilo, že k čističce nebude připojen žádný další uživatel).
(65)
Podle stěžovatele je z údajů sdružení TAZV zřejmé, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % denní kapacity zařízení.
(66)
Stěžovatel uvádí, že Německem zmiňovaná modulární konstrukce čističky odpadních vod má ryze teoretický charakter a nepřinesla úspory z rozsahu, neboť druhý modul stojí 80 % až 90 % prvního. Poměrně vysoké náklady na připojení modulů svědčí o tom, že vstupní investice ve výši 42 milionů EUR představují selektivní opatření, které přináší prospěch v první řadě podniku Propapier.
(67)
Podle vyjádření stěžovatele může podnik Propapier díky okolnosti, že se nové zařízení sdružení TAZV nachází v bezprostřední blízkosti zařízení podniku Propapier vedle elektrárny a papírny, opětovně využívat bioplyn vznikající při anaerobním zpracování jeho odpadních vod.
(68)
Na základě tohoto tvrzení vyvozuje stěžovatel závěr, že zařízení sdružení TAZV je vyhrazenou infrastrukturou sloužící ve prospěch podniku Propapier a že financování výstavby čističky odpadních vod z veřejných prostředků představuje investiční podporu tohoto podniku. Podle názoru stěžovatele by proto Komise měla přezkoumat, zda toto opatření ve spojení s regionální investiční podporou poskytnutou papírně podniku Propapier (státní podpora SA.23827) splňuje všechny podmínky pokynů k regionální podpoře.
Vyjádření Německa
(69)
Podle Německa nepředstavují opatření žádnou podporu, protože byla vydána v rámci režimu N 644e/02, který žádnou podporu neobsahuje.
Veřejnou infrastrukturu mohou využívat všichni za stejných podmínek
(70)
Německo tvrdí, že čistička odpadních vod nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier: jedná se podle něho o veřejnou infrastrukturu, která spadá do oblasti zabezpečení a slouží ochraně životního prostředí a zdraví obyvatel. Všechny podniky, které nyní sídlí v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva nebo se tam v budoucnu usadí, by měly nárok na připojení k této veřejné čističce odpadních vod a na její využívání za stejných podmínek. Výše poplatků by byla vypočítána podle týchž zákonem stanovených zásad. Čistění odpadních vod spadá v Německu do působnosti obcí, přičemž připojení k čističce odpadních vod a její používání je povinné. Uživatelé neměli možnost rozhodnout se pro jiného poskytovatele této služby, protože ji poskytuje pouze obec.
(71)
Německo odmítá stěžovatelův výrok, že papírny mají zpravidla své vlastní systémy zpracování odpadních vod, a proto nemusejí být připojeny k systémům obecním, přičemž konstatuje, že připojení k zařízení sdružení TAZV a jeho používání je pro podnik Propapier jeho zákonnou povinností. (20) Výjimky z této povinnosti připojení jsou podle Německa velmi omezené (pouze na případy, kdy připojení není možné nebo prakticky uskutečnitelné). O tom, jakým způsobem výrobci papíru zpracovávají odpadní vodu, existuje jen omezené množství volně přístupných údajů, z těchto údajů nicméně vyplývá, že na obecní čističky odpadních vod jsou připojeny mnohé papírny.
Infrastruktura nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier
(72)
Německo nesouhlasí s tvrzení stěžovatele, že zařízení sdružení TAZV byla budováno tak, aby odpovídalo technickým potřebám podniku Propapier: dvoufázový proces čištění odpadních vod není ničím specifickým pro papírenský průmysl, je obvyklý v řadě různých odvětví a dvoustupňové čištění odpadních vod provádí i velký počet obecních čističek odpadních vod. Technické vlastnosti zařízení sdružení TAZV (dvoufázový biologický proces) údajně odpovídají aktuálně platné technické normě, přičemž byla zohledněna okolnost, že velká část odpadní vody bude silně znečištěná. Německo připouští, že obecní čističky odpadních vod, které zpracovávají výlučně odpadní vodu ze sanitárních zařízení nebo vodu jen mírně znečištěnou, zpravidla nemívají zvláštní fázi vstupní úpravy, zdůrazňuje však, že v zařízeních, která musejí zpracovávat odpadní vodu z průmyslové výroby, je dvoufázové zpracování běžné. Německo předložilo seznam 18 německých papíren vyrábějících recyklovaný papír, které jsou připojeny k obecním čističkám odpadních vod, a konstatuje, že v papírenském průmyslu se používají oba druhy obecních čističek odpadních vod (jednofázové i dvoufázové).
(73)
Podle vyjádření Německa je čistička odpadních vod součástí balíku obecných infrastrukturálních opatření, která byla přijata za účelem rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Žádné z těchto opatření není vyhrazeno ve prospěch nějakého jednotlivého podniku. Rozhodnutí o výstavbě čističky, připojení k tomuto zařízení a jeho používání nebylo v pravomoci ani podniku Propapier, ani žádného jiného potenciálního uživatele.
(74)
Německo odmítá výklad, podle něhož byla čistička odpadních vod sdružení TAZV vybudována výlučně pro podnik Propapier. Příslušné orgány prohlašují, že její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier.
(75)
Německo uvádí, že kapacita infrastruktury pro čištění odpadních vod, která je k dispozici mimo průmyslovou oblast, je omezená a zbývající použitelná kapacita nemůže uspokojit více než potřeby jednoho dalšího (menšího) investora; Německo potvrdilo, že podnik 5N PV byl zprvu skutečně připojen k již existujícímu zařízení.
(76)
Okolnost, že příchod podniku Propapier zavdal podnět k zahájení výstavby dlouho plánované čističky odpadních vod, nelze podle Německa vykládat jako selektivní zvýhodnění podniku Propapier. Německo se odvolává na stanovisko generálního advokáta Van Grevena, který ve věci C-225/91 (Matra v. Komise) (21) potvrdil, že je nevyhnutelné, aby infrastrukturu ze začátku využíval hlavně podnik, který se v nově vybudované průmyslové oblasti usadí jako první. Jakmile ovšem rozvoj regionu očekávaným způsobem pokročí, tak se tento stav změní.
(77)
Německo sdělilo, že všechny tři podniky, které v současnosti v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva sídlí, tj. Propapier, 5N PV a elektrárna společnosti EnBW, jsou k čističce odpadních vod připojeny a toto zařízení používají. Německo dále uvádí, že v průběhu času se uvažovalo i příchodu některých dalších společností (jedno nebo dvě zařízení na výrobu alternativních paliv, továrna na výrobu fotovoltaického skla, nabídky investic do různých odvětví, které předložilo několik investorů, průmyslovou oblast navštívilo také několik potenciálních investorů, aby si toto místo prohlédli), ale že další rozvoj průmyslové oblasti bude, zvláště pak v důsledku krize, která měla obzvláště nepříznivé dopady ve znevýhodněných oblastech, vyžadovat čas.
Současná kapacita
(78)
Německo odmítá stěžovatelovy úvahy, z nichž má vyplývat, že Německo neuvedlo, jakou kapacitu čistička odpadních vod sdružení TAZV nabízí uživatelům, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % její dostupné kapacity a že žádná volná kapacita už nezbývá.
(79)
Podle Německa má čistička odpadních vod sdružení TAZV ve své stávající podobě volnou kapacitu, kterou mohou využít noví potenciální investoři. Tři stávající uživatelé podle Německa dohromady využívají kapacitu [ 500] (22) m3/h, přičemž maximální kapacita zařízení sdružení TAZV je 638 m3/h. Celková míra vytížení tohoto zařízení je tudíž asi [60-80] % a k dispozici je volná kapacita odpovídající zhruba [150-250] m3/h. Podnik Propapier využívá průměrnou kapacitu [300-500] m3/h, maximální hodnota se pohybuje kolem [400-500] m3/h. Průměrně tedy podnik Propapier využívá [ 70] % a maximálně [ 70] % celkové kapacity zařízení sdružení TAZV.
Modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV
(80)
Německo tvrdí, že koncepce zařízení sdružení TAZV od začátku počítala s jeho modulárním rozšiřováním, úměrným postupnému rozvoji průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Modulární koncepce zařízení je podle Německa zřejmá ze stručného popisu zařízení sdružení TAZV z roku 2007, ve kterém se hovoří o potenciálně silně znečištěné vodě z papírenského průmyslu, výroby bioetanolu a dalších průmyslových odvětví.
(81)
Německo uvádí, že hlavní konstrukční části zařízení jsou již v této fázi výstavby dimenzovány tak, aby po jeho rozšíření umožňovaly zajišťovat maximální kapacitu. Tak například jmenovitá světlost pětikilometrového potrubí, jímž se odvádí zpracovaná voda z čističky do Odry, je údajně více než trojnásobkem hodnoty odpovídající potřebám zařízení v jeho nynější fázi výstavby (potrubí je schopno pojmout 1 945 m3/h, zatímco v současnosti je objem vypouštěné vody ve špičce pouze 638 m3/h), a sdružení TAZV má podle Německa navíc možnost rozšířit svou čističku odpadních vod na sousední pozemek a zvětšit tak její plochu o další 3,3 ha. Potenciální uživatelé by po takovém modulárním rozšíření čističky odpadních vod měli rovnocennou možnost využívání její kapacity.
(82)
Německo je proto přesvědčeno, že nynější vysoký podíl podniku Propapier na využívání celkové kapacity čističky odpadních vod neopravňuje k tvrzení, že se jedná o selektivní výhodu v jeho prospěch, nýbrž představuje pouze momentální stav, protože předmětná infrastruktura je koncipována tak, aby - po svém modulárním rozšíření - byla schopna uspokojit za stejných podmínek i potřeby dalších uživatelů. K tomu dojde teprve postupem času, protože čistička odpadních vod je součástí celkového hospodářského plánu pro daný region, který zahrnuje několik takových postupně rozšiřovaných oblastí nacházejících se v různých fázích rozvoje. Nynější situace, kdy v této průmyslové oblasti sídlí pouze tři investoři, je jen přechodným stadiem rozvoje oblasti, která v tomto regionu vznikla již v roce 1994. Přibližně polovina průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (35 ha) je stále ještě volná a k dispozici dalším investorům. V roce 2011 Německo odhadovalo, že tato plocha bude obsazena během 5 let, a dodává k tomu, že areál se může rozrůstat ještě i dál, do oblastí „Severovýchod“ (40 ha) a „Sever“ (160 ha).
(83)
Německo odmítá stěžovatelův názor, že modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV nepovede k úsporám z rozsahu. Německé orgány tvrdí, že modulární rozšíření zařízení sdružení TAZV je realizovatelné ve třech fázích, a to za podstatně nižších nákladů na kapacitu na m3 než při vstupní investici:
-
Fáze 1 (nárůst kapacity o 33 %, zvýšení objemu odpadní vody o 213 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 19 ha činily 1,2 až 1,5 milionu EUR,
-
Fáze 2 (nárůst kapacity o 69 %, zvýšení objemu odpadní vody o 426 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 38 ha činily 5,3 až 5,6 milionu EUR,
-
Fáze 3 (rozšíření na sousední pozemek; nárůst kapacity o 100 %, zvýšení objemu odpadní vody o 638 m3) by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 57 ha stála 17 až 18 milionů EUR. Zvýšení kapacity o 100 % by vyžadovalo realizaci možnosti počítající s rozšířením na sousední pozemek, přičemž náklady by nepřesáhly 18 milionů EUR.
(84)
Německo argumentuje tím, že modulární konstrukce čističky odpadních vod odpovídá požadavku hospodárného a úsporného investování prostředků a musí být chápána v souvislosti s tím, že v nových spolkových zemích bývaly dříve čističky odpadních vod naddimenzované. Sankcionování tohoto modulární dimenzování jako selektivního zvýhodňování by ve svých praktických důsledcích vedlo tomu, že infrastruktury budou od začátku neekonomicky předimenzované. Na pokrytí nákladů takto předimenzovaných zařízení by navíc nestačily poplatky.
(85)
Hodnocení současné omezené kapacity zařízení jako selektivní výhody by působilo jako pobídka k budování neekonomicky předimenzované infrastruktury.
(86)
Článek z tisku, na který poukázal stěžovatel (srov. 63. bod odůvodnění), není podle názoru Německa relevantní. Podle příslušných orgánů by vybudování dodatečné nádrže, která by kromě mimořádných událostí technického rázu nebyla využívána, bylo v rozporu s pravidly hospodárného a úsporného plánování platnými v rámci společného programu (SP).
(87)
Podle vyjádření stěžovatele platí uživatelé nového zařízení sdružení TAZV nižší poplatky, než jaké se platí za stávající obecní zařízení, protože nové zařízení nevyžaduje rozsáhlý potrubní systém potřebný k propojení všech jednotlivých uživatelů. Německo odmítá závěr stěžovatele, že k novému zařízení se kvůli tomu nemohou připojit žádní další uživatelé. Podle vyjádření Německa je možnost připojení dalších komerčních uživatelů bezproblémová, přičemž omezení je podmíněno v první řadě velikostí potrubí, které odvádí zpracovanou vodu do Odry.
(88)
Německo odmítá tvrzení stěžovatele, že podnik Propapier může využívat bioplyn produkovaný zařízením sdružení TAZV. Možnost využívat tento bioplyn uživatelé čističky odpadních vod podle Německa nemají. Bioplyn využívá sdružení TAZV ve své vlastní třímegawattové elektrárně.
(89)
Německo odmítá tvrzení, že se sháněním dalších potenciálních investorů, kteří by se chtěli usadit v průmyslové oblasti, se začalo teprve poté, co skupina Smurfit Kappa podala svou stížnost. Úkolem zajistit ekonomické využití průmyslových a komerčních prostor, mj. průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, pověřilo město Eisenhüttenstadt již v roce 1998 investora Center Ostbrandenburg. Podklady pro plánování průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva existují už od roku 1995.
(90)
Německo z toho vyvozuje závěr, že zařízení sdružení TAZV nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier.
(91)
Německo dospělo rovněž k závěru, že infrastrukturní opatření týkající se nově vybudované části průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (výstavba a zprovoznění čističky odpadních vod a další stavební opatření - parkoviště, vozovka, rozšíření/prohloubení kanálu) představují obecná rozvojová opatření, která nepřinášejí podniku Propapier žádnou selektivní výhodu a neslouží k výhradnímu užívání ze strany podniku Propapier. Okolnost, že tuto infrastrukturu v současnosti využívá jen několik málo podniků, které se v průmyslové oblasti usadily jako první, představuje podle vyjádření Německa přechodné stádium, které je neodmyslitelnou součástí perspektivy rozvoje dané oblasti.
4.2. PŘEDSTAVUJÍ NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD VÝHODU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
Vyjádření stěžovatele
(92)
Stěžovatel souhlasí s postojem Komise vyjádřeným v rozhodnutí o zahájení řízení (srov. 63. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení a 38. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že rozhodnutí ve věci N 644e/02 se na poplatky za používání čističky odpadních vod nevztahuje. Výše poplatků by proto měla odrážet celkovou výši nákladů spojených s jejím používáním. Okolnost, že kalkulace výše poplatků se řídí zákonem o místních poplatcích (Kommunalabgabengesetz), nižší poplatky a z toho plynoucí zvýhodnění podniku Propapier neospravedlňuje.
(93)
Stěžovatel argumentuje tím, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla vybudována pouze proto, aby ji mohl přednostně využívat podnik Propapier.
(94)
Podle stěžovatele se na základě všech tří metod, které Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení navrhla (zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena), ukázalo, že stanovená výše poplatků podnik Propapier zvýhodňuje.
Zohlednění plné výše nákladů
(95)
Stěžovatel argumentuje dále tím, že nejen článek 9 rámcové směrnice EU o vodě, ale i skutečnost, že většina recyklačních papíren používá vlastní čističku odpadních vod, svědčí pro výpočet zohledňující plnou výši nákladů. Poplatky, které platí podnik Propapier, pokrývají podle stěžovatele pouze 20 % předpokládaného úroku z použitého vlastního kapitálu a nezohledňují tu část vlastního kapitálu, kterou tvoří 80 % příspěvek poskytnutý z veřejných prostředků na úhradu nákladů spojených s výstavbou čističky odpadních vod.
Cena soukromého poskytovatele (test soukromého investora)
(96)
Podle stěžovatelova vyjádření chce mít soukromý hospodářský subjekt nebo vlastník papírny pokryté přinejmenším celkové náklady, takže tato metoda je v souladu s výše uvedeným zohledněním plné výše nákladů.
Referenční cena
(97)
Stěžovatel souhlasí s výkladem Komise obsaženým v rozhodnutí o zahájení řízení, že na základě srovnání s referenčními cenami nelze pravděpodobně existenci podpory vyloučit. Srovnání zohledňující pouze papírny, které používají obecní systém pro zpracování odpadních vod, není podle stěžovatele reprezentativní, protože většina papíren by měla svou vlastní čističku odpadních vod.
(98)
Stěžovatel tvrdí, že Německo předložilo o poplatcích, které platí za čištění odpadních vod jiné papírny, jen velmi selektivní informace (jednu studii, srovnání se sazbami v průmyslové oblasti Spreetal/Schwarze Pumpe a jedno staré rozhodnutí z roku 1990) a že tyto příklady nemohou sloužit jako základ pro výpočet referenční ceny mimo jiné proto, že výše poplatků závisí na výši dotací a investičních nákladů a že v různých regionech mohou platit různé právní předpisy. Stěžovatel nabízí srovnání se svým vlastním zařízením, které využívá obecní systém čištění odpadních vod v (důvěrná informace), a ve svém výpočtu dochází k závěru, že podnik Propapier by za předpokladu stavebních investic ve výši 42 miliony EUR (jako v Eisenhüttenstadtu) musel hradit 4 EUR/m3, což je vysoko nad úrovní poplatků, které v současnosti podnik Propapier platí.
(99)
Stěžovatel tvrdí, že Německem uvedený článek byl uveřejněn v roce 2004 a vychází ze studie uveřejněné v roce 2002, která čerpá z údajů z let 2001-2002. Poukazuje v této souvislosti na přílohu 6 písemného prohlášení Německa ze dne 30. ledna 2009, jehož součástí byl článek z jednoho internetového zpravodajského serveru, který nesl název „Das Papier 2004-T174“. (23) Tato studie zahrnuje podle vyjádření stěžovatele sedm anonymních papíren, přičemž není jasné, zda tyto papírny provozují svou vlastní čističku odpadních vod, nebo jsou připojeny ke komunálnímu systému čištění odpadních vod, a zda zohledněné náklady zahrnovaly pouze náklady na provoz (bez kapitálových nákladů či případných dalších neprovozních nákladů). Pokud by studie srovnávala pouze papírny s vlastní čističkou odpadních vod, měla by brát v úvahu i kapitálové náklady.
Vyjádření Německa
(100)
Německo trvá na svém stanovisku, že případná výhoda vyplývající z výše poplatků za používání zařízení sdružení TAZV by nepředstavovala žádnou státní podporu, protože rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02 se podle názoru Německa vztahuje i na nepřímé účinky režimu SP, tj. i na poplatky. Německo argumentuje rovněž tím, že jelikož opatření ve věci N 644e/02 bylo prohlášeno za opatření, které žádnou podporu neobsahuje, nemůže představovat státní podporu na úrovni uživatele. Podle názoru Německa změnila Komise svůj postoj k otázce, zda podpora poskytnutá jednomu provozovateli infrastruktury může být dále předána uživateli infrastruktury, teprve poté, co Tribunál vydal rozsudek ve věci Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Německo připouští, že platnost rozhodnutí ve věci N 644e/02 ohledně poskytnutí investiční podpory pro sdružení TAZV skončila. Německé orgány nicméně zdůrazňují, že příslušný právní předpis, který je základem rozhodnutí ve věci N 644e/02, se shoduje s tím, na jehož základě bylo přijato opatření ve prospěch sdružení TAZV. Právní základ byl pouze aktualizován, po stránce obsahové však zůstal beze změn. Německo proto argumentuje tím, že ze samotné aktualizace právního základu nelze automaticky vyvozovat, že se jedná o státní podporu.
(102)
Německo zdůrazňuje, že kalkulace nákladů je transparentní a v souladu s právními předpisy.
Podnik Propapier není hospodářsky zvýhodňován
(103)
Německo zaujalo stanovisko ke třem možnostem vypočítání výše poplatků, které by měl hradit podnik využívající služby v oblasti zpracování odpadních vod (68. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení): zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena.
Zohlednění plné výše nákladů o žádném zvýhodnění nesvědčí
(104)
Německo nesouhlasí s názorem, že poplatky hrazené podnikem Propapier nepokrývají plnou výši nákladů. Postup výpočtu výše nákladů je stanoven zákonem (a řídí se zásadou návratnosti nákladů s tou výjimkou, že při stanovení výše předpokládaných úroků se neberou v úvahu dotace třetích stran (25)). Podle právních předpisů by náklady měly být pokryty, nikoli však překročeny. Sdružení TAZV má pokryty všechny náklady, které mu vznikají, a to včetně úroků z podílu sdružení TAZV na investovaném kapitálu. Kalkulace fiktivních úroků z dotací, které poskytla spolkové země, je neoprávněná, protože sdružení TAZV tyto náklady nevznikly.
(105)
Podnik Propapier nebyl nijak selektivně zvýhodněn, protože poplatky jsou pro všechny uživatele nově vybudovaného zařízení stejné.
(106)
Odpověď, zda by bez příspěvku poskytnutého na vybudování čističky odpadních vod v rámci režimu SP byly vyšší, závisí podle Německa na mnoha faktorech, například na dostupnosti jiných finančních prostředků.
(107)
Zásada, že znečišťovatel platí, ani rámcová směrnice EU o vodě údajně nezavazuje příslušné orgány k tomu, aby do výše úroků z použitého kapitálu započítávaly i dotace. Rámcová směrnice EU o vodě podle nich předepisuje, že musejí být pokryty náklady na vodohospodářské služby, avšak pokud jde o provedení tohoto předpisu, ponechává členským státům volný prostor. V daném případě jsou údajně veškeré náklady sdružení TAZV (na vodohospodářské služby) pokryty. Zásada, že znečišťovatel platí, nemá podle nich absolutní platnost, nýbrž musí být „zohledněna“. V daném případě byla tato zásada zohledněna tak, že kalkulace zahrnula veškeré náklady sdružení TAZV.
(108)
V rámcové směrnici EU o vodě je řeč o „přiměřené“ výši příspěvku. Německo k tomu uvádí, že poplatky, které hradí podnik Propapier, jsou ve srovnání s jinými oblastmi Německa či Evropské unie srovnatelně vysoké. Německé orgány dále konstatují, že podle rámcové směrnice EU o vodě mohou členské státy přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám dotčených oblastí.
(109)
Německo uvádí, že srovnání s věcmi Kimberly-Clark či InfraLeuna (viz 70. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení) není na místě. Ve věci Kimberly-Clark je předmětem sporu to, že určitému podniku byla poskytnuta zvýhodněná sazba, která zavdala důvod k podezření, že je možné, že nejsou pokryty veškeré náklady. V daném případě jsou však veškeré náklady pokryty a sazební podmínky jsou pro všechny uživatele stejné. Ve věci Kimberly-Clark jde podle Německa o to, že průmyslová oblast byla zpřístupněna s ohledem na zvláštní potřeby jednoho jediného podniku, kdežto v daném případě je průmyslová oblast přístupná většímu počtu příchozích investorů.
(110)
Ve věci InfraLeuna je předmětem rozhodnutí výše cen za používání soukromých infrastruktur stanovená soukromými podniky, zatímco v dané věci se jedná o využívání komunální infrastruktury a o poplatky, jejichž výši neurčuje trh, nýbrž zákon. V daném případě nesli uživatelé údajně všechny náklady, které za normálních okolností musí nést společnost provozující čističku odpadních vod. Na neliberalizovaném trhu se službami v oblasti zpracování odpadních vod jsou podle Německa nákladové faktory, které musí být zohledněny, stanoveny zákonem, a to pro všechny podniky stejně (KAG Brandenburg).
(111)
Rozhodnutí ve věcech Wagner a Weida Leder, která jsou uvedena v rozhodnutí o zahájení řízení (71. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 19), se týkala dotací na vybudování soukromých čističek odpadních vod. V daném případě však podnik Propapier nezískal žádné dotace na dobrovolné soukromé investice, nýbrž hradil poplatky za užívání, které mu ukládal zákon.
Test soukromého investora není použitelný
(112)
Voda není podle názoru Německa běžné zboží. Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu rozčleněno na regionální monopoly, které drží obce jako veřejnoprávní subjekty plnící úkoly v oblasti zpracování odpadních vod. Zpracování odpadních vod proto v Německu nemá podobu hospodářské činnosti, nýbrž je výkonem veřejné správy, který je povinností obcí. Sdružení TAZV je činné jako veřejný orgán, a nikoli jako podnik, jehož chování lze prověřovat testem tržního investora. V Německu je připojení k čističce odpadních vod a její používání povinné. Uživatelé by neměli možnost volby jiného poskytovatele této služby, protože tuto službu poskytuje pouze obec. Poplatky ukládá zákon, schválily je příslušné orgány a nesmějí být vyšší než náklady.
(113)
Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu soukromému podnikání otevřeno jen v omezené míře. Soukromé podniky by se na činnosti v tomto odvětví mohly podílet pouze na základě provozovatelských či podnikových smluv týkajících se technické stránky plnění zákonných povinností obcí vztahujících se na čištění odpadních vod. Odpovědnost za plnění daného úkolu nese nicméně obec, kterou k vypsání takové zakázky žádný právní předpis nezavazuje. Soukromé podniky by kromě toho mohly zajišťovat plnění technických úkolů (ve výjimečných případech též účtovat poplatky), avšak ani v takovém případě nesmí výše poplatků překročit jejich náklady. Sdružení TAZV žádnou třetí stranu plněním technických úkolů nepověřilo.
(114)
Vzhledem k tomu, že poplatky jsou stanoveny zákonem a nesmějí přesáhnout výši nákladů na infrastrukturu, neexistuje žádný trh, na kterém by nějaké soukromé podniky mohly určovat výši poplatků za využívání služeb v oblasti zpracování odpadních vod s cílem dosahování zisku. K hospodářské soutěži mezi soukromými podniky nebo mezi soukromými a veřejnoprávními podniky o koncového spotřebitele tu nedochází.
(115)
Podle názoru Německa není v takovém případě možné srovnávat chování dotyčného provozovatele s chováním soukromého investora. Test soukromého investora není tudíž použitelný
Referenční ceny
(116)
Vzhledem k tomu, že připojení k čističce odpadních vod je povinné, neexistuje v tomto odvětví žádná hospodářská soutěž, a tedy ani tvorba tržních cen, které by byly použitelné jako referenční hodnoty pro přezkoumání výhody z hlediska právních předpisů v oblasti státní podpory.
(117)
Německo odmítá stěžovatelův výklad, že komunální systém pro zpracování odpadních vod využívá jen několik málo papíren, a že referenční hodnoty pro toto odvětví, opírající se pouze o údaje z těchto papíren, nejsou tudíž reprezentativní.
(118)
Ve svých připomínkách označilo Německo za nesprávné tvrzení, že podnik Propapier platí poplatek ve výši 0,95 EUR/m3 (jak se uvádí v 72. a 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a tvrdí, že od roku 2010 hradí poplatek ve výši 1,18 EUR/m3. Tento poplatek je srovnatelně vysoký s jinými lokalitami v Evropské unii, anebo alespoň není neobvyklý. Podle průzkumu Svazu německých papíren (VDP), kterého se zúčastnilo 77 podniků z německého papírenského odvětví představujících 68 % tohoto odvětví, byla průměrná výše poplatků v roce 2007 údajně 1,12 EUR/m3 (v rozpětí od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Poplatek hrazený podnikem Propapier tudíž ležel uvnitř tohoto rozpětí a převyšoval průměrnou hodnotu zjištěnou v rámci tohoto sondování.
(119)
V pozdějších připomínkách Německo Komisi sdělilo, že v roce 2012 se poplatek zvýšil na 1,41 EUR/m3, aby se kompenzovaly ztráty z počáteční provozní fáze čističky odpadních vod. Vzhledem k úsporám na nákladech za energii byl poplatek na začátku roku 2013 v souladu s právně závazným požadavkem, že poplatky musejí pokrývat náklady, nesmí však překročit jejich výši, snížen na 1,39 EUR/m3. Podnik Propapier musel kromě toho svou odpadní vodu před jejím vypuštěním do zařízení sdružení TAZV začít upravovat. Náklady na tuto vstupní úpravu se údajně pohybovaly okolo […] EUR/m3, což celkové náklady podniku Propapier na zpracování odpadní vody zvýšilo na […] EUR/m3; průměrné náklady v tomto odvětví se (v roce 2010) oproti tomu pohybovaly kolem 1,27 EUR/m3.
(120)
Německo uvádí, že srovnání s poplatky, které hradí jiní výrobci papíru v Evropské unii, představuje správné referenční kritérium, na jehož základě si lze ověřit, že k žádnému hospodářskému zvýhodnění nedochází a že námitky, které Komise vznesla proti takovému srovnávání, nejsou zcela přesvědčivé.
(121)
Podle vyjádření Německa představují příklady, které byly Komisi předloženy, průměrné ceny zohledňující plnou výši nákladů. Německo tvrdí, že nemá žádné údaje, které by svědčily o tom, že by tyto poplatky zahrnovaly státní podporu.
(122)
Německo uvádí, že příklad Lenzing Lyocell (26) je velmi přesvědčivý, a to i přesto, že skutkový stav spadá do doby před deseti lety (podnik Propapier platí podle Německa více než dvojnásobný poplatek, poplatky za zpracování odpadních vod se však během posledních 10 let údajně nezvýšily o více než 100 %).
Existující podpora
(123)
Německo předneslo dva argumenty, které mají zdůvodňovat, proč by poplatky v případě, že by představovaly podporu, měly být považovány za existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení č. 659/1999.
(124)
Německo prohlašuje, že v roce 2003 dospěla Komise ve svém rozhodnutí ve věci N 644e/02 k závěru, že je-li příjemcem sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband), jako je tomu v případě sdružení TAZV, pak režim SP žádnou státní podporu ve prospěch provozovatelů čističek odpadních vod nepředstavuje. Komise opřela tento svůj závěr o skutečnost, že sdružení zřízené pro zvláštní účely podléhá obecnímu dozoru a zajišťuje poskytování služby obecného hospodářského zájmu. Německo poukazuje na to, že Komise sama v 57. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že předmětný režim by i za předpokladu, že by v důsledku vývoje vnitřního trhu začal představovat podporu, měl být klasifikován jako existující podpora podle čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení (ES) č. 659/1999.
(125)
Jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, rozhodnutí ve věci N 644e/02 se podle vyjádření Německa vztahuje i na nepřímé účinky společného programu, tzn. i na poplatky. Poplatky nemusejí být oznamovány, protože metoda stanovení jejich výše je součástí provádění režimu SP.
(126)
Na podporu svého argumentu, že se v případě těchto poplatků jedná o existující podporu, Německo uvádí, že podpora tvořící součást poplatků byla zavedena ještě předtím, než vstoupila dne 1. ledna 1958 v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Podpora zavedená předtím, než vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, zůstává i v případě pozdějších úprav existující podporou, pokud se nezmění „jádro“ původního režimu. (27) Upřesnění všeobecného právního předpisu, který platil už před 1. lednem 1958, nepředstavuje novou podporu podléhající oznamovací povinnosti. (28)
(127)
Německo prohlašuje, že zákony o místních poplatcích platily již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, a použitelné byly i po tomto datu. Ustanovení § 6 odst. 2 KAG Brandenburg v platném znění na základě skutečnosti, že Braniborsko zaujímá část bývalého Pruského království, navazuje na pruský zákon o místních poplatcích ze dne 14. července 1893 (PrKAG) a na bavorský zákon o místních poplatcích (BayGAG). Německo svůj argument podpírá těmito dílčími argumenty:
a)
Uvedené zákony platily bez přerušení i v letech 1919-1933 i v letech 1933-1945.
b)
Současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG.
c)
KAG Brandenburg zachovává - bez ohledu na zvláštní postavení nových spolkových zemí v důsledku rozdělení Německa - historickou kontinuitu s PrKAG.
Dílčí argument a:
(128)
Již PrKAG počítá s možností obcí vybírat poplatky za využívání veřejných infrastruktur. Zákon o místních poplatcích, který platí od roku 1938 v Bavorsku (a který se stal základem řady podobných zákonů v dalších spolkových zemí v jižním Německu), nabízí tuto možnost také. (29) Podle PrKAG mají být sazby poplatků stanoveny zpravidla tak, aby byly pokryty náklady na správu a údržbu daného zařízení, včetně výdajů na úroky a umoření použitého kapitálu. Ačkoli podle PrKAG musely poplatky pokrývat pouze výdaje na úroky z použitého kapitálu (na infrastrukturu), z rozsudků vydaných na základě PrKAG v poválečné době vyplývá, že v době platnosti PrKAG nebylo úročení dotací třetích stran předepsaným požadavkem.
(129)
PrKAG, popřípadě srovnatelné platné zákony spolkových zemí, nepřestaly platit ani v době Výmarské republiky, ani po uchvácení moci národními socialisty. Zůstaly tedy v platnosti i po roce 1918.
Dílčí argument b:
(130)
Po II. světové válce platil PrKAG jako zemský zákon v rámci právní úpravy, kterou určil Základní zákon z roku 1949 (dále jen „GG“), podle něhož zákony, které s ním nejsou v rozporu, zůstávají v platnosti (článek 123 GG), a prostřednictvím ustanovení, která spolkovým zemím umožňovala vydávat v určitých oblastech vlastní zákony, zůstal v platnosti. Je tudíž zřejmé, že PrKAG platil ve spolkových zemích už předtím, že vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství.
(131)
Po vzniku Spolkové republiky Německo v roce 1949 byl PrKAG v některých západních spolkových zemích postupně nahrazen jednotlivými zákony o místních poplatcích. V souvislosti s tím, jak byl v 60. a 70. letech 20. století PrKAG nahrazován těmito zemskými zákony, došlo k upřesnění této právní úpravy a jejímu terminologickému sjednocení, nicméně jádro tohoto zákona zůstalo zachováno. V platnosti zůstalo především ustanovení, že na dotace třetích stran se nevztahují žádné předpokládané úroky. (30) Úročen byl podle PrKAG pouze cizí kapitál. Podle zemských zákonů se úroky vztahovaly pouze na vlastní kapitál; ani PrKAG, ani tyto zemské zákony však neukládaly předpokládané úroky z dotací.
(132)
Německo je tudíž toho názoru, že současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG. V daném případě je podle vyjádření Německa důležité zejména zohlednit KAG Severního Porýní-Vestfálska z roku 1969, (31) který byl vzorem pro KAG Brandenburg a který nahradil PrKAG z roku 1906; jakkoli došlo k určitým nezbytným pojmovým úpravám, po stránce obsahové si KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG odpovídají (viz 128. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Také v dalších spolkových zemích (například Porýní-Falc, Šlesvicko-Holštýnsko a Hesensko) je základem zákonů o místních poplatcích PrKAG, na který navazují.
Dílčí argument c:
(133)
Německo tvrdí, že v důsledku rozdělení Německa po II. světové válce získal KAG Brandenburg zvláštní postavení. V letech, které následovaly po vzniku NDR, byla obecní samospráva mající svou vlastní oblast působnosti jak v Braniborsku, tak i v ostatních východoněmeckých spolkových zemích zrušena. Byly přijaty právní předpisy v duchu centralistického státního řízení. Zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990 (32) (které vydala Lidová komora NDR před znovusjednocením Německa dne 3. října 1990) obecní samosprávu opět obnovilo a stanovilo, že za své finanční hospodaření nesou odpovědnost samy obce. Obce kromě toho získaly obce právo vybírat úplaty a poplatky za obecní služby.
(134)
KAG Brandenburg ze dne 27. června 1991 vychází z KAG Severního Porýní-Vestfálska, a téměř se s ním tedy shoduje.
(135)
I přesto, že právní vývoj byl v mezidobí daném existencí NDR odlišný, v úpravě zákonů o místních poplatcích ve východoněmeckých a západoněmeckých spolkových zemích se tato odlišnost neprojevuje. KAG Brandenburg navazuje na právní tradici PrKAG a stojí mimo právní tradici tehdejší NDR. Mezi vodohospodářskou soustavou NDR (a jejím systémem zpracování odpadních vod) a současným systémem zpracování odpadních vod spolkové země Braniborsko neexistuje navíc žádná institucionální kontinuita. Základním kamenem pro vydávání zákonů o místních poplatcích v nových spolkových zemích položil zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990. Zákony nových spolkových zemí o místních poplatcích po obsahové stránce navazují na zákony o místních poplatcích platné ve starých spolkových zemích, které jsou zase pokračováním PrKAG. Tento stav je nevyhnutelným důsledkem skutečnosti, že přistoupení nových spolkových zemí ke Spolkové republice Německo probíhalo v souladu se Základním zákonem. (33) Tato skutečnost je obzvláště patrná na vzniku a vývoji KAG Brandenburg. KAG Brandenburg patří do právní tradice KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG. Rozdělení Německa a přetržení kontinuity právní tradice ve východoněmeckých spolkových zemích, které bylo jeho důsledkem, nesmí vést při výkladu KAG Brandenburg k nevýhodě.
(136)
KAG Brandenburg má historickou kontinuitu s PrKAG.
(137)
Německo argumentuje dále tím, že zásada přiměřenosti a zásada návratnosti nákladů platily už předtím, než v roce 1958 vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Zásada přiměřenosti vyžaduje, aby výše poplatku nebyla zjevně neúměrná hodnotě takto zpoplatněné služby orgánu veřejné správy. Tato zásada je nedílnou součástí zásady právního státu, která je zakotvena v ústavě. Zásada návratnosti nákladů přímo navazuje na PrKAG. Tato zásada nebyla sice uplatňována důsledně ve všech kalkulacích poplatků, příjmy obce z poplatků však přesto nesměly výrazněji překračovat výši jejích výdajů.
Zachování zásady ochrany legitimního očekávání a obecné zásady rovného zacházení
(138)
Německo dále tvrdí, že pokud by došlo k tomu, že Komise bude považovat poplatky vyměřené podniku Propapier za podporu na provoz, byl by požadavek vrácení prostředků podpory v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a obecnou zásadou rovného zacházení.
(139)
Zásada ochrany legitimního očekávání stanoví, že 1) orgán Unie musí u dotčeného subjektu vyvolat podložená očekávání a 2) že opatrný a obezřetný hospodářský subjekt nesmí být v situaci, kdy může předvídat vydání opatření, které se může dotýkat jeho zájmů.
(140)
Jelikož režim SP (schválený rozhodnutím ve věcí N 644e/2002) nebyl považován za státní podporu, může na straně podniku Propapier vzniknout podložené očekávání, že v jeho prospěch není poskytována žádná podpora. O slučitelnosti tohoto režimu s právem Unie nebyly dříve žádné pochybnosti, protože Evropská komise podobné režimy dosud nepřezkoumávala.
(141)
V případě, že by Komise usoudila, že se jedná o podporu na provoz, požadavek vrácení prostředků podpory, které nejsou součástí poplatků, by byl také v rozporu se zásadou rovného zacházení, podle níž musejí být stejné skutkové situace předmětem stejného zacházení. Požadavek vracení prostředků by zvýhodnil konkurenty podniku Propapier.
4.3. PŘIPOMÍNKY NĚMECKÝCH SDRUŽENÍ OBCÍ A SDRUŽENÍ KOMUNÁLNÍCH PODNIKŮ (VERBAND KOMMUNALER UNTERNEHMEN, ZKR. VKU)
(142)
Německá sdružení obcí a VKU vítají připomínky Německa ze dne 28. ledna 2011, na jejichž formulaci se samy podílely. Odvolávají se zejména na argument, že zpracování odpadních vod v Německu je úkolem obcí, které tím vykonávají veřejnou správu, a nikoli hospodářskou činnost. Závazek zajištění organizace a financování této činnosti na sebe obce berou v rámci své odpovědnosti za výkon povinnosti obecní samosprávy v zájmu občanů.
(143)
Německá sdružení obcí a VKU prohlašují, že ustanovení § 6 odst. 2 věta 5 KAG Brandenburg, podle nějž poplatky za používání čističky odpadních vod musejí pokrývat náklady, předpokládané úroky a předpokládané odpisy, avšak dotace se při stanovení výše předpokládaných úroků z použitého kapitálu nezohledňují, je v zájmu spotřebitelů. Jelikož příspěvky třetích stran nepředstavují prostředky, které by obce investovaly jako svůj vlastní kapitál, neměli by mít spotřebitelé povinnost platit z těchto příspěvků obcím úroky.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(144)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny následující předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(145)
Již rozhodnutí o zahájení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech předmětných opatření byly použity státní prostředky a že by mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže a obchodu na vnitřním trhu.
(146)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou poskytnutou ve prospěch podniku Propapier v podobě vyhrazených infrastrukturálních opatření (vybudování čističky odpadních vod a některé další infrastrukturní projekty v novém areálu průmyslové oblasti, v němž se nachází nová provozovna podniku Propapier) a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
5.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ OBECNOU INFRASTRUKTURU NEBO INFRASTRUKTURU VYHRAZENOU VÝLUČNĚ PODNIKU PROPAPIER?
(147)
Komise v minulosti zastávala názor, že veřejná správa může na území své působnosti realizovat činnosti stanovené v rámci územního plánování. V této souvislosti může financovat infrastruktury, z nichž budou mít prospěch všichni obyvatelé. Komise rovněž zastává názor, že není podstatné, z jakého důvodu jsou tyto infrastruktury budovány, děje-li se tak k celkovému obecnému užitku. Pakliže však infrastruktury tohoto druhu slouží pouze jednomu soukromému podniku, musí jejich financování převzít tento podnik. Z toho vyplývá, že Komise musí u státních podpor zkoumat konkrétní účinky opatření, a nikoli sledované cíle. V daném případě se proto Komise domnívá, že je třeba prověřit, které infrastruktury mají obecný užitek (včetně podniku Propapier) a které slouží pouze podniku Propapier. Neboť podnik Propapier musí financovat pouze tyto druhé. (34)
(148)
Komise konstatuje, že parkoviště, vozovku a kanál Odra-Spréva podnik neprovozuje ve smyslu právních předpisů Unie v oblasti hospodářské soutěže, protože jejich využívání je bezplatné. V daném případě tudíž nevzniká otázka, zda tyto infrastruktury představují státní podpory ve prospěch jejich vlastníka a provozovatele.
5.1.1. Parkoviště
(149)
Stěžovatel tvrdí, že parkoviště je na nepříznivém místě a příliš odlehlé na to, aby ho mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnilo zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru. Německo fakticky neprokázalo opak. Ovšem sama skutečnost, že se v bezprostřední blízkosti nějakého podniku nachází parkoviště, nemůže automaticky znamenat to, že toto parkoviště je parkovištěm vyhrazeným pro tento podnik nebo že tomuto podniku přednostně slouží. Stěžovatelem zmiňované dopravní značení (viz 46. bod odůvodnění), které vyhrazovalo parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny, bylo pouze přechodné a zdůvodněné stavebními pracemi v elektrárně, které byly koncem března 2011 ukončeny. Komise konstatuje, že parkoviště je volně přístupné a označené na veřejné vozovce, aniž by na této značce bylo uvedeno, že parkoviště je vyhrazeno nějakému jednotlivému podniku. Otázka, jestli jsou součástí parkoviště odpočinkové prostory, nemá z hlediska klasifikace tohoto parkoviště jako obecné infrastruktury žádný význam.
(150)
Německo předložilo dostatečné důkazy pro to, že parkoviště nebylo budováno výlučně pro podnik Propapier, nýbrž bylo součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti. Podnik Propapier kromě toho používá i svá vlastní parkovací místa pro 27 nákladních vozidel a 213 osobních vozidel. Plánuje rovněž výstavbu dalších parkovacích ploch pro 120 nákladních vozidel (stavební povolení bylo již uděleno). Německo již v době, kdy bylo přijato rozhodnutí o zahájení řízení, potvrdilo, že vlastní parkovací plochy podniku Propapier nabízejí dostatečný počet parkovacích míst pro vozidla jeho pracovníků, dodavatelů a návštěvníků.
(151)
Na základě výše uvedených důvodů Komise potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že parkoviště není výlučně vyhrazeno podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.2. Vozovka
(152)
V případě vozovky se jedná o vozovku veřejnou. Je součástí celkové koncepce rozvoje této průmyslové oblasti, která vznikla již v roce 1993, dlouho předtím, než se podnik Propapier rozhodl v této oblasti usadit. Není pravda, že vozovka končí několik metrů za papírnou podniku Propapier, jak uvádí stěžovatel, nýbrž spojuje stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její severní část, kam se bude tato průmyslová oblast rozšiřovat, se státní vozovkou B 112. Poslední úsek byl dokončen v roce 2013. Nová vozovka může sloužit i dalším podnikům, protože průmyslové oblasti ArcelorMittal i dalším průmyslovým oblastem nabízí nové možnosti rozvoje. Tato vozovka umožňuje průmyslovým a obchodním podnikům zkrátit dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou a frankfurtským podnikům nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu.
(153)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že vozovka není vyhrazena podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(154)
Stěžovatel ve své stížnosti uvedl, že infrastrukturální opatření přijatá v rámci rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva byla vyhrazena výlučně podniku Propapier a zahrnovala státní podporu ve prospěch podniku Propapier. V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu (který je součástí transevropské sítě (TEN)) budována zdymadla. Žádná skutečnost však nesvědčí o tom, že by mezi těmito infrastrukturálními opatřeními a příchodem podniku Propapier existovala příčinná souvislost, ani o tom, že by v rámci těchto opatření byla podniku Propapier poskytnuta nějaká selektivní výhoda; Komise je s Německem zajedno rovněž v názoru, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva je součástí nezbytné a pravidelné péče o udržování kanálu.
(155)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavuje selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.4. Čistička odpadních vod
(156)
Komise konstatuje, že kapacita stávající infrastruktury pro zpracování odpadních vod, která se nachází mimo novou část průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, je omezená. Zbývající kapacita stávající čističky odpadních vod v Eisenhüttenstadtu by mohla uspokojit leda potřeby nového menšího investora. V případě, že by do nové průmyslové oblasti přišel jeden větší nebo několik menších investorů, přestala by dostačovat.
(157)
Komise dále konstatuje, že čistička odpadních vod sdružení TAZV nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier. Její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier. Německo předložilo důkazy o tom, že s čističkou odpadních vod se počítalo již v rámci plánu hospodářského rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Německo přineslo rovněž důkazy o tom, že proběhlo několik informačních kampaní, které měly získat pro nový areál průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva investory, které však byly až dosud neúspěšné, protože nové investory (kromě podniku Propapier, EnWB a 5N PV) se regionálním orgánům doposud přilákat nepodařilo.
(158)
Ačkoli je čistička odpadních vod - díky své vstupní anaerobní fázi čištění - technicky uzpůsobena tak, aby umožňovala zpracování silně znečištěné vody z průmyslové výroby, jako je výroba podkladových papírů z vlnité lepenky za použití starého papíru, mohla by být tato vstupní anaerobní fáze čištění zajímavá i pro jiné uživatele produkující vysoce znečištěnou vodu z průmyslové výroby obsahující organické složky, jako jsou výrobci nápojů a potravin. Z hlediska zpracování průmyslově znečištěné vody, která obsahuje vysoký podíl znečišťujících organických složek, kromě toho čističky odpadních vod se vstupní anaerobní fází čištění nabízejí celou řadu ekonomických a ekologických výhod.
(159)
I když zařízení sdružení TAZV při své stávající velikosti slouží hlavně k pokrytí potřeb podniku Propapier, je využíváno rovněž, a to za stejných podmínek, oběma dalšími podniky, které se v této oblasti usadily. Modulární konstrukce zařízení umožňuje jeho další rozšiřování, aby mohlo zpracovávat odpadní vodu od dalších uživatelů. Ale i bez tohoto modulárního rozšíření tvoří současné kapacitní rezervy zhruba [20-40] %, které mohou být využity pro zpracovávání odpadních vod od dalších uživatelů, přičemž aktuální celkovou kapacitu by bylo možno zvýšit na dvojnásobek (viz 80. až 84. bod odůvodnění). Čistička odpadních vod je bez jakékoli diskriminace přístupná všem uživatelům (pro nové investory, kteří se v této průmyslové oblasti usadí, je připojení k čističce a její používání povinné) a může zpracovávat odpadní vodu i od jiných než papírenských podniků.
(160)
Skutečnost, že zařízení sdružení TAZV je v současné době využíváno převážně (v průměru [ 70] % a maximálně [ 70] %) podnikem Propapier, nemusí podle názoru Komise nutně znamenat to, že se jedná o zařízení představující vyhrazenou infrastrukturu, neboť z hospodářského hlediska je jeho modulární konstrukce v době, kdy je k dispozici jen omezené množství veřejných rozpočtových prostředků, smysluplná. Náklady, které by vyžadovalo zdvojnásobení kapacity zařízení sdružení TAZV a které by podle odhadu Německa tvořily méně než 50 % vstupních investičních nákladů, svědčí v rozporu s tvrzením stěžovatele, že modulární konstrukce zařízení umožňuje úspory z rozsahu.
(161)
Skutečnost, že veřejná regionální podpora na vybudování předmětného zařízení byla poskytnuta pod podmínkou, že se hlavní investor (v tomto případě podnik Propapier) usadí v novém areálu průmyslové oblasti, považuje Komise za postup odpovídající řádnému veřejnému hospodaření s prostředky, jejichž množství je omezené, neboť budovat hned od začátku rozsáhlou veřejnou infrastrukturu, která nemá dosud zajištěné využití nebo jejíž kapacita je naddimenzovaná, postrádá rozumný smysl.
(162)
Argument, že papírny zpravidla využívají své vlastní čističky odpadních vod, lze na základě číselných údajů, které předložilo Německo, odmítnout. I když některé podniky v papírenském odvětví, jakož i v jiných odvětví průmyslu, využívají svých vlastních zařízení na čištění (nebo předčištění) odpadní vody, sama tato skutečnost ještě nesvědčí o tom, že v případech, kdy průmysloví uživatelé využívají veřejných čističek odpadních vod, jsou ze strany státu tímto způsobem zvýhodňováni, neboť tito uživatelé platí poplatky, a průběžně tak hradí příslušné náklady.
(163)
Komise proto dospěla k závěru, že čistička odpadních vod je obecnou infrastrukturou, a dotace poskytnuté sdružení TAZV tudíž nepředstavují investiční podporu ve prospěch podniku Propapier. Na rozdíl od parkoviště, vozovky a kanálu Odra-Spréva je provoz čističky odpadních vod hospodářskou činností, protože její provozovatel nabízí službu (zpracování odpadních vod) za úplatu jiným účastníkům trhu. Komise nicméně konstatovala, že případná podpora ve prospěch sdružení TAZV by v každém případě představovala existující podporu (51. až 57. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Případné podpory ve prospěch sdružení TAZV proto nemusejí být v tomto rozhodnutí dále přezkoumávány.
(164)
Souhrnný závěr, k němuž Komise dospěla, je tedy takový, že projekty budování infrastruktury v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, nejsou určeny výhradně pro tuto papírnu, a nemohou být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier. To znamená, že podpořené investice nepředstavují jednu investici ve smyslu 60. bodu pokynů k regionální podpoře, která by zahrnovala veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch papírny podniku Propapier, již Komise schválila ve svém konečném rozhodnutí ve věci SA.23827 (2013/C) (viz poznámku pod čarou č. 4). Hodnocení investiční podpory ve prospěch podniku Propapier, které bylo předmětem uvedeného rozhodnutí, se tedy tímto rozhodnutím nemění.
5.2. MAJÍ BÝT NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD POVAŽOVÁNY ZA STÁTNÍ PODPORU?
(165)
Co se týče argumentu Německa, že v případě opatření, jež bylo přijato ve prospěch daného provozovatele v rámci režimu, který Komise nepovažovala za podporu, nelze uvažovat o žádné „podpoře“, jež by mohla být uživateli příslušné infrastruktury předána, chtěla by Komise znovu poukázat na to, že rozhodnutí o režimu podpor N 644e/02 neobsahuje žádný výrok o tom, jestli poplatky za používání infrastruktury nemohou za určitých okolností představovat podporu ve prospěch uživatele této infrastruktury. Komise trvá na tom, co konstatovala ve svém konečném rozhodnutí, že nebyla informována o žádném režimu poplatků, který by se týkal dotací poskytnutých v rámci ohlášeného režimu SP; rozhodnutí o schválení tohoto režimu nelze tudíž chápat jako schválení implicitně přípustných podpor, jejichž právním základem by byl zákon o místních poplatcích.
(166)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou neslučitelné s vnitřním trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy“.
(167)
Skutečnost poskytnutí státní podpory musí být stanovena nezávisle na tom, 1) zda rámcová směrnice EU o vodě a německé právní předpisy, které tuto směrnici provádějí, vyžadují úplné krytí nákladů spojených s poskytováním služeb v oblasti zpracování odpadních vod a 2) zda poplatky jsou v souladu s tím, co tyto právní předpisy stanoví. Jinak řečeno, opatření, která jsou v souladu s rámcovou směrnicí EU o vodě i s platnými německými právními předpisy, mohou i přesto představovat státní podporu, pakliže jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU (viz 144. bod odůvodnění).
Státní prostředky a přičitatelnost
(168)
Poplatky, které mají být hrazeny za používání čističky odpadních vod, určuje a vybírá obec v souladu s § 6 zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko. Je-li stanovená výše poplatků nižší, než by byla výše poplatků soukromého investora, znamená to pro obec ztrátu příjmů.
(169)
Opatření by pak bylo financováno státem nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příjem obce by byl v důsledku výhody poskytnuté podniku Propapier nižší.
(170)
Je-li výše poplatků stanovena tak, že z toho určitému podniku vzniká výhoda, bylo by to nutné přičítat také státu, protože stanovení výše poplatků je úkolem veřejnoprávní instituce - města Eisenhüttenstadt.
Hospodářská výhoda
(171)
Jak bylo objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, (35) Komise musela přezkoumat, zda stanovené poplatky, které byly uloženy podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod, představují pro podnik Propapier (selektivní) hospodářskou výhodu.
(172)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem „výhody“ nejen pozitivní plnění, jako jsou dotace, ale rovněž opatření, která různým způsobem snižují náklady, jež obvykle nese podnik, a která tak, aniž by byla subvencemi v užším slova smyslu, mají tutéž povahu a stejné účinky. (36)
(173)
Uplatní-li se tento přístup na případ, který je předmětem tohoto rozhodnutí, vzniká otázka, zda jsou poplatky uložené podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod nižší než náklady, které by za normálních tržních podmínek musel nést srovnatelný podnik, tj. zda výše poplatků je v souladu se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství. Tuto otázku lze podle názoru Komise přezkoumat dvojím způsobem:
-
srovnáním ceny, kterou platí podnik Propapier, s referenční výší poplatků, které se za zpracování odpadních vod v příslušném členském státě obvykle účtují,
-
na základě analýzy ziskovosti ex ante, z níž vyplyne, že soukromý poskytovatel by si účtoval poplatky ve stejné výši.
Referenční cena
(174)
Vzhledem k Německem popsanému způsobu, jakým je organizován trh (viz 112. a 113. bod odůvodnění), a vzhledem ke skutečnosti, že (ani soukromí) provozovatelé si za své služby nemohou účtovat ceny podle svého vlastního uvážení, jelikož ceny předepisuje zákon (KAG Brandenburg), je Komise toho názoru, že není možné stanovit referenční ceny, které by si za obvyklých tržních podmínek účtoval soukromý provozovatel.
(175)
Komise dále konstatuje, že Německo předložilo údaje o cenách, které v odvětví, v němž působí podnik Propapier, platí jiné podniky. Ačkoli Německo tvrdí, že předložené referenční ceny představují průměrné ceny odrážející plnou výši nákladů, nelze na jejich základě poznat, zda tyto poplatky obsahují státní podporu. Pochybnost Komise ohledně použitelnosti těchto údajů jako východiska srovnání se nepodařilo rozptýlit. Důvodem toho je především skutečnost, že tyto ceny mohou podle názoru Komise odrážet různé nákladové položky a není jisté, zda neobsahují státní podporu.
Analýza ziskovosti ex ante
(176)
Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici spolehlivé referenční tržní hodnoty, je Komise toho názoru, že k odpovědi na otázku, zda uskutečněný právní úkon odpovídá obvyklým tržním podmínkám, lze dojít za pomoci jiné obecně uznávané standardní metody posuzování cen. V případě infrastruktur, které nejsou vyhrazeny žádnému jednotlivému uživateli, nýbrž jsou k dispozici všem uživatelům, lze podle názoru Komise soudit, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena tehdy, když uživatelé dané infrastruktury, nahlíženo z hlediska ex ante, dodatečně přispívají k ziskovosti provozovatele. (37)
(177)
Tato skutečnost nastává v případě, že dohoda provozovatele s jednotlivým spotřebitelem umožňuje tomuto provozovateli pokrytí nákladů vyplývajících z této dohody a dosažení přiměřeného zisku na základě spolehlivých střednědobých vyhlídek. (38)
(178)
V této analýze by kromě toho měly být zohledněny veškeré příjmy a očekávané dodatečné výdaje, které provozovateli v souvislosti s činností daného uživatele vzniknou. (39)
(179)
Tyto dodatečné náklady zahrnují veškeré kategorie výdajů či případných investic, jako například dodatečné personální, technické a investiční náklady, které jsou spojeny s přítomností uživatele. (40) Náklady, které by provozovatel musel nést v každém případě, tedy i mimo rámec dohody s uživatelem, se naopak nezohledňují.
(180)
Vzhledem k těmto faktorům je Komise toho názoru, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, tzn. že nižší poplatek nepředstavuje výhodu ve prospěch podniku Propapier, a to z následujících důvodů:
a)
Čistička odpadních vod je k dispozici všem uživatelům a její užívání není vyhrazeno podniku Propapier.
b)
Poplatek hrazený podnikem Propapier zahrnuje náklady na provoz, správu, údržbu, obsluhu a odvody, předpokládané odpisy a předpokládané úroky z 20 % vlastního kapitálu, který byl do čističky odpadních vod investován. Tento poplatek tudíž pokrývá veškeré dodatečné náklady, které provozovateli čističky odpadních vod v souvislosti s činností podniku Propapier vznikají.
(181)
Co se týče přiměřenosti zisku, který by měly poplatky kromě pokrytí dodatečných nákladů přinášet, je třeba konstatovat, že poplatky v daném případě pokrývají nejen dodatečné náklady, ale i předpokládané úroky z 20 % investovaného vlastního kapitálu. Podle výše definovaného způsobu výpočtu dodatečných nákladů to sice nelze výslovně označit za přiměřený zisk, pro provozovatele jsou nicméně tyto poplatky zdrojem dodatečného příjmu, jak by tomu bylo i v případě přiměřeného zisku.
(182)
Vzhledem k tomu, že poplatky nejsou pro podnik Propapier žádnou výhodou, a nepředstavují tudíž státní podporu, nemusela se Komise již zabývat otázkou, zda se jedná o podporu existující (viz 123. až 137. bod odůvodnění) nebo podporu na provoz (viz 26. bod odůvodnění), anebo zda je taková případná podpora na provoz slučitelná s vnitřním trhem. Vzhledem k tomuto zjištění může Komise ponechat otevřenu také otázku, zda by byl požadavek vracení poplatků (v případě, že by byly klasifikovány jako podpora na provoz) v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a se zásadou rovného zacházení.
6. ZÁVĚR
(183)
Komise tudíž dospěla k závěru, že vybudování čističky odpadních vod sdružením TAZV, stejně jako výstavba parkoviště, nové vozovky a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavují vyhrazená infrastrukturní opatření.
(184)
Komise dále dospěla rovněž k závěru, že poplatky účtované za zpracování odpadních vod nepředstavují státní podporu. Zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, a podniku Propapier PM2 GmbH tudíž nevzniká žádná hospodářská výhoda.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německem realizovaná infrastrukturní opatření nepředstavují infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier PM2 GmbH. Poplatky, které podniku Propapier za používání čističky odpadních vod účtuje sdružení TAZV, neobsahují státní podporu. Infrastrukturní opatření a sazební režimy poplatků proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 1. října 2014.
ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/508
od 1. listopada 2014.
o navodnoj infrastrukturnoj potpori Njemačke u korist trgovačkog društva Propapier PM2 GmbH - Državna potpora SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 6847)
(Vjerodostojan je samo tekst na njemačkom jeziku)
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2. podstavak 1.,
uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, a posebno njegov članak 62. stavak 1. točku (a),
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (1),
nakon što je od zainteresiranih strana zatražila da podnesu primjedbe u skladu s prethodno navedenim odredbama (2) i uzimajući u obzir dostavljene primjedbe,
budući da:
1. POSTUPAK
(1)
Dopisom od 29. listopada 2008. trgovačko društvo Smurfit Kappa Group (dalje u tekstu: „Smurfit Kappa” ili „podnositelj pritužbe”) podnijelo je Komisiji pritužbu prema kojoj je trgovačko društvo Propapier PM2 GmbH primilo infrastrukturnu potporu. Pritužba je registrirana pod brojem spisa CP 327/08 i (pod brojem spisa NN 45/10) prenesena u registar za nezakonite potpore.
(2)
Dopisom od 27. listopada 2010. Komisija je obavijestila Njemačku da je u pogledu navodne potpore odlučila pokrenuti postupak prema članku 108. stavku 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.
(3)
Odluka Komisije o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu Europske unije (3). Komisija je pozvala sve zainteresirane strane da iznesu svoje primjedbe u vezi s navodnom potporom.
(4)
Njemačka je dostavila svoje primjedbe dopisom od 28. siječnja 2011. (javna verzija primjedaba primljena je 31. siječnja 2011.). Osim toga, Komisija je primila primjedbe sljedećih zainteresiranih strana: 11. veljače 2011. zajedničku primjedbu Njemačkog vijeća gradova (Deutscher Städtetag), Njemačkog vijeća okruga (Deutscher Landkreistag) i Njemačkog saveza gradova i općina (Deutscher Städte- und Gemeindebund) te Udruge njemačkih komunalnih poduzeća (Verband kommunaler Unternehmen - VKU), a 14. veljače 2011. primjedbu podnositelja pritužbe (javna verzija tih primjedaba primljena je 1. ožujka 2011.). Komisija je te primjedbe proslijedila njemačkim tijelima kako bi im dala priliku za iznošenje svojih primjedaba; odgovarajuće primjedbe Njemačke Komisija je primila 13. travnja 2011. (javna verzija tih primjedaba primljena je 26. travnja 2011.).
(5)
Dana 17. siječnja 2013. održan je sastanak između predstavnika Komisije i Njemačke. Dopisom od 25. veljače 2013. Njemačka je dostavila dodatne informacije. Dopisom od 26. travnja 2013., na koji je Njemačka odgovorila dopisom od 14. svibnja 2013., Komisija je zatražila dodatne informacije.
(6)
Porukom e-pošte od 23. svibnja 2013. Komisija je zatražila dodatne informacije, koje je Njemačka dostavila porukama e-pošte od 24. svibnja 2013., 27. svibnja 2013. i 28. svibnja 2013.
(7)
Nakon sastanka od 6. lipnja 2013. između predstavnika Komisije, Njemačke i povlaštenog poduzetnika te vještakâ Njemačka je najavila moguće dodatne podneske. Na daljnji zahtjev za dostavljanje podataka od 15. listopada 2013. Njemačka je porukama e-pošte od 4. studenoga 2013., 13. prosinca 2013., 18. prosinca 2013., 6. siječnja 2014. i 24. travnja 2014. dostavila opširne dodatne primjedbe.
2. OPIS PREDLOŽENIH MJERA
(8)
Propapier PM2 GmbH (dalje u tekstu: „Propapier”) pripada grupaciji Progroup AG (dalje u tekstu: „Progroup”). Progroup preko svojih društava kćeri proizvodi i distribuira sirovi papir za proizvodnju valovitog kartona i valoviti karton. Podnositelj pritužbe, Smurfit Kappa, jedan je od najvećih proizvođača papira u Europskoj uniji.
(9)
Komisija je 2. travnja 2008. odobrila (4) regionalnu potporu kako bi Propapier izgradio tvornicu sirovog papira za proizvodnju valovitog papira i pripadajuću elektranu na upravo infrastrukturno opremljenom zemljištu za proširenje postojeće industrijske zone uz kanal Odra - Spree u Eisenhüttenstadtu u saveznoj pokrajini (Land) Brandenburg - to je područje u tom trenutku dolazilo u obzir za regionalne potpore u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (a) UFEU-a.
(10)
Podnositelj pritužbe zastupao je stav da su određeni državnim sredstvima financirani infrastrukturni projekti na zemljištu za proširenje industrijske zone u kojoj se nalazi nova tvornica trgovačkog društva Propapier namijenjeni isključivo tvornici papira i da ih je stoga potrebno ocijeniti kao namjensku infrastrukturu i državnu potporu u korist trgovačkog društva Propapier.
(11)
Podnositelj pritužbe naveo je u vezi s tim sljedeće infrastrukturne projekte (vidjeti odjeljak 2.1.): izgradnja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, izgradnja parkirališta i nove povezne ceste te proširenje i produbljenje kanala Odra - Spree.
(12)
Osim toga, podnositelj pritužbe pozivao se na to da su naknade za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda procijenjene na prenizak iznos u korist trgovačkog društva Propapier (vidjeti odjeljak 2.2.).
2.1. POTPORA ZA IZGRADNJU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA I DRUGE INFRASTRUKTURE
(13)
U srpnju 2008. savezna pokrajina Brandenburg dodijelila je iz sredstava programa za izgradnju komunalne infrastrukture u gospodarskom interesu u okviru stavke zajedničkih rashoda „Poboljšanje regionalne gospodarske strukture” (dalje u tekstu „program zajedničkih rashoda” (5)) izravnu subvenciju u iznosu od 33 808 200 EUR (6) za izgradnju novog postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda na zemljištu za proširenje industrijske zone uz kanal Odra - Spree u Eisenhüttenstadtu. Potrebno je napomenuti da se na program zajedničkih rashoda za financiranje izgradnje odnosno dogradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda odnosio predmet državne potpore N 644e/02 (7), u kojem je Komisija 2003. za programsko razdoblje od 2004. do 2006. utvrdila da subvencija dodijeljena u okviru tog programa nije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a u korist vlasnika i upravitelja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.
(14)
U toj odluci iz 2003. Komisija zastupa mišljenje da je subvencije iz tog programa u verziji koja vrijedi od 2004. do 2006. potrebno smatrati internim transferom državnih sredstava, a ne državnom potporom u korist vlasnikâ i upraviteljâ jer korisnici te mjere nisu poduzetnici i jer je ta usluga klasična služba od općeg interesa za koju su nadležne komunalne ustanove. Prema odredbama iz tog programa korisnik subvencije uvijek mora biti regionalno ili lokalno tijelo javne vlasti ili interesna udruga koja podliježe komunalnom nadzoru. Pravo na subvenciju može se ostvariti samo ako ne postoji pravna, osobna ili gospodarska povezanost između korisnika te mjere, tj. postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, i korisnika postrojenja.
(15)
Subvencija je iznosila 80 % ukupnih opravdanih troškova u iznosu od 42 260 340 EUR. Korisnik je subvencije Interesna udruga za vodu za piće i otpadne vode Oderaue Eisenhüttenstadt (Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt - dalje u tekstu: „TAZV”), međuopćinska javnopravna udruga zadužena za opskrbu vodom za piće i pročišćavanje otpadnih voda. TAZV je ujedno vlasnik i upravitelj postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Snosio je preostalih 20 % ukupnih javnih troškova ulaganja.
(16)
Pravo na subvenciju ostvareno je pod uvjetom da se do 15. kolovoza 2008. na dokaziv način ispune pravni i financijski preduvjeti za otvaranje gospodarske djelatnosti jednog glavnog ulagatelja (u ovom slučaju trgovačkog društva Propapier). Izgradnja postrojenja započela je u listopadu 2008., a njezino puštanje u rad uslijedilo je u ožujku 2010.
(17)
Podnositelj pritužbe zastupa mišljenje da TAZV-ovo postrojenje predstavlja infrastrukturu namijenjenu određenom poduzetniku jer se praktički čitavim kapacitetom postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda koristi Propapier. Poziva se na to da je to postrojenje od samog početka koncipirano kao postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda za Propapier i da predstavlja neophodan preduvjet za otvaranje tvornice papira u toj regiji (jer su za proizvodnju papira potrebne velike količine vode).
(18)
Podnositelj pritužbe smatra da i drugi infrastrukturni projekti - izgradnja parkirališta pored kruga tvornice trgovačkog društva Propapier i izgradnja nove ceste za povezivanje industrijske zone sa saveznom cestom B 112 te proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree - predstavljaju infrastrukturne mjere namijenjene trgovačkom društvu Propapier. U odluci o pokretanju postupka Komisija je došla do privremenog zaključka da one ne predstavljaju selektivnu prednost u korist trgovačkog društva Propapier pa da se stoga ne mogu smatrati infrastrukturom namijenjenom određenom poduzetniku. Unatoč tomu pozvala je treće osobe da iznesu primjedbe na te mjere.
2.2. SNIŽENE NAKNADE ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA
(19)
Daljnja točka pritužbe u odnosu na postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda sastoji se u tome da je naknada u iznosu od 0,95 EUR po kubičnom metru, koju Propapier plaća za njezinu upotrebu, niža od one naknade koju bi za takvu uslugu naplaćivao privatni ulagatelj.
(20)
Visina naknada za upotrebu proizlazi iz odgovarajućeg zakona, Zakona o komunalnim davanjima za saveznu pokrajinu Brandenburg (8) (Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg - dalje u tekstu: „KAG Brandenburg”). Prema članku 6. zakona KAG Brandenburg naknada se mora obračunati tako da se osigura povrat svih opravdanih troškova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda (troškovi izgradnje, održavanja, popravaka, tekućeg poslovanja, osoblja i upravljanja davanjima), kalkulacijske kamate i kalkulacijske amortizacije, ali da se oni ne premaše. Međutim, sredstva iz drugih državnih izvora koja općina koristi (u ovom slučaju subvencija od 33,8 milijuna EUR iz programa zajedničkih rashoda) ne (9) uzimaju se u obzir kod kalkulacijskih kamata za uloženi vlastiti kapital. Podnositelj pritužbe zastupa mišljenje da TAZV ta primljena sredstva iz programa zajedničkih rashoda prenosi na korisnike postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda.
3. RAZLOZI ZA POKRETANJE POSTUPKA (10)
(21)
Mjere o kojima se raspravlja potrebno je smatrati državnim potporama ako su ispunjeni sljedeći preduvjeti: i. mjeru dodjeljuje država ili se ona dodjeljuje putem državnih sredstava, ii. njome za poduzetnika nastaje ekonomska prednost, iii. ta je prednost selektivna i iv. mjerom se narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje te se njome utječe na trgovinu među državama članicama. Državna potpora postoji ako su kumulativno ispunjeni preduvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a.
(22)
U odluci o pokretanju postupka ne dovodi se u pitanje to da sve mjere obuhvaćaju upotrebu državnih sredstava i da bi se njima moglo narušiti tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu.
(23)
Komisija je u pogledu točaka pritužbe utvrdila da je potrebno razlikovati 1. navodnu državnu potporu u korist TAZV-a za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda i 2. navodnu potporu za Propapier u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda.
(24)
Osim toga, odlukom o pokretanju postupka istražuje se nastaje li za poduzetnika Propapier
i.
izgradnjom postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda
i drugim infrastrukturnim projektima na zemljištu za proširenje industrijske zone u kojoj se nalazi novi krug tvornice trgovačkog društva Propapier, i to
ii.
novim parkiralištem;
iii.
novom cestom; i
iv.
proširenjem/produbljenjem kanala Odra - Spree
selektivna prednost ili je riječ o infrastrukturi namijenjenoj trgovačkom društvu Propapier. (11) Budući da se mjera na temelju članka 107. stavka 1. može ocijeniti državnom potporom samo ako je selektivna (tj. ako se njome različito postupa prema poduzetnicima koji se u pogledu cilja koji se namjerava ostvariti tom mjerom nalaze u sličnom pravnom i stvarnom položaju), Komisija je morala ispitati je li tim mjerama nastala selektivna prednost za Propapier.
(25)
Komisija je za Propapier već odobrila regionalnu potporu namijenjenu ulaganju. Budući da se mjere za druge infrastrukturne projekte provode na području koje dolazi u obzir za regionalne potpore u skladu s člankom 107. stavkom 3 točkom (a) UFEU-a i da su te mjere navodno usko povezane s projektom ulaganja kojim se ostvaruje pravo na regionalnu potporu odnosno da su namijenjene tom projektu, Komisija je zastupala privremeno mišljenje da bi te mjere, pokažu li se selektivnima u korist trgovačkog društva Propapier, činile dio projekta ulaganja trgovačkog društva Propapier, tako da bi morale ispuniti uvjete iz Smjernica o regionalnim državnim potporama za 2007.-2013. (12) (dalje u tekstu: „Smjernice o regionalnim potporama”). Komisija je izrazila sumnju u to da su potpore namijenjene ulaganju u obliku infrastrukture namijenjene određenom poduzetniku spojive s unutarnjim tržištem, posebno u odnosu na uvažavanje najvišeg intenziteta potpore i poticajnog učinka.
(26)
Prema Smjernicama o regionalnim potporama poduzetnici kojima je dodijeljena potpora namijenjena ulaganju smiju dodatno primiti i operativnu potporu. Međutim, tada se spojivost operativne potpore s unutarnjim tržištem mora ispitati neovisno o spojivosti potpore namijenjene ulaganju, i to u skladu kriterijima iz odjeljka 5. Smjernica o regionalnim potporama. Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka došla do zaključka da bi u slučaju postojanja operativne potpore za Propapier u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda, nespojive s načelom ulagatelja u tržišnom gospodarstvu, tu operativnu potporu bilo potrebno smatrati nespojivom sa Smjernicama o regionalnim potporama i s odgovarajućom praksom Komisije u odnosu na odobravanje operativnih potpora. Naime, iako se lokacija primatelja potpore nalazi u regiji koja dolazi u obzir za operativne potpore (područje iz članka 107. stavka 3. točke (a) UFEU-a), ne bi bili ispunjeni drugi važni preduvjeti za spojivost operativne potpore s unutarnjim tržištem. Tako ne bi postojala uporišta za ocjenu da je potpora opravdana bilo po svojim obilježjima bilo u smislu svojeg doprinosa regionalnom razvitku ili za ocjenu da je po svojoj visini proporcionalna nedostacima koje se njome namjerava ublažiti. Usto te potpore ne bi bile ograničenog trajanja niti bi se postupno smanjivale. Stoga je Komisija izrazila sumnju u pogledu načelne spojivosti operativnih potpora u obliku sniženih naknada s unutarnjim tržištem.
3.1. SUBVENCIJE ZA JAVNO PROMICANE INFRASTRUKTURNE PROJEKTE, UKLJUČUJUĆI POSTROJENJE ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA
3.1.1. Parkiralište, proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree, nova cesta
(27)
U okviru privremenog ispitivanja utvrđeno je da se kapacitet parkirališta ne podudara s interpretacijom podnositelja pritužbe i da se parkiralište ne nalazi u neposrednoj blizini kruga tvornice trgovačkog društva Propapier. Nadalje je utvrđeno da su parkirna mjesta javno dostupna i da ne služe samo industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree, nego i ostalim poslovnim lokacijama unutar grada te da bi se tim brojem parkirnih mjesta moglo omogućiti općini da zatvori kamionska parkirna mjesta unutar grada. Osim toga, Propapier gradi vlastita parkirna mjesta, koja su dostupna i kamionima. Stoga je Komisija došla do zaključka da izgradnjom parkirališta vjerojatno ne nastaje selektivna prednost za Propapier.
(28)
S obzirom na novu poveznu cestu između industrijske zone i savezne ceste 112 Komisija je utvrdila da se izgradnjom te ceste smanjuje gustoća prometa i onečišćenje zraka u centru Eisenhüttenstadta jer tako kamioni na svojem putu prema industrijskoj zonu mogu zaobići centar grada i skraćuje se vrijeme vožnje do najbližeg regionalnog centra. Stoga je Komisija došla do zaključka da izgradnjom nove ceste vjerojatno ne nastaje selektivna prednost za Propapier.
(29)
U pogledu radova proširenja i produbljenja kanala Odra - Spree Komisija je utvrdila da oni nisu poduzeti kako bi nastala selektivna prednost za Propapier, nego da su dio nužnog redovnog održavanja vodnih putova. Stoga je Komisija došla do zaključka da proširenjem i produbljenjem kanala Odra -Spree vjerojatno ne nastaje selektivna prednost za Propapier.
(30)
Međutim, u tom trenutku Komisija nije mogla potpuno isključiti da su te mjere od veće koristi za Propapier nego za druga poduzeća.
(31)
Stoga je Komisija pozvala treće osobe da iznesu svoje primjedbe prije nego što uobliči konačno mišljenje o postojanju državne potpore u pogledu tih mjera. Istodobno je tada pozvala Njemačku da tijekom službenog istražnog postupka dostavi dodatne podatke o izgradnji parkirališta i nove ceste te o proširenju/produbljenju kanala Odra - Spree.
3.1.2. Subvencija za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda
(32)
U svojoj odluci o pokretanju postupka Komisija je došla do zaključka da bi program potpora iz predmeta N 644e/02 - ako bi se kasnije zbog razvoja unutarnjeg tržišta morao ocijeniti kao potpora - trebalo smatrati zatečenom potporom TAZV-u.
(33)
Međutim, Komisija je izrazila sumnju u pogledu toga da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja infrastrukturu namijenjenu određenom poduzetniku. U vezi s tim utvrđeno je da osim trgovačkog društva Propapier postoje još samo dva druga korisnika tog postrojenja: kanadski dobavljač fotovoltaikâ 5N PV i energetski operator EnBW. Nadalje, nije bilo poznato koji udjel u kapacitetima postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda stvarno pripada tim dvama korisnicima. Na temelju podataka koji su bili raspoloživi u trenutku ispitivanja Komisija nije bila u mogućnosti ocijeniti je li izgradnja novog postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda bila potrebna s obzirom na samo ta dva poduzetnika. Nadalje, jedan od tih dvaju ostalih korisnika, i to elektrana kojom upravlja EnBW, izravno je sudjelovao u projektu trgovačkog društva Propapier jer poduzeće elektrane isporučuje struju za proizvodni proces tvornice papira (13).
(34)
Ako Propapier stvarno iskorištava 90 % kapaciteta postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, kao što to tvrdi podnositelj pritužbe, sa stajališta Komisije postavlja se pitanje ne predstavlja li ta činjenica sama po sebi već dovoljan dokaz da je postrojenje isključivo ili barem prvenstveno bilo namijenjeno upotrebi trgovačkog društva Propapier (a time i namijenjeno trgovačkom društvu Propapier). Stoga je bilo potrebno podrobnije ispitati argument Njemačke da će se postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda u budućnosti koristiti i drugi korisnici.
(35)
Osim toga, utvrđeno je da je potrebno uzeti u obzir koji je najveći broj ulagatelja koji mogu djelovati u industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree i koje bi kapacitete postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda oni u prosjeku upotrebljavali. U tom pogledu Njemačka je pozvana da dostavi podrobnije informacije o ukupnom konceptu infrastrukturnog opremanja industrijske zone i o preostalim kapacitetima postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda koji bi se mogli dodijeliti potencijalnim korisnicima. Njemačka je, osim toga, bila obvezna predočiti dodatne podatke o tehničkoj izvedivosti modularnog pristupa pri izgradnji postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda (14).
(36)
Kao što je već navedeno, Komisija je zastupala privremeno mišljenje da bi mjere za infrastrukturne projekte, pokažu li se selektivnima, predstavljale dio projekta ulaganja trgovačkog društva Propapier, tako da bi morale ispuniti uvjete Smjernica o regionalnim potporama, a posebno odredbe o najvećem intenzitetu potpora i poticajnom učinku.
3.2. SNIŽENE NAKNADE ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA
(37)
Njemačka je, jednako kao kod mjere za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, zastupala stajalište da bi, u slučaju da naknada koju plaća Propapier sadržava elemente potpore, to predstavljalo zatečenu potporu. Njemačka smatra da odluka Komisije u predmetu N 644e/02, kojom je odobren program zajedničkih rashoda, obuhvaća i posredne učinke tog programa.
(38)
Međutim, Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka došla do zaključka da odluka N 644e/02 ne obuhvaća moguću potporu u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda i da bi to, kad bi se naknada smatrala potporom, predstavljalo novu potporu.
(39)
U okviru ocjene pitanja nastaje li tim naknadama ekonomska prednost za Propapier, Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka izrazila sumnju u to odražavaju li se u naknadama koje naplaćuje TAZV puni troškovi i bi li privatni ulagatelj utvrdio naknade u istoj visini.
(40)
Komisija je zastupala stav da se naknadom koju plaća Propapier ne osigurava povrat troškova pročišćavanja otpadnih voda u punoj visini jer je Njemačka sama priznala da se naknadama osigurava povrat samo 20 % kalkulacijskih kamata za uloženi vlastiti kapital zato što pri obračunu kalkulacijskih kamata nije potrebno uzeti u obzir subvenciju u visini od 80 % iz drugih javnih izvora koju je općina upotrebljavala za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. U vezi s tim Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka najprije utvrdila da je i Direktivom 2000/60/EZ (dalje u tekstu: „Okvirna direktiva EU-a o vodama”) (15) i zakonom KAG Brandenburg propisano da se naknadama za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda mora osigurati povrat svih troškova. (16) Usto se u odluci o pokretanju postupka upućuje na predmete InfraLeuna (17) i Kimberly-Clark/Scott (18), u kojima Komisija zastupa mišljenje da naknade u visini punih troškova odgovaraju onim troškovima koje poduzeće mora snositi u uobičajenom slučaju.
(41)
Podnositelj pritužbe iznio je da bi za utvrđivanje prednosti trebalo usporediti naknade koje Propapier stvarno plaća s visinom naknada koje bi na mjestu TAZV-a naplaćivao privatni ulagatelj.
(42)
Njemačka je predložila da se naknade koje plaća Propapier usporede s prosječnim tarifama zabilježenima u tom sektoru te je navela studiju prema kojoj se prosječna tarifa kreće između 0,24 EUR i 1 EUR po kubičnom metru (19).
(43)
Komisija je u odluci o pokretanju postupka utvrdila da je načelo privatnog ulagatelja, čini se, primjenjivo na ovaj slučaj. Međutim, izrazila je sumnju u pogledu toga može li se primjenom takve referentne vrijednosti isključiti postojanje državne potpore, tim više što su ti podaci očito iskrivljeni. Čak i ako se u navedenim naknadama drugih općina odražavaju puni troškovi, različite tarife očito proizlaze iz različitih lokalnih okolnosti koje bi za privatnog ulagatelja opravdavale različite visine tarifa. Stoga je Komisija u odluci o pokretanju postupka izrazila sumnju u pogledu toga može li se na temelju tih podataka isključiti postojanje prednosti za Propapier.
(44)
Kao što je izloženo u uvodnoj izjavi 26., Komisija, u slučaju da mjera stvarno predstavlja novu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, sumnja u njezinu spojivost s unutarnjim tržištem prema članku 107. stavku 3. UFEU-a. Ako se ispostavi da naknada predstavlja regionalnu operativnu potporu, postojale bi sumnje u njezinu spojivost s unutarnjim tržištem jer ta potpora nije ograničenog trajanja niti se s vremenom smanjuje niti je usmjerena na ublažavanje određenih (nedokazanih) nedostataka u regiji.
4. PRIMJEDBE NJEMAČKE I PRIMJEDBE TREĆIH OSOBA U POGLEDU ODLUKE O POKRETANJU POSTUPKA
4.1. PREDSTAVLJAJU LI INFRASTRUKTURNI PROJEKTI FINANCIRANI IZ JAVNIH SREDSTAVA INFRASTRUKTURU NAMIJENJENU TRGOVAČKOM DRUŠTVU PROPAPIER?
4.1.1. Parkiralište
Primjedbe podnositelja pritužbe
(45)
U svojoj odluci o pokretanju postupka Komisija nije priznala broj parkirnih mjesta koje je naveo podnositelj pritužbe. Podnositelj pritužbe navodi da dani podaci (parkirna mjesta za 186 osobnih automobila i 71 kamion) potječu iz privremene projektne dokumentacije infrastrukturnog opremanja koju je naručio grad Eisenhüttenstadt.
(46)
Podnositelj pritužbe navodi da se u prvotnoj građevinskoj projektnoj dokumentaciji trgovačkog društva Propapier ne predviđa izgradnja privatnog parkirališta, a čak i ako Propapier izgradi vlastito parkiralište, takozvano javno parkiralište ipak prvenstveno služi trgovačkom društvu Propapier: prometni znak upućuje na kamionska parkirna mjesta za elektranu i tvornicu papira. Povrh toga, parkiralište se nalazi u neposrednoj blizini kruga tvornice trgovačkog društva Propapier (on se prostire do granica tvornice papira i graniči s elektranom, koja je prvotno bila dio projekta trgovačkog društva Propapier). Na parkiralištu se ne nude odmarališni objekti, koji se u pravilu mogu očekivati od takvog javnog parkirališta.
(47)
Podnositelj pritužbe poziva se na to da je položaj parkirališta nepovoljan i preudaljen da bi se njime mogli koristiti drugi poslovni subjekti u centru grada te da bi se zahvaljujući njemu mogla zatvoriti kamionska parkirna mjesta u centru grada.
Primjedbe Njemačke
(48)
Njemačka navodi da na temelju parkirališta ne nastaje selektivna prednost za Propapier. Ono je javno dostupno i ne služi samo industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree. Nadalje, Propapier raspolaže vlastitim parkirnim mjestima (213 za osobne automobile i 27 za kamione) te mu je već izdana građevinska dozvola za dodatna parkirna mjesta za 120 osobnih automobila.
(49)
Njemačka se suprotstavlja stajalištu podnositelja pritužbe da parkiralište služi prvenstveno trgovačkom društvu Propapier te da je položaj parkirališta nepovoljan i preudaljen da bi se njime mogle služiti druge poslovne lokacije u centru Eisenhüttenstadta.
(50)
Njemačka navodi da je prometni znak koji je naveo podnositelj pritužbe, a koji je upućivao na kamionska parkirna mjesta za elektranu bio privremen i povezan s građevinskim radovima u elektrani. Ti su radovi završeni krajem ožujka 2011. Prilaz parkiralištu označen je znakovima na novoj cesti, a ti prometni znakovi ne odnose se ni na koje određeno poduzeće i ni na koji određeni objekt.
4.1.2. Cesta
Primjedbe podnositelja pritužbe
(51)
Podnositelj pritužbe proturječi navodima Njemačke da se novom cestom namjerava povezati industrijska zona sa saveznom cestom B 112; podnositelj pritužbe navodi da cesta završava nekoliko metara iza tvornice papira, a da nije vidljiva namjera nastavka njezine izgradnje; čak i kad bi se njezina izgradnja nastavila, ona ne bi služila drugim poduzećima jer u području produženja ne djeluje nijedno poduzeće.
(52)
Stoga podnositelj pritužbe zastupa stav da parkiralištem i cestom nastaje selektivna prednost za Propapier i da su oni namijenjeni upotrebi trgovačkog društva Propapier.
Primjedbe Njemačke
(53)
Njemačka navodi da će se novom cestom postojeća industrijska zona uz kanal Odra - Spree i njezina sjeverna područja za proširenje povezati sa saveznom cestom B 112. Njome se smanjuju gustoća prometa i onečišćenje zraka u centru Eisenhüttenstadta, kamionima se pruža mogućnost izbjegavanja gradskog centra te će se za industrijski i poslovni promet prema Frankfurtu na Odri vrijeme vožnje skratiti za najmanje 1/3. Ona je dio općeg infrastrukturnog opremanja industrijske zone koja je projektirana već 1993. i poduzećima iz Frankfurta na Odri osigurava bolji pristup riječnoj luci u Eisenhüttenstadtu. Njemačka se poziva na to da je cesta bila projektirana već u Programu za Odru (Oder-Programm) pokrajinske vlade.
(54)
Njome se pružaju daljnje mogućnosti razvoja za industrijsku zonu ArcelorMittal i druge industrijske zone. Cesta je izgrađena u dvije faze, a nakon izvjesnog kašnjenja zbog tehničkih poteškoća zadnji je dio završen 2013.
4.1.3. Proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree
(55)
Grad Eisenhüttenstadt proširio je 2008. industrijsku zonu uz kanal Odra - Spree kako bi privukao poduzeća. Njemačka navodi da se radovi proširenja i produbljenja kanala Odra - Spree izvode u okviru nužnog redovnog održavanja vodnog puta, koji je dio transeuropskih mreža (TEN-ovi). Od 2003. izgrađuju se splavnice uzduž čitavog kanala (trenutačno splavnica Kersdorf, dok je novogradnja splavnice Fürstenwalde odgođena). Njemačka iznosi da ne postoji veza s dolaskom trgovačkog društva Propapier i da za Propapier nije nastala selektivna prednost.
4.1.4. Predstavlja li postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier?
Primjedbe podnositelja pritužbe
(56)
Podnositelj pritužbe iznosi da potpora ne može spadati u program koji prema odluci u predmetu N 644e/02 ne predstavlja potporu jer je taj program istekao krajem 2006., tako da program više nije bio na snazi u trenutku dodjele potpore namijenjene ulaganju za izgradnju TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.
(57)
Nadalje se podnositelj pritužbe poziva na to da taj program nije primjenjiv i zbog toga što se postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda ne pruža javna usluga, nego je izgrađeno samo za prvenstvenu upotrebu trgovačkog društva Propapier.
(58)
Podnositelj pritužbe navodi da industrija papira - i u Njemačkoj - u pravilu ima vlastita postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda za tvornice za reciklažu papira, tako da argument Njemačke da su se poduzeća obvezna priključiti na javni sustav otpadnih voda nije uvjerljiv.
(59)
Podnositelj pritužbe navodi da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda nije dio ukupnog gospodarskog planskog koncepta za industrijsku zonu koji bi obuhvaćao sve potencijalne ulagatelje, nego da je razvijeno i predstavljeno 2007., zajedno s tvornicom papira trgovačkog društva Propapier i elektranom. Prijedlog odluke grada Eisenhüttenstadta o infrastrukturnom opremanju industrijske zone od 7. studenog 2007. odnosi se samo na 2 ili 3 ulagatelja. Podnositelj pritužbe poziva se na to da grad Eisenhüttenstadt traži ulagatelje za industrijsku zonu tek od 2010. i daje naslutiti da je grad tek nakon pritužbe koju je podnio Smurfit Kappa započeo tražiti daljnje ulagatelje.
(60)
Podnositelj pritužbe zastupa stav da iz građevinskih posebnosti TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda jasno proizlazi da je posebno konstruirano prema potrebama trgovačkog društva Propapier. Tehničke značajke postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda izrazito su specifične za pojedini sektor. Postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda za tvornice za reciklažu papira u pravilu obuhvaćaju anaerobnu i aerobnu fazu pročišćavanja, dok konvencionalni komunalni sustavi otpadnih voda često imaju samo aerobnu fazu pročišćavanja. Okolnost da TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda ima obje faze dodatni je argument za to da ne služi javnom interesu, nego da predstavlja infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier.
(61)
Podnositelj pritužbe zastupa mišljenje kako je vrlo malo vjerojatno da se pri projektiranju postrojenja vodilo računa o nekoj drugoj potrebi za kapacitetima osim onoj tvornice papira trgovačkog društva Propapier (i njezine komplementarne elektrane, koja je sada u vlasništvu EnWB-a). Podnositelj pritužbe argumentira da EnWB nije neovisan korisnik jer je ulaganje u elektranu usko povezano s projektom tvornice papira i ne bi se ni poduzelo bez tvornice trgovačkog društva Propapier.
(62)
Podnositelj pritužbe napominje da se drugi ulagatelj koji djeluje u industrijskoj zoni, 5N PV, koristi samo vrlo malim postotkom TAZV-ovih raspoloživih kapaciteta za pročišćavanje otpadnih voda i da bi se njegove potrebe za pročišćavanjem otpadnih voda mogle zadovoljiti već postojećim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda. Budući da je 5N PV započeo s radom već u svibnju 2008., tj. dvije godine prije puštanja u rad novog TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, isprva se služio postojećim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda.
(63)
Podnositelj pritužbe navodi da ne postoje prognoze za očekivanu potrebu potencijalnih daljnjih ulagatelja za pročišćavanjem otpadnih voda kao ni informacije o tome hoće li i kada ti dodatni kapaciteti biti raspoloživi. U svakom slučaju trenutačno gotovo da ne postoje slobodni kapaciteti. Nadalje se podnositelj pritužbe poziva na novinski članak („Märkische Oderzeitung” od 3. veljače 2011.), u kojem se izvješćuje o tehničkom kvaru u aeracijskom bazenu te se utvrđuje da se svi raspoloživi bazeni upotrebljavaju za tadašnje industrijske korisnike.
(64)
Podnositelj pritužbe smatra kako je Njemačka implicitno potvrdila da se nijedno daljnje poduzeće neće koristiti postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda kada je utvrdila da su naknade za novo TAZV-ovo postrojenje niže nego za postojeće postrojenje zato što kod novog postrojenja nije potreban skupi sustav kanala između pojedinih korisnika (i time potvrdila da neće dolaziti daljnji korisnici).
(65)
Podnositelj pritužbe navodi da iz TAZV-ovih podataka proizlazi da Propapier iskorištava najmanje 90 % dnevnih kapaciteta postrojenja.
(66)
Podnositelj pritužbe iznosi da modularni način gradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda na koji se poziva Njemačka ima čisto teoretski karakter i ne dovodi do ekonomije razmjera jer drugi modul iznosi 80 % do 90 % prvoga. Relativno visoki troškovi za dodavanje modula govore u prilog tomu da prvotno ulaganje od 42 milijuna EUR koristi u prvom redu trgovačkom društvu Propapier kao selektivna mjera.
(67)
Podnositelj pritužbe navodi da Propapier, zahvaljujući okolnosti da se novo TAZV-ovo postrojenje nalazi u neposrednoj blizini postrojenja trgovačkog društva Propapier pored elektrane i tvornice papira, može ponovno upotrebljavati bioplin koji nastaje pri anaerobnoj obradi njegovih otpadnih voda.
(68)
Na temelju navedenog podnositelj pritužbe zaključuje da je TAZV-ovo postrojenje infrastruktura namijenjena trgovačkom društvu Propapier i da javno financiranje izgradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja potporu namijenjenu ulaganju za Propapier. Podnositelj pritužbe smatra da bi Komisija zbog toga trebala ispitati ispunjavaju li se tom mjerom zajedno s regionalnom potporom namijenjenom ulaganju za tvornicu papira trgovačkog društva Propapier (predmet državne potpore SA.23827) svi preduvjeti iz Smjernica o regionalnim potporama.
Primjedbe Njemačke
(69)
Mjere dodijeljene u okviru programa iz predmeta N 644e/02 koji ne sadržava državnu potporu nisu potpore.
Javna infrastruktura raspoloživa je svima pod jednakim uvjetima
(70)
Njemačka se poziva na to da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda nije namijenjeno trgovačkom društvu Propapier: riječ je o javnoj infrastrukturi koja pripada području obrane od opasnosti te služi zaštiti okoliša i zaštiti stanovništva od bolesti. Sva poduzeća koja trenutačno imaju podružnice u industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree ili će ih tamo imati u budućnosti imaju pravo priključiti se na javno postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda i upotrebljavati ga pod jednakim uvjetima. Naknade se računaju prema istim zakonom određenim načelima. U Njemačkoj je pročišćavanje otpadnih voda u nadležnosti općina, pri čemu postoji obveza priključivanja i upotrebe. Korisnici nemaju mogućnost izabrati drugog pružatelja usluga osim općine.
(71)
Njemačka odbacuje iskaz podnositelja pritužbe da tvornice papira u pravilu imaju vlastite sustave pročišćavanja otpadnih voda i da se nisu obvezne priključiti na komunalne sustave otpadnih voda te utvrđuje da Propapier ima zakonsku obvezu (20) priključiti se na TAZV-ovo postrojenje i upotrebljavati ga. Izuzeci od te obveze priključenja vrlo su ograničeni (samo ako je priključenje nemoguće ili nerealno). Javno dostupni podaci o pročišćavanju otpadnih voda proizvođača papira postoje samo u vrlo ograničenoj mjeri, ali ti podaci pokazuju da su brojne tvornice papira priključene na komunalna postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.
Infrastruktura nije izgrađena posebno za Propapier
(72)
Njemačka se ne slaže s iskazom podnositelja pritužbe da je TAZV-ovo postrojenje izgrađeno prema tehničkim potrebama trgovačkog društva Propapier: dvofazno pročišćavanje otpadnih voda nije karakteristično za industriju papira, nego je uobičajeno u mnogim različitim sektorima, i u više komunalnih postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda provodi se dvofazno pročišćavanje otpadnih voda. Tehničke značajke TAZV-ova postrojenja (dvofazni biološki proces) zasnivale su se na aktualnim tehničkim standardima, pri čemu je uzeto u obzir da će znatan dio otpadnih voda biti jako onečišćen. Njemačka priznaje da komunalna postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda koja pročišćavaju isključivo otpadne vode iz sanitarnih čvorova ili blago onečišćenu vodu u pravilu nemaju zasebnu fazu prethodnog pročišćavanja, no naglašava da je kod postrojenja koja moraju pročišćavati industrijske otpadne vode uobičajeno dvofazno pročišćavanje. Njemačka je dostavila popis s 18 tvornica papira u Njemačkoj koje proizvode reciklažni papir i priključene su na komunalna postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda te utvrđuje da se u industriji papira upotrebljavaju obje vrste komunalnih postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda (jednofazne i dvofazne).
(73)
Njemačka navodi da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja dio paketa općih infrastrukturnih mjera koje su poduzete u svrhu infrastrukturnog opremanja industrijske zone uz kanal Odra - Spree. Nijedna od tih mjera nije namijenjena samo jednom poduzeću. Odluke o izgradnji postrojenja, priključenju na postrojenje i upotrebi postrojenja ne podliježu diskrecijskom pravu trgovačkog društva Propapier ili potencijalnih korisnika.
(74)
Njemačka odbacuje interpretaciju da je TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda izgrađeno posebno za Propapier. Njemačka tijela izjavljuju da je izgradnja bila planirana već u okviru drugih potencijalnih ulaganja u razdoblju 2004.-2006., davno prije dolaska trgovačkog društva Propapier.
(75)
Njemačka navodi da je postojeći kapacitet infrastrukture za pročišćavanje otpadnih voda izvan industrijske zone ograničen i da je preostali kapacitet dovoljan tek za zadovoljavanje potreba još jednog (manjeg) ulagatelja; Njemačka potvrđuje da je 5N PV zaista isprva bio priključen na postojeće postrojenje.
(76)
Njemačka navodi kako se okolnost da je dolazak Propapiera potaknuo početak gradnje odavno projektiranog postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne može interpretirati kao selektivna prednost za Propapier. Njemačka se poziva na mišljenje nezavisnog odvjetnika van Grevena, koji je u predmetu C-255/91 (Matra protiv Komisije) (21) potvrdio kako je neizbježno da infrastrukturu u početnom razdoblju uglavnom upotrebljava prvo poduzeće koje počne djelovati u novouređenoj industrijskoj zoni. To će se, međutim, promijeniti ako razvoj regije krene željenim tokom.
(77)
Njemačka priopćava da su sva tri poduzeća koja trenutačno djeluju u industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree, tj. Propapier, 5N PV i EnBW-ova elektrana, priključena na postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda i da ga upotrebljavaju. Nadalje Njemačka objašnjava da je u različitim trenucima razmatrano više daljnjih otvaranja gospodarskih djelatnosti (jedno ili dva postrojenja za pripremu zamjenskih goriva, tvornica fotovoltaičkog stakla, ponude za ulaganje poslane većem broju ulagatelja iz raznih sektora, više potencijalnih ulagatelja obišlo je lokaciju), ali da će za daljnji razvoj industrijske zone biti potrebno dulje vrijeme, pogotovo s obzirom na krizu koja je posebno snažno pogodila manje razvijena područja.
Sadašnji kapacitet
(78)
Njemačka odbacuje izlaganja podnositelja pritužbe da Njemačka nije navela kapacitet pročišćavanja otpadnih voda za korisnike TAZV-ova postrojenja, da Propapier iskorištava najmanje 90 % raspoloživih kapaciteta i da ne postoje slobodni kapaciteti.
(79)
Njemačka navodi da TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda u svojem sadašnjem obliku ima slobodnih kapaciteta za potencijalne nove ulagatelje. Tri sadašnja korisnika zajedno iskorištavaju kapacitet od [ 500] (22) m3/h, dok maksimalni kapacitet TAZV-ova postrojenja iznosi 638 m3/h. Time ukupna iskorištenost kapaciteta iznosi cca. [60 - 80] % te postoje slobodni kapaciteti od cca. [150 - 250] m3/h. Prosječni kapacitet koji iskorištava Propapier iznosi [300 - 500] m3/h, a njegova vršna vrijednost iznosi [400 - 500] m3/h. Time Propapier iskorištava prosječno [ 70] % i vršno [ 70] % ukupnog kapaciteta TAZV-ova postrojenja.
Modularni način gradnje TAZV-ova postrojenja
(80)
Njemačka se poziva na to da je TAZV-ovo postrojenje od samog početka uređeno za modularno proširivanje u okviru postupnog infrastrukturnog opremanja industrijske zone uz kanal Odra - Spree. Modularno projektiranje postrojenja proizlazi iz TAZV-ova kratkog opisa iz 2007., u kojem je riječ o potencijalno jako onečišćenoj vodi iz industrije papira, proizvodnje bioetanola i drugih industrijskih grana.
(81)
Njemačka izlaže da su središnji građevinski elementi postrojenja već u aktualnoj fazi izgradnje uređeni za maksimalni kapacitet nakon proširenja. Tako, primjerice, nominalna širina odvodnog cjevovoda od postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda do Odre dugog pet kilometara više nego trostruko premašuje širinu potrebnu u aktualnoj fazi izgradnje (omogućuje obujamski protok od 1 945 m3/h, dok sadašnja odlazna voda ima vršni obujamski protok od samo 638 m3/h), a TAZV ima opciju proširiti površinu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda za veliko susjedno zemljište površine 3,3 ha. Nakon takvog modularnog proširenja i potencijalni bi korisnici imali ravnopravan pristup postrojenju za pročišćavanje otpadnih voda.
(82)
Stoga se Njemačka poziva na to da iz sadašnjeg visokog udjela trgovačkog društva Propapier u ukupnom kapacitetu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne proizlazi selektivna prednost, nego to predstavlja samo trenutačnu sliku stanja jer je infrastruktura dimenzionirana tako da - putem modularnog proširenja - prihvaća daljnje korisnike pod istim uvjetima. Za to će biti potrebno dulje vrijeme jer je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda dio ukupnog gospodarskog planskog koncepta za tu regiju koji obuhvaća više područja za proširenje u različitim fazama. Sadašnja situacija sa samo tri ulagatelja s otvorenim gospodarskim djelatnostima predstavlja prolazni stadij u infrastrukturnom opremanju industrijskih zona u toj regiji koje se provodi od 1994. Otprilike jedna polovina industrijske zone uz kanal Odra - Spree (35 ha) još je slobodna za daljnje ulagatelje. Njemačka je 2011. procijenila da će površina biti zauzeta u roku od pet godina i dodaje da će tada dodatno proširenje još biti moguće na daljnjim područjima „Sjeveroistok” (40 ha) i „Sjever” (160 ha).
(83)
Njemačka odbacuje stav podnositelja pritužbe da se modularnim načinom gradnje TAZV-ova postrojenja neće omogućiti ekonomija razmjera. Njemačka tijela izjavljuju da je modularno proširenje TAZV-ova postrojenja izvedivo u tri stupnja, i to uz znatno niže troškove po dodanom m3 kapaciteta nego kod prvotnog ulaganja:
-
1. faza (povećanje kapaciteta za 33 %, dodatna količina otpadnih voda od 213 m3) mogla bi se ostvariti unutar nekoliko mjeseci i iznosila bi od 1,2 do 1,5 milijuna EUR pri proširenju industrijske zone za cca. 19 ha,
-
2. faza (povećanje kapaciteta za 69 %, dodatna količina otpadnih voda od 426 m3) mogla bi se ostvariti unutar nekoliko mjeseci i iznosila bi od 5,3 do 5,6 milijuna EUR pri proširenju industrijske zone za cca. 38 ha,
-
3. faza (proširenje na susjedno zemljište; povećanje kapaciteta za 100 %, dodatna količina otpadnih voda od 638 m3) iznosila bi od 17 do 18 milijuna EUR pri proširenju industrijske zone za cca. 57 ha. Povećanje kapaciteta za 100 % zahtijevalo bi iskorištavanje opcije proširenja na susjedno zemljište i iznosilo bi do 18 milijuna EUR.
(84)
Njemačka argumentira da modularni način gradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda odgovara imperativu ekonomičnog i štedljivog iskorištavanja sredstava i da ga je potrebno promatrati u okviru ranijeg predimenzioniranja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u novim saveznim pokrajinama. Sankcioniranjem takvog modularnog dimenzioniranja kao selektivne prednosti potaklo bi se neekonomično predimenzioniranje infrastrukture od samog početka. Povrh toga, naknadama se ne bi pokrili troškovi takvog predimenzioniranja.
(85)
Ocjenjivanje sadašnjeg ograničenja postrojenja kao selektivne prednosti rezultiralo bi poticanjem na neekonomično predimenzioniranje infrastrukture.
(86)
Njemačka zastupa mišljenje da novinski članak koji navodi podnositelj pritužbe (usporedi uvodnu izjavu 63.) nije relevantan. Njemačka tijela navode da bi izgradnja dodatnog neiskorištenog bazena samo za slučaj tehničkih incidenata bila u suprotnosti s propisima o štedljivom i ekonomičnom projektiranju nametnutim u okviru programa zajedničkih rashoda.
(87)
Podnositelj pritužbe naveo je da korisnici novog TAZV-ova postrojenja plaćaju niže naknade nego korisnici postojećeg komunalnog postrojenja jer kod novog postrojenja nije potreban opsežan sustav cijevi za međusobno povezivanje svih korisnika. Njemačka odbacuje zaključak podnositelja pritužbe da se zbog toga novom postrojenju ne mogu dodavati daljnji korisnici. Njemačka navodi da je moguće bez problema priključiti daljnje poslovne korisnike, pri čemu je ograničenje u prvom redu uvjetovano veličinom cijevi kojom se pročišćena voda odvodi u Odru.
(88)
Njemačka odbacuje interpretaciju podnositelja pritužbe da Propapier može iskorištavati bioplin proizveden u TAZV-ovu postrojenju. Korisnici postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda nemaju mogućnost iskorištavati bioplin. TAZV iskorištava bioplin u svojoj vlastitoj elektrani snage 3 MW.
(89)
Njemačka odbacuje tvrdnju da je tek nakon pritužbe koju je podnio Smurfit Kappa počela tražiti druge potencijalne ulagatelje za industrijsku zonu: već je 1998. grad Eisenhüttenstadt angažirao ulagateljski centar Investor Center Ostbrandenburg za prodaju industrijskih i poslovnih površina, među ostalim u industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree. Od 1995. postoji projektna dokumentacija za industrijsku zonu uz kanal Odra - Spree.
(90)
Njemačka zaključuje da TAZV-ovo postrojenje ne predstavlja infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier.
(91)
Nadalje Njemačka zaključuje da su infrastrukturne mjere u proširenoj industrijskoj zoni uz kanal Odra - Spree (izgradnja i otvaranje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda te ostale građevinske mjere - parkiralište, cesta, produbljenje/proširenje kanala) opće mjere infrastrukturnog opremanja koje ne predstavljaju selektivnu prednost za Propapier i nisu namijenjene tome da ih isključivo upotrebljava Propapier. Njemačka navodi da je okolnost da infrastrukturu trenutačno upotrebljava samo mali broj poduzeća koja su prva počela djelovati na toj lokaciji prolazni stadij koji je svojstven razvojnoj perspektivi.
4.2. NASTAJE LI SNIŽENIM NAKNADAMA ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA PREDNOST ZA PROPAPIER?
Primjedbe podnositelja pritužbe
(92)
Podnositelj pritužbe slaže se sa stajalištem koje je Komisija izrazila u odluci o pokretanju postupka (vidjeti uvodnu izjavu 63. odluke o pokretanju postupka i uvodnu izjavu 38. ove odluke) da odluka u predmetu N 644e/02 ne obuhvaća naknade za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Stoga bi se u naknadama trebali odražavati ukupni troškovi upotrebe. Okolnost da se obračun naknada temelji na Zakonu o komunalnim naknadama ne opravdava niže naknade i prednost koja nastaje za Propapier.
(93)
Podnositelj pritužbe argumentira da se postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda ne pruža javna usluga, nego da je ono izgrađeno samo za prvenstvenu upotrebu trgovačkog društva Propapier.
(94)
Podnositelj pritužbe navodi kako se svim trima metodama koje je Komisija predložila u svojoj odluci o pokretanju postupka (metoda punih troškova, cijena privatnog ponuditelja, referentna cijena) pokazuje da naplaćivanim naknadama nastaje prednost za Propapier.
Metoda punih troškova
(95)
Nadalje, podnositelj pritužbe argumentira da obračunavanju punih troškova u prilog ne govori samo članak 9. Okvirne direktive EU-a o vodama nego i činjenica da većina tvornica za reciklažu papira raspolaže vlastitim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda. Naknadom koju plaća Propapier osigurava se povrat samo 20 % kalkulacijskih kamata za upotrijebljeni vlastiti kapital te se njome ne uzima u obzir udjel vlastitog kapitala koji otpada na javni doprinos građevinskim troškovima postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda od 80 %.
Cijena privatnog ponuditelja (test privatnog ulagatelja)
(96)
Podnositelj pritužbe navodi da privatni gospodarski subjekt ili vlasnik tvornice papira želi barem osigurati povrat svih troškova, tako se ta metoda podudara s prethodno navedenom metodom punih troškova.
Referentna cijena
(97)
Podnositelj pritužbe slaže se s mišljenjem koje je Komisija izrazila u odluci o pokretanju postupka da se upotrebom referentnih cijena vjerojatno ne može isključiti postojanje potpora. Usporedba samo onih tvornica papira koje se služe komunalnim sustavima otpadnih voda nije reprezentativna jer većina tvornica papira ima vlastito postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda.
(98)
Podnositelj pritužbe poziva se na to da je Njemačka predočila tek vrlo selektivne podatke o naknadama koje za pročišćavanje otpadnih voda plaćaju druge tvornice papira (jednu studiju, usporedbu s tarifama u industrijskoj zoni Spreetal/Schwarze Pumpe i jednu staru odluku iz 1990.) i da ti primjeri ne mogu činiti temelj za obračun referentne cijene, među ostalim zato što naknade ovise o subvencijama i troškovima ulaganja i zato što se zakonodavstvo može razlikovati od jedne do druge regije. Podnositelj pritužbe donosi usporedbu sa svojim vlastitim postrojenjem koje upotrebljava komunalni sustav otpadnih voda u (povjerljivi podatak) i dolazi do izračuna da bi Propapier, uzme li se u obzir građevinsko ulaganje od 42 milijuna EUR (kao u Eisenhüttenstadtu) morao plaćati 4 EUR/m3, što znatno premašuje naknadu koju sada plaća Propapier.
(99)
Podnositelj pritužbe poziva se na to da je članak koji navodi Njemačka objavljen 2004. i da se temelji na studiji objavljenoj 2002., koja se pak temelji na podacima iz razdoblja 2000./2001. Poziva se na prilog 6. uz podnesak Njemačke od 30. siječnja 2009., koji je sadržavao članak iz internetskog izvora vijesti „Das Papier 2004-T174” (23). Podnositelj pritužbe navodi da studija obuhvaća samo sedam anonimnih tvornica papira i da nije jasno upravljaju li vlastitim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda ili su priključeni na komunalni sustav te obuhvaćaju li u obzir uzeti troškovi samo operativne troškove (bez troškova kapitala odnosno ostalih neoperativnih troškova). Ako se u studiji uspoređuju samo tvornice papira s vlastitim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda, potrebno je uzeti u obzir i troškove kapitala.
Primjedbe Njemačke
(100)
Njemačka ostaje pri svojem stavu da eventualna prednost koja proizlazi iz naplaćivanih naknada za upotrebu TAZV-ova postrojenja ne bi predstavljala državnu potporu jer odluka Komisije u predmetu N 644e/02 obuhvaća, prema mišljenju Njemačke, i neizravne učinke programa zajedničkih rashoda, tj. naknade. Njemačka dalje argumentira da mjera za koju je u predmetu N 644e/02 odlučeno da ne sadržava potporu ne može predstavljati državnu potporu na razini korisnika. Njemačka zastupa mišljenje da je Komisija svoje stajalište o pitanju može li se potpora za infrastrukturnog upravitelja prenijeti na korisnika infrastrukture promijenila tek nakon presude Suda u predmetu Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Njemačka priznaje da odluka u predmetu N 644e/02 više nije bila na snazi u trenutku dodjeljivanja potpore namijenjene ulaganju za TAZV. Međutim, njemačka tijela ističu da se odgovarajući pravni propis na kojem se temeljila odluka u predmetu N 644e/02 podudarao s propisom na temelju kojeg je dodijeljena mjera za TAZV. Pravni je temelj samo aktualiziran, ali je sadržaj mu je ostao neizmijenjen. Stoga Njemačka argumentira da sama aktualizacija pravnog temelja ne rezultira automatski svrstavanjem mjere u državnu potporu.
(102)
Njemačka naglašava da je obračun troškova transparentan i zakonski određen.
Ne postoji ekonomska prednost za Propapier
(103)
Njemačka iznosi svoje primjedbe o trima mogućnostima za obračun naknade za poduzeće koje se služi uslugama pročišćavanja otpadnih voda (uvodna izjava 68. odluke o pokretanju postupka): metodi punih troškova, cijeni privatnog ponuditelja i referentnoj cijeni.
Primjena metode punih troškova ne rezultira prednošću
(104)
Njemačka se suprotstavlja mišljenju da se naknadom koju plaća Propapier ne osigurava puni povrat troškova. Obračun troškova zakonski je određen (i njime bi se načelno trebao osiguravati povrat troškova, izuzevši činjenicu da se pri obračunu kalkulacijskih kamata ne uzimaju u obzir subvencije trećih osoba (25)). Prema zakonskim propisima potrebno je osigurati povrat troškova, ali se oni ne smiju premašivati. Osiguran je povrat svih troškova koji nastaju za TAZV, uključujući kamate na TAZV-ov udjel u uloženom kapitalu. Obračun fiktivnih kamata na subvencije savezne pokrajine nije opravdan jer TAZV-u ti troškovi nisu nastali.
(105)
Za Propapier ne nastaje selektivna prednost jer su naknade za sve korisnike novoizgrađenog postrojenja jednake.
(106)
Bi li naknade bile veće bez subvencija koje su okviru programa zajedničkih rashoda dodijeljene za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ovisi o mnogim čimbenicima, primjerice o raspoloživosti drugih financijskih sredstava.
(107)
Javna tijela nisu ni prema načelu da onečišćivač plaća ni prema Okvirnoj direktivi EU-a o vodama obvezna uključiti subvencije u obračun kamata za uloženi kapital. Okvirnom direktivom EU-a o vodama propisano je da je potrebno osigurati povrat troškova vodnih usluga, ali državama članicama ostavlja se manevarski prostor pri realizaciji. U predmetnom je slučaju osiguran povrat svih troškova TAZV-a (troškovi vodne usluge). Načelo da onečišćivač plaća ne vrijedi univerzalno, ali se mora „uzeti u obzir”. U predmetnom se slučaju o njemu vodilo računa time što su u obračun uključeni svi troškovi TAZV-a.
(108)
U Okvirnoj direktivi EU-a o vodama riječ je o „odgovarajućem” doprinosu. Njemačka izlaže da su naknade koje plaća Propapier relativno visoke u usporedbi s onima na drugim područjima u Njemačkoj ili Europskoj uniji. Nadalje, njemačka tijela utvrđuju da države članice prema Okvirnoj direktivi EU-a o vodama mogu voditi računa o socijalnim, ekološkim i gospodarskim učincima povrata troškova kao i o zemljopisnim i klimatskim uvjetima u predmetnim regijama.
(109)
Njemačka navodi da nije uvjerljiva usporedba s predmetima Kimberly-Clark ili InfraLeuna (vidjeti i uvodnu izjavu 70. odluke o pokretanju postupka). Predmet Kimberly-Clark odnosi se na povlaštenu tarifu za poduzeće, zbog čega je postojala sumnja da možda nije osiguran povrat svih troškova. Međutim, u predmetnom je slučaju osiguran povrat svih troškova, a tarifni uvjeti jednaki su za sve korisnike. U predmetu Kimberly-Clark industrijska se zona infrastrukturno oprema prema posebnim potrebama jednog jedinog poduzeća, dok je u predmetnom slučaju industrijska zona infrastrukturno opremljena za više poduzeća koja u njoj djeluju.
(110)
Odluka u predmetu InfraLeuna odnosi se na formiranje cijena privatnih poduzeća za upotrebu privatnih infrastruktura, dok se ovaj predmet odnosi na upotrebu komunalne infrastrukture i na zakonski zadane, izvantržišne naknade. U predmetnom slučaju korisnici snose sve troškove koje u normalnom slučaju mora snositi upravitelj postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Na neliberaliziranom tržištu usluga pročišćavanja otpadnih voda troškovni čimbenici koje je potrebno uzeti u obzir zakonski su zadani i jednaki za sva poduzeća (KAG Brandenburg).
(111)
Odluke u predmetima Wagner i Weida Leder navedene u odluci o pokretanju postupka (uvodna izjava 71. i bilješka 19.) odnose se na subvencije za izgradnju privatnih postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Međutim, u predmetnom slučaju Propapier ne prima subvencije za dobrovoljna privatna ulaganja, nego plaća naknade za upotrebe koje su mu zakonski nametnute.
Test privatnog ulagatelja nije primjenjiv
(112)
Njemačka zastupa mišljenje da voda nije uobičajena trgovačka roba. Sektor pročišćavanja otpadnih voda u Njemačkoj podijeljen je u regionalne monopole javnih komunalnih ustanova zaduženih za uklanjanje otpadnih voda. Stoga pročišćavanje otpadnih voda u Njemačkoj nije gospodarska djelatnost, nego predstavlja obveznu službu općina kao tijelâ javne vlasti. TAZV djeluje kao javno tijelo, a ne kao poduzeće čije bi se ponašanje moglo ispitati testom tržišnog ulagatelja. U Njemačkoj postoji obveza priključenja i upotrebe. Korisnici nemaju mogućnost izabrati drugog pružatelja usluga osim općine. Naknade su zakonski propisane, o njima odlučuju javna tijela i one ne smiju premašivati troškove.
(113)
Sektor pročišćavanja otpadnih voda u Njemačkoj dostupan je privatnim poduzetnicima samo u ograničenoj mjeri. Oni mogu na temelju ugovorâ o operativnom vođenju ili operatorskih ugovora samo sudjelovati u tehničkom ispunjavanju zakonskih obveza uklanjanja otpadnih voda. Međutim, odgovornost za tu službu zadržava općina, koja nije zakonski obvezna pozvati na podnošenje ponuda za takav ugovor. Nadalje, privatna poduzeća mogu izvoditi tehničke poslove (ili u iznimnim slučajevima naplaćivati naknade), ali ni u tom slučaju naknade ne smiju premašivati troškove. TAZV nije prenio tehničke poslove trećim osobama.
(114)
Budući da su naknade zakonski propisane i ne smiju premašivati troškove infrastrukture, ne postoji tržište na kojem bi privatna poduzeća s ciljem ostvarivanja dobiti mogla utvrđivati naknade za pročišćavanje otpadnih voda. Ne postoji tržišno natjecanje za pridobivanje krajnjeg korisnika između privatnih poduzeća ili između privatnih i javnopravnih poduzeća.
(115)
Njemačka zastupa mišljenje da u takvom slučaju nije moguće uspoređivati ponašanje upravitelja s ponašanjem privatnog ulagatelja. Stoga test privatnog ulagatelja nije primjenjiv.
Referentne cijene
(116)
U pogledu obveze priključenja na postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda ne postoji tržišno natjecanje, a time ni tržišna cijena koja bi mogla poslužiti kao mjerilo za ispitivanje postoji li spomenuta prednost.
(117)
Njemačka odbacuje interpretaciju podnositelja pritužbe da samo malobrojne tvornice papira upotrebljavaju komunalne sustave otpadnih voda i da stoga navođenje samo podataka iz tih tvornica papira nije reprezentativno mjerilo za sektor.
(118)
U svojim primjedbama Njemačka je ispravila navod da Propapier plaća naknadu od 0,95 EUR/m3 (kao što je navedeno u uvodnim izjavama 72. i 80. odluke o pokretanju postupka) i navela da Propapier od 2010. plaća naknadu od 1,18 EUR/m3. Ta je naknada u usporedbi s drugim lokacijama u Europskoj uniji relativno visoka, odnosno u svakom slučaju nije neuobičajena. Prema anketi koju je provela Udruga njemačkih tvornica papira (Verband Deutscher Papierfabriken) među 77 poduzeća njemačke industrije papira koja predstavljaju 68 % sektora naknade su 2007. iznosile prosječno 1,12 EUR/m3 (raspon od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Naknada koju plaća Propapier nalazi se unutar tog raspona i premašuje prosjek tog nasumičnog uzorka.
(119)
U kasnijim primjedbama Njemačka je obavijestila Komisiju da je naknada 2012. povećana na 1,41 EUR/m3, kako bi se pokrili gubici u početnoj fazi rada postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Zbog ušteda na troškovima energije naknada je početkom 2013. - u skladu s pravnom obvezom da se naknadama mora osiguravati povrat troškova, ali da ih one ne smiju premašivati - utvrđena na 1,39 EUR/m3. Usto Propapier mora pročišćavati otpadne vode prije njihova odvođenja u TAZV-ovo postrojenje. Troškovi prethodnog pročišćavanja iznose cca. […] EUR/m3, čime ukupni troškovi pročišćavanja otpadnih voda za Propapier dosežu iznos od […] EUR/m3, dok u usporedbi s time prosječni troškovi u sektoru (2010.) iznose 1,27 EUR/m3.
(120)
Njemačka navodi da je ispravno mjerilo za ispitivanje usporedba s naknadama koje plaćaju drugi proizvođači papira u Europskoj uniji, da ne postoji ekonomska prednost i da nisu uvjerljive sumnje Komisije u pogledu takve usporedbe.
(121)
Njemačka navodi da primjeri koji su dostavljeni Komisiji predstavljaju prosječne cijene temeljene na punim troškovima. Njemačka nema naznaka za to da bi te naknade sadržavale državne potpore.
(122)
Njemačka izlaže da je primjer predmeta Lenzing Lyocell (26) valjan, iako su činjenice stare deset godina (Propapier plaća naknadu koja više nego dvostruko premašuje tu naknadu, ali naknade za pročišćavanje otpadnih voda nisu u posljednjih 10 godina porasle za više od 100 %).
Zatečena potpora
(123)
Njemačka iznosi dva argumenta za to zbog čega je naknade, ako predstavljaju potpore, potrebno smatrati zatečenim potporama u smislu članka 1 točke (b) podtočke v. Uredbe (EZ) br. 659/1999.
(124)
Njemačka izjavljuje da je Komisija 2003. u svojoj odluci u predmetu N 644e/02 došla do zaključka da program zajedničkih rashoda ne predstavlja državnu potporu za upravitelje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ako je nadležna ustanova - kao što je to slučaj s TAZV-om - interesna udruga. Komisija je taj zaključak temeljila na činjenici da interesna udruga podliježe komunalnom nadzoru i pruža uslugu od općeg gospodarskog interesa. Međutim, kao što je sama Komisija utvrdila u uvodnoj izjavi 57. odluke o pokretanju postupka, program bi prema članku 1. točki (b) podtočki v. Uredbe (EZ) br. 659/1999 trebalo ocijeniti zatečenom potporom, čak i ako bi kasnije zbog razvoja unutarnjeg tržišta predstavljao potporu.
(125)
Kao što je navedeno u uvodnoj izjavi 100. ove odluke, odluka u predmetu N 644e/02 obuhvaća, prema navodima Njemačke, i posredne učinke programa zajedničkih rashoda, tj. naknade. Naknade ne zahtijevaju zasebnu prijavu jer je metoda obračuna naknade dio provedbe tog programa.
(126)
U pogledu argumentacije da naknade predstavljaju zatečenu potporu Njemačka navodi da je potpora sadržana u tim naknadama bila na snazi već prije stupanja na snagu Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice 1. siječnja 1958. Potpora koja je postojala prije stupanja na snagu Ugovora o EEZ-u i u slučaju kasnijih modifikacija ostaje zatečena potpora sve dok je očuvana „srž” izvornog programa. (27) Preciziranje općeg propisa koji je vrijedio prije 1. siječnja 1958. ne predstavlja novu potporu koja podliježe obvezi prijave (28).
(127)
Njemačka izjavljuje da su zakoni o komunalnim davanjima postojali već prije stupanja na snagu Ugovora o EEZ-u 1958. te da su i nakon toga bili primjenjivi. Članak 6. stavak 2. važeće verzije zakona KAG Brandenburg temelji se, zbog činjenice da se savezna pokrajina Brandenburg nalazi na dijelu teritorija bivše Kraljevine Pruske, na Zakonu o komunalnim davanjima za Kraljevinu Prusku od 14. srpnja 1893. (Kommunalabgabengesetz für das Königreich Preußen - PrKAG) i Zakonu o općinskom davanjima savezne pokrajine Bavarske (Gemeindeabgabengesetz Bayern - BayGAG). Njemačka je taj argument poduprla sljedećim podargumentima:
(a)
ti su Zakoni ostali na snazi i u razdobljima 1919. -1933. te 1933. -1945.;
(b)
današnji zakoni o komunalnim davanjima starih saveznih pokrajina temelje se na PrKAG-u;
(c)
KAG Brandenburg održava - neovisno o posebnom položaju novih saveznih pokrajina zbog podjele Njemačke - povijesni kontinuitet s PrKAG-om.
Podargument (a):
(128)
PrKAG je već sadržavao mogućnost da općine naplaćuju naknade za upotrebu javnih infrastruktura. Mogućnost za to pruža se i Zakonom o naknadama (Gebührenabgabengesetz), koji je na snazi u Bavarskoj od 1938. (i čini osnovu za niz sličnih zakona u drugim južnonjemačkim saveznim pokrajinama) (29). Prema PrKAG-u tarifu naknada potrebno je u pravilu utvrditi tako da se osigura povrat administrativnih troškova i troškova održavanja ustanove, uključujući troškove ukamaćivanja i otplate uloženog kapitala. Iako se naknadama prema PrKAG-u mora osiguravati samo povrat troškova ukamaćivanja uloženog kapitala (za infrastrukturu), poslijeratne presude o PrKAG-u upućuju na to da u slučajevima koji podliježu PrKAG-u nije predviđeno ukamaćivanje subvencija trećih osoba.
(129)
PrKAG odnosno usporedivi pokrajinski zakoni nisu stavljeni izvan snage ni u Weimarskoj Republici ni nakon dolaska nacionalsocijalista na vlast. Time su ostali na snazi i nakon 1918.
Podargument (b):
(130)
Nakon Drugog svjetskog rata PrKAG je u obliku pokrajinskih pravnih propisa ostao na snazi na temelju Ustava (Grundgesetz) iz 1949., prema kojem zakoni koji nisu u suprotnosti s njime ostaju na snazi (članak 123. Ustava), i na temelju odredaba koje su saveznim pokrajinama omogućavale da u određenim područjima donose zakone. Time postaje jasno da je PrKAG vrijedio u njemačkim saveznim pokrajinama još prije stupanja na snagu Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice.
(131)
Nakon osnivanja Savezne Republike Njemačke 1949. PrKAG je u nekim zapadnonjemačkim saveznim pokrajinama postupno zamijenjen pojedinim zakonima o komunalnim davanjima. Zamjenom PrKAG-a pokrajinskim zakonima 1960-ih i 1970-ih propisi su precizirani i terminološki prilagođeni, no pritom je srž zakona očuvana. Posebno je zadržana odredba da se na subvencije trećih osoba ne zaračunavaju kalkulacijske kamate. (30) Na temelju PrKAG-a ukamaćivan je samo tuđi kapital. Na temelju pokrajinskih zakona ukamaćivanje je prošireno na vlastiti kapital; međutim, ni PrKAG-om ni tim pokrajinskim zakonima nisu predviđene kalkulacijske kamate na subvencije.
(132)
Stoga Njemačka zastupa mišljenje da se današnji zakoni o komunalnim davanjima starih saveznih pokrajina temelje na PrKAG-u. Njemačka navodi da je u predmetnom slučaju posebno važno promatrati Zakon o komunalnim davanjima savezne pokrajine Sjeverna Rajna-Vestfalija (KAG Nordrhein-Westfalen) iz 1969. (31), koji je poslužio kao model za KAG Brandenburg i zamijenio PrKAG iz 1906.; unatoč nužnim pojmovnim prilagodbama zakon KAG Nordrhein-Westfalen po sadržaju odgovara PrKAG-u (vidjeti uvodnu izjavu 128. ove odluke). I zakoni o komunalnim davanjima drugih saveznih pokrajina (npr. Porajnje-Falačka, Schleswig-Holstein i Hessen) temelje se na PrKAG-u te se njima PrKAG stavlja izvan snage.
Podargument (c):
(133)
Njemačka se poziva na to da KAG Brandenburg zbog podjele Njemačke nakon Drugog svjetskog rata zauzima poseban položaj. U godinama nakon osnivanja Demokratske Republike Njemačke ukinuta je komunalna samouprava sa svojim vlastitim područjem djelovanja u Brandenburgu i drugim istočnonjemačkim saveznim pokrajinama. Propisi su donošeni u skladu s centralističkim upravljanjem državom. Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi (Kommunalverfassung) od 17. svibnja 1990. (32) (koji je donijela Narodna skupština (Volkskammer) DR Njemačke prije ponovnog ujedinjenja Njemačke 3. listopada 1990.) ponovno je uspostavljena komunalna samouprava te je utvrđeno da općine svoje financijsko gospodarenje uređuju u vlastitoj odgovornosti. U tu su svrhu dobile ovlast da naplaćuju naknade i pristojbe za komunalne usluge.
(134)
KAG Brandenburg od 27.lipnja 1991. temelji se na zakonu KAG Nordrhein-Westfalen i gotovo mu je u potpunosti istovjetan.
(135)
Iako se pravo u međuvremenu u DR Njemačkoj razvijalo drugačije, nije primjereno različito tretirati zakone o komunalnim davanjima istočnonjemačkih i zapadnonjemačkih saveznih pokrajina. Zakonom KAG Brandenburg nastavlja se pravna tradicija PrKAG-a i on ne pripada pravnoj tradiciji bivše DR Njemačke. Ne postoji ni institucionalni kontinuitet između sustava pročišćavanja (otpadnih) voda DR Njemačke i sadašnjeg sustava pročišćavanja otpadnih voda savezne pokrajine Brandenburg. Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi od 17. svibnja 1990. položen je kamen temeljac za donošenje zakonâ o komunalnim davanjima u novim saveznim pokrajinama. Zakoni o komunalnim davanjima novih saveznih pokrajina sadržajno su povezani sa zakonima o komunalnim davanjima starih saveznih pokrajina, koji se pak temelje na PrKAG-u. To je neizbježna posljedica činjenice da su nove savezne pokrajine pristupile Saveznoj Republici Njemačkoj u skladu s Ustavom (33). To posebno jasno proizlazi iz povijesti nastanka zakona KAG Brandenburg. Zakonom KAG Brandenburg nastavlja se pravna tradicija zakonâ KAG Nordrhein-Westfalen i PrKAG. Zbog podjele Njemačke i time prekinute pravne tradicije u istočnonjemačkim saveznim pokrajinama ne smije se u pogledu tumačenja zakona KAG Brandenburg nikoga stavljati u nepovoljniji položaj.
(136)
Zakonom KAG Brandenburg ostvaruje se povijesni kontinuitet s PrKAG-om.
(137)
Nadalje, Njemačka argumentira da je i načelo ekvivalentnosti i načelo povrata troškova vrijedilo još prije nego što je Ugovor o EEZ-u stupio na snagu 1958. Načelom ekvivalentnosti zahtijeva se da naknada ne bude u teškom nerazmjeru s vrijednošću javne usluge koja se njome plaća. To je dio načela pravne države koje se temelji na Ustavu. Načelo povrata troškova proizlazi neposredno iz PrKAG-a. Iako se to načelo ne primjenjuje strogo kod svih obračuna naknada, prihodi općine od naknada ne smiju znatno premašivati njezine rashode.
Pridržavanje načela zaštite povjerenja i općeg načela jednakog postupanja
(138)
Nadalje se Njemačka poziva na to da bi se - u slučaju da Komisija naknade obračunate trgovačkom društvu Propapier smatra operativnom potporom - povratom elemenata potpore prekršilo načelo zaštite povjerenja i opće načelo jednakog postupanja.
(139)
Načelo zaštite povjerenja znači 1. da je tijelo Unije potaknulo opravdana očekivanja kod predmetne strane i 2. da oprezan i razborit gospodarski subjekt nije bio u stanju predvidjeti donošenje mjere koja može utjecati na njegove interese.
(140)
Budući da program zajedničkih rashoda (odobren odlukom u predmetu N 644e/02) nije smatran državnom potporom, Propapier je mogao opravdano očekivati da ne postoji potpora u njegovu korist. U spojivost programa zajedničkih rashoda s pravom Unije dotad nije postojala sumnja jer Europska komisija još nikada nije ispitivala slične programe.
(141)
Povratom elementa potpore koji nije sadržan u naknadama u slučaju da ih Komisija ocijeni kao operativnu potporu krši se i načelo jednakog postupanja, prema kojem se jednaka činjenična stanja moraju jednako tretirati. Povratom bi nastala prednost za konkurente trgovačkog društva Propapier.
4.3. PRIMJEDBE NJEMAČKIH UDRUŽENJA OPĆINA I VKU-A
(142)
Njemačka udruženja općina i VKU pozdravljaju primjedbe Njemačke od 28. siječnja 2011., na kojima su surađivali. Posebno se pozivaju na argument da je pročišćavanje otpadnih voda u Njemačkoj izvangospodarska služba općina kao tijelâ javne vlasti. Općine preuzimaju organizaciju i financiranje te djelatnosti u okviru svoje komunalne samoupravne obvezne službe u interesu građana.
(143)
Njemačka udruženja općina i VKU izjavljuju da je članak 6. stavak 2. rečenica 5. zakona KAG Brandenburg, prema kojem se naknadama za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda mora osiguravati povrat troškova, kalkulacijskih kamata i kalkulacijske amortizacije, dok se subvencije ne uzimaju u obzir pri utvrđivanju kalkulacijskih kamata za uloženi vlastiti kapital, u interesu potrošačâ. Budući da subvencije trećih osoba ne predstavljaju vlastiti kapital koji su uložile općine, potrošači općinama ne moraju plaćati kamate na te subvencije.
5. OCJENA MJERE
(144)
Predmetne je mjere potrebno ocijeniti državnom potporom ako su ispunjeni sljedeći preduvjeti: i. mjeru dodjeljuje država ili se dodjeljuje putem državnih sredstava, ii. njome poduzetniku nastaje ekonomska prednost, iii. ta je prednost selektivna i iv. mjerom se narušava ili prijeti da će se narušiti tržišno natjecanje te se njome utječe na trgovinu među državama članicama. Državna potpora postoji ako su kumulativno ispunjeni preduvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a.
(145)
Već je u odluci o pokretanju postupka bilo nesporno da sve predmetne mjere obuhvaćaju upotrebu državnih sredstava i da bi se njima mogli narušiti tržišno natjecanje i trgovina na unutarnjem tržištu.
(146)
Komisija u pogledu točaka pritužbe utvrđuje da je potrebno razlikovati 1. navodnu državnu potporu u korist trgovačkog društva Propapier infrastrukturnim mjerama koje su mu namijenjene (izgradnja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda i određeni drugi infrastrukturni projekti na području proširenja industrijske zone u kojoj se nalazi nova tvornica trgovačkog društva Propapier) i 2. navodnu potporu za Propapier u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda.
5.1. PREDSTAVLJAJU LI INFRASTRUKTURNI PROJEKTI FINANCIRANI IZ JAVNIH SREDSTAVA JAVNU INFRASTRUKTURU ILI INFRASTRUKTURU NAMIJENJENU ISKLJUČIVO TRGOVAČKOM DRUŠTVU PROPAPIER?
(147)
U prošlosti je Komisija zastupala mišljenje da javna uprava na svojem području smije provoditi radove prostornog uređenja. U tom smislu smije financirati infrastrukturu koja koristi čitavom stanovništvu. Komisija smatra da je razlog za gradnju te infrastrukture nebitan sve dok se to čini u korist društvene zajednice. Međutim, ako takva infrastruktura koristi samo jednom privatnom poduzeću, ono mora preuzeti financiranje. Iz toga proizlazi da bi Komisija u slučaju državnih potpora morala istražiti konkretne učinke mjere, a ne ciljeve koji se njome slijede. Stoga Komisija u ovom slučaju smatra da je potrebno ispitati koja infrastruktura služi društvenoj zajednici (uključujući Propapier), a koja samo trgovačkom društvu Propapier. Naime, Propapier bi morao financirati samo potonje (34).
(148)
Komisija utvrđuje da poduzeća u smislu prava Europske unije o tržišnom natjecanju nisu upravitelji parkirališta, ceste i kanala Odra - Spree jer je njihova upotreba besplatna. Stoga se u predmetnom slučaju ne postavlja pitanje o državnim potporama u korist vlasnikâ i upraviteljâ tih infrastruktura.
5.1.1. Parkiralište
(149)
Podnositelj pritužbe poziva se na to da je lokacija parkirališta nepovoljna i preudaljena da bi se njime mogli koristiti drugi poslovni subjekti u centru grada i da bi se zahvaljujući njemu mogla zatvoriti kamionska parkirna mjesta u centru grada. Činjenica je da Njemačka nije dokazala suprotno, no sama činjenica da se parkiralište nalazi u neposrednoj blizini poduzeća ne znači automatski da je parkiralište namijenjeno ili da prvenstveno koristi tom poduzeću. Prometni znak koji je naveo podnositelj pritužbe (vidjeti uvodnu izjavu 46.) i koji je upućivao na kamionska parkirna mjesta za elektranu bio je samo privremen i povezan s građevinskim radovima u elektrani, koji su završili u ožujku 2011. Komisija utvrđuje da je parkiralište slobodno dostupno i iz smjera javne ceste označeno prometnim znakovima koji ne upućuju ni na koje određeno poduzeće. Pitanje nude li se na parkiralištu odmarališni objekti nije relevantno za njegovo ocjenjivanje javnom infrastrukturom.
(150)
Njemačka je dostavila dovoljne dokaze da parkiralište nije izgrađeno samo za Propapier, nego da je dio ukupnog gospodarskog planskog koncepta za industrijsku zonu. Usto Propapier raspolaže vlastitim parkirnim mjestima za 27 kamiona i 213 osobnih automobila. Projektiraju se dodatna parkirana mjesta za 120 kamiona (već je izdana građevinska dozvola). Njemačka je već u trenutku donošenja odluke o pokretanju postupka potvrdila da su vlastita parkirna mjesta trgovačkog društva Propapier dovoljna za parkiranje vozila njegovih zaposlenika, dobavljača i posjetitelja.
(151)
Na temelju navedenih razmatranja Komisija potvrđuje privremeno mišljenje iz odluke o pokretanju postupka da parkiralište nije namijenjeno isključivo trgovačkom društvu Propapier i da ne sadržava državnu potporu.
5.1.2. Cesta
(152)
Cesta predstavlja javnu cestu. Ona je dio općeg koncepta infrastrukturnog opremanja poslovne zone koji je projektiran već 1993., davno prije nego što je Propapier odlučio tamo otvoriti podružnicu. Suprotno navodima podnositelja pritužbe, cesta ne završava tek nekoliko metara iza tvornice papira trgovačkog društva Propapier, nego povezuje postojeću industrijsku zonu uz kanal Odra - Spree i njezina sjeverna područja za proširenje sa saveznom cestom B 112. Zadnja dionica završena je 2013. Koristi od nove ceste mogu imati i druga poduzeća jer ona pruža daljnje razvojne mogućnosti za industrijsku zonu ArcelorMittal i druge industrijske zone. Cestom se može skratiti vrijeme vožnje za industrijski i poslovni promet prema Frankfurtu na Odri te se njome poduzećima u Frankfurtu na Odri pruža bolji pristup riječnoj luci u Eisenhüttenstadtu.
(153)
Stoga Komisija potvrđuje privremeno mišljenje iz odluke o pokretanju postupka da cesta nije namijenjena Propapieru i da ne sadržava državnu potporu.
5.1.3. Proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree
(154)
Podnositelj pritužbe u svojoj se pritužbi pozivao na to da su infrastrukturne mjere u okviru proširenja kanala Odra - Spree bile namijenjene isključivo trgovačkom društvu Propapier i da su sadržavale državnu potporu u korist tog društva. Eisenhüttenstadt je 2008. proširio industrijsku zonu uz kanal Odra - Spree kako bi privukao poduzeća. Od 2003. izgrađuju se splavnice uzduž čitavog kanala (koji je dio transeuropskih mreža (TEN-ovi)). Međutim, ništa ne upućuje na uzročno-posljedičnu vezu između tih infrastrukturnih mjera i dolaska trgovačkog društva Propapier ili na dodjeljivanje selektivne prednosti u korist trgovačkog društva Propapier u okviru tih mjera; nadalje se Komisija slaže s Njemačkom da je proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree dio nužnog redovitog održavanja kanala.
(155)
Stoga Komisija potvrđuje svoje privremeno mišljenje iz odluke o pokretanju postupka da proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree ne predstavlja selektivnu prednost u korist trgovačkog društva Propapier i da ne sadržava državnu potporu.
5.1.4. Postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda
(156)
Komisija utvrđuje da postojeća infrastruktura za pročišćavanje otpadnih voda izvan proširene industrijske zone uz kanal Odra - Spree ima tek ograničen kapacitet. Preostali kapacitet postojećeg postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u Eisenhüttenstadtu mogao je zadovoljiti potrebe još samo jednog malog ulagatelja, a u slučaju dolaska jednog većeg ili više malih ulagatelja u novoj industrijskoj zoni više ne bi bio dovoljan.
(157)
Komisija nadalje utvrđuje da TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda nije izgrađeno samo za Propapier. Izgradnja je bila projektirana već u okviru drugih potencijalnih ulaganja u razdoblju od 2004. do 2006., davno prije dolaska trgovačkog društva Propapier. Njemačka je dostavila dokaze da je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda bilo projektirano već u okviru infrastrukturnog opremanja industrijske zone uz kanal Odra - Spree. Nadalje je Njemačka dostavila dokaze za više promidžbenih kampanja za dovođenje ulagatelja na područje proširenja industrijske zone uz kanal Odra - Spree, no one su dosad protjecale bez uspjeha jer regionalna tijela dosad nisu uspjela privući daljnje ulagatelje (uz Propapier, EnWB i 5N PV).
(158)
Iako je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda tehnički - zbog svoje anaerobne prve faze pročišćavanja - konstruirano tako da može pročišćavati industrijske otpadne vode teško opterećene onečišćenjem, poput onih koje nastaju pri preradi otpadnog papira u sirovi papir za proizvodnju valovitog papira, anaerobna prva faza pročišćavanja bila bi interesantna i za druge korisnike kod kojih nastaju industrijske otpadne vode teško opterećene organskim sastojcima, kao što su poduzeća iz industrije hrane i pića. Osim toga, postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda s anaerobnom prvom fazom pročišćavanja za industrijske otpadne vode koje su teško opterećene organskim sastojcima pružaju mnogobrojne ekonomske i ekološke prednosti.
(159)
Iako TAZV-ovo postrojenje svojom sadašnjom veličinom uglavnom zadovoljava potrebe trgovačkog društva Propapier, njime se - pod jednakim uvjetima - koriste i druga dva poduzeća koja djeluju na tom području. Modularni način gradnje postrojenja omogućuje njegovo proširivanje u svrhu pročišćavanja otpadnih voda drugih korisnika. I bez modularnog proširenja trenutačno postoji rezervni kapacitet od cca. [20 - 40] %, koji se može upotrebljavati za otpadne vode drugih poduzeća, pri čemu se sadašnji ukupni kapacitet može povećati do dva puta (vidjeti uvodne izjave 80. do 84.). Postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda otvoreno je svima bez diskriminacije (novi ulagatelji koji otvaraju podružnice u industrijskoj zoni podliježu obvezi priključenja i upotrebe) te ono može pročišćavati i otpadne vode poduzeća koja ne djeluju u industriji papira.
(160)
Komisija smatra kako činjenica da se TAZV-ovim postrojenjem trenutačno koristi pretežito Propapier (prosječno u udjelu od [ 70] % i vršno u udjelu od [ 70] %) ne znači nužno da je postrojenje infrastruktura namijenjena određenom poduzeću jer je u vremenima ograničenih javnih proračunskih sredstava njezin modularni način gradnje razborit s ekonomskog gledišta. Suprotno tvrdnji podnositelja pritužbe, troškovi koji su potrebni za dvostruko povećanje kapaciteta TAZV-ova postrojenja, a koje Njemačka procjenjuje na manje od 50 % troškova prvotnog ulaganja, pokazuju da modularni način gradnje omogućuje ekonomiju razmjera.
(161)
Činjenicu da je regionalna potpora za izgradnju postrojenja dodijeljena uz uvjet da u području proširenja industrijske zone jedan glavni ulagatelj (u ovom slučaju Propapier) otvori gospodarsku djelatnost Komisija smatra dobrim javnim upravljanjem ograničenim sredstvima jer nije razborito niti započeti gradnju velike javne infrastrukture prije osiguravanja njezina iskorištavanja niti predimenzionirati takvu infrastrukturu.
(162)
Argument da tvornice papira u pravilu raspolažu vlastitim postrojenjima za pročišćavanje otpadnih voda može se pobiti brojkama koje je predočila Njemačka. Iako neka poduzeća u industriji papira kao i u drugim industrijskim granama raspolažu vlastitim postrojenjima za (prethodno) pročišćavanje otpadnih voda, sama ta činjenica još ne ukazuje na to da u slučajevima kada industrijski korisnici upotrebljavaju javno postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda država tim korisnicima daje prednost, jer korisnici vraćaju troškove tijekom vremena plaćajući naknade.
(163)
Stoga Komisija zaključuje da je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda javna infrastruktura i da subvencija za TAZV-ovo postrojenje stoga ne predstavlja potporu namijenjenu ulaganju za Propapier. Za razliku od parkirališta, ceste ili kanala Odra - Spree, upravljanje postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja gospodarsku djelatnost jer njegov upravitelj nudi uslugu (pročišćavanje otpadnih voda) na tržištu uz naknadu. Međutim, Komisija je utvrdila da bi eventualna potpora dodijeljena TAZV-u u svakom slučaju predstavljala zatečenu potporu (uvodne izjave 51. do 57. odluke o pokretanju postupka). Stoga se u ovoj odluci ne moraju dalje ispitivati eventualne potpore u korist TAZV-a.
(164)
Komisija zaključuje da infrastrukturni projekti financirani državnim sredstvima u području proširenja industrijske zone u kojoj se nalazi tvornica papira trgovačkog društva Propapier nisu namijenjeni isključivo za tvornicu papira i stoga ne predstavljaju infrastrukturu namijenjenu određenom poduzeću i ne mogu se smatrati državnom potporom u korist trgovačkog društva Propapier. To znači da ta ulaganja kojima se ostvaruje pravo na potporu ne čine zajedno s regionalnom potporom namijenjenom ulaganju za tvornicu papira trgovačkog društva Propapier, koju je Komisija odobrila u svojoj zaključnoj odluci u predmetu SA.23827 (2013/C) (vidjeti bilješku 4.), jedinstveno ulaganje u smislu točke 60. Smjernica o regionalnim potporama. Stoga ova odluka nema utjecaja na ocjenu potpore namijenjene ulaganju za Propapier koja je bila predmet navedene odluke.
5.2 JE LI SNIŽENE NAKNADE ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA POTREBNO SMATRATI DRŽAVNOM POTPOROM?
(165)
Što se tiče argumenta Njemačke da se u slučaju mjere dodijeljene upravitelju u okviru programa koji Komisija nije ocijenila potporom ta „potpora” ne može prenijeti na korisnika predmetne infrastrukture, Komisija još jednom upućuje na to da u odluci o programu potpore u predmetu N 644e/02 nije navedeno mogu li naknade koje se naplaćuju za upotrebu infrastrukture eventualno predstavljati potporu u korist korisnika infrastrukture. Komisija ostaje pri svojem zaključku iz odluke o pokretanju postupka da joj nije poznato uređenje naknada koje bi vrijedilo za subvencije dodijeljene u okviru prijavljenog programa, tako da se odluka o odobrenju programa ne može smatrati odobrenjem za implicitno dopuštene potpore čija bi pravna osnova bio Zakon o komunalnim davanjima.
(166)
Člankom 107. stavkom 1. UFEU-a predviđa se da je svaka potpora koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje državnim sredstvima u bilo kojem obliku kojim se narušava ili prijeti da će se narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povlašteni položaj nespojiva s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama.
(167)
Postojanje državne potpore mora se utvrditi neovisno o tome 1. zahtijeva li se Okvirnom direktivom EU-a o vodama i njemačkim pravnim propisima o provedbi te direktive puni povrat troškova za pružanje usluga pročišćavanja otpadnih voda i 2. jesu li naknade u skladu s odredbama iz tih pravnih propisa. Drugim riječima, mjere koje su u skladu i s Okvirnom direktivom EU-a o vodama i s važećim njemačkim pravnim propisima mogu unatoč tome predstavljati državne potpore ako su ispunjeni svi preduvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a (vidjeti uvodnu izjavu 144.).
Državna sredstva i pripisivanje odgovornosti
(168)
Prema članku 6. Zakona o komunalnim davanjima savezne pokrajine Brandenburg naknade koje se plaćaju za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda utvrđuje i naplaćuje općina. Ako se naknade utvrde tako da su niže od naknada koje bi naplaćivao privatni ulagatelj, to znači gubitak prihoda za općinu.
(169)
Stoga bi tu mjeru u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a dodjeljivala država ili bi se dodjeljivala putem državnih sredstava jer bi prihod općine pao zbog prednosti dodijeljene trgovačkom društvu Propapier.
(170)
Ako se visina naknada utvrdi tako da za poduzeće iz toga nastaje prednost, odgovornost za to potrebno je pripisati državi jer to utvrđivanje naknada potječe od javne ustanove, tj. od grada Eisenhüttenstadta.
Ekonomska prednost
(171)
Kao što je izloženo u odluci o pokretanju postupka (35), Komisija je morala ispitati jesu li naknade za pročišćavanje otpadnih voda koje plaća Propapier utvrđene tako da za Propapier nastaje (selektivna) ekonomska prednost.
(172)
Prema stalnoj sudskoj praksi Suda pojam „prednost” ne obuhvaća samo pozitivna davanja kao što su subvencije, nego i mjere kojima se u raznim oblicima smanjuju opterećenja koja bi poduzetnik u normalnom slučaju morao snositi i koje time, doduše, ne predstavljaju subvencije u strogom smislu te riječi, ali su izjednačene s njima po prirodi i učinku (36).
(173)
Ako se to primijeni na predmetni slučaj, postavlja se pitanje jesu li naknade za pročišćavanje otpadnih voda koje plaća Propapier niže od troškova koje bi pod uobičajenim tržišnim uvjetima moralo plaćati slično poduzeće, tj. je li visina naknada u skladu s načelom gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu. Za ispitivanje toga prema mišljenju Komisije postoje dvije mogućnosti:
-
usporedba cijene koju plaća Propapier s referentnom cijenom koja se u predmetnoj državi članici uobičajeno naplaćuje za pročišćavanje otpadnih voda, i
-
ex ante analiza isplativosti koja pokazuje da bi privatni ponuditelj naplaćivao naknade u istoj visini.
Referentne cijene
(174)
Imajući u vidu organizaciju tržišta koju je opisala Njemačka (vidjeti uvodne izjave 112. - 113.) i činjenicu da (čak i privatni) upravitelji ne mogu slobodno utvrđivati cijene za svoje usluge jer su cijene zakonski propisane (zakonom KAG Brandenburg), Komisija smatra da nije moguće ustanoviti referentne cijene koje bi tražio privatni upravitelj pod uobičajenim tržišnim uvjetima.
(175)
Nadalje, Komisija utvrđuje da je Njemačka predočila podatke o cijenama koje plaćaju druga poduzeća iz sektora u kojem djeluje Propapier. Iako se Njemačka poziva na to da su predočene referentne cijene prosječne cijene u kojima se odražavaju puni troškovi, nema naznake za to sadržavaju li te naknade državne potpore. Sumnje Komisije u upotrebljivost tih podataka kao osnove za usporedbu nisu otklonjene. To se može objasniti prvenstveno time da se u tim cijenama prema mišljenju Komisije eventualno odražavaju različite troškovne realnosti i da nije sigurno sadržavaju li državne potpore.
Ex ante analiza profitabilnosti
(176)
Imajući u vidu nepostojanje pouzdanih tržišnih referentnih vrijednosti, Komisija zastupa mišljenje da se s pomoću neke druge, općepriznate standardne metode procjene vrijednosti može utvrditi je li pravni posao izvršen po tržišnim uvjetima. Komisija zastupa mišljenje da se u slučaju infrastruktura koje su otvorene svim korisnicima i nisu namijenjene određenom korisniku načelo ulagatelja/gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu može smatrati ispunjenim ako korisnici infrastrukture s ex ante stajališta dodatno doprinose isplativosti upravitelja (37).
(177)
To je slučaj ako se ugovorom upravitelja s pojedinim korisnikom omogućuje upravitelju da troškove koji proizlaze iz ugovora pokrije uz primjerenu profitnu maržu na temelju stabilnih srednjoročnih izgleda (38).
(178)
Povrh toga bi kod te analize trebalo uzeti u obzir sve prihode i sve očekivane dodatne troškove koji nastaju upravitelju u vezi s djelatnostima predmetnog korisnika (39).
(179)
Ti dodatni troškovi obuhvaćaju sve kategorije rashoda ili ulaganja, poput dodatnih troškova osoblja, opreme i ulaganja, koji su nastali uslijed prisutnosti korisnika. (40) Za razliku od toga, ne treba uključiti troškove koje bi upravitelj morao svejedno snositi bez obzira na ugovor s korisnikom.
(180)
Imajući u vidu te čimbenike, Komisija zastupa mišljenje da je ispunjeno načelo ulagatelja/gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu, tj. da sniženom naknadom za Propapier ne nastaje prednost iz sljedećih razloga:
(a)
Postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda otvoreno je svim korisnicima i nije namijenjeno trgovačkom društvu Propapier.
(b)
Naknada koju plaća Propapier obuhvaća troškove tekućeg poslovanja, održavanja, popravaka, osoblja i upravljanja davanjima te kalkulacijsku amortizaciju i kalkulacijske kamate na 20 % vlastitog kapitala uloženog u postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda. Tako se naknadom pokrivaju svi dodatni troškovi koji nastaju upravitelju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u vezi s djelatnostima trgovačkog društva Propapier.
(181)
U pogledu primjerene profitne marže koju je, zajedno s dodatnim troškovima, potrebno pokriti naknadom može se utvrditi da se naknadama u ovom slučaju ne pokrivaju samo dodatni troškovi, nego i kalkulacijske kamate na 20 % uloženog vlastitog kapitala. Iako to prema prethodno definiranom pristupu obračunu dodatnih troškova nije izričito utvrđeno kao primjerena dobit, to za upravitelja ipak predstavlja dodatni prihod, kakav bi postojao i u slučaju primjerene dobiti.
(182)
Budući da na temelju naknada ne nastaje prednost za Propapier i one stoga ne predstavljaju državnu potporu, Komisija nije morala ispitati je li naknada zatečena potpora (vidjeti uvodne izjave 123. do 137.) ili operativna potpora (vidjeti uvodnu izjavu 26.) i bi li takva operativna potpora bila spojiva s unutarnjim tržištem. S obzirom na taj zaključak Komisija može ostaviti otvorenim i pitanje bi li se povratom naknada (u slučaju da se smatraju operativnom potporom) prekršilo načelo zaštite povjerenja i načelo jednakog postupanja.
6. ZAKLJUČAK
(183)
Stoga Komisija dolazi do zaključka da ni izgradnja TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ni izgradnja parkirališta ni nova cesta ni proširenje/produbljenje kanala Odra - Spree ne predstavljaju infrastrukturne mjere namijenjene određenom poduzetniku.
(184)
Nadalje, Komisija zaključuje da naknade naplaćivane za pročišćavanje otpadnih voda ne predstavljaju državnu potporu. Načelo ulagatelja/gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu ispunjeno je, što znači da za trgovačko društvo Propapier PM2 GmbH ne nastaje ekonomska prednost,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Infrastrukturne mjere koje provodi Njemačka ne predstavljaju infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier PM2 GmbH. Naknade koje TAZV naplaćuje trgovačkom društvu Propapier za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne sadržavaju državnu potporu. Stoga infrastrukturne mjere i pravila za utvrđivanja naknada nisu državne potpore u smislu članka 107. stavka 1.UFEU-a.
Članak 2.
Ova je Odluka upućena Saveznoj Republici Njemačkoj.
Sastavljeno u Bruxellesu 1. listopada 2014.