NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1302/2013
ze dne 17. prosince 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1082/2006 o evropském seskupení pro územní spolupráci (ESÚS), pokud jde o vyjasnění, zjednodušení a zlepšení zřizování a fungování takovýchto seskupení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1082/2006 (3) (přijala Komise dne 29. července 2011 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování uvedeného nařízení. V uvedené zprávě Komise oznámila svůj záměr navrhnout v nařízení (ES) č. 1082/2006 omezený počet změn za účelem usnadnit zřizování a fungování ESÚS, jakož i vyjasnit některá stávající ustanovení. Mělo by tak dojít k odstranění překážek při zřizování nových ESÚS a současně by byla zachována kontinuita a usnadněno fungování stávajících ESÚS, což by umožnilo rozsáhlejší využívání ESÚS přispívající k větší soudržnosti politik a spolupráci mezi veřejnými subjekty, aniž by to znamenalo další zatížení pro vnitrostátní nebo unijní správní orgány.
(2)
O zřízení ESÚS rozhodují jeho členové a jejich vnitrostátní orgány a nevyplývají z něj automaticky žádné právní nebo finanční výhody na úrovni Unie.
(3)
Lisabonská smlouva doplnila politiku soudržnosti o územní rozměr a nahradila termín „Společenství“ termínem „Unie“. Nová terminologie by tudíž měla být zavedena do nařízení (ES) č. 1082/2006.
(4)
ESÚS mohou mít potenciál posílit prosazování a dosahování harmonického rozvoje Unie jako celku, a zejména hospodářské, sociální a územní soudržnosti jejích regionů, a přispět k plnění cílů strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (dále jen „strategie Evropa 2020“). ESÚS mohou rovněž pozitivně přispět ke snižování překážek v územní spolupráci mezi regiony, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, včetně specifické situace nejvzdálenějších regionů, a mohou napomoci při posilování spolupráce mezi třetími zeměmi, zámořskými zeměmi a územími (dále jen „ZZÚ“) a příhraničními regiony Unie, včetně využívání programů Unie pro vnější spolupráci.
(5)
Dosavadní zkušenosti s doposud zřízenými ESÚS dokládají, že jsou ESÚS coby nový právní nástroj využívány rovněž pro spolupráci v rámci jiných politik Unie, než je politika soudržnosti, a to také prostřednictvím provádění programů nebo částí programů, které využívají jinou finanční podporu Unie, než podpora v rámci politiky soudržnosti. Účinnost a účelnost ESÚS by měly být posíleny rozšířením povahy ESÚS, odstraněním přetrvávajících překážek a usnadněním zřizování a fungování ESÚS při zachování možnosti členských států omezovat opatření, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory Unie. Podle nařízení (EU) č. 1082/2006 mají ESÚS v každém členském státě nejširší právní způsobilost přiznávanou podle vnitrostátního práva daného členského státu právnickým osobám, včetně možnosti uzavírat dohody s dalšími ESÚS nebo jinými právními subjekty za účelem provádění projektů vzájemné spolupráce s cílem mimo jiné dosáhnout účinnějšího fungování makroregionálních strategií.
(6)
Z povahy ESÚS vyplývá, že působí ve více než jednom členském státě. V důsledku toho nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje, aby úmluva a stanovy ESÚS určily v některých záležitostech rozhodné právo. Je třeba vyjasnit případy, kdy má takové určení upřednostnit v rámci hierarchie rozhodného práva stanovené v uvedeném nařízení vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS sídlo. Zároveň by měla být ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 o rozhodném právu rozšířena na jednání a činnosti ESÚS, které případ od případu podléhají právnímu přezkumu ze strany členských států.
(7)
V důsledku rozdílného postavení místních a regionálních orgánů v členských státech mohou pravomoci, které jsou na jedné straně hranice na úrovni regionálních orgánů, být na druhé straně hranice pravomocemi na úrovni vnitrostátních orgánů, zejména v menších nebo centralizovaných členských států. Proto by se členy ESÚS měly mít možnost vedle členských států stát i vnitrostátní orgány.
(8)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 umožňuje členství v ESÚS subjektům soukromého práva, pokud jsou považovány za „veřejnoprávní subjekty“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (4), mělo by být možné ESÚS v budoucnu využívat ke společné správě veřejných služeb se zvláštním zaměřením na služby obecného hospodářského zájmu nebo na infrastrukturu. Další subjekty soukromého či veřejného práva by rovněž měly mít možnost stát se členy ESÚS. Proto by měly být zahrnuty taktéž „veřejné podniky“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (5) a podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v oblastech, jako je školství a odborné vzdělávání, lékařská péče, sociální potřeby týkající se zdravotní a dlouhodobé péče, péče o děti, přístup na trh práce a znovuzačlenění do něj, sociální bydlení a péče o zranitelné skupiny a jejich sociální začleňování.
(9)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 nestanoví podrobná pravidla týkající se účasti subjektů ze třetích zemí v ESÚS zřízených v souladu s uvedeným nařízením, tedy mezi členy z nejméně dvou členských států. S ohledem na další harmonizaci pravidel, jimiž se řídí spolupráce mezi jedním či několika členskými státy a jednou nebo několika třetími zeměmi, především v souvislosti s přeshraniční spoluprací v rámci evropského nástroje sousedství (ENS) a nástroje předvstupní pomoci (NPP II), ale rovněž v souvislosti s doplňkovým financováním z Evropského rozvojového fondu (ERF) a s nadnárodní spoluprací v rámci cíle Evropské územní spolupráce, u níž mají být prostředky přidělené z ENS a NPP II převedeny s cílem spojit je s prostředky Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) v rámci programů spolupráce, by měla být výslovně stanovena účast členů ze třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů v ESÚS zřízených mezi nejméně dvěma členskými státy. To by mělo být možné, pokud to umožňují právní předpisy třetí země nebo dohody mezi alespoň jedním zúčastněným členským státem a třetí zemí.
(10)
S cílem posílit hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie, a tedy posílit zejména účinnost územní spolupráce, včetně jednoho nebo několika typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce mezi členy ESÚS, by měla být v ESÚS umožněna účast třetích zemí sousedících s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů. Operace v rámci programů Evropské územní spolupráce, jsou-li spolufinancovány Unií, by proto měly i nadále sledovat cíle politiky soudržnosti Unie, i když jsou zčásti nebo zcela prováděny mimo území Unie, a činnosti ESÚS jsou v důsledku toho alespoň v určité míře prováděny rovněž mimo území Unie. V této souvislosti a v odpovídajících případech hraje příspěvek činností ESÚS, které má členy rovněž ze třetích zemí sousedících alespoň s jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pro účely dosahování cílů politik vnější činnosti Unie, např. cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce, pouze podružnou úlohu, neboť těžiště dotyčných programů spolupráce a následně uvedeného ESÚS by se mělo zaměřovat především na cíle politiky soudržnosti Unie. Proto jsou případné cíle rozvojové spolupráce nebo hospodářské, finanční a technické spolupráce mezi jen jedním členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů a jednou nebo několika třetími zeměmi pouze doplňkové k cílům územní spolupráce mezi členskými státy včetně jejich nejvzdálenějších regionů, založené na politice soudržnosti. Ustanovení čl. 175 třetího pododstavce Smlouvy o fungování EU je tudíž pro přijetí tohoto nařízení dostatečným právním základem.
(11)
Na základě povolení účasti celostátních, regionálních, subregionálních a místních orgánů a organizací a případně dalších veřejných orgánů nebo institucí, včetně poskytovatelů veřejných služeb, ze ZZÚ v určitém ESÚS na základě rozhodnutí Rady 2013755/EU (6) a s ohledem na to, že v případě programového období 2014 - 2020 má zvláštní doplňkový finanční příděl z víceletého finančního rámce posílil spolupráci nejvzdálenějších regionů Unie se sousedními třetími zeměmi a některými ZZÚ uvedenými v příloze II Smlouvy o fungování EU a sousedícími s uvedenými nejvzdálenějšími regiony, by měl být ESÚS coby právní nástroj rovněž přístupný členům ze ZZÚ. Z důvodu právní jistoty a transparentnosti je třeba stanovit zvláštní postupy schvalování pro přistoupení členů ze ZZÚ k ESÚS, včetně nezbytných zvláštních pravidel týkajících se rozhodného práva pro příslušné ESÚS s členy pocházejícími rovněž ze ZZÚ.
(12)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 rozlišuje mezi úmluvou, jíž se stanoví základní prvky budoucího ESÚS, a stanovami, jež stanoví prvky provádění. Avšak podle uvedeného nařízení mají v současné době stanovy obsahovat všechna ustanovení úmluvy. Ačkoliv mají být úmluva i stanovy zaslány členským státům, představují dva samostatné dokumenty a schvalování by se mělo omezit pouze na úmluvu. Některé prvky obsažené v současné době ve stanovách by navíc měly být namísto toho upravovány úmluvou.
(13)
Zkušenosti se zřizováním ESÚS ukazují, že tříměsíční období pro schválení členským státem je zřídkakdy respektováno. Tato lhůta by proto měla být prodloužena na šest měsíců. V zájmu zajištění právní jistoty by však po uplynutí této lhůty měla být úmluva považována za schválenou tichým souhlasem, případně v souladu s vnitrostátním právem dotčených členských států včetně jejich příslušných ústavních požadavků. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, by měl úmluvu formálně schválit. Zatímco by členským státům mělo být umožněno uplatňovat na postup schvalování případné účasti člena v ESÚS vnitrostátní pravidla nebo vytvořit v rámci vnitrostátních pravidel pro provádění nařízení (ES) č. 1082/2006 zvláštní pravidla, měly by být jakékoli odchylky od ustanovení týkajícího se schválení úmluvy tichým souhlasem po uplynutí šestiměsíční lhůty vyloučeny, není-li v tomto nařízení stanoveno jinak.
(14)
Měly by být stanoveny důvody, na jejichž základě členské státy nemusí schválit účast případného člena nebo úmluvu. Při rozhodování o tomto schválení by se však nemělo přihlížet k takovým vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují jiná pravidla a postupy než ty, které jsou stanovené v nařízení (ES) č. 1082/2006.
(15)
Jelikož nařízení (ES) č. 1082/2006 nelze uplatňovat ve třetích zemích, měl by se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, při schvalování účasti případných budoucích členů ze třetích zemí, zřízených podle jejich práva, přesvědčit za konzultace s těmi členskými státy, podle jejichž práva byly zřízeni ostatní případní budoucí členové, že daná třetí země uplatňují podmínky a postupy rovnocenné podmínkám a postupům stanoveným v nařízení (ES) č. 1082/2006 nebo jedná v souladu s mezinárodními dvoustrannými či vícestrannými dohodami uzavřenými mezi členskými státy Rady Evropy, ať už jsou rovněž členskými státy Unie či nikoliv, vycházejícími z Evropské rámcové úmluvy o přeshraniční spolupráci mezi územními celky nebo orgány, podepsané v Madridu dne 21. května 1980, a doplňkových protokolů přijatých na jejím základě. V případě zapojení několika členských států Unie a jedné nebo více třetích zemí by mělo být dostačující, že taková dohoda byla uzavřena mezi příslušnou třetí zemí a jedním zúčastněným členským státem Unie.
(16)
V zájmu podpořit přistupování nových členů do stávajících ESÚS by měl být v takových případech postup pro změnu úmluv zjednodušen. Takovéto změny by neměly být v případě případného budoucího člena z členského státu, který již úmluvu schválil, oznamovány všem zúčastněným členským státům, ale pouze členskému státu, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a členskému státu, v němž má statutární sídlo ESÚS. Jakákoliv pozdější změna úmluvy by měla být oznámena všem dotčeným členským státům. Toto zjednodušení postupu pro změnu by se však neuplatňovalo u případných budoucích členů z členského státu, který úmluvu dosud neschválil, ze třetí země nebo zámořské země a území, aby mohly všechny zúčastněné členské státy ověřit, že je takové přistoupení v souladu s jejich veřejným zájmem nebo veřejnou politikou.
(17)
Vzhledem ke vztahu mezi členskými státy a ZZÚ by se na postupu schvalování účasti případných budoucích členů ze ZZÚ měly tyto členské státy podílet. V souladu se zvláštním vztahem v oblasti správy mezi členským státem a ZZÚ by členský stát měl buď schválit účast případného budoucího člena ze ZZÚ, nebo poskytnout písemné potvrzení členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případného budoucího člena podle podmínek a postupů rovnocenných těm, jež jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1082/2006. Stejný postup by se měl uplatnit v případě případného budoucího člena ze ZZÚ, který si přeje se připojit k již existujícímu ESÚS.
(18)
Jelikož nemají stanovy nadále obsahovat všechna ustanovení úmluvy, měly by být úmluva i stanovy zaregistrovány či zveřejněny, nebo obojí. Z důvodů transparentnosti by mimoto mělo být oznámení o rozhodnutí, kterým se zřizuje ESÚS, zveřejněno v řadě C Úředního věstníku Evropské unie. Z důvodů jednotnosti by toto oznámení mělo zahrnovat údaje stanovené v příloze k nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
(19)
Úloha ESÚS by měla být rozšířena o usnadňování a podporu územní spolupráce v obecném měřítku, včetně strategického plánování a správy regionálních a místních záležitostí v souladu s politikou soudržnosti a dalšími politikami Unie, čímž by se přispělo k provádění strategie Evropa 2020 nebo makroregionálních strategií. ESÚS by proto mělo být schopno fungovat na základě jiné finanční podpory než podpory poskytované v rámci unijní politiky soudržnosti. Kromě toho by se od každého člena v každém zastoupeném členském státě nebo třetí zemi mělo vyžadovat, aby měl veškeré pravomoci nezbytné pro účinné fungování ESÚS, ledaže členský stát či třetí země schválí účast člena založeného podle jejich vnitrostátního práva i v případě, že tento člen nemá pravomoci ke všem úkolům stanoveným úmluvou.
(20)
ESÚS nemají coby právní nástroj sloužit k obcházení rámce stanoveného prostřednictvím acquis Rady Evropy, jež nabízí různé možnosti a rámce pro přeshraniční spolupráci regionálních a místních orgánů včetně nedávných Euroregionálních sdružení pro spolupráci (7), ani vytvářet soubor zvláštních společných pravidel, podle kterých by se jednotně řídila všechna taková uspořádání v celé Unii.
(21)
Zvláštní úkoly ESÚS i možnost členských států omezit činnosti, které ESÚS může provádět bez finanční podpory ze strany Unie, by měly být v souladu s předpisy, kterými se řídí EFRR, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v programovém období 2014-2020.
(22)
Ačkoliv je v nařízení (ES) č. 1082/2006 stanoveno, že se úkoly ESÚS netýkají mimo jiné „regulačních pravomocí“, které mohou mít v různých členských státech různé právní následky, shromáždění ESÚS může, pokud tak výslovně stanoví úmluva o ESÚS a je-li to v souladu s právem Unie a vnitrostátním právem, stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, či podmínky, podle nichž může být poskytována služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.
(23)
V důsledku otevření ESÚS členům ze třetích zemí nebo ZZÚ by úmluva měla obsahovat podrobnosti týkající se opatření pro jejich zapojení.
(24)
Úmluva by měla, kromě zařazení obecného odkazu na rozhodné právo uvedené v článku 2 nařízení (ES) č. 1082/2006, rovněž uvádět právo Unie a vnitrostátní právo použitelné pro ESÚS. Dále by mělo být umožněno, aby tímto vnitrostátním právem bylo právo členského státu, v němž orgány ESÚS vykonávají své pravomoci, zejména pokud zaměstnanci pracují pod vedením ředitele a nacházející se v jiném členském státě, než kde se nachází sídlo ESÚS. Úmluva by rovněž měla uvádět použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě, a to včetně případů, kde ESÚS spravuje veřejné služby obecného zájmu nebo infrastrukturu.
(25)
Toto nařízení by nemělo upravovat problémy ESÚS spojené s přeshraničním zadáváním veřejných zakázek.
(26)
Vzhledem k důležitosti pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásad pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců, by tato pravidla a zásady měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy. Mělo by být možné stanovit, že v úmluvě lze uvést různé varianty výběru pravidel použitelných pro zaměstnance ESÚS. Zvláštní opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců by však měla být řešena ve stanovách.
(27)
Členské státy by měly dále využít možností, které stanovuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (8), v zájmu určitých osob nebo kategorií osob vzájemnou dohodou stanovit výjimky z určení použitelných právních předpisů podle tohoto nařízení a považovat zaměstnance ESÚS za takovouto kategorii osob.
(28)
Vzhledem k důležitosti opatření pro odpovědnost členů by tato opatření měla stanovit úmluva, a nikoli stanovy.
(29)
Pokud má ESÚS jako výhradní cíl řízení programu spolupráce podporovaného z EFRR nebo jeho části nebo pokud se ESÚS zabývá meziregionální spoluprací nebo sítěmi, informace o území, na kterém ESÚS může své úkoly provádět, by neměly být vyžadovány. V prvním případě by rozsah území měl být vymezen a případně měněn v příslušném programu spolupráce. V druhém případě by požadavek na tyto informace ohrozil přistoupení nových členů k meziregionální spolupráci nebo sítím, přestože se ve většině případů jedná o nemateriální činnosti.
(30)
Měla by být vyjasněna různá opatření týkající se kontroly řízení veřejných finančních prostředků na straně jedné a auditu účetních závěrek ESÚS na straně druhé.
(31)
ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, by měla být jasněji odlišena od těch, jejichž členové mají neomezenou odpovědnost. Dále, aby mohla ESÚS, jejichž členové mají omezenou odpovědnost, provádět činnosti, které by mohly potenciálně vytvářet dluh, měly by mít členské státy možnost požadovat, aby taková ESÚS uzavřela vhodné pojištění nebo aby se na tyto ESÚS vztahovala odpovídající finanční záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.
(32)
Členské státy by měly Komisi informovat o všech předpisech přijatých k provádění nařízení (ES) č. 1082/2006, jakož i veškeré jejich změny, předloží. Za účelem zlepšení výměny informací a koordinace mezi Komisí, členskými státy a Výborem regionů by Komise měla tyto předpisy předat členským státům a Výboru regionů. Výbor regionů připravil platformu o ESÚS, která umožňuje všem zúčastněným stranám sdílet zkušenosti a osvědčené postupy, zlepšovat komunikaci o příležitostech a výzvách, které s ESÚS souvisejí, usnadňuje výměnu zkušeností se zřizováním ESÚS na územní úrovni a zprostředkovává sdílení informací o osvědčených postupech v rámci územní spolupráce.
(33)
Měl by být stanoven nový termín pro příští zprávu o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006. V souladu s posunem Komise k tvorbě politik podložené fakty by se měla tato zpráva zabývat hlavními otázkami hodnocení, včetně účelnosti, efektivnosti, významnosti, evropské přidané hodnoty, možnosti zjednodušení a udržitelnosti. Účelností by se měla rozumět mimo jiné snaha šířit v rámci různých útvarů Komise a mezi Komisí a jinými institucemi, například Evropskou službou pro vnější činnost, povědomí o nástroji ESÚS. Komise by měla tuto zprávu předat Evropskému parlamentu, Radě a podle článku 307 Smlouvy o fungování EU též Výboru regionů. Zpráva by měla být předána do 1. srpna 2018.
(34)
Za účelem stanovení seznamu indikátorů k využití při hodnocení a přípravě zprávy o uplatňování nařízení (ES) č. 1082/2006 by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(35)
Stávající ESÚS ne neměly být povinny sladit úmluvu a stanovy se změnami nařízení (ES) č. 1082/2006 zavedenými tímto nařízením.
(36)
Je rovněž nezbytné určit, podle jakých pravidel by měla být schválena ESÚS, u nichž postup schvalování začal ještě před datem použitelnosti tohoto nařízení.
(37)
Za účelem úpravy stávajících vnitrostátních pravidel tak, aby bylo toto nařízení provedeno dříve, než budou muset být Komisi předloženy programy v rámci cíle Evropská územní spolupráce, mělo by se toto nařízení začít používat šest měsíců ode dne jeho vstupu v platnost. Při úpravě svých stávajících vnitrostátních pravidel by členské státy měly zajistit, aby byly určeny příslušné orgány odpovědné za schvalování ESÚS a aby, v souladu s jejich právními a správními opatřeními, byly tyto orgány také orgány odpovědnými za přijímání oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1082/2006.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zlepšení právního nástroje ESÚS, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle, neboť využívání ESÚS je nepovinné, v souladu s ústavním systémem každého členského státu,
(39)
Nařízení (ES) č. 1082/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1082/2006
Nařízení (ES) č. 1082/2006 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
„1. Evropské seskupení pro územní spolupráci („ESÚS“) může být zřízeno na území Unie za podmínek a podle ujednání stanovených v tomto nařízení.
2. Cílem ESÚS je usnadnit a podporovat především územní spolupráci, včetně jednoho nebo více typů přeshraniční, nadnárodní a meziregionální spolupráce, mezi jeho členy, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 1, za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„5. Sídlo ESÚS se nachází v členském státě, podle jehož práva je zřízen alespoň jeden z členů ESÚS.“;
2)
Článek 2 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Jednání statutárních orgánů ESÚS se řídí:
a)
tímto nařízením;
b)
úmluvou uvedenou v článku 8, pokud to toto nařízení výslovně povoluje; a
c)
v případě záležitostí, které toto nařízení neupravuje nebo které upravuje jen částečně, vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
Pokud je to nezbytné pro určení rozhodného práva v rámci práva Unie či mezinárodního práva soukromého, považuje se ESÚS za subjekt toho členského státu, v němž má sídlo.“;
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Činnosti ESÚS týkající se provádění úkolů uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 v rámci Unie se řídí použitelným právem Unie a vnitrostátním právem stanoveným úmluvou uvedenou v článku 8.
Činnosti ESÚS spolufinancované z rozpočtu Unie jsou v souladu s požadavky stanovenými v použitelném právu Unie a ve vnitrostátním právu týkajícím se uplatňování tohoto práva Unie.“;
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Členy ESÚS se mohou stát tyto subjekty:
a)
členské státy nebo orgány na vnitrostátní úrovni;
b)
regionální orgány;
c)
místní orgány;
d)
veřejné podniky ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES (9) nebo veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (10);
e)
podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem;
f)
celostátní, regionální nebo místní orgány nebo subjekty nebo veřejné podniky, které jsou rovnocenné orgánům nebo subjektům nebo podnikům uvedeným v písmenu d), ze třetích zemí, s výhradou podmínek stanovených v článku 3a.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1)." 						
(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114).“" 						
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. S výjimkou případu podle čl. 3a odst. 2 a 5 sdružuje ESÚS členy pocházející z území nejméně dvou členských států.“
4)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 3a
Přistoupení členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území (ZZÚ)
1. V souladu s čl. 4 odst. 3a může ESÚS sdružovat členy pocházející z území nejméně dvou členských států a jedné nebo více třetích zemí sousedících nejméně s jedním z těchto členských států včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tyto členské státy a třetí země společně vykonávají činnosti v rámci územní spolupráce nebo provádí programy podporované Unií.
Pro účely tohoto nařízení se třetí země nebo ZZÚ považuje za sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud tato třetí země nebo ZZÚ sdílí s členským státem společnou pozemní hranici nebo pokud jsou tato třetí země nebo ZZÚ i členský stát způsobilé podle společného námořního přeshraničního nebo nadnárodního programu v rámci cíle Evropská územní spolupráce nebo podle jiného programu přeshraniční spolupráce, spolupráce přes moře či spolupráce pobřežních oblastí, a to i tehdy, když je oddělují mezinárodní vody.
2. ESÚS může sdružovat členy pocházející z území pouze jednoho členského státu a jedné či více třetích zemí nebo sousedících s daným členským státem, včetně jeho nejvzdálenějších regionů, pokud se podle tohoto členského státu takovéto ESÚS slučuje s oblastí působnosti jeho územní spolupráce v rámci přeshraniční či nadnárodní spolupráce nebo dvoustranných vztahů s danými třetími zeměmi.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 zahrnují třetí země sousedící s členským státem včetně jeho nejvzdálenějších regionů námořní hranice mezi dotčenými zeměmi.
4. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 1 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející z území alespoň dvou členských států včetně jejich nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, či nikoli.
5. V souladu s článkem 4a a s výhradou podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku může ESÚS rovněž sdružovat členy pocházející pouze z území jednoho členského státu včetně jeho nejvzdálenějších regionů a z jedné nebo více ZZÚ, ať má členy z jedné či více třetích zemí, nebo ne.
6. ESÚS nemůže být zřízeno pouze mezi členy z jednoho členského státu a jedné či více ZZÚ majících vazby k témuž členskému státu.“;
5)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Po oznámení případného budoucího člena podle odstavce 2 členský stát, který obdržel oznámení, s ohledem na svoji ústavní strukturu schválí účast případného budoucího člena v ESÚS a úmluvu, ledaže tento členský stát shledá, že:
a)
tato účast či úmluva není v souladu s kterýmkoliv u následujících:
i)
tímto nařízením;
ii)
jiným právním předpisem Unie týkajícím se jednání a činností ESÚS;
iii)
vnitrostátním právním předpisem týkajícím se působnosti a pravomocí případného budoucího člena;
b)
taková účast není opodstatněná z důvodů veřejného zájmu nebo veřejné politiky příslušného členského státu; nebo
c)
stanovy nejsou v souladu s úmluvou.
V případě neschválení vydá členský stát prohlášení, v němž uvede své důvody k odepření schválení a případně navrhne nezbytné změny úmluvy.
Pokud jde o schválení, dospěje členský stát k rozhodnutí ve lhůtě šesti měsíců ode dne doručení oznámení v souladu s odstavcem 2. Pokud v této lhůtě členský stát, který obdržel oznámení, nevznese žádné námitky, považují se účast případného budoucího člena a úmluva za schválené. Avšak členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, formálně schválí úmluvu dříve, než bude moci být ESÚS vytvořen.
Jakákoliv žádost o doplňující informace členského státu adresovaná případnému budoucímu členovi lhůtu uvedenou ve třetím pododstavci přeruší. Doba přerušení bude započata dnem následujícím po dni, kdy členský stát odeslal své připomínky případnému budoucímu členovi, a potrvá až do doby, kdy případný budoucí člen na připomínky odpoví.
K přerušení lhůty uvedené ve třetím pododstavci však nedojde, pokud případný budoucí člen předložil odpověď na připomínky členského státu do deseti pracovních dnů poté, co započala doba přerušení.
Při rozhodování o účasti případného budoucího člena v ESÚS mohou členské státy uplatňovat svá vnitrostátní pravidla.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„3a. V případě ESÚS s případnými budoucími členy z jedné nebo více třetích zemí se členský stát, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, za konzultace s ostatními dotčenými členskými státy přesvědčí, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a a že každá třetí země schválila účast případného budoucího člena v souladu s:
a)
podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení; nebo
b)
dohodou uzavřenou mezi alespoň jedním členským státem, podle jehož práva je případný budoucí člen zřízen, a takovou třetí zemí.“
c)
Odstavce 5 a 6 se nahrazují tímto:
„5. Členové schválí úmluvu uvedenou v článku 8, přičemž zajistí soulad se schválením podle odstavce 3 tohoto článku.
6. Každou změnu úmluvy nebo stanov oznámí ESÚS členským státům, podle jejichž práva jsou jeho členové ESÚS zřízeni. Každou změnu úmluvy, pouze s výjimkou přistoupení nového člena podle odst. 6a písm. a), schvalují tyto členské státy podle postupu stanoveného v tomto článku.“
d)
Doplňuje se nový odstavec, který zní:
„6a. Následující ustanovení se použijí v případě přistoupení nových členů k již existujícímu ESÚS:
a)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který již úmluvu schválil, toto přistoupení schvaluje pouze členský stát, podle jehož práva je nový člen zřízen, v souladu s postupem stanoveným v odstavci 3 a po oznámení členskému státu, v němž má ESÚS své sídlo.
b)
V případě přistoupení nového člena z členského státu, který úmluvu ještě neschválil, se použije postup stanovený v odstavci 6.
c)
V případě přistoupení nového člena ze třetí země k již existujícímu ESÚS provede členský stát, v němž se nachází sídlo ESÚS, postupem stanoveným v odstavci 3a přezkum takového přistoupení.“
6)
vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 4a
Účast členů ze zámořských zemí a území
V případě ESÚS s případnými budoucími členy ze ZZÚ zajistí členský stát, s nímž je ZZÚ spojeno, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3a, a s ohledem na své vztahy s daným ZZÚ buď:
a)
schválí účast případných budoucích členů v souladu s čl. 4 odst. 3; nebo
b)
písemně potvrdí členskému státu, v němž se má nacházet plánované sídlo ESÚS, že příslušné orgány v ZZÚ schválily účast případných budoucích členů v souladu s podmínkami a postupy rovnocennými podmínkám a postupům stanoveným v tomto nařízení.“
7)
Článek 5 se nahrazuje tímto:
„Článek 5
Nabývání právní subjektivity a zveřejnění v Úředním věstníku
1. Úmluva, stanovy a veškeré jejich pozdější změny se registrují nebo zveřejňují v členském státě, v němž má dotyčné ESÚS své sídlo, v souladu s použitelným vnitrostátním právem tohoto členského státu. ESÚS nabývá právní subjektivitu dnem registrace úmluvy a stanov nebo dnem jejich zveřejnění, podle toho, co nastane dříve. Členové informují dotčené členské státy a Výbor regionů o registraci nebo zveřejnění úmluvy a stanov.
2. ESÚS do deseti pracovních dnů od registrace nebo zveřejnění úmluvy a stanov zajistí, aby byla Výboru regionů zaslána žádost podle vzoru stanoveného v příloze tohoto nařízení. Výbor regionů tuto žádost předá Úřadu pro publikace Evropské unie, který v řadě C Úředního věstníku Evropské unie zveřejní oznámení o zřízení ESÚS s podrobnostmi stanovenými v příloze tohoto nařízení.“
8)
V článku 6 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Bez ohledu na odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku, pokud úkoly ESÚS uvedené v čl. 7 odst. 3 zahrnují akce spolufinancované Unií, použijí se příslušné právní předpisy o kontrole finančních prostředků poskytnutých Unií.“
9)
Článek 7 se mění takto:
a)
odstavce 2 a 3 se nahrazují tímto:
„2. ESÚS jedná v mezích úkolů, jimiž bylo pověřeno, tedy usnadnění a podpora územní spolupráce za účelem posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti Unie a překonávání překážek na vnitřním trhu. Všechny úkoly stanoví jeho členové za spadající do pravomocí každého člena, ledaže členský stát nebo třetí země schválí účast člena zřízeného podle jeho vnitrostátního práva, i když tento člen nemá pravomoc ke všem úkolům stanoveným v úmluvě.
3. ESÚS může provádět zvláštní činnosti územní spolupráce mezi svými členy při sledování cíle uvedeného v čl. 1 odst. 2, ať již s finanční podporou ze strany Unie, nebo bez ní.
Úkoly ESÚS se mohou především týkat provádění programů spolupráce nebo jejich částí nebo prováděním činností podporovaných Unií prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu nebo Fondu soudržnosti či jakoukoliv kombinací těchto fondů.
Členské státy mohou omezit úkoly, které mohou ESÚS provádět bez finanční podpory ze strany Unie. Aniž je dotčen článek 13, členské státy nicméně nevyloučí úkoly týkající se investičních priorit uvedených v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č1299/2013 (11).
(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosinec 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 259).“" 						
b)
v odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Shromáždění ESÚS uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) však v souladu s použitelným právem Unie a vnitrostátním právem může stanovit podmínky používání určitého prvku infrastruktury, kterou ESÚS spravuje, nebo podmínky, za nichž se poskytuje služba obecného hospodářského zájmu, a to včetně tarifů a poplatků, které budou uživatelé platit.“
10)
V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Úmluva stanoví:
a)
název ESÚS a jeho sídlo;
b)
rozsah území, na němž může ESÚS plnit své úkoly;
c)
cíl a úkoly ESÚS;
d)
dobu trvání ESÚS a podmínky, kterými se řídí jeho rozpuštění;
e)
seznam členů ESÚS;
f)
seznam orgánů ESÚS a jejich příslušných pravomocí;
g)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž má ESÚS statutární sídlo pro účely výkladu a prosazování úmluvy;
h)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo členského státu, v němž jednají statutární orgány ESÚS;
i)
případná opatření pro účast členů ze třetích zemí nebo zámořských zemí a území, včetně stanovení rozhodného práva, pokud ESÚS plní úkoly ve třetích zemích či v zámořských zemích či územích;
j)
použitelné právo Unie a vnitrostátní právo, jež se přímo týkají činností ESÚS prováděných v rámci úkolů stanovených v úmluvě;
k)
pravidla použitelná pro zaměstnance ESÚS, jakož i zásady pro opatření týkající se personálního řízení a způsobů náboru zaměstnanců;
l)
opatření pro odpovědnost ESÚS a jeho členů v souladu s článkem 12;
m)
vhodná ujednání o vzájemném uznávání, včetně pro účely finanční kontroly řízení veřejných finančních prostředků; a dále
n)
postupy pro přijetí stanov a změn úmluvy, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.
3. Informace podle odst. 2 písm. b) však nejsou vyžadovány, pokud se úkoly ESÚS týkají pouze řízení programu spolupráce nebo jeho části v rámci nařízení (EU) č. 1299/2013 nebo pokud se ESÚS týká meziregionální spolupráce nebo sítí.“
11)
Článek 9 se nahrazuje tímto:
„Článek 9
Stanovy
1. Stanovy ESÚS přijímají na základě úmluvy a v souladu s ní jeho členové jednomyslně.
2. Stanovy ESÚS obsahují přinejmenším:
a)
provozní předpisy orgánů ESÚS a jejich pravomoci, jakož i počet zástupců členů v příslušných orgánech;
b)
jeho postupy při rozhodování;
c)
jeho pracovní jazyk nebo jazyky;
d)
ujednání o jeho fungování;
e)
jeho postupy týkající se personálního řízení a náboru zaměstnanců;
f)
ujednání o finančních příspěvcích jeho členů;
g)
použitelná účetní a rozpočtová pravidla pro jeho členy;
h)
určení nezávislého externího auditora jeho účetních závěrek; a
i)
postupy pro změny jeho stanov, které jsou v souladu s povinnostmi stanovenými v článcích 4 a 5.“
12)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Příprava účetních závěrek, v případě potřeby včetně doprovodné výroční zprávy, auditu a zveřejnění těchto účetních závěrek, se řídí vnitrostátním právem členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
13)
Článek 12 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„ESÚS odpovídá za veškeré své dluhy.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Aniž je dotčen odstavec 3, pokud aktiva ESÚS nedostačují na pokrytí jeho závazků, odpovídají jeho členové za dluhy ESÚS jakékoli povahy, přičemž se podíl každého člena stanoví úměrně k jeho finančnímu příspěvku. Úprava finančních příspěvků musí být obsažena ve stanovách.
Členové ESÚS mohou ve stanovách určit, že po ukončení svého členství v daném ESÚS budou odpovídat za závazky vyplývající z jeho činnosti v průběhu svého členství.
2a. Pokud je odpovědnost alespoň jednoho člena ESÚS z členského státu omezena v důsledku vnitrostátního práva, podle něhož je zřízen, mohou ostatní členové v úmluvě rovněž omezit svou odpovědnost, pokud jim to vnitrostátní právo provádějící toto nařízení umožní.
Název ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí obsahovat výraz „s ručením omezeným“.
Požadavky na zveřejnění úmluvy, stanov a účetních závěrek ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, musí být přinejmenším rovnocenné požadavku, který se uplatňuje pro jiné právní subjekty s omezenou odpovědností podle práva členského státu, v němž má ESÚS sídlo.
V případě ESÚS, jehož členové mají omezenou odpovědnost, může kterýkoliv dotčený členský stát požadovat, aby takové ESÚS uzavřelo vhodné pojištění nebo aby se na něj vztahovala záruka poskytnutá bankou nebo jinou finanční institucí se sídlem v členském státě nebo aby se na něj vztahoval nástroj poskytnutý veřejným subjektem či členským státem jako záruka za účelem krytí rizik, která jsou specifická pro činnosti daného ESÚS.“
14)
V čl. 15 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, vztahuje se na spory, jejichž stranou je ESÚS, právní předpisy Unie o soudní příslušnosti. Ve věci, která není upravena těmito právními předpisy Unie, jsou pro řešení sporů příslušné soudy členského státu, v němž má ESÚS sídlo.“
15)
Článek 16 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Členské státy přijmou předpisy k zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení, včetně určení příslušných orgánů odpovědných za schvalování, v souladu se svými právními a správními opatřeními.
Vyžaduje-li to vnitrostátní právo některého členského státu, může tento členský stát vypracovat souhrnný seznam úkolů, které členové ESÚS ve smyslu čl. 3 odst. 1 zřízení podle jeho práva již mají, pokud jde o územní spolupráci uvnitř tohoto členského státu.
Členský stát předloží Komisi veškeré předpisy přijaté na základě tohoto článku, jakož i jejich změny. Komise tyto předpisy následně předá ostatním členským státům a Výboru regionů.“
b)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„1a. Týkají-li se předpisy uvedené v odstavci 1členského státu, k němuž má vazby ZZÚ, zajišťují při zohlednění vztahu členského státu s touto ZZÚ rovněž účinné uplatňování tohoto nařízení vůči této ZZÚ, sousedícím členským státům nebo nejvzdálenějším regionům těchto členských států.“
16)
Článek 17 se nahrazuje tímto:
„Článek 17
Zpráva
Do 1. srpna 2018 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která na základě ukazatelů zhodnotí jeho účelnost, efektivnost, významnost, evropskou přidanou hodnotu a prostor pro zjednodušení.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17a, jimiž stanoví seznam ukazatelů uvedených v prvním pododstavci.“
17)
vkládá se nový článek 17a, který zní:
„Článek 17a
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomocí uvedená v čl. 17 druhém pododstavci je svěřena Komisi na dobu pěti let od 21. prosinec 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 17 druhém pododstavci kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu i Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 17 druhého pododstavce vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.“
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. ESÚS zřízená před 21. prosinec 2013 nemají povinnost sladit své úmluvy a stanovy s ustanoveními nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
2. V případě ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 a kde zbývá pouze provést registraci nebo zveřejnění podle článku 5 nařízení (ES) č. 1082/2006, se jejich registrace nebo zveřejněné provede podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
3. ESÚS, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen více než šest měsíců před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006ve znění před jeho změnou tímto nařízením.
4. Jiná ESÚS než ta, která jsou uvedena v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, pro něž byl postup podle článku 4 nařízení (ES) č. 1082/2006 zahájen před 22. červen 2014 se schválí podle ustanovení nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení.
5. Členské státy předloží Komisi potřebné změny vnitrostátních předpisů přijaté v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 1082/2006 ve znění tohoto nařízení nejpozději dne 22. červen 2014.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 22. červen 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. prosince 2013.
UREDBA (EU) br. 1302/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 17. prosinca 2013.
o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1082/2006 o Europskoj grupaciji za teritorijalnu suradnju (EGTS) u vezi s pojašnjenjem, pojednostavljenjem i poboljšanjem osnivanja i funkcioniranja takvih grupacija
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 175. treći stavak,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
U skladu s Uredbom (EZ) br. 1082/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (3), Komisija je 29. srpnja 2011. usvojila izvješće za Europski parlament i Vijeće o primjeni te uredbe. Komisija je u tom izvješću objavila svoju namjeru predlaganja ograničenog broja izmjena Uredbe o (EZ) br. 1082/2006 kako bi se olakšalo osnivanje i djelovanje EGTS-ova te predlaganja pojašnjenja određenih postojećih odredaba. Prepreke za osnivanje novih EGTS-ova trebalo bi ukloniti održavajući pritom kontinuitet i olakšavajući djelovanje onih postojećih, na taj način omogućavajući šire korištenje EGTS-ova za doprinos boljoj usklađenosti politike i suradnji među javnim tijelima bez stvaranja dodatnog opterećenja za nacionalne administracije ili administracije Unije.
(2)
O osnivanju EGTS-a trebaju odlučivati njegovi članovi i njihova nacionalna tijela te ono nije automatski povezano s određenim pravnim ili financijskim prednostima na razini Unije.
(3)
Ugovorom iz Lisabona kohezijskoj politici dodana je teritorijalna dimenzija te je „Zajednica” zamijenjena „Unijom”. Stoga bi novu terminologiju trebalo uvesti u Uredbu (EZ) br. 1082/2006.
(4)
EGTS-ovi mogu imati potencijal za jačanje promicanja i postizanja skladnog razvoja Unije u cjelini, a posebno ekonomske, socijalne i teritorijalne kohezije njezinih regija, te za doprinos ispunjavanju ciljeva strategije Europa 2020. za pametan, održiv i uključiv rast („strategija Europa 2020.”). EGTS-ovi mogu također pozitivno doprinijeti uklanjanju prepreka teritorijalnoj suradnji između regija koje su izložene ozbiljnim i trajnim prirodnim ili demografskim poteškoćama, uključujući specifičnu situaciju u najudaljenijim regijama, te mogu biti ključni u jačanju suradnje između trećih zemalja, prekomorskih zemalja i područja („PZP-ovi”) i graničnih regija Unije, uključujući uz upotrebu programa Unije za vanjsku suradnju.
(5)
Iskustvo s do sada osnovanim EGTS-ovima pokazuje da se, kao pravni instrument, EGTS-ovi također koriste za suradnju u kontekstu politika Unije različitih od kohezijske politike, uključujući provedbu programâ ili dijelova programâ s financijskom potporom Unije različitom od one u okviru Kohezijske politike. Učinkovitost i djelotvornost EGTS-ova trebala bi se poboljšati širenjem naravi EGTS-ova, uklanjanjem ustrajnih prepreka i olakšavanjem osnivanja i djelovanja EGTS-ova, istodobno zadržavajući mogućnost država članica da ograniče djelovanja koja EGTS-ovi mogu provesti bez financijske potpore Unije. Prema Uredbi (EZ) br. 1082/2006 EGTS-ovi u svakoj državi članici imaju najširu pravnu sposobnost koju pravnim osobama priznaje nacionalno prave te države članice, uključujući mogućnost sklapanja sporazuma s drugim EGTS-ovima ili drugim pravnim subjektima u svrhu provođenja zajedničkih projekata suradnje da bi se, među ostalim, osiguralo učinkovitije djelovanje makroregionalnih strategija.
(6)
EGTS-ovi po definiciji djeluju u više od jedne države članice. Posljedično, Uredba (EZ) br. 1082/2006 predviđa mogućnost da se u konvenciji i statutu EGTS-a navodi mjerodavno pravo u određenim stvarima. Trebalo bi razjasniti slučajeve u kojima takvi navodi daju prednost, u skladu s hijerarhijom mjerodavnog prava utvrđenog u toj Uredbi, nacionalnom zakonodavstvu države članice u kojoj EGTS ima registrirano sjedište. U isto bi se vrijeme odredbe Uredbe (EZ) br. 1082/2006 o mjerodavnom pravu trebale proširiti na akte i aktivnosti EGTS-a koji su podložni pravnom preispitivanju od strane država članica u svakom pojedinom slučaju.
(7)
Kao posljedica različitog statusa lokalnih i regionalnih tijela u državama članicama, nadležnosti koje su regionalne s jedne stranice granice, mogu biti nacionalne s druge strane, pogotovo u manjim ili centraliziranim državama članicama. Posljedično, nacionalna tijela trebala bi moći postati članovi EGTS-a uz državu članicu.
(8)
Iako Uredba (EZ) br. 1082/2006 tijelima privatnog prava omogućava da postanu članovi EGTS-a pod uvjetom da ih se smatra osobama javnog prava kako su definirane u Direktivi 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4), trebalo bi biti moguće koristiti EGTS-ove u budućnosti za zajedničko upravljanje javnim uslugama s posebnim naglaskom na usluge od općega gospodarskog interesa ili na infrastrukturu. Stoga bi druge osobe privatnog ili javnog prava također trebale moći postati članovi EGTS-a. Posljedično, također bi trebala biti obuhvaćena „javna poduzeća” kako su definirana u Direktivi 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5) te poduzeća kojima je povjereno upravljanje uslugama od općega gospodarskog interesa u područjima kao što su obrazovanje i osposobljavanje, medicinska skrb, socijalne potrebe u odnosu na zdravstvenu skrb i dugoročnu skrb, dječju skrb, pristup i ponovno uključivanje u tržište rada, socijalno stanovanje te skrb i socijalnu uključenost ugroženih skupina.
(9)
Uredba (EZ) br. 1082/2006 ne sadrži detaljna pravila u vezi sa sudjelovanjem subjekata iz trećih zemalja u EGTS-u osnovanom u skladu s tom uredbom, to jest između članova iz najmanje dvije države članice. Uzimajući u obzir daljnje usklađivanje pravila koja uređuju suradnju između jedne ili više država članica i jedne ili više trećih zemalja, većinom u kontekstu prekogranične suradnje u okviru Europskog instrumenta za susjedstvo (ENI) i Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II), ali također i u kontekstu dodatnog financiranja iz Europskog razvojnog fonda, i transnacionalne suradnje u okviru cilja „Europska teritorijalna suradnja”, kada se sredstva iz ENI-a i IPA-e II prenose radi spajanja sa sredstvima iz Europskog fonda za regionalni razvoj (EFRR) u okviru programa zajedničke suradnje, trebalo bi izričito predvidjeti sudjelovanje članova iz trećih zemlja koje su susjedne državi članici, uključujući njezine najudaljenije regije, u EGTS-u osnovanom između najmanje dvije države članice. To bi trebalo biti moguće ako to dopušta zakonodavstvo treće zemlje ili sporazumi između barem jedne države članice sudionice i treće zemlje.
(10)
Da bi se ojačala ekonomska, socijalna i teritorijalna kohezija Unije i time poboljšala učinkovitost naročito teritorijalne suradnje, uključujući jednu ili više od sljedećih: prekograničnu, transnacionalnu i međuregionalnu komponentu suradnje među članovima EGTS-a, trebalo bi dopustiti sudjelovanje trećih zemalja susjednih državi članici, uključujući njezine najudaljenije regije, u EGTS-u. Operacije u okviru programâ europske teritorijalne suradnje kada ih sufinancira Unija stoga bi trebale nastaviti ostvarivati ciljeve kohezijske politike Unije, čak i ako se djelomično ili u potpunosti provode izvan teritorija Unije, a kao posljedica toga se aktivnosti EGTS-a barem do određene razine također provode izvan teritorija Unije. U tom kontekstu i ako je to relevantno, doprinos aktivnosti EGTS-a koji ima i članove iz trećih zemalja susjednih barem jednoj državi članici, uključujući njezine najudaljenije regije, ciljevima politika vanjskog djelovanja Unije, kao što su ciljevi razvojne suradnje ili ekonomske, financijske i tehničke suradnje, ostaje samo slučajan jer bi se središte težišta dotičnih programa suradnje i posljedično aktivnosti tog EGTS-a trebali primarno usredotočiti na ciljeve kohezijske politike Unije. Posljedično, bilo koji ciljevi razvojne suradnje ili ekonomske, financijske i tehničke suradnje između samo jedne države članice, uključujući njezine najudaljenije regije, i jedne ili više trećih zemalja samo su sporedni ciljevima teritorijalne suradnje temeljenima na kohezijskoj politici među državama članicama, uključujući njihove najudaljenije regije. Stoga je članak 175. treći stavak Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) dovoljna pravna osnova za donošenje ove Uredbe.
(11)
Slijedom odobrenja za sudjelovanje nacionalnih, regionalnih, podregionalnih i lokalnih tijela i organizacija, kao i, prema potrebi, drugih javnih tijela ili institucija, uključujući pružatelje javnih usluga, iz PZP-a u EGTS-u, na temelju Odluke Vijeća 2013/755/EU (6) i uzimajući u obzir da će, u slučaju programskog razdoblja od 2014. do 2020., posebna dodatna dodjela financijskih sredstava u okviru višegodišnjeg financijskog okvira ojačati suradnju između najudaljenijih regija Unije sa susjednim trećim zemljama i nekima od tim regijama susjednih PZP-ova koji su navedeni u Prilogu II. UFEU-u, EGTS-ovi kao pravni instrument također bi trebali biti dostupni članovima iz PZP-ova. Radi pravne jasnoće i transparentnosti trebalo bi odrediti posebne postupke odobrenja za pristupanje članova iz određenog PZP-a EGTS-u, uključujući u tom pogledu, prema potrebi, i posebna pravila o mjerodavnom pravu za relevantni EGTS čiji su članovi iz određenog PZP-a.
(12)
U Uredbi (EZ) br. 1082/2006 pravi se razlika između konvencije koja određuje temeljne elemente budućeg EGTS-a i statuta koji određuje elemente provedbe. Međutim, prema toj uredbi statut trenutačno mora sadržavati i sve odredbe konvencije. Premda i konvenciju i statut treba poslati državama članicama, radi se o različitim dokumentima i postupak odobravanja trebao bi se ograničiti samo na konvenciju. Nadalje, neke elemente koji su trenutačno obuhvaćeni statutom trebalo bi umjesto toga obuhvatiti konvencijom.
(13)
Iskustvo stečeno osnivanjem EGTS-ova pokazuje da se rijetko poštovalo razdoblje od tri mjeseca za odobrenje od strane država članica. To bi razdoblje stoga trebalo produljiti na šest mjeseci. S druge strane, kako bi se osigurala pravna sigurnost nakon tog razdoblja, konvencija bi se trebala smatrati odobrenom prešutnim sporazumom, gdje je primjenjivo, a u skladu s nacionalnim zakonodavstvom dotičnih država članica, uključujući njihove odgovarajuće ustavne zahtjeve. Međutim, država članica u kojoj će predloženo registrirano sjedište EGTS-a biti smješteno morala bi službeno odobriti konvenciju. Iako bi države članice trebale moći primijeniti nacionalna pravila kod postupka odobravanja sudjelovanja budućeg člana u EGTS-u ili uvesti posebna pravila u okviru nacionalnih pravila kojima se provodi Uredba (EZ) br. 1082/2006, odstupanja od odredbe o prešutnom sporazumu nakon razdoblja od šest mjeseci trebalo bi isključiti, osim ako je to predviđeno ovom Uredbom.
(14)
Trebalo bi utvrditi razloge na temelju kojih države članice ne odobravaju sudjelovanje budućeg člana ili konvenciju. Međutim, pri odlučivanju o tom odobrenju ne bi se smjelo uzimati u obzir nikakve nacionalne propise koji zahtijevaju pravila i postupke različite od onih predviđenih u Uredbi (EZ) br. 1082/2006.
(15)
Kako se Uredba (EZ) br. 1082/2006 ne može primjenjivati u trećim zemljama, država članica u kojoj će biti smješteno predloženo registrirano sjedište EGTS-a trebala bi se uvjeriti, pri odobravanju sudjelovanja budućih članova iz trećih zemalja, osnovanih prema zakonodavstvu tih trećih zemalja, uz savjetovanje s onim državama članicama prema čijem zakonodavstvu su drugi budući članovi EGTS-a osnovani, da su treće zemlje primijenile uvjete i postupke istovjetne onima iz Uredbe (EZ) br. 1082/2006 ili su postupile u skladu s međunarodnim bilateralnim ili multilateralnim sporazumima sklopljenima između država članica Vijeća Europe, bez obzira na to jesu li one ujedno države članice Unije, na temelju Europske okvirne konvencije o prekograničnoj suradnji između teritorijalnih zajednica i vlasti, potpisane u Madridu 21. svibnja 1980., i dodatnih protokola koji su na temelju nje doneseni. U slučaju uključivanja više država članica Unije i jedne ili više trećih zemalja trebalo bi biti dovoljno da je takav sporazum sklopljen između dotične treće zemlje i jedne sudjelujuće države članice Unije.
(16)
Kako bi se potaknulo pristupanje novih članova postojećem EGTS-u, trebalo bi pojednostaviti postupak izmjene konvencija. Posljedično, o takvim izmjenama ne bi trebalo, u slučaju novog člana iz države članice koja je već odobrila konvenciju, obavijestiti sve države članice sudionice, već samo onu državu članicu prema čijem je zakonodavstvu novi budući član osnovan i državu članicu u kojoj je EGTS ima svoje registrirano sjedište. O svim sljedećim izmjenama konvencije trebalo bi obavijestiti sve dotične države članice. Međutim, takvo se pojednostavljenje postupka izmjene ne bi trebalo primjenjivati u slučaju novog budućeg člana iz države članice koja još nije odobrila konvenciju, treće zemlje ili PZP-a jer je nužno da sve države članice sudionice mogu provjeriti je li takvo pristupanje u skladu s njihovim javnim interesom ili javnom politikom.
(17)
S obzirom na povezanost između država članica i PZP-ova, postupci odobravanja sudjelovanja budućih članova iz PZP-ova trebali bi uključivati te države članice. U skladu s posebnim odnosom upravljanja između države članice i PZP-a, država članica trebala bi ili odobriti sudjelovanje budućeg člana iz PZP-a ili pružiti pisanu potvrdu državi članici, u kojoj će biti smješteno predloženo registrirano sjedište EGTS-a, da su ovlaštena tijela u PZP-u odobrila sudjelovanje budućeg člana u skladu s uvjetima i postupcima istovjetnima onima koji su utvrđeni Uredbom (EZ) br. 1082/2006. Isti postupak trebao bi se primjenjivati u slučaju da se budući član iz PZP-a želi pridružiti postojećem EGTS-u.
(18)
S obzirom na to da statut više neće sadržavati sve odredbe konvencije, i konvencija i statut trebali bi biti registrirani, objavljeni ili oboje. Osim toga, radi transparentnosti, obavijest o odluci o osnivanju EGTS-a trebalo bi objaviti u seriji C Službenog lista Europske unije. U svrhu dosljednosti, ta obavijest trebala bi sadržavati detalje iz Priloga Uredbi (EZ) br. 1082/2006, kako je izmijenjena ovom Uredbom.
(19)
Svrhu EGTS-a trebalo bi proširiti kako bi obuhvatila olakšavanje i promicanje teritorijalne suradnje općenito, uključujući strateško planiranje i upravljanje regionalnim i lokalnim poteškoćama u skladu s kohezijskom politikom i drugim politikama Unije, time doprinoseći strategiji Europa 2020. ili provedbi makroregionalnih strategija. EGTS bi stoga trebao moći provoditi operacije s financijskom potporom izvan one koja je osigurana kohezijskom politikom Unije. Nadalje, svaki član u svakoj zastupljenoj državi članici ili trećoj zemlji trebao bi imati svaku od ovlasti potrebnih za učinkovito funkcioniranje EGTS-a, osim ako država članica ili treća zemlja odobri sudjelovanje člana osnovanog u skladu s njezinim nacionalnim pravom čak i ako taj član nije nadležan za sve zadaće određene u konvenciji.
(20)
Nije predviđeno da se EGTS-ovima, kao pravnim instrumentima, zaobilazi okvir pravne stečevine Vijeća Europe koji nudi različite mogućnosti i okvire unutar kojih regionalna i lokalna tijela mogu ostvarivati prekograničnu suradnju, uključujući nedavne Grupacije za euroregionalnu suradnju (7), niti da se pruži skup posebnih zajedničkih pravila kojima bi se na jedinstven način uređivala sva takva pitanja diljem Unije.
(21)
I posebne zadaće EGTS-a i mogućnost država članica da ograniče djelovanja koja EGTS može provoditi bez financijske potpore Unije trebalo bi uskladiti s odredbama kojima se uređuju EFRR, Europski socijalni fond i Kohezijski fond tijekom programskog razdoblja 2014. - 2020.
(22)
Iako je u Uredbi (EZ) br. 1082/2006 utvrđeno da se zadaće EGTS-a ne odnose na, između ostalog, „regulatorne ovlasti”, koje mogu imati različite pravne posljedice u različitim državama članicama, ipak bi skupština ETGS-a trebala moći definirati, ako konvencija to posebno predviđa i u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i zakonodavstvom Unije, uvjete korištenja predmeta infrastrukture kojom EGTS upravlja, ili uvjete prema kojima se usluga od općega gospodarskog interesa može pružiti, uključujući tarife i naknade koje će korisnici platiti.
(23)
Kao posljedica otvaranja EGTS-a članovima iz trećih zemalja ili PZP-ova, konvencija bi trebala precizirati načine njihova uključivanja.
(24)
Konvencija bi, pored upućivanja na mjerodavno pravo općenito, kako je utvrđeno u članku 2. Uredbe (EZ) br. 1082/2006, također trebala navesti pravo Unije i nacionalno pravo koje se primjenjuje na EGTS. Nadalje, trebalo bi biti moguće da to nacionalno pravo budu pravo države članice u kojoj tijela EGTS-a izvršavaju svoje ovlasti, osobito u slučaju osoblja koje radi pod nadležnošću direktora i smješteno je u državi članici u kojoj nije registrirano sjedište EGTS-a. Konvencija bi također trebala navesti mjerodavno pravo Unije ili mjerodavno nacionalno pravo koje je izravno relevantno za aktivnosti EGTS-a koje se provode u okviru zadaća utvrđenih konvencijom, uključujući kada EGTS upravlja javnim uslugama od općeg interesa ili infrastrukturom.
(25)
Ovom se Uredbom ne bi trebali obuhvaćati problemi s kojima se EGTS-ovi susreću u vezi s prekograničnom nabavom.
(26)
S obzirom na važnost pravila koja se primjenjuju na osoblje EGTS-ova i načela kojima se rukovode dogovori o upravljanju osobljem i postupcima zapošljavanja, konvencija, a ne statut, trebala bi navoditi ta pravila i načela. Trebalo bi biti moguće da se različita rješenja u pogledu izbora pravila koja se primjenjuju na osoblje EGTS-ova utvrde konvencijom. Detalji o načinu rada u vezi s upravljanjem osobljem i postupcima zapošljavanja trebali bi biti navedeni u statutu.
(27)
Države članice trebale bi dodatno iskoristiti mogućnosti predviđene Uredbom (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (8) da zajedničkim dogovorom omoguće izuzetke u pogledu određivanja mjerodavnog zakonodavstva u skladu s tom uredbom, u interesu određenih osoba ili kategorija osoba, te da smatraju osoblje EGTS-ova kao takvu kategoriju osoba.
(28)
S obzirom na važnost mehanizama odgovornosti članova, konvencija, a ne statut, trebala bi navoditi te mehanizme.
(29)
U slučaju kada je isključivi cilj EGTS-a upravljanje programom suradnje ili njegovim dijelom koji podupire EFRR, ili u slučaju kada se EGTS tiče međuregionalne suradnje ili mreža, podatak o području na kojem EGTS može izvršavati svoju zadaću ne bi trebao biti potreban. U prvom slučaju, opseg državnog područja trebalo bi definirati i, prema potrebi, izmijeniti u odgovarajućem programu suradnje. U potonjem slučaju, koji se prije svega odnosi na nematerijalne aktivnosti, zahtjev za takvim podatkom ugrozio bi pristupanje novih članova međuregionalnoj suradnji ili mrežama.
(30)
Trebalo bi pojasniti različite mehanizme o kontroli upravljanja javnim sredstvima s jedne strane te revizije financijskih izvještaja EGTS-a s druge strane.
(31)
EGTS-ove čiji članovi imaju ograničenu odgovornost trebalo bi jasnije razlikovati od onih čiji članovi imaju neograničenu odgovornost. Nadalje, kako bi se EGTS-ovima čiji članovi imaju ograničenu odgovornost omogućila provedba aktivnosti koje bi potencijalno mogle generirati dugove, države članice trebale bi moći zahtijevati da se takvi EGTS-ovi prikladno osiguraju ili da takvi EGTS-ovi imaju odgovarajuće financijsko jamstvo od rizika specifičnih za te aktivnosti.
(32)
Države članice Komisiji bi trebale podnijeti sve odredbe i njihove izmjene koje donesu za provedbu Uredbe (EZ) br. 1082/2006. Kako bi se poboljšala razmjena informacija i koordinacija između država članica, Komisije i Odbora regija, Komisija bi takve odredbe trebala dostaviti državama članicama i Odboru regija. Odbor regija uspostavio je platformu za EGTS koja omogućava svim sudionicima razmjenu iskustava i dobrih praksi te poboljšanje komunikacije o prilikama i izazovima EGTS-a, olakšavajući razmjenu iskustava o osnivanju EGTS-ova na teritorijalnoj razini i dijeleći znanja o najboljim praksama u području teritorijalne suradnje.
(33)
Trebalo bi utvrditi novi rok za izvješće o primjeni Uredbe (EZ) br. 1082/2006. U skladu s pomakom Komisije u smjeru oblikovanja politika utemeljenih na više dokaza, to bi izvješće trebalo sadržavati glavne aspekte ocjenjivanja, uključujući djelotvornost, učinkovitost, važnost, europsku dodanu vrijednost, mogućnosti pojednostavljenja i održivost. Djelotvornost bi se trebala tumačiti kao da se odnosi, između ostalog, na prirodu pokušaja za širenjem znanja o instrumentu EGTS-a unutar različitih službi Komisije te između Komisije i drugih tijela poput Europske službe za vanjsko djelovanje. Komisija bi to izvješće trebala proslijediti Europskom parlamentu, Vijeću i, na temelju članka 307. prvog stavka UFEU-a, Odboru regija. To bi se izvješće trebalo proslijediti do 1. kolovoza 2018.
(34)
Kako bi se utvrdio popis pokazatelja za uporabu pri ocjenjivanju i pripremi izvješća o primjeni Uredbe (EZ) br. 1082/2006, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. UFEU-a. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i razrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(35)
Postojeći EGTS-ovi ne bi trebali biti obvezni uskladiti svoju konvenciju i statut s izmjenama Uredbe (EZ) br. 1082/2006 koje se uvode ovom Uredbom.
(36)
Potrebno je navesti skup pravila na temelju kojih bi trebalo odobriti EGTS za koji je postupak odobrenja započeo prije datuma početka primjene ove Uredbe.
(37)
Kako bi se postojeća nacionalna pravila prilagodila za provedbu ove Uredbe prije nego što je programe u okviru cilja „Europska teritorijalna suradnja” potrebno podnijeti Komisiji, ova bi se Uredba trebala početi primjenjivati šest mjeseci nakon dana njezina stupanja na snagu. Pri prilagodbi svojih postojećih nacionalnih pravila države članice trebale bi osigurati da se odrede nadležna tijela odgovorna za odobrenje EGTS-ova i da, u skladu s njihovim pravnim i administrativnim aranžmanima, ta tijela budu ista tijela koja su odgovorna za primitak obavijesti u skladu s člankom 4. Uredbe (EZ) br. 1082/2006.
(38)
S obzirom na to da cilj ove Uredbe, to jest poboljšanje pravnog instrumenta EGTS-a, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarenja tog cilja, a pristupanje EGTS-u je dobrovoljno, u skladu s ustavnim sustavom svake države članice.
(39)
Uredbu (EZ) br. 1082/2006 stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene Uredbe (EZ) 1082/2006
Uredba (EZ) br. 1082/2006 mijenja se kako slijedi:
(1)
članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
„1. Europska grupacija za teritorijalnu suradnju („EGTS”) može se osnovati na području Unije pod uvjetima i u skladu s načinima utvrđenim ovom Uredbom.
2. Cilj EGTS-a je olakšati i promicati posebno teritorijalnu suradnju, uključujući jednu ili više od sljedećih: prekograničnu, transnacionalnu i međuregionalnu komponentu suradnje među njegovim članovima kako je određeno u članku 3. stavku 1. s ciljem jačanja gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije.”;
(b)
dodaje se sljedeći stavak:
„5. Registrirano sjedište EGTS-a smješteno je u državi članici prema čijem je zakonodavstvu osnovan barem jedan član EGTS-a.”;
(2)
članak 2. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Djelovanje tijela EGTS-a uređeno je sljedećim:
(a)
ovom Uredbom;
(b)
konvencijom iz članka 8. kada je za to izričito ovlašteno ovom Uredbom; i
(c)
u slučaju predmeta koji nisu uređeni ovom Uredbom, ili su njome uređeni samo djelomično, nacionalnim pravom države članice u kojoj EGTS ima svoje registrirano sjedište.
Ako je to potrebno radi određivanja mjerodavnog prava u okviru prava Unije ili međunarodnog privatnog prava, EGTS se smatra subjektom države članice u kojoj ima registrirano sjedište.”;
(b)
umeće se sljedeći stavak:
„1.a Aktivnosti EGTS-a s obzirom na provođenje zadaća iz članka 7. stavaka 2. i 3. unutar Unije uređene su mjerodavnim pravom Unije i nacionalnim pravom utvrđenim konvencijom iz stavka 8.
Aktivnosti EGTS-a koje su sufinancirane sredstvima iz proračuna Unije u skladu su sa zahtjevima utvrđenima mjerodavnim pravom Unije i nacionalnim pravom koje se odnosi na primjenu tog prava Unije.”;
(3)
članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
prvi podstavak stavka 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Sljedeći subjekti mogu postati članovi EGTS-a:
(a)
države članice ili tijela na nacionalnoj razini,
(b)
regionalna tijela,
(c)
lokalna tijela,
(d)
javna poduzeća u smislu članka 2. stavka 1. točke (b) Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (9) ili osobe javnog prava u smislu članka 1. stavka 9. drugog podstavka Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10);
(e)
poduzeća kojima su povjerene usluge od općega gospodarskog interesa u skladu s mjerodavnim pravom Unije i nacionalnim pravom;
(f)
nacionalna, regionalna ili lokalna tijela, ili tijela ili javna poduzeća istovjetna onima iz točke (d) iz trećih zemalja, u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 3.a.
(9) Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnoga gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (SL L 134, 30.4.2004., str. 1)." 						
(10) Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, 30.4.2004., str. 114).”;" 						
(b)
stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. EGTS se sastoji od članova koji su smješteni na području najmanje dviju država članica, osim u slučajevima utvrđenima u članku 3.a stavcima 2. i 5.”;
(4)
umeće se sljedeći članak:
„Članak 3.a
Pristupanje članova iz trećih zemalja ili prekomorskih zemalja ili područja (PZP-ovi)
1. U skladu s člankom 4. stavkom 3.a EGTS se može sastojati od članova koji su smješteni na državnom području najmanje dviju država članica te jedne ili više trećih zemalja koje graniče s najmanje jednom od tih država članica, uključujući njihove najudaljenije regije, u slučaju kada te države članice i treće zemlje zajednički provode aktivnosti teritorijalne suradnje ili provode programe koje podupire Unija.
Za potrebe ove Uredbe, smatra se da treća zemlja ili PZP graniči s državom članicom uključujući njezine najudaljenije regije ako ta treća zemlja ili PZP i ta država članica imaju zajedničku kopnenu granicu ili ako i ta treća zemlja ili PZP i država članica ispunjavaju uvjete za zajednički program prekogranične ili transnacionalne pomorske suradnje u okviru cilja „Europska teritorijalna suradnja” ili ispunjavaju uvjete za drugi program prekogranične ili pomorske suradnje ili suradnje u okviru morskih bazena, uključujući i kad su odvojene međunarodnim vodama.
2. EGTS se može sastojati od članova koji su smješteni na području samo jedne države članice i jedne ili više trećih zemalja koje graniče s tom državom članicom, uključujući njezine najudaljenije regije, u slučaju kada dotična država članica smatra da je predmetni EGTS u skladu s opsegom njene teritorijalne suradnje u okviru prekogranične ili transnacionalne suradnje ili bilateralnih odnosa s dotičnim trećim zemljama.
3. Za potrebe stavaka 1. i 2. treće zemlje koje graniče s državom članicom, uključujući njezine najudaljenije regije, uključuju morske granice između predmetnih zemalja.
4. U skladu s člankom 4.a i podložno uvjetima određenima u stavku 1. ovog članka EGTS se također može sastojati od članova smještenih na državnom području barem dviju država članica uključujući njihove najudaljenije regije i jednog PZP-a ili više njih, s članovima iz jedne ili više trećih zemalja ili bez tih članova.
5. U skladu s člankom 4.a i podložno uvjetima iz stavka 2. ovog članka, EGTS se također može sastojati od članova smještenih na državnom području jedne države članice, uključujući njezine najudaljenije regije, i jednog PZP-a ili više njih, s članovima iz jedne ili više trećih zemalja ili bez tih članova.
6. EGTS ne može biti sastavljen samo od članova iz jedne države članice i jednog ili više PZP-a povezanih s istom državom članicom.”;
(5)
članak 4. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
„3. Slijedom prijave na temelju stavka 2. od strane budućeg člana, država članica koja je primila tu prijavu, uzimajući u obzir njezin ustavni poredak, odobrava sudjelovanje budućeg člana u EGTS-u i u konvenciji, osim ako ta država članica smatra da:
(a)
takvo sudjelovanje ili konvencija nisu u skladu s bilo kojim od sljedećeg:
i.
ovom Uredbom;
ii.
drugim zakonom Unije koji se odnosi na akte i aktivnosti EGTS-a;
iii.
nacionalnim zakonom koji se odnosi na ovlasti i nadležnosti budućeg člana;
(b)
takvo sudjelovanje nije opravdano razlozima javnog interesa ili javne politike države članice; ili
(c)
statuti nisu u skladu s konvencijom.
U slučaju neodobravanja, država članica izjašnjava se o razlozima uskraćivanja odobrenja i predlaže, prema potrebi, potrebne izmjene konvencije.
Država članica donosi odluku, u pogledu odobravanja, u razdoblju od šest mjeseci od primitka prijave u skladu sa stavkom 2. Ako država članica koja je primila prijavu ne uloži prigovor u tom razdoblju, smatra se da su odobreni sudjelovanje budućeg člana i konvencija. Međutim, država članica u kojoj će biti smješteno predloženo registrirano sjedište EGTS-a službeno potvrđuje konvenciju da bi EGTS mogao biti osnovan.
Svaki zahtjev za dodatnim informacijama od strane države članice budućem članu prekida rok iz trećeg podstavka. Razdoblje prekida počinje od dana koji slijedi nakon dana kada država članica pošalje svoje primjedbe budućem članu i traje dok budući član ne odgovori na primjedbe.
Međutim, prekid roka iz trećeg podstavka ne nastupa ako budući član odgovori na primjedbe države članice u roku od deset radnih dana nakon početka razdoblja prekida.
Pri odlučivanju o sudjelovanju budućeg člana u EGTS-u, države članice mogu primijeniti svoja nacionalna pravila.”;
(b)
umeće se sljedeći stavak:
„3.a U slučaju EGTS-a s budućim članovima iz jedne ili više trećih zemalja država članica u kojoj će predloženo registrirano sjedište EGTS-a biti smješteno u dogovoru s drugim državama članicama na koje se to odnosi uvjerava se u to da su uvjeti utvrđeni člankom 3.a ispunjeni i da je treća zemlja odobrila sudjelovanje budućeg člana u skladu s:
(a)
uvjetima i postupcima istovjetnima onima utvrđenima u ovoj Uredbi; ili
(b)
sporazumom sklopljenim između najmanje jedne države članice prema čijem je pravu osnovan budući član i dotične treće zemlje.”;
(c)
stavci 5. i 6. zamjenjuju se sljedećim:
„5. Članovi se dogovaraju o konvenciji iz članka 8. pritom osiguravajući dosljednost s odobrenjem u skladu sa stavkom 3. ovog članka.
6. EGTS o svim izmjenama konvencije ili statuta obavješćuje države članice prema čijem su pravu članovi EGTS-a osnovani. Te države članice odobravaju sve izmjene konvencije, osim u slučajevima pristupanja novog člana predviđenog stavkom 6.a točkom (a), u skladu s postupkom utvrđenim u ovom članku.”
(d)
dodaje se sljedeći stavak:
„6.a Sljedeće odredbe primjenjuju se u slučaju pristupanja novih članova postojećem EGTS-u:
(a)
u slučaju pristupanja novog člana, koji je iz države članice koja je već odobrila konvenciju, predmetno pristupanje odobrava samo država članica prema čijem je zakonodavstvu osnovan novi član u skladu s postupkom određenim u stavku 3. i uz obavijest državi članici u kojoj EGTS ima registrirano sjedište;
(b)
u slučaju pristupanja novog člana, koji je iz države članice koja još nije odobrila konvenciju, primjenjuje se postupak određen u stavku 6.;
(c)
u slučaju pristupanja novog člana iz treće zemlje postojećem EGTS-u, dotično pristupanje predmet je ispitivanja države članice u kojoj EGTS ima registrirano sjedište u skladu s postupkom utvrđenim stavkom 3.a.”;
(6)
umeće se sljedeći članak:
„Članak 4.a
Sudjelovanje članova iz PZP-a
U slučaju EGTS-a s budućim članom iz PZP-a država članica s kojom je taj PZP povezan uvjerava se u to da su ispunjeni uvjeti članka 3.a te, uzimajući u obzir svoj odnos s PZP-om:
(a)
odobrava sudjelovanje budućeg člana u skladu s člankom 4. stavkom 3.; ili
(b)
pisanim putem potvrđuje državi članici u kojoj će biti smješteno predloženo registrirano sjedište EGTS-a da su nadležna tijela u PZP-u odobrila sudjelovanje budućeg člana u skladu uvjetima i postupcima istovjetnima onima utvrđenima ovom Uredbom.”;
(7)
članak 5. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 5.
Stjecanje statusa pravne osobe i objava u Službenom listu
1. Konvencija i statut i sve naknadne izmjene istih registriraju se i/ili objavljuju u državi članici u kojoj predmetni EGTS ima registrirano sjedište, u skladu s mjerodavnim nacionalnim pravom te države članice. EGTS stječe pravnu osobnost na dan registracije ili objave konvencije i statuta, ovisno što prije nastupi. Članovi obavješćuju dotične države članice i Odbor regija o registraciji ili objavi konvencije i statuta.
2. EGTS osigurava da se u roku deset radnih dana od registracije ili objave konvencije i statuta pošalje zahtjev Odboru regija koristeći obrazac utvrđen u Prilogu ovoj Uredbi. Odbor regija potom prosljeđuje zahtjev Uredu za publikacije Europske unije za objavu obavijesti o osnivanju EGTS-a u seriji C Službenog lista Europske unije, s podacima navedenim u Prilogu ovoj Uredbi.”;
(8)
u članku 6., stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Neovisno o stavcima 1., 2. i 3. ovog članka, kad zadaće EGTS-a iz članka 7. stavka 3. uključuju aktivnosti koje sufinancira Unija, primjenjuju se relevantno zakonodavstvo u vezi s kontrolom sredstava koja je pružila Unija.”;
(9)
članak 7. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:
„2. EGTS djeluje u okviru zadaća koje su mu dodijeljene, a to su olakšavanje i promicanje teritorijalne suradnje u svrhu jačanja gospodarske, socijalne i teritorijalne kohezije Unije, te savladavanje prepreka na unutarnjem tržištu. Svaku zadaću određuju njegovi članovi tako da je u okviru nadležnosti svakog člana, osim ako država članica ili treća zemlja odobri sudjelovanje člana osnovanog u skladu s nacionalnim pravom čak i ako taj član nije nadležan za sve zadaće navedene u konvenciju.
3. EGTS može provoditi posebne mjere teritorijalne suradnje među svojim članovima u svrhu ostvarenja cilja iz članka 1. stavka 2., sa ili bez financijske potpore Unije.
U prvom redu, zadaće EGTS-a mogu se odnositi na provedbu programa suradnje ili njihovih dijelova ili provedbu operacija koje podupire Unija kroz Europski fond za regionalni razvoj, Europski socijalni fond i/ili Kohezijski fond.
Države članice mogu ograničiti zadaće koje EGTS-ovi mogu izvršavati bez financijske potpore Unije. Međutim, ne dovodeći u pitanje članak 13., države članice ne isključuju zadaće koje se odnose na prioritete ulaganja iz članka 7. Uredbe (EU) br. 1299/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(11) Uredba (EU) br. 1299/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o posebnim odredbama za potporu iz Europskog fonda za regionalni razvoj cilju „Europska teritorijalna suradnja” (SL 347 20.12.2013, str. 259).”;" 						
(b)
u stavku 4. dodaje se sljedeći podstavak:
„Međutim, u skladu s mjerodavnim pravom Unije i nacionalnim pravom, skupština EGTS-a iz članka 10. stavka 1. točke (a) može odrediti uvjete korištenja predmeta infrastrukture kojom EGTS upravlja, ili uvjete prema kojima se pruža usluga od općega gospodarskog interesa, uključujući tarife i naknade koje korisnici trebaju platiti.”;
(10)
u članku 8., stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Konvencija određuje:
(a)
naziv EGTS-a i njegovo registrirano sjedište;
(b)
opseg državnog područja na kojem EGTS može izvršavati svoje zadaće;
(c)
cilj i zadaće EGTS-a;
(d)
trajanje EGTS-a i uvjete za prestanak njegovog djelovanja;
(e)
popis članova EGTS-a;
(f)
popis tijela EGTS-a i nadležnosti svakog od njih;
(g)
mjerodavno pravo Unije i nacionalno zakonodavstvo države članice u kojoj EGTS ima registrirano sjedište za potrebe tumačenja i provođenja konvencije;
(h)
mjerodavno pravo Unije i mjerodavno nacionalno pravo države članice u kojoj djeluju tijela EGTS-a;
(i)
načine uključivanja članova iz trećih zemalja ili iz PZP-ova, prema potrebi, uključujući navođenje mjerodavnog prava ako EGTS obavlja zadaće u trećim zemljama ili u PZP-ovima;
(j)
mjerodavno pravo Unije i nacionalno pravo koje se izravno odnosi na aktivnosti EGTS-a izvršavane prema zadaćama specificiranim u konvenciji;
(k)
pravila koja se primjenjuju na osoblje EGTS-a te načela o načinima upravljanja osobljem i postupcima zapošljavanja;
(l)
mehanizme odgovornosti EGTS-a i njegovih članova u skladu s člankom 12.;
(m)
odgovarajuće mehanizme uzajamnog priznavanja, uključujući i mehanizme financijske kontrole upravljanja javnim sredstvima i
(n)
postupke za donošenje statuta i izmjena konvencije, koji poštuju obveze utvrđene u člancima 4. i 5.
3. Ako se zadaće EGTS-a odnose samo na upravljanje programom suradnje ili njegovim dijelom u okviru Uredbe (EU) br. 1299/2013, ili ako se EGTS bavi međuregionalnom suradnjom ili mrežama, informacija pod stavkom 2. točkom (b) nije potrebna.”;
(11)
članak 9. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 9.
Statut
1. Članovi EGTS-a jednoglasno donose statut EGTS-a na temelju konvencije i u skladu s njom.
2. Statutom EGTS-a određuje se najmanje sljedeće:
(a)
operativne odredbe tijela EGTS-a i ovlasti tih tijela kao i broj predstavnika članova u odgovarajućim tijelima;
(b)
postupke donošenja odluka;
(c)
radni jezik ili jezike;
(d)
detalje o načinu rada;
(e)
postupke u vezi s upravljanjem osobljem i zapošljavanjem;
(f)
mehanizme financijskih doprinosa članova;
(g)
primjenjiva računovodstvena i proračunska pravila za članove;
(h)
imenovanje neovisnog vanjskog revizora financijskih izvještaja; i
(i)
postupke izmjene statuta, koji poštuju obveze utvrđene u člancima 4. i 5.”;
(12)
u članku 11., stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Priprema financijskih izvještaja, uključujući, prema potrebi, i prateće godišnje izvješće te reviziju i objavu tih financijskih izvještaja, uređuje se nacionalnim pravom države članice u kojoj EGTS ima registrirano sjedište.”;
(13)
članak 12. mijenja se kako slijedi:
(a)
u stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
„EGTS je odgovoran za sva svoja dugovanja.”;
(b)
stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Ne dovodeći u pitanje stavak 3., ako je imovina EGTS-a nedostatna za ispunjavanje njegovih obveza, članovi EGTS-a odgovorni su za njegova dugovanja neovisno o prirodi tih dugovanja, a udio svakog člana utvrđuje se razmjerno njegovom financijskom doprinosu. Mehanizam financijskog doprinosa utvrđuje se u statutu.
Članovi EGTS-a mogu odrediti u statutu da će nakon što su prestali biti članovima nekog EGTS-a biti odgovorni za obveze nastale zbog aktivnosti EGTS-a provedenih tijekom njihovog članstva.
2.a Ako je odgovornost najmanje jednog člana EGTS-a iz države članice ograničena zbog nacionalnog prava na temelju kojeg je on osnovan, ostali članovi mogu također u konvenciji ograničiti svoju odgovornost ako im to dopušta nacionalno pravo kojim se provodi ova Uredba.
Naziv EGTS-a čiji članovi imaju ograničenu odgovornost sadržava riječ „ograničen”.
Zahtjevi u vezi s objavom konvencije, statuta i financijskih izvještaja EGTS-a čiji članovi imaju ograničenu odgovornost, jednaki su u najmanju ruku onima koji se traže od drugih pravnih osoba čiji članovi imaju ograničenu odgovornost prema zakonodavstvu države članice u kojoj taj EGTS ima registrirano sjedište.
Ako članovi EGTS-a imaju ograničenu odgovornost, svaka država članica na koju se to odnosi može zatražiti da se EGTS prikladno osigura ili da ima jamstvo banke ili druge financijske ustanove s poslovnim nastanom u državi članici ili da postoji sredstvo koje služi kao jamstvo javnog tijela ili države članice, a sve kako bi se pokrili rizici specifični za aktivnosti EGTS-a.”;
(14)
u članku 15. stavku 2., prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
„2. Za sporove koji uključuju neki EGTS primjenjuje se pravo Unije o sudskoj nadležnosti, osim ako je drukčije predviđeno u ovoj Uredbi. Za slučajeve koji nisu predviđeni pravom Unije, nadležni sudovi za rješavanje sporova su sudovi države članice u kojoj EGTS ima registrirano sjedište.”;
(15)
članak 16. mijenja se kako slijedi:
(a)
stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Države članice donose odredbe kako bi osigurale učinkovitu primjenu ove Uredbe, uključujući s obzirom na određivanje nadležnih tijela odgovornih za postupak odobrenja, u skladu s njihovim pravnim i upravnim postupcima.
Ako se to zahtijeva u skladu s nacionalnim pravom države članice, država članica može sastaviti iscrpni popis zadaća koje članovi EGTS-a u smislu članka 3. stavka 1. osnovani prema zakonodavstvu dotične države članice već imaju po pitanju teritorijalne suradnje unutar te države članice.
Država članica dostavlja Komisiji sve odredbe koje se donose prema ovom članku, kao i njihove izmjene. Komisija te odredbe prosljeđuje drugim državama članicama i Odboru regija.”
(b)
umeće se sljedeći stavak:
„1.a Odredbama iz stavka 1., u mjeri u kojoj se odnose na državu članicu s kojom je povezan neki PZP te uzimajući u obzir njezin odnos s tim PZP-om, također se osigurava učinkovita primjena ove Uredbe s obzirom na taj PZP, druge susjedne države članice ili najudaljenije regije tih država članica.”;
(16)
članak 17. zamjenjuje se sljedećim:
„Članak 17.
Izvješće
Komisija do 1. kolovoza 2018. Europskom parlamentu, Vijeću i Odboru regija prosljeđuje izvješće o primjeni ove Uredbe s na pokazateljima utemeljenom ocjenom njezine djelotvornosti, učinkovitosti, važnosti, europske dodane vrijednosti i mogućnosti pojednostavljenja.
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 17.a u kojima se utvrđuje popis pokazatelja iz prvog stavka.”;
(17)
umeće se sljedeći članak 17.a:
„Članak 17.a
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 17. drugog stavka dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina počevši od 21. prosinca 2013.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu u svako trenutku opozvati delegiranje ovlasti iz članka 17. drugog stavka. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvoditi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt doneseni na temelju članka 17. drugog stavka stupa na snagu samo ako Europski parlament ili u roku od tri mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za tri mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.”.
Članak 2.
Prijelazne odredbe
1. EGTS-ovi osnovani prije 21. prosinca 2013. nisu obvezni uskladiti svoju konvenciju i statut s odredbama Uredbe (EZ) br. 1082/2006, kako je izmijenjena ovom Uredbom.
2. U slučaju EGTS-ova za koje je postupak prema članku 4. Uredbe (EZ) br. 1082/2006 započet prije 22. lipnja 2014. i za koje samo još registracija ili objava prema članku 5. Uredbe (EZ) br. 1082/2006 nije obavljena, konvencija i statut se registriraju se ili objavljuju, ili oboje, u skladu s odredbama Uredbe (EZ) br. 1082/2006 prije njezine izmjene ovom Uredbom.
3. EGTS-ovi za koje je postupak iz članka 4. Uredbe (EZ) br. 1082/2006 započet više od šest mjeseci prije 22. lipnja 2014. odobravaju se u skladu s odredbama Uredbe (EZ) br. 1082/2006 prije njezine izmjene ovom Uredbom.
4. EGTS-ovi koji nisu obuhvaćeni stavcima 2. i 3. ovog članka za koje je postupak iz članka 4. Uredbe (EZ) br. 1082/2006 započet prije 22. lipnja 2014. odobravaju se u skladu s odredbama Uredbe (EZ) br. 1082/2006, kako je izmijenjena ovom Uredbom.
5. Države članice Komisiji podnose potrebne izmjene nacionalnih odredbi usvojenih u skladu s člankom 16. stavkom 1. Uredbe (EZ) br. 1082/2006, kako je izmijenjena ovom Uredbom, najkasnije 22. lipnja 2014.
Članak 3.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 22. lipnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 17. prosinca 2013.