NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1257/2013
ze dne 20. listopadu 2013
o recyklaci lodí a o změně nařízení (ES) č. 1013/2006 a směrnice 2009/16/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise:
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na lodě, které představují odpad a které jsou přepravovány přes hranice států za účelem recyklace, se vztahuje Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (dále jen „Basilejská úmluva“) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (3). Nařízení (ES) č. 1013/2006 provádí Basilejskou úmluvu, jakož i změnu (4) úmluvy přijatou v roce 1995, která dosud nevstoupila na mezinárodní úrovni v platnost a která stanoví zákaz vývozu nebezpečných odpadů do zemí, které nejsou členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Lodě jsou obecně klasifikovány jako nebezpečný odpad a je zakázáno vyvážet je za účelem recyklace do zařízení v zemích, které nejsou členy OECD.
(2)
Mechanismy pro kontrolu, uplatňování a prosazování stávajícího unijního a mezinárodního práva nejsou přizpůsobeny zvláštnostem lodí a mezinárodní lodní dopravy. Mezinárodní organizace práce (MOP), Mezinárodní námořní organizace (IMO) a sekretariát Basilejské úmluvy vzájemně spolupracovaly a úspěšně dosáhly dohody o zavedení povinných požadavků na celosvětové úrovni, jejichž cílem je účinné a účelné řešení nebezpečných a nešetrných postupů při recyklaci lodí, a to prostřednictvím Hongkongské mezinárodní úmluvy pro bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí (dále jen „Hongkongská úmluva“).
(3)
Stávající kapacita na recyklaci lodí v zemích OECD, která je zákonně dostupná pro lodě plující pod vlajkou členského státu, není dostatečná. Stávající bezpečná a environmentálně šetrná kapacita na recyklaci lodí v zemích, jež nejsou členy OECD, dostačuje pro všechny lodě plující pod vlajkami členských států a očekává se, že do roku 2015 se dále rozšíří v důsledku opatření přijatých zeměmi provádějícími recyklaci s cílem splnit požadavky Hongkongské úmluvy.
(4)
Hongkongská úmluva byla přijata dne 15. května 2009 pod záštitou Mezinárodní námořní organizace. Vstoupí v platnost až 24 měsíců po dni ratifikace alespoň patnácti státy, jejichž kombinované obchodní loďstvo představuje alespoň 40 % hrubé prostornosti světové obchodní flotily a jejichž kombinovaný maximální roční objem recyklace lodí v průběhu předchozích deseti let činí v souhrnu alespoň tři procenta hrubé prostornosti kombinované obchodní flotily těchto států. Zmíněná úmluva se vztahuje na projektování, stavbu, provoz a přípravu lodí za účelem usnadnění jejich bezpečné a environmentálně šetrné recyklace, aniž by byla ohrožena bezpečnost a provozní efektivita lodi. Vztahuje se rovněž na provozování zařízení na recyklaci lodí bezpečným a environmentálně šetrným způsobem a vytvoření vhodného mechanismu prosazování týkající se recyklace lodí.
(5)
Cílem tohoto nařízení je napomoci k brzké ratifikaci Hongkongské úmluvy v Unii i ve třetích zemích tím, že se na základě uvedené úmluvy uplatní přiměřené kontroly na lodě a zařízení na jejich recyklaci.
(6)
Hongkongská úmluva výslovně stanoví, že pokud jde o bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí, mají její smluvní strany přijmout přísnější opatření v souladu s mezinárodním právem s cílem předcházet veškerým nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí, zmírnit je nebo je minimalizovat. Vzhledem k těmto důvodům by toto nařízení mělo zajistit ochranu před možnými nepříznivými účinky nebezpečných materiálů na palubách všech lodí vplouvajících do přístavů a kotvišť členských států a zároveň zajistit i dodržování ustanovení mezinárodního práva, jež se na tyto materiály vztahují. Aby se zajistila kontrola plnění požadavků týkajících se nebezpečných materiálů podle tohoto nařízení, měly by členské státy použít vnitrostátní předpisy provádějící směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/16/ES (5). V současné době jsou podle Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) inspektoři státní přístavní inspekce pověřeni kontrolou osvědčení a aktivním testováním nebezpečných materiálů, včetně azbestu. Pařížské memorandum o porozumění o státní přístavní kontrole harmonizuje přístup k těmto činnostem.
(7)
Účelem tohoto nařízení je rovněž zmenšit rozdíly mezi provozovateli v Unii, v zemích OECD a v příslušných třetích zemích, pokud jde o normy v oblasti zdraví, bezpečnosti na pracovišti a životního prostředí, a vést lodě plující pod vlajkami členských států k tomu, aby využívaly zařízení na recyklaci lodí, která při demontáži lodí používají bezpečné a environmentálně šetrné postupy, namísto toho, aby byly posílány do současných areálů s nízkými standardy, což je stávající praxe. Konkurenceschopnost bezpečné a environmentálně šetrné recyklace lodí a jejich zpracování v zařízeních na recyklaci lodí nacházejících se v členských státech by tedy měla být rovněž zvýšena. K dosažení těchto cílů, jakož i k lepšímu prosazování dodržování předpisů by přispělo vypracování evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí, která splňují požadavky stanovené v tomto nařízení (dále jen „evropský seznam“), neboť státu vlajky usnadní kontrolu lodí určených k recyklaci. Tyto požadavky na zařízení na recyklaci lodí by měly vycházet z požadavků Hongkongské úmluvy. Zařízení na recyklaci lodí schválená v souladu s tímto nařízením by tedy měla splňovat nezbytné požadavky na zajištění ochrany životního prostředí, zdraví a bezpečnosti pracovníků a nakládání s odpadem získaným z recyklovaných lodí způsobem šetrným k životnímu prostředí. V případě zařízení na recyklaci lodí nacházejících se ve třetích zemích by tyto požadavky měly dosahovat vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, která obecně odpovídá úrovni v Unii. Zařízení na recyklaci lodí, která tyto minimální požadavky nesplňují, by tedy neměla být zařazena na evropský seznam.
(8)
Zásada rovnosti podle práva Unie by měla být uplatňována a její uplatňování sledováno, zejména při vypracovávání a aktualizaci evropského seznamu v případě zařízení na recyklaci lodí nacházejících se v členských státech a zařízení na recyklaci lodí nacházejících se ve třetích zemích, která splňují požadavky stanovené tímto nařízením.
(9)
Členské státy se vybízejí, aby přijaly vhodná opatření, která zajistí, aby lodě vyloučené z oblasti působnosti tohoto nařízení jednaly způsobem, který je v souladu s tímto nařízením, pokud to bude rozumné a možné.
(10)
S cílem zabránit duplicitě je nezbytné vyloučit lodě plující pod vlajkou členského státu, na něž se vztahuje toto nařízení, z působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 a ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (6). Nařízení (ES) č. 1013/2006 se vztahuje na přepravu odpadů z Unie, s výhradou vyloučení určitých druhů odpadů, v jejichž případě se uplatňuje alternativní režim. Toto nařízení podrobuje lodě, které spadají do oblasti jeho působnosti, kontrolám v průběhu celého jejich životního cyklu a jeho cílem je zajistit recyklaci těchto lodí způsobem šetrným k životnímu prostředí. Je proto vhodné upřesnit, že na loď podléhající v průběhu celého svého životního cyklu alternativnímu režimu kontroly podle tohoto nařízení by se nařízení (ES) č. 1013/2006 vztahovat nemělo. Lodě, které nespadají ani do oblasti působnosti Hongkongské úmluvy, ani tohoto nařízení, a jakýkoli odpad nacházející se na palubě lodi, který nepochází z provozu, by měly nadále podléhat nařízení (ES) č. 1013/2006, směrnici 2008/98/ES a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/99/ES (7).
(11)
Rovněž se uznává, že lodě i nadále podléhají jiným mezinárodním úmluvám s cílem zajistit jejich bezpečný provoz na moři v průběhu jejich provozní životnosti, a ačkoliv tyto lodě mohou využívat určitých plavebních práv a svobod, jsou povinny předem oznámit své vplutí do přístavu. Členské státy by měly mít možnost se rozhodnout uplatňovat další kontroly v souladu s jinými mezinárodními smlouvami. Stanovení dodatečných tranzitních kontrol podle tohoto nařízení proto není považováno za nezbytné.
(12)
Při výkladu požadavků tohoto nařízení je třeba brát v úvahu pokyny, které na podporu Hongkongské úmluvy vypracovala IMO (dále jen „pokyny IMO“).
(13)
Pro účely tohoto nařízení by pojem „recyklace“ neměl mít význam vymezený ve směrnici 2008/98/ES. Toto nařízení by proto mělo zavést zvláštní definici pojmu „recyklace lodí“.
(14)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 (8) provádí na úrovni Unie Globálně harmonizovaný systém klasifikace a označování chemických látek. Uvedené nařízení je společně se směrnicí Rady 67/548/EHS (9) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES (10) užitečným vodítkem pro určování toho, co je nebezpečný materiál.
(15)
Vedení soupisu nebezpečných materiálů nacházejících se na palubě lodi v průběhu celého jejího životního cyklu je klíčovým požadavkem stanoveným v Hongkongské úmluvě a tomto nařízení. V souladu s pravidlem 8 odst. 2 Hongkongské úmluvy by loď určená k recyklaci měla v období před vstupem do zařízení na recyklaci lodí minimalizovat množství odpadu pocházejícího z provozu. Pokud má být odpad pocházející z provozu dodán společně s lodí do zařízení na recyklaci lodí, mělo by se přibližné množství a umístění tohoto odpadu uvést v části II soupisu.
(16)
Členské státy by měly přijmout opatření, která zabrání obcházení pravidel pro recyklaci lodí a zvýší transparentnost recyklace lodí. Podle Hongkongské úmluvy by členské státy měly podávat informace o lodích, pro něž bylo vydáno osvědčení soupisu, a o lodích, pro něž obdržely prohlášení o dokončení recyklace, a informace o nedovolené recyklaci lodí a o následných opatřeních, která přijaly.
(17)
Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a zajistit, aby tyto sankce byly uplatňovány tak, aby se zabránilo obcházení pravidel pro recyklaci lodí. Stanovené sankce, které mohou být občanskoprávní nebo správní povahy, by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(18)
V souladu s judikaturou Soudního dvora jsou soudy členských států povinny vykládat procesní pravidla upravující podmínky, které je nutno splnit pro účely podání správního opravného prostředku nebo žaloby, způsobem, který v co největším možném rozsahu zohlední cíle čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy.
(19)
V zájmu ochrany lidského zdraví a životního prostředí a s ohledem na zásadu „znečišťovatel platí“ by Komise měla posoudit možnost zavedení finančního mechanismu, jenž by se vztahoval na všechny lodě vplouvající do přístavů a kotvišť členských států, bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, a jenž by vytvářel zdroje napomáhající environmentálně šetrné recyklaci lodí a jejich zpracování, aniž by to podněcovalo změnu vlajky.
(20)
Za účelem zohlednění vývoje v souvislosti s Hongkongskou úmluvou by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o aktualizaci příloh I a IA tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(21)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (11).
(22)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž předcházet nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí způsobeným recyklací, provozem a údržbou lodí plujících pod vlajkou členského státu, zmírnit je nebo je vyloučit, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy vzhledem k mezinárodní povaze námořní dopravy a recyklace lodí, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a účel
Účelem tohoto nařízení je předcházet nehodám, zraněním a jiným nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí způsobeným recyklací lodí, zmírnit je, minimalizovat a v co největší možné míře je vyloučit. Účelem tohoto nařízení je zvýšit bezpečnost, ochranu lidského zdraví a mořského prostředí Unie v průběhu celého životního cyklu lodi, zejména s cílem zajistit, aby se s nebezpečným odpadem vzniklým při recyklaci lodi nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Toto nařízení rovněž stanoví pravidla pro zajištění řádného nakládání s nebezpečnými materiály na palubě lodí.
Toto nařízení si rovněž klade za cíl usnadnit ratifikaci Hongkongské mezinárodní úmluvy pro bezpečnou a environmentálně šetrnou recyklaci lodí z roku 2009 (dále jen „Hongkongské úmluva“).
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se s výjimkou článku 12 vztahuje na lodě plující pod vlajkami členských států.
Článek 12 se vztahuje na lodě plující pod vlajkami třetích zemí, které vplouvají do přístavu nebo kotviště členského státu.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
jakékoli válečné lodě, pomocná plavidla námořnictva nebo jiné lodě vlastněné nebo provozované státem a v současnosti používané pouze pro státní neobchodní službu;
b)
lodě o hrubé prostornosti menší než 500 GT;
c)
lodě provozované v průběhu svého životního cyklu pouze ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členského státu, pod jehož vlajkou daná loď pluje.
Článek 3
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„lodí“ plavidlo jakéhokoli druhu, i odstrojené nebo tažené, které je nebo bylo provozováno v námořním prostředí, včetně ponorných plavidel, plovoucích zařízení, plovoucích plošin, samozdvižných plošin, plovoucích zásobovacích plošin (FSU) a výrobních, skladovacích a vykládacích plavidel (FPSO);
2)
„novou lodí“ loď:
a)
pro kterou je uzavřena stavební smlouva ke dni použitelnosti tohoto nařízení nebo později;
b)
pokud neexistuje stavební smlouva, jejíž kýl je položen nebo jejíž stavba se nachází v podobné konstrukční fázi šest měsíců po dni použitelnosti tohoto nařízení nebo později, nebo
c)
jejíž dodání se uskuteční třicet měsíců po dni použitelnosti tohoto nařízení nebo později;
3)
„tankerem“ ropný tanker, jak je definován v příloze I úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (dále jen „úmluva MARPOL“), nebo tanker přepravující jedovaté kapalné látky (NLS) definovaný v příloze II uvedené úmluvy;
4)
„nebezpečným materiálem“ jakýkoli materiál nebo látka, který by mohl představovat nebezpečí pro lidské zdraví nebo životní prostředí;
5)
„odpadem pocházejícím z provozu“ odpadní voda a zbytky pocházející z běžného provozu lodí podléhající požadavkům úmluvy MARPOL;
6)
„recyklací lodí“ úplná nebo částečná demontáž lodi v zařízení na recyklaci lodí s cílem získat části a materiály k přepracování, přípravě k opětovnému použití a k opětovnému použití a zároveň se postarat o nebezpečné a jiné materiály, včetně souvisejících činností, jako je skladování a zpracování částí a materiálů na místě, nikoliv však jejich další zpracování nebo odstranění v samostatných zařízeních;
7)
„zařízením na recyklaci lodí“ vymezená plocha, která je loděnicí nebo zařízením, jež se nachází v členském státě nebo ve třetí zemi a používá se na recyklaci lodí;
8)
„společností provádějící recyklaci lodí“ vlastník zařízení na recyklaci lodí nebo jakákoliv jiná organizace nebo osoba, která převzala odpovědnost za recyklaci lodí od vlastníka zařízení na recyklaci lodí;
9)
„správním orgánem“ orgán státní správy určený členským státem jako odpovědný za povinnosti související s loděmi plujícími pod jeho vlajkou nebo s loděmi provozovanými v jeho pravomoci;
10)
„uznaným subjektem“ subjekt uznaný v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009 (12);
11)
„příslušným orgánem“ nebo „příslušnými orgány“ orgán nebo orgány státní správy určené členským státem nebo třetí zemí jako místně nebo věcně příslušné pro zařízení na recyklaci lodí v jurisdikci daného státu ve vztahu ke všem činnostem, které provádějí;
12)
„hrubou prostorností“ (GT) hrubá prostornost vypočtená v souladu s vyměřovacími předpisy obsaženými v příloze I Mezinárodní úmluvy o vyměřování lodí z roku 1969 nebo v jakékoli následné úmluvě;
13)
„příslušnou osobou“ osoba s odpovídající kvalifikací, školením a dostatečnými znalostmi, zkušenostmi a dovednostmi pro výkon konkrétní činnosti;
14)
„majitelem lodi“ fyzická nebo právnická osoba registrovaná jako vlastník lodi, včetně fyzické nebo právnické osoby vlastnící loď po omezenou dobu do jejího prodeje nebo jejího předání zařízení na recyklaci lodí, nebo neexistuje-li registrace, fyzická nebo právnická osoba vlastnící loď nebo jakákoliv jiná organizace nebo osoba, jako je správce nebo nájemce lodi bez posádky, která převzala odpovědnost za provoz lodi od vlastníka lodi, jakož i právnická osoba provozující loď ve vlastnictví státu;
15)
„novou instalací“ instalace systémů, vybavení, izolace nebo jiného materiálu na lodi po dni použitelnosti tohoto nařízení;
16)
„plánem recyklace lodi“ plán vypracovaný provozovatelem zařízení na recyklaci lodí pro každou konkrétní loď určenou k recyklaci na jeho odpovědnost, při zohlednění příslušných pokynů a usnesení IMO;
17)
„plánem zařízení na recyklaci lodí“ plán vypracovaný provozovatelem zařízení na recyklaci lodí a přijatý radou nebo příslušným řídícím orgánem společnosti provádějící recyklaci lodí, který popisuje procesy a postupy recyklace lodi v zařízení na recyklaci lodí a jehož součástí je zejména bezpečnost a školení pracovníků, ochrana lidského zdraví a životního prostředí, funkce a povinnosti zaměstnanců, plán připravenosti a reakce na mimořádné události a systémy sledování, předávání a zaznamenávání informací, při zohlednění příslušných pokynů a usnesení IMO;
18)
„bezpečným pro vstup“ prostor, který splňuje všechny tyto podmínky:
a)
obsah kyslíku v ovzduší a koncentrace hořlavých par nepřekračují hranice bezpečnosti;
b)
žádné toxické materiály v ovzduší nepřekračují přípustné koncentrace;
c)
žádné zbytky nebo materiály související s prací schválenou příslušnou osobou nezpůsobí nekontrolované uvolnění toxických materiálů ani nebezpečnou koncentraci hořlavých par ve stávajících atmosférických podmínkách, nakládá-li se s nimi podle pokynů;
19)
„bezpečným pro práci při vysokých teplotách“ prostor, ve kterém jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
pro používání zařízení na obloukové nebo plamenové svařování, zařízení na stříhání, řezání či pálení nebo jiných forem otevřeného plamene, jakož i pro tepelné zpracování, mletí nebo provádění činností, při nichž dochází ke vzniku jisker, jsou zajištěny bezpečné podmínky, které znemožňují explozi a vylučují rovněž výskyt plynu;
b)
jsou splněny podmínky pro bezpečný vstup stanovená v bodě 18;
c)
prací při vysokých teplotách nejsou změněny stávající atmosférické podmínky;
d)
všechny přilehlé prostory byly vyčištěny, inertizovány nebo dostatečně ošetřeny, aby nedošlo ke vzniku nebo šíření požáru;
20)
„prohlášením o dokončení recyklace“ potvrzení vydané provozovatelem zařízení na recyklaci lodí o tom, že recyklace lodi byla dokončena v souladu s tímto nařízením;
21)
„osvědčením soupisu“ osvědčení pro konkrétní loď vydávané lodím plujícím pod vlajkami členských států v souladu s článkem 9, ke kterému je připojen soupis nebezpečných materiálů v souladu s článkem 5;
22)
„osvědčením o připravenosti k recyklaci“ osvědčení pro konkrétní loď vydávané lodím plujícím pod vlajkami členských států, které je v souladu s čl. 9 odst. 9 a k němuž jsou připojeny soupis nebezpečných materiálů podle čl. 5 odst. 7 a schválený plán recyklace lodi podle článku 7;
23)
„prohlášením o souladu“ osvědčení pro konkrétní loď vydávané lodím plujícím pod vlajkami třetích zemí, ke kterému je připojen soupis nebezpečných materiálů, v souladu s článkem 12;
24)
„výtlakem prázdné lodi v tunách (LDT)“ hmotnost lodi v tunách bez nákladu, pohonných hmot, mazacích olejů ve skladovacích nádržích, zátěžové vody, pitné vody, napájecí vody, zásob určených ke spotřebě, bez cestujících a posádky a jejich majetku, a je souhrnem hmotnosti trupu, konstrukce, strojního zařízení, vybavení a instalací nacházejících se na lodi.
2. Pro účely čl. 7 odst. 2 písm. d) a článků 13, 15 a 16 se rozumí:
a)
„odpadem“, „nebezpečným odpadem“, „zpracováním“, „nakládáním s odpady“ odpad, nebezpečný odpad, zpracování a nakládání s odpady ve smyslu článku 3 směrnice 2008/98/ES;
b)
„inspekcí na místě“ prohlídka zařízení na recyklaci lodí, která posoudí, zda jsou podmínky na místě v souladu s podmínkami popsanými v příslušné předložené dokumentaci;
c)
„pracovníkem“ každá osoba, která pravidelně nebo dočasně vykonává práci v pracovním poměru, včetně pracovníků pracujících pro dodavatele a subdodavatele;
d)
„nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí“ provedení všech možných kroků k zajištění toho, že se s odpady a nebezpečnými materiály nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před nepříznivými účinky, které by tyto materiály a odpady mohly způsobit.
3. Pro účely odst. 1 bodu 13 může být příslušnou osobou školený pracovník nebo řídící pracovník schopný rozeznat a vyhodnotit rizika povolání, hrozící nebezpečí a vystavení zaměstnanců potenciálně nebezpečným materiálům nebo nebezpečným podmínkám v zařízení na recyklaci lodí a schopný určit nezbytná ochranná a preventivní opatření, která je třeba přijmout k vyloučení či snížení těchto nebezpečí, rizik nebo vystavení nebezpečí.
Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES (13), může příslušný orgán stanovit vhodná kritéria pro určení těchto osob a může určit povinnosti, které jim mají být přiděleny.
HLAVA II
LODĚ
Článek 4
Kontrola nebezpečných materiálů
Instalace nebo používání nebezpečných materiálů uvedených v příloze I na lodích se zakazují nebo omezují, jak je uvedeno v příloze I, aniž jsou dotčeny jiné požadavky příslušných právních předpisů Unie, které mohou vyžadovat další opatření.
Článek 5
Soupis nebezpečných materiálů
1. Každá nová loď musí mít na palubě soupis nebezpečných materiálů, ve kterém jsou identifikovány alespoň nebezpečné materiály podle přílohy II obsažené v konstrukci nebo vybavení lodi, jejich umístění a přibližné množství.
2. S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) musí stávající lodě pokud možno splňovat požadavky odstavce 1.
Lodě určené k recyklaci musí pokud možno splňovat požadavky odstavce 1 tohoto článku ode dne zveřejnění evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí (dále jen „evropský seznam“) podle čl. 16 odst. 2.
S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) musí být při vypracovávání soupisu nebezpečných materiálů identifikovány alespoň nebezpečné materiály uvedené v příloze I.
3. Soupis nebezpečných materiálů musí:
a)
být vyhotoven zvlášť pro každou loď;
b)
poskytovat důkazy o tom, že loď dodržuje zákazy a omezení pro instalaci nebo používání nebezpečných materiálů v souladu s článkem 4;
c)
být sestaven při zohlednění příslušných pokynů IMO;
d)
být ověřen správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem.
4. Kromě požadavků odstavce 3 se u stávajících lodí vypracuje plán popisující vizuální kontrolu či kontrolu odběrem vzorků, podle níž se při zohlednění příslušných pokynů IMO vyhotovuje soupis nebezpečných materiálů.
5. Soupis nebezpečných materiálů se skládá ze tří částí:
a)
seznamu nebezpečných materiálů uvedených v přílohách I a II v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku a obsažených v konstrukci nebo vybavení lodi, s určením jejich umístění a přibližného množství (část I);
b)
seznamu odpadu pocházejícího z provozu a nacházejícího se na lodi (část II);
c)
seznamu zásob nacházejících se na lodi (část III).
6. Část I soupisu nebezpečných materiálů musí být náležitě vedena a aktualizována během provozování lodi s ohledem na nové instalace obsahující jakýkoli nebezpečný materiál uvedený v příloze II a relevantní změny v konstrukci a vybavení lodi.
7. Před recyklací a při zohlednění příslušných pokynů IMO musí soupis nebezpečných materiálů vedle náležitě vedené a aktualizované části I obsahovat část II týkající se odpadů pocházejících z provozu a část III týkající se zásob a musí být ověřen správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem.
8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 24, pokud jde o aktualizaci seznamu položek na soupisu nebezpečných materiálů uvedených v přílohách I a II s cílem zajistit, aby byly v daných seznamech zahrnuty alespoň látky uvedené v dodatcích I a II Hongkongské úmluvy.
Komise přijme samostatný akt v přenesené pravomoci pro každou z látek, které mají být doplněny do přílohy I nebo II nebo z nich vypuštěny.
Článek 6
Obecné požadavky na majitele lodí
1. Při přípravě odeslání lodi na recyklaci majitelé lodí:
a)
poskytnou provozovateli zařízení na recyklaci lodí veškeré informace o lodi potřebné pro vypracování plánu recyklace lodi podle článku 7;
b)
písemně oznámí příslušnému správnímu orgánu záměr recyklovat loď v konkrétním zařízení či konkrétních zařízeních na recyklaci lodí, a to ve lhůtě, kterou dotčený správní orgán určí. Oznámení musí obsahovat alespoň:
i)
soupis nebezpečných materiálů a
ii)
veškeré informace o lodi podle písmene a).
2. Majitelé lodí zajistí, aby lodě určené k recyklaci:
a)
byly recyklovány pouze v zařízeních na recyklaci lodí, která jsou uvedena na evropském seznamu;
b)
před vstupem do zařízení na recyklaci lodí byly provozovány tak, aby bylo možné minimalizovat množství zbytků nákladu, zbývajícího ropného paliva a odpadu vzniklého na lodi, jenž zůstal na palubě;
c)
byly před zahájením recyklace po obdržení plánu recyklace lodi schváleného podle čl. 7 odst. 3 opatřeny osvědčením o připravenosti lodi k recyklaci vydaným správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem.
3. Majitelé lodí zajistí, aby se tankery dostaly do zařízení na recyklaci lodí s nákladovými nádržemi a čerpacím zařízením ve stavu připravenosti pro vydání osvědčení o bezpečné práci při vysokých teplotách.
4. Majitelé lodí poskytnou provozovateli zařízení na recyklaci lodí kopii osvědčení o připravenosti k recyklaci vydaného v souladu s článkem 9.
5. Majitelé lodí odpovídají za loď a přijmou opatření s cílem zajistit, aby loď splňovala požadavky správního orgánu členského státu vlajky do doby, než za ni převezme odpovědnost provozovatel zařízení na recyklaci lodí. Provozovatel zařízení na recyklaci lodí může převzetí lodi k recyklaci odmítnout, pokud stav lodi zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení soupisu, včetně případů, kdy část I soupisu nebezpečných materiálů není náležitě vedena a aktualizována tak, aby odrážela změny v konstrukci a vybavení lodi. Za této situace odpovídá za loď nadále její majitel, který o tom neodkladně informuje správní orgán.
Článek 7
Plán recyklace lodi
1. Před jakoukoli recyklací lodi musí být pro každou konkrétní loď vypracován plán recyklace lodi. Tento plán recyklace lodi musí pokrýt veškeré skutečnosti týkající se lodi, které nejsou uvedeny v plánu zařízení na recyklaci lodí nebo které vyžadují zvláštní postupy.
2. Plán recyklace lodi musí:
a)
být vypracován provozovatelem zařízení na recyklaci lodí v souladu s příslušnými ustanoveními Hongkongské úmluvy a při zohlednění příslušných pokynů IMO a informace o lodi poskytnuté jejím majitelem v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) tak, aby jejich obsah náležitě odrážel informace obsažené v soupisu nebezpečných materiálů;
b)
upřesňovat, zda a v jakém rozsahu má jakákoli přípravná práce, jako jsou předběžné zpracování, určení možných rizik a odstranění zásob, proběhnout na jiném místě než v zařízení na recyklaci lodí uvedeném v plánu recyklace lodi. V plánu recyklace lodi by mělo být uvedeno i místo, kde se bude loď nacházet v průběhu recyklačních činností, a stručný plán příjezdu a bezpečného umístění konkrétní lodi, která má být recyklována;
c)
obsahovat informace týkající se vytvoření, udržování a sledování podmínek pro bezpečný vstup a bezpečnou práci při vysokých teplotách v případě konkrétní lodi, přičemž se zohlední takové skutečnosti, jako je její konstrukce, uspořádání a předchozí náklad, a další nezbytné informace o způsobu provedení plánu recyklace lodi;
d)
obsahovat informace o druhu a množství nebezpečných materiálů a odpadu vznikajících v průběhu recyklace konkrétní lodi, včetně materiálů a odpadu uvedených v soupisu nebezpečných materiálů, a o tom, jak s nimi bude naloženo v zařízení na recyklaci lodí a v následných zařízeních a jak v nich budou skladovány, a
e)
pokud se k recyklaci lodi využije více než jedno zařízení na recyklaci lodí, být v zásadě vypracován zvlášť pro každé dotčené zařízení a určovat pořadí využití a povolené činnosti, které budou v těchto zařízeních prováděny.
3. Plán recyklace lodi musí být schválen tichým nebo výslovným souhlasem příslušným orgánem v souladu s případnými požadavky státu, ve kterém se nachází zařízení na recyklaci lodí.
Výslovné schválení se udělí, pokud příslušný orgán zašle písemné oznámení o svém rozhodnutí o plánu recyklace lodi provozovateli zařízení na recyklaci lodí, majiteli lodi a správnímu orgánu.
Za schválení tichým souhlasem je považována situace, kdy příslušný orgán nezašle provozovateli zařízení na recyklaci lodí, majiteli lodi a správnímu orgánu žádnou písemnou námitku k plánu recyklace lodi ve lhůtě pro posouzení stanovené případně v souladu s požadavky státu, ve kterém se nachází zařízení na recyklaci lodí, a oznámené podle čl. 15 odst. 2 písm. b).
4. Členské státy mohou požádat správní orgán, aby zaslal příslušnému orgánu státu, v němž se nachází zařízení na recyklaci lodí, informace poskytnuté majitelem lodi podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a tyto údaje:
i)
datum, kdy byla loď registrována ve státu vlajky,
ii)
identifikační číslo lodi (číslo IMO),
iii)
registrační číslo vyznačené na trupu lodi při dodání nově postavené lodi,
iv)
jméno a druh lodi,
v)
přístav, v němž je loď registrována,
vi)
jméno a adresu majitele lodi a identifikační číslo registrovaného majitele podle IMO,
vii)
název a adresu společnosti,
viii)
názvy všech klasifikačních společností, kterými byla loď klasifikována,
ix)
hlavní údaje o lodi (celková délka (LOA), šířka (na žebrech), hloubka (boční), LDT, hrubá prostornost a čistá prostornost a druh a výkon motoru).
Článek 8
Prohlídky
1. Prohlídky lodí provádějí úředníci správního orgánu nebo jím pověřeného uznaného subjektu při zohlednění příslušných pokynů IMO.
2. Jestliže správní orgán pověří provedením prohlídek uznaný subjekt, jak je uvedeno v odstavci 1, svěří mu alespoň tyto pravomoci:
-
požadovat, aby loď, kterou kontroluje, splňovala požadavky tohoto nařízení a
-
provádět prohlídky na vyžádání relevantních orgánů členského státu.
3. Lodě podléhají těmto prohlídkám:
a)
počáteční prohlídce;
b)
opakované prohlídce;
c)
dodatečné prohlídce;
d)
závěrečné prohlídce.
4. Počáteční prohlídka nové lodi se provádí před jejím uvedením do provozu nebo před vydáním osvědčení soupisu. Počáteční prohlídka stávajících lodí se provede do 31. prosince 2020. Prohlídkou se ověří, že část I soupisu nebezpečných materiálů je v souladu s požadavky tohoto nařízení.
5. Opakovaná prohlídka se provádí v časových odstupech stanovených správním orgánem, které nesmějí přesáhnout pět let. Prohlídkou se ověří, že část I soupisu nebezpečných materiálů je v souladu s požadavky tohoto nařízení.
6. Dodatečná prohlídka, celková nebo částečná, podle okolností, se provádí, pokud o ni požádá majitel lodi po změně, výměně nebo významné opravě konstrukce, vybavení, systémů, instalací, plánů a materiálu, která má vliv na soupis nebezpečných látek. Prohlídka musí být taková, aby zajistila, aby každá změna, výměna nebo významná oprava byla provedena způsobem, který zajistí, že loď i nadále splňuje požadavky tohoto nařízení a že část I soupisu nebezpečných materiálů je podle potřeby změněna.
7. Závěrečná prohlídka se provádí před vyřazením lodi z provozu a před zahájením recyklace lodi.
Touto prohlídkou se ověří, že:
a)
soupis nebezpečných materiálů splňuje požadavky článku 5;
b)
plán recyklace lodi náležitě zohledňuje informace obsažené v soupisu nebezpečných látek a splňuje požadavky článku 7;
c)
zařízení na recyklaci lodí, v němž má být loď recyklována, je uvedeno na evropském seznamu.
8. Počáteční a závěrečnou prohlídku stávajících lodí určených k recyklaci lze provést současně.
Článek 9
Vydání a potvrzení osvědčení
1. Po úspěšném dokončení počáteční nebo opakované prohlídky vydá správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt osvědčení soupisu. Toto osvědčení je doplněno částí I soupisu nebezpečných materiálů uvedených v čl. 5 odst. 5 písm. a).
Pokud se počáteční prohlídka a závěrečná prohlídka provádějí současně, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 8, vydává se pouze osvědčení o připravenosti k recyklaci podle odstavce 9 tohoto článku.
Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví formát osvědčení soupisu, aby se zajistil jeho soulad s dodatkem 3 Hongkongské úmluvy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25 tohoto nařízení.
2. Po úspěšném dokončení dodatečné prohlídky provedené v souladu s čl. 8 odst. 6 potvrdí osvědčení soupisu na žádost majitele lodi správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt.
3. S výhradou odstavce 4, je-li úspěšně dokončena opakovaná prohlídka, správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt vydá nebo případně potvrdí osvědčení soupisu:
a)
v době tří měsíců před uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení soupisu; platnost nového osvědčení začíná ode dne úspěšného dokončení opakované prohlídky a nepřesáhne dobu pěti let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího;
b)
po uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení soupisu; platnost nového osvědčení začíná ode dne úspěšného dokončení opakované prohlídky a nepřesáhne dobu pěti let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího;
c)
více než tři měsíce před uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení soupisu; platnost nového osvědčení začíná ode dne úspěšného dokončení opakované prohlídky a nepřesáhne dobu pěti let ode dne dokončení opakované prohlídky.
4. Pokud byla úspěšně dokončena opakovaná prohlídka a nové osvědčení soupisu nemůže být vydáno nebo umístěno na loď před uplynutím doby platnosti stávajícího osvědčení, potvrdí správní orgán nebo jím uznaný subjekt stávající osvědčení, které bude považováno za platné po další dobu nepřesahující pět let ode dne uplynutí doby platnosti.
5. V případě osvědčení soupisu vydaného na období kratší než pět let může správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt prodloužit platnost stávajícího osvědčení na další dobu nepřesahující pět let.
6. Ve zvláštních případech stanovených správním orgánem nemusí nové osvědčení soupisu platit ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení, jak je vyžadováno v odst. 3 písm. a) a b) a v odstavcích 7 a 8. V těchto zvláštních případech nové osvědčení platí po dobu nepřesahující pět let ode dne dokončení opakované prohlídky.
7. Pokud se loď v okamžiku uplynutí doby platnosti osvědčení soupisu nenachází v přístavu či kotvišti, kde má být provedena její prohlídka, může správní orgán, je-li to vhodné, prodloužit dobu platnosti osvědčení soupisu o období nepřesahující tři měsíce, aby lodi umožnil dokončit plavbu do přístavu, kde má být provedena prohlídka. Jakékoli poskytnuté prodloužení je podmíněno tím, že v daném přístavu bude provedena prohlídka lodi předtím, než odpluje. Loď, které je prodloužena platnost osvědčení, není při příjezdu do přístavu, kde má být provedena její prohlídka, na základě tohoto prodloužení oprávněna opustit přístav bez nového osvědčení. Po provedení opakované prohlídky platí nové osvědčení soupisu po dobu, která nepřesáhne pět let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení před prodloužením jeho platnosti.
8. Platnost osvědčení soupisu pro loď používanou na krátké plavby, jež nebyla prodloužena za podmínek uvedených v odstavci 7, může správní orgán prodloužit o dobu nejvýše jednoho měsíce od uplynutí doby jeho platnosti. Po dokončení opakované prohlídky platí nové osvědčení soupisu po dobu, která nepřesáhne pět let ode dne uplynutí doby platnosti stávajícího osvědčení před prodloužením doby jeho platnosti.
9. Po úspěšném dokončení závěrečné prohlídky podle čl. 8 odst. 7 vydá správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt osvědčení o připravenosti k recyklaci. Toto osvědčení je doplněno soupisem nebezpečných materiálů a plánem recyklace lodi.
Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví formát osvědčení o připravenosti k recyklaci, aby se zajistil jeho soulad s dodatkem 4 Hongkongské úmluvy. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25 tohoto nařízení. Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydané po závěrečné prohlídce v souladu s prvním pododstavcem tohoto odstavce je přijímáno ostatními členskými státy a pro účely tohoto nařízení je považováno za osvědčení mající stejnou platnost jako osvědčení o připravenosti k recyklaci, které samy vydaly.
Článek 10
Platnost osvědčení
1. S výhradou článku 9 se osvědčení soupisu vydává na dobu stanovenou správním orgánem, která nesmí přesáhnout pět let.
2. Osvědčení soupisu vydané nebo potvrzené podle článku 9 tohoto nařízení pozbývá platnosti v každém z těchto případů:
a)
pokud stav lodi zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení soupisu, a to i tehdy, když část I soupisu nebezpečných materiálů není náležitě vedena a aktualizována tak, aby odrážela změny v konstrukci a vybavení lodi, při zohlednění příslušných pokynů IMO;
b)
pokud opakovaná prohlídka není dokončena v časových odstupech stanovených v čl. 8 odst. 5.
3. Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydává správní orgán nebo jím pověřený uznaný subjekt na dobu nepřesahující tři měsíce.
4. Osvědčení o připravenosti k recyklaci vydané podle čl. 9 odst. 9 pozbývá platnosti, pokud stav lodi zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení soupisu.
5. Odchylně od odstavce 3 může být doba platnosti osvědčení o připravenosti k recyklaci prodloužena správním orgánem nebo jím pověřeným uznaným subjektem na jednu plavbu z jednoho předem určeného místa do zařízení na recyklaci lodí.
Článek 11
Státní přístavní inspekce
1. Členské státy uplatňují ustanovení o inspekci lodí v souladu se svými vnitrostátním právem s ohledem na směrnici 2009/16/ES. Za podmínek odstavce 2 je jakákoli takováto inspekce omezena na ověření toho, že se na palubě nachází osvědčení soupisu nebo osvědčení o připravenosti k recyklaci, které je, je-li platné, považováno za dostatečné pro schválení inspekce.
2. Při zohlednění příslušných pokynů IMO může relevantní orgán státní přístavní inspekce provést důkladnou inspekci, pokud loď nemá platné osvědčení nebo pokud existuje důvodné podezření, že:
a)
stav lodi nebo jejího vybavení zásadním způsobem neodpovídá údajům uvedeným v osvědčení nebo v části I soupisu nebezpečných materiálů či obojího, nebo
b)
na palubě lodi nejsou zavedeny postupy pro vedení části I soupisu nebezpečných materiálů.
3. Loď může být varována, zadržena, vykázána nebo vyloučena z přístavů nebo terminálů na volném moři, které spadají do jurisdikce členského státu, pokud relevantním orgánům tohoto členského státu na jejich žádost nepředloží kopii osvědčení soupisu nebo případně osvědčení o připravenosti k recyklaci, aniž je dotčen článek 9. Členský stát, který podnikne takovéto kroky, bezodkladně uvědomí dotčený správní orgán. Neaktualizovaný soupis nebezpečných materiálů nepředstavuje nedostatek, který může vést k zadržení lodi, ale veškeré nesrovnalosti v soupisu nebezpečných materiálů musí být nahlášeny dotčenému správnímu orgánu a musí být do příští prohlídky odstraněny.
4. Relevantní orgán členského státu může povolit přístup do konkrétního přístavu či kotviště v případě působení vyšší moci nebo z nadřazených bezpečnostních důvodů nebo v zájmu snížení či minimalizace nebezpečí znečištění nebo v zájmu odstranění nedostatků za předpokladu, že majitel, provozovatel nebo velitel lodi učinil odpovídající opatření k zajištění bezpečného vstupu lodi a tato opatření shledá relevantní orgán daného členského státu uspokojivými.
Článek 12
Požadavky pro lodě plující pod vlajkou třetí země
1. S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) musí mít loď plující pod vlajkou kterékoli třetí země, která vplouvá do přístavu či kotviště členského státu, na palubě soupis nebezpečných materiálů, který je v souladu s čl. 5 odst. 2.
Bez ohledu na první pododstavec může relevantní orgán členského státu povolit přístup do konkrétního přístavu či kotviště v případě působení vyšší moci nebo z nadřazených bezpečnostních důvodů nebo v zájmu snížení či minimalizace nebezpečí znečištění nebo v zájmu odstranění nedostatků za předpokladu, že majitel, provozovatel nebo velitel lodi učinil odpovídající opatření k zajištění bezpečného vstupu lodi a tato opatření shledá relevantní orgán uvedeného členského státu uspokojivými.
2. Instalace nebezpečných materiálů uvedených v příloze I na lodích plujících pod vlajkou třetí země, nachází-li se tato loď v přístavu či kotvišti členského státu, je zakázána nebo omezena podle přílohy I.
Používání nebezpečných materiálů uvedených v příloze I na lodích plujících pod vlajkou třetí země, nachází-li se tato loď v přístavu či kotvišti členského státu, je zakázáno nebo omezeno podle přílohy I, aniž jsou dotčeny výjimky a přechodná ujednání, které se na tyto materiály vztahují podle mezinárodního práva.
3. Soupis nebezpečných materiálů se vyhotoví zvlášť pro každou loď, při jeho vytváření se zohlední příslušné pokyny IMO a stanoví se v něm, že loď je v souladu s odstavcem 2 tohoto článku. Při vypracovávání soupisu nebezpečných materiálů musí být identifikovány alespoň nebezpečné materiály uvedené v příloze I. Loď plující pod vlajkou třetí země vypracuje plán popisující vizuální kontrolu či kontrolu odběrem vzorků, podle níž se při zohlednění příslušných pokynů IMO vyhotovuje soupis nebezpečných materiálů.
4. Soupis nebezpečných materiálů musí být náležitě veden a aktualizován během provozování lodi a uvádět nové instalace obsahující jakýkoli nebezpečný materiál uvedený v příloze II a relevantní změny v konstrukci a vybavení lodi, přičemž se zohlední výjimky a přechodná ujednání, které se na dané materiály vztahují podle mezinárodního práva.
5. Loď plující pod vlajkou třetí země může být varována, zadržena, vykázána nebo vyloučena z přístavů nebo terminálů na volném moři, které spadají do jurisdikce členského státu, pokud relevantním orgánům tohoto členského státu na jejich žádost nepředloží kopii prohlášení o souladu podle odstavců 6 a 7 případně spolu se soupisem nebezpečných materiálů. Členský stát, který podnikne takovéto kroky, bezodkladně uvědomí relevantní orgány třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje. Neaktualizovaný soupis nebezpečných materiálů nepředstavuje nedostatek, který může vést k zadržení lodi, ale veškeré nesrovnalosti v soupisu nebezpečných materiálů musí být nahlášeny relevantním orgánům třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje.
6. Relevantní orgány třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje, nebo subjekt jimi pověřený vydá prohlášení o souladu po ověření soupisu nebezpečných materiálů na základě vnitrostátních požadavků. Prohlášení o souladu může být vytvořeno podle vzoru v dodatku 3 Hongkongské úmluvy.
7. Prohlášení o souladu a soupis nebezpečných materiálů se vyhotovují v úředním jazyce vydávajících relevantních orgánů třetí země, pod jejíž vlajkou loď pluje, a pokud použitým jazykem není angličtina, francouzština ani španělština, je součástí jeho znění překlad do jednoho z těchto jazyků.
8. S výhradou čl. 32 odst. 2 písm. b) zajistí lodě plující pod vlajkami třetích zemí žádající o registraci pod vlajkou některého členského státu, aby byl soupis nebezpečných materiálů podle čl. 5 odst. 2 k dispozici na palubě, nebo aby byl vypracován do šesti měsíců od registrace pod vlajkou členského státu nebo během příští pravidelné prohlídky podle čl. 8 odst. 3, podle toho, co nastane dříve.
HLAVA III
ZAŘÍZENÍ NA RECYKLACI LODÍ
Článek 13
Požadavky nezbytné pro zařazení zařízení na recyklaci lodí na evropský seznam
1. Aby mohlo být zařízení na recyklaci lodí zařazeno na evropský seznam, musí v souladu s příslušnými ustanoveními Hongkongské úmluvy a při zohlednění příslušných pokynů IMO, Mezinárodní organizace práce (MOP), Basilejské úmluvy a Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách a dalších mezinárodních pokynů splňovat tyto požadavky:
a)
je příslušnými orgány oprávněno k provádění recyklace lodí;
b)
je projektováno, postaveno a provozováno bezpečným a environmentálně šetrným způsobem;
c)
je provozováno v konstrukčně zabezpečeném areálu;
d)
zavede systémy řízení a monitorování, postupy a techniky, jejichž cílem je předejít, zmírnit, minimalizovat a v co nejvyšší míře vyloučit:
i)
zdravotní rizika pro dotčené zaměstnance a pro obyvatele žijící v blízkosti zařízení na recyklaci lodí a
ii)
nepříznivé účinky na životní prostředí způsobené recyklací lodí;
e)
vypracuje plán zařízení na recyklaci lodí;
f)
předchází nepříznivým účinkům na lidské zdraví a životní prostředí, včetně prokázání kontroly nad průsaky, zejména v přílivové zóně;
g)
zajišťuje bezpečné a k životnímu prostředí šetrné způsoby nakládání s nebezpečnými materiály a odpady a jejich skladování, včetně
i)
kontroly nad všemi nebezpečnými materiály nacházejícími se na lodi v průběhu celého procesu recyklace lodi, aby se zabránilo jakémukoli úniku těchto materiálů do životního prostředí; a dále manipulace s nebezpečnými materiály a odpady vzniklými při recyklaci lodi pouze na nepropustných podlahách s účinnými drenážními systémy,
ii)
zdokumentování veškerého odpadu vzniklého při recyklaci lodi a jeho množství a jeho předání do zařízení pro nakládání s odpady, včetně zařízení na recyklaci odpadů, oprávněných k jeho zpracování způsobem šetrným k životnímu prostředí, a aniž by bylo ohroženo lidské zdraví.
h)
vypracuje a vede plán připravenosti a reakce na mimořádné události; zajišťuje rychlý přístup na loď a do všech prostor zařízení na recyklaci lodí technice určené k reakci na mimořádnou událost, jako jsou protipožární vybavení a vozidla, vozidla lékařské záchranné služby a jeřáby;
i)
zajišťuje pracovníkům bezpečnost a školení, včetně zajištění toho, aby pracovníci používali osobní ochranné prostředky pro činnosti, které to vyžadují;
j)
vede záznamy o mimořádných událostech, nehodách, nemocech z povolání a chronických účincích, a pokud to požadují příslušné orgány, hlásí všechny mimořádné události, nehody, nemoci z povolání a chronické účinky, které představují nebo mohou představovat rizika pro bezpečnost pracovníků, lidské zdraví a životní prostředí;
k)
souhlasí s dodržováním požadavků odstavce 2.
2. Provozovatel zařízení na recyklaci lodí musí:
a)
zaslat plán recyklace lodi, jakmile je schválen podle čl. 7 odst. 3, majiteli lodi a správnímu orgánu nebo jím pověřenému uznanému subjektu;
b)
oznámit správnímu orgánu, že zařízení na recyklaci lodí je v každém ohledu připraveno zahájit recyklaci lodi;
c)
jakmile je dokončena úplná nebo částečná recyklace lodi podle tohoto nařízení, zaslat do 14 dnů ode dne úplné či částečné recyklace podle plánu recyklace lodi prohlášení o dokončení recyklace správnímu orgánu, který lodi vydal osvědčení o připravenosti k recyklaci. Prohlášení o dokončení recyklace musí obsahovat i zprávu o případných mimořádných událostech a nehodách poškozujících lidské zdraví nebo životní prostředí.
3. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví formát:
a)
zprávy vyžadované podle odst. 2 písm. b) tohoto článku s cílem zajistit soulad s dodatkem 6 Hongkongské úmluvy a
b)
prohlášení vyžadovaného podle odst. 2 písm. b) tohoto článku s cílem zajistit soulad s dodatkem 7 Hongkongské úmluvy.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25 tohoto nařízení.
Článek 14
Udělení oprávnění zařízení na recyklaci lodí nacházejícímu se v členském státě
1. Aniž jsou dotčeny jiné příslušné právní předpisy Unie, příslušné orgány udělí oprávnění zařízením na recyklaci nacházejícím se na jejich území, která splňují požadavky na provádění recyklace lodí stanovené v článku 13. Toto oprávnění může být dotyčným zařízením na recyklaci lodí uděleno na dobu nejdéle pěti let a může být patřičně obnovováno.
Jsou-li splněny požadavky tohoto nařízení a požadavky tohoto článku, může být jakékoli povolení vydané v souladu s jinými příslušnými vnitrostátními právními předpisy nebo s jinými právními předpisy Unie sloučeno s oprávněním uděleným podle tohoto článku v povolení jediné, pokud se tím zamezí zbytečné duplicitě informací a duplicitě činností vykonávaných provozovatelem zařízení na recyklaci lodí či společností provádějící recyklaci lodí nebo příslušného orgánu. V takových případech lze platnost oprávnění prodloužit v souladu s režimem povolení uvedeným v prvním pododstavci, avšak nejvýše na dobu pěti let.
2. Členské státy vypracují a aktualizují seznam zařízení na recyklaci lodí, kterým udělily oprávnění v souladu s odstavcem 1.
3. Seznam uvedený v odstavci 2 se bez prodlení oznámí Komisi do 31. března 2015.
4. Jestliže zařízení na recyklaci lodí přestane požadavky stanovené v článku 13 splňovat, pozastaví nebo odebere členský stát, kde se nachází zařízení na recyklaci lodí, oprávnění, které danému zařízení na recyklaci lodí vydal, nebo požádá dotčenou společnost, aby provedla nápravná opatření, a neprodleně o tom uvědomí Komisi.
5. O každém oprávnění uděleném zařízení na recyklaci lodí v souladu s odstavcem 1 dotčený členský stát neprodleně uvědomí Komisi.
Článek 15
Zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetí zemi
1. Společnost provádějící recyklaci lodí, která vlastní zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetí zemi a která hodlá recyklovat lodě plující pod vlajkami členských států, podá Komisi žádost o zařazení tohoto zařízení na recyklaci lodí na evropský seznam.
2. K žádosti uvedené v odstavci 1 musí být přiložen doklad o tom, že dotčené zařízení na recyklaci lodí splňuje požadavky stanovené v článku 13, aby mohlo provádět recyklaci lodí a být zařazeno na evropský seznam v souladu s článkem 16.
Společnost provádějící recyklaci lodí zejména:
a)
uvede, jaká povolení, licence nebo oprávnění jí k provádění recyklace lodí udělily příslušné orgány, a případně jaká povolení, licence nebo oprávnění příslušné orgány udělily všem jejím dodavatelům a subdodavatelům, kteří se přímo podílejí na procesu recyklace lodi, a uvede všechny informace podle čl. 16 odst. 2;
b)
uvede, zda plán recyklace lodi schválí příslušný orgán tichým nebo výslovným souhlasem, a v případě tichého souhlasu uvede lhůtu pro posouzení stanovenou případně podle vnitrostátních požadavků;
c)
potvrdí, že loď plující pod vlajkou členského státu bude přijata k recyklaci pouze v souladu s tímto nařízením;
d)
doloží, že zařízení na recyklaci lodí je schopno v průběhu celého procesu recyklace lodi vytvořit, udržovat a sledovat podmínky pro bezpečnou práci při vysokých teplotách a pro bezpečný vstup;
e)
připojí mapu s ohraničením zařízení na recyklaci lodí a míst, na nichž v zařízení probíhají recyklační činnosti;
f)
u každého nebezpečného materiálu uvedeného v příloze I a dalších nebezpečných materiálů, které by mohly být součástí konstrukce lodi, uvede:
i)
zda je zařízení na recyklaci lodí oprávněno odstraňovat daný nebezpečný materiál. Pokud je k tomu oprávněno, musí být určeni příslušní pracovníci oprávnění provádět odstraňování a doložena jejich způsobilost k této činnosti,
ii)
jaký postup pro nakládání s odpadem, jako je spalování, skládkování nebo jiný způsob zpracování odpadu, bude v zařízení na recyklaci lodí či mimo ně použit, název a adresu zařízení na zpracování odpadu, pokud není totožné se zařízením na recyklaci lodí, a prokáže, že daný postup bude proveden bez ohrožení lidského zdraví a způsobem šetrným k životnímu prostředí;
g)
potvrdí, že přijala plán zařízení na recyklaci lodí se zohledněním příslušných pokynů IMO;
h)
poskytne informace nezbytné k identifikaci zařízení na recyklaci lodí.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí akty, kterými stanoví formát informací požadovaných k identifikaci zařízení na recyklaci lodí. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25.
4. Aby mohla být na evropský seznam zařazena zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetích zemích, musí být splnění požadavků stanovených v článku 13 ověřeno inspekcí na místě provedenou nezávislým ověřovatelem s náležitou kvalifikací. Toto ověření předloží společnost provádějící recyklaci lodí Komisi při podání žádosti o zařazení na evropský seznam a při obnově zařazení na evropský seznam každých pět let poté. Prvotní zařazení na seznam a jeho obnova jsou doplněny o přezkum v polovině období, jehož účelem je potvrdit splnění požadavků stanovených v článku 13.
Podáním žádosti o zařazení na evropský seznam souhlasí společnosti provádějící recyklaci lodí s tím, že Komise nebo subjekty jednající jejím jménem mohou provést v dotčeném zařízení na recyklaci lodí před jeho zařazením na evropský seznam nebo po něm inspekci na místě s cílem ověřit, že splňuje požadavky stanovené v článku 13. Nezávislý ověřovatel, Komise nebo subjekty jednající jejím jménem spolupracují za účelem provedení uvedených inspekcí na místě s příslušnými orgány třetí země, v němž se zařízení na recyklaci lodí nachází.
Komise může vydat technické pokyny s cílem usnadnit toto ověřování.
5. Pro účely článku 13, pokud jde o konkrétní využití nebo odstranění odpadu, lze nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí předpokládat pouze tehdy, pokud společnost provádějící recyklaci lodí může prokázat, že zařízení pro nakládání s odpady, jež odpad obdrží, bude provozováno v souladu s normami pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí, jež všeobecně odpovídají příslušným mezinárodním normám a normám Unie.
6. Společnost provádějící recyklaci lodí poskytne bez prodlení aktualizovaný doklad o jakékoli změně informací poskytovaných Komisi a v každém případě vydá tři měsíce před uplynutím každého pětiletého období zařazení na evropský seznam prohlášení, že:
a)
doklady, které poskytla, jsou úplné a aktuální;
b)
zařízení na recyklaci lodí nadále splňuje a bude splňovat požadavky stanovené v článku 13.
Článek 16
Vytvoření a aktualizace evropského seznamu
1. Komise přijme prováděcí akty, kterými vytvoří evropský seznam zařízení na recyklaci lodí, která:
a)
se nacházejí v Unii a byly oznámeny členskými státy podle čl. 14 odst. 3;
b)
se nacházejí ve třetí zemi a jejichž zařazení vychází z posouzení informací a podkladů poskytnutých či shromážděných v souladu s článkem 15.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25.
2. Evropský seznam se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a na internetových stránkách Komise do 31. prosince 2016. Člení se na dva dílčí seznamy, z nichž jeden zahrnuje zařízení na recyklaci lodí nacházející se v členských státech a druhý zařízení na recyklaci lodí nacházející se ve třetích zemích.
Evropský seznam zahrnuje všechny tyto informace o zařízení na recyklaci lodí:
a)
metodu recyklace;
b)
druh a velikost lodí, které mohou být recyklovány;
c)
veškerá omezení a podmínky související s provozem tohoto zařízení, a to i pokud jde o nakládání s nebezpečným odpadem;
d)
podrobnosti o postupu schválení plánu recyklace lodi podle čl. 7 odst. 3 příslušným orgánem tichým nebo výslovným souhlasem;
e)
maximální roční objem recyklace lodí.
3. Evropský seznam uvádí datum, k němuž končí zařazení zařízení na recyklaci lodí na seznam. Zařazení platí nejvýše pět let a může být obnoveno.
4. Komise přijímá prováděcí akty, kterými pravidelně aktualizuje evropský seznam s cílem:
a)
zařadit na evropský seznam zařízení na recyklaci lodí, jestliže:
i)
mu bylo uděleno oprávnění podle článku 14, nebo
ii)
o jeho zařazení na evropský seznam bylo rozhodnuto podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
b)
vyřadit z evropského seznamu zařízení na recyklaci lodí, jestliže:
i)
zařízení na recyklaci lodí přestane splňovat požadavky stanovené v článku 13, nebo
ii)
nejsou alespoň tři měsíce před skončením pětiletého období stanoveného v odstavci 3 tohoto článku poskytnuty aktualizované podklady.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle článku 25.
5. Komise při vytváření a aktualizaci evropského seznamu jedná v souladu se zásadami zakotvenými ve Smlouvách a v souladu s mezinárodními závazky Unie.
6. Členské státy sdělí Komisi veškeré informace, které mohou být v souvislosti s aktualizací evropského seznamu podstatné. Komise předá všechny podstatné informace ostatním členským státům.
HLAVA IV
OBECNÁ SPRÁVNÍ USTANOVENÍ
Článek 17
Jazyk
1. Plán recyklace lodi podle článku 7 se vyhotovuje v jazyce přijatelném pro stát udělující oprávnění zařízení na recyklaci lodí. Pokud tímto jazykem není angličtina, francouzština ani španělština, přeloží se plán recyklace lodi do jednoho z uvedených jazyků, ledaže správní orgán dospěje k závěru, že to není nutné.
2. Osvědčení soupisu a osvědčení o připravenosti k recyklaci vydaná podle článku 9 se vyhotovují v úředním jazyce vydávajícího správního orgánu. Není-li použitým jazykem angličtina, francouzština ani španělština, musí být součástí daného znění překlad do jednoho z těchto jazyků.
Článek 18
Určení příslušných orgánů a správních orgánů
1. Členské státy určí příslušné orgány a správní orgány odpovědné za uplatňování tohoto nařízení a oznámí je Komisi. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
2. Komise zveřejní seznamy určených příslušných orgánů a správních orgánů na svých internetových stránkách a podle potřeby je aktualizuje.
Článek 19
Určení kontaktních osob
1. Členské státy i Komise určí jednu nebo více kontaktních osob zodpovídajících za poskytování informací a poradenství fyzickým či právnickým osobám požadujícím informace. Kontaktní osoba Komise předá kontaktním osobám členských států veškeré dotazy, které obdrží a které se týkají těchto států, a naopak.
2. Členské státy oznámí Komisi, které kontaktní osoby určily. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
3. Komise zveřejní seznamy určených kontaktních osob na svých internetových stránkách a podle potřeby je aktualizuje.
Článek 20
Zasedání kontaktních osob
Komise na žádost členských států, nebo pokud to považuje za vhodné, pravidelně pořádá zasedání kontaktních osob, aby se projednaly otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení. Pokud se všechny členské státy a Komise shodnou na tom, že je to vhodné, budou na tato zasedání nebo jejich části pozvány příslušné zúčastněné strany.
HLAVA V
PODÁVÁNÍ ZPRÁV A PROSAZOVÁNÍ
Článek 21
Zprávy podávané členskými státy
1. Každý členský stát zašle Komisi zprávu obsahující:
a)
seznam lodí, které plují pod jeho vlajkou a pro které bylo vydáno osvědčení o připravenosti k recyklaci, název společnosti provádějící recyklaci lodí a místo, kde se nachází zřízení na recyklaci lodí, jak je uvedeno v osvědčení o připravenosti k recyklaci;
b)
seznam lodí plujících pod jeho vlajkou, pro něž obdržel prohlášení o dokončení recyklace;
c)
informace o nedovolené recyklaci lodí a o sankcích a následných opatřeních, která daný členský stát přijal.
2. Členské státy podávají zprávu Komisi elektronicky každé tři roky, a to do devíti měsíců po konci tříletého období, kterého se zpráva týká.
První elektronická zpráva se týká období ode dne použitelnosti tohoto nařízení do konce prvního pravidelného tříletého období pro podávání zpráv stanoveného v článku 5 směrnice Rady 91/692/EHS (14), který nastane po začátku prvního období pro podávání zpráv.
Komise zveřejní zprávu o uplatňování tohoto nařízení do devíti měsíců od obdržení zpráv členských států.
3. Komise tyto informace vloží do elektronické databáze, která je trvale přístupná veřejnosti.
Článek 22
Prosazování v členských státech
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy vzájemně spolupracují na dvoustranném nebo mnohostranném základě s cílem usnadnit zabraňování a odhalování možného obcházení a porušování tohoto nařízení.
3. Členské státy určí z řad svých stálých zaměstnanců osoby zodpovídající za spolupráci podle odstavce 2. Tyto informace zašlou Komisi, která určeným osobám zašle vytvořený seznam.
4. Členské státy sdělí Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající se prosazování tohoto nařízení a použitelných sankcí.
Článek 23
Žádost o přijetí opatření
1. Fyzické nebo právnické osoby, které jsou nebo mohou být dotčeny porušením článku 13 ve spojení s článkem 15 a čl. 16 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení nebo mají dostatečný zájem na rozhodování v oblasti životního prostředí v souvislosti s porušením článku 13 ve spojení s článkem 15 a čl. 16 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, jsou oprávněny požádat Komisi, aby přijala opatření podle tohoto nařízení ve vztahu k tomuto porušení nebo bezprostřední hrozbě, že k takovému porušení dojde.
Za postačující pro účel prvního pododstavce se považuje zájem jakékoli nevládní organizace podporující ochranu životního prostředí a splňující požadavky stanovené v článku 11 nařízení (ES) č. 1367/2006 (15).
2. Žádost o přijetí opatření musí být doplněna příslušnými informacemi a údaji na svou podporu.
3. Pokud žádost o přijetí opatření a připojené informace a údaje hodnověrně prokazují, že došlo k porušení článku 13 ve spojení s článkem 15 a čl. 16 odst. 1 písm. b) nebo že takové porušení bezprostředně hrozí, Komise posoudí všechny takové žádosti o přijetí opatření a informace a údaje. Za těchto okolností poskytne Komise dotčené společnosti provádějící recyklaci lodí příležitost, aby se k dané žádosti o přijetí opatření a připojeným informacím a údajům vyjádřila.
4. Komise neprodleně a v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Unie informuje osoby, které podaly žádost podle odstavce 1, o svém rozhodnutí žádost o přijetí opatření přijmout nebo zamítnout a toto rozhodnutí zdůvodní.
HLAVA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne 30. prosince 2013. Komise vypracuje zprávu o výkonu přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 8 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 25
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 26
Přechodné ustanovení
Členské státy mohou ode dne zveřejnění evropského seznamu a přede dnem použitelnosti tohoto nařízení povolit recyklaci lodí v zařízeních na recyklaci lodí zařazených na evropský seznam. V těchto případech se nařízení (ES) č. 1013/2006 nepoužije.
Článek 27
Změna nařízení (ES) č. 1013/2006
V čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1013/2006 se doplňuje nové písmeno, které zní:
„i)
lodě plující pod vlajkami členských států spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2013 (16).
Článek 28
Změna směrnice 2009/16/ES
V příloze IV směrnice 2009/16/ES se doplňuje nový bod, který zní:
„49.
Osvědčení soupisu nebezpečných materiálů nebo případně prohlášení o souladu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2013 (17).
Článek 29
Finanční pobídka
Komise do 31. prosince 2016 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možnosti zavedení finančního nástroje, který by napomáhal bezpečné a environmentálně šetrné recyklaci lodí, a případně ji doplní legislativním návrhem.
Článek 30
Přezkum
1. Komise posoudí, která porušení tohoto nařízení by měla být začleněna do oblasti působnosti směrnice 2008/99/ES, aby byla zajištěna rovnocennost mezi tímto nařízením a nařízením (ES) č. 1013/2006, pokud jde o ustanovení týkající se jejich porušení. O svých závěrech podá Komise do 31. prosince 2014 zprávu Evropskému parlamentu a Radě a případně ji doplní legislativním návrhem.
2. Nejpozději osmnáct měsíců přede dnem vstupu Hongkongské úmluvy v platnost přezkoumá Komise toto nařízení a případně zároveň předloží příslušné legislativní návrhy za tímto účelem. Tento přezkum zváží zařazení zařízení na recyklaci lodí oprávněných podle Hongkongské úmluvy na evropský seznam s cílem zabránit duplicitě činností a administrativní zátěži.
3. Komise provádí přezkum tohoto nařízení, a pokud je to potřeba, předkládá včas návrhy zohledňující vývoj v souvislosti s mezinárodními úmluvami, včetně Basilejské úmluvy, ukáže-li se to jako nezbytné.
4. Bez ohledu na odstavec 2 předloží Komise do pěti let ode dne použitelnosti tohoto nařízení Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení, která bude případně doplněna legislativními návrhy s cílem zajistit, aby byly plněny jeho cíle a jeho dopad byl zajištěn a opodstatněný.
Článek 31
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 32
Použitelnost
1. Toto nařízení se použije od dřívějšího ze dvou následujících dat, ale ne dříve než 31. prosince 2015
a)
šest měsíců ode dne, kdy kombinovaný maximální roční objem recyklace lodí v zařízeních na recyklaci lodí zařazených na evropský seznam dosáhne v souhrnu alespoň 2,5 milionu LDT (výtlak prázdné lodi v tunách). Roční objem recyklace lodí v zařízení na recyklaci lodí se vypočte jako součet hmotností lodí (vyjádřené v LDT), které byly v daném roce v uvedeném zařízení recyklovány. Maximální roční objem recyklace lodí se určí u každého zařízení na recyklaci lodí zvolením nejvyšší hodnoty za předcházející desetileté období nebo, v případě nově povoleného zařízení na recyklaci lodí, nejvyšší roční hodnoty dosažené v tomto zařízení, nebo
b)
k 31. prosinci 2018.
2. Následující ustanovení se však použijí takto:
a)
článek 2, čl. 5 odst. 2 druhý pododstavec a články 13, 14, 15, 16, 25 a 26 se použijí ode dne 31. prosince 2014 a
b)
čl. 5 odst. 2 první a třetí pododstavec a čl. 12 odst. 1 a 8 se použijí ode dne 31. prosince 2020.
3. Po splnění podmínek uvedených v odst. 1 písm. a) zveřejnění Komise v Úředním věstníku Evropské unie oznámení o datu použitelnosti tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát uzavřel svůj námořní rejstřík nebo během tří let nebyla pod jeho vlajkou registrována žádná loď a pokud pod jeho vlajkou není registrována žádná loď, může se tento stát odchýlit od tohoto nařízení, s výjimkou článků 4, 5, 11, 12, 13, 14, čl. 16 odst. 6 a článků 18, 19, 20, 21 a 22. Hodlá-li členský stát využít této odchylky, uvědomí o tom Komisi nejpozději ke dni použitelnosti tohoto nařízení. Jakékoliv následné změny se rovněž neprodleně oznámí Komisi.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
UREDBA (EU) br. 1257/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 20. studenoga 2013.
o recikliranju brodova i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1013/2006 i Direktive 2009/16/EZ
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
nakon savjetovanja s Odborom regija,
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Brodovi koji predstavljaju otpad i koji za recikliranje podliježu prekograničnom prometu uređeni su Baselskom konvencijom od 22. svibnja 1989. o nadzoru prekograničnog prometa opasnog otpada i njegovu odlaganju („Baselska konvencija”) i Uredbom (EZ) br. 1013/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (3). Uredbom (EZ) br. 1013/2006 provodi se Baselska konvencija kao i izmjena (4) te konvencije donesena 1995. koja još nije stupila na snagu na međunarodnoj razini, a kojom se zabranjuje izvoz opasnog otpada u zemlje koje nisu članice Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD). Takvi su brodovi općenito uvršteni u opasni otpad i zabranjen im je izvoz iz Unije u svrhu recikliranja u postrojenjima u zemljama koje nisu članice OECD-a.
(2)
Mehanizmi praćenja primjene i provedbe važećeg prava Unije i međunarodnog prava nisu prilagođeni specifičnostima brodova ni međunarodnom pomorskom prometu. Nastojanja koja uključuju međuagencijsku suradnju između Međunarodne organizacije rada (ILO), Međunarodne pomorske organizacije (IMO) i Tajništva Baselske konvencije bila su uspješna u postizanju dogovora o uvođenju obveznih zahtjeva na globalnoj razini radi osiguravanja učinkovitog i djelotvornog rješenja za nesigurne i štetne prakse recikliranja brodova u obliku Međunarodne konvencije iz Hong Konga za sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje brodova („Konvencija iz Hong Konga”).
(3)
Trenutačni je kapacitet recikliranja brodova u zemljama OECD-a koji je pravno dostupan brodovima koji plove pod zastavom države članice nedostatan. Trenutačni sigurni i okolišno prihvatljiv kapacitet recikliranja u zemljama koje nisu članice OECD-a dostatan je za obradu svih brodova koji plove pod zastavom države članice, a očekuje se daljnje povećanje tog kapaciteta do 2015. kao rezultat mjera poduzetih u zemljama u kojima se provodi recikliranje kako bi se ispunili zahtjevi Konvencije iz Hong Konga.
(4)
Konvencija iz Hong Konga donesena je 15. svibnja 2009. pod pokroviteljstvom Međunarodne pomorske organizacije. Konvencija iz Hong Konga stupit će na snagu tek 24 mjeseca nakon što je ratificira najmanje 15 država koje predstavljaju kombiniranu trgovačku flotu od najmanje 40 % ukupne bruto tonaže svjetskog trgovačkog brodovlja i čiji najveći kombinirani godišnji obujam recikliranja brodova tijekom prethodnih deset godina predstavlja barem 3 % ukupne bruto tonaže kombiniranog trgovačkog brodovlja tih istih država. Ta konvencija obuhvaća nacrt, gradnju, rad i pripremu brodova kako bi se omogućilo sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje, a da se u pitanje ne dovodi sigurnost broda i učinkovitost njegova djelovanja. Isto tako obuhvaća rad postrojenja za recikliranje brodova na siguran i okolišno prihvatljiv način te uspostavljanje odgovarajućeg provedbenog mehanizma za recikliranje brodova.
(5)
Cilj je ove Uredbe olakšati ranu ratifikaciju Konvencije iz Hong Konga, kako u Uniji tako i u trećim zemljama, primjenjujući razmjerne kontrole nad brodovima i postrojenjima za recikliranje brodova na temelju te konvencije.
(6)
Konvencija iz Hong Konga za svoje stranke izričito predviđa da poduzmu strože mjere usklađene s međunarodnim pravom s obzirom na sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje brodova, kako bi se spriječili, smanjili ili doveli na najmanju moguću razinu bilo kakvi štetni učinci na ljudsko zdravlje i okoliš. Uzimajući to u obzir, ova bi Uredba trebala omogućiti zaštitu od mogućih štetnih učinaka opasnih materijala na svim brodovima koji pristaju u luku ili sidrište države članice te istodobno osigurati sukladnost s odredbama koje su primjenjive na te materijale u okviru međunarodnog prava. Kako bi se osiguralo praćenje sukladnosti sa zahtjevima koji se odnose na opasne materijale iz ove Uredbe, države članice trebale bi primjenjivati nacionalne propise za provedbu Direktive 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5). Trenutačno je zadatak inspektora za nadzor države luke da provode provjeru svjedodžbi te aktivno testiranje na opasne materijale, uključujući azbest, u okviru Međunarodne konvencije o zaštiti ljudskih života na moru („SOLAS”). Pariški memorandum o suglasnosti o nadzoru države luke pruža usklađen pristup tim aktivnostima.
(7)
Svrha ove Uredbe je i smanjiti razlike između brodara u Uniji, u zemljama OECD-a i u relevantnim trećim zemljama u vezi sa zdravljem i sigurnošću na radnom mjestu te okolišnim normama i usmjeriti brodove koji plove pod zastavom države članice prema postrojenjima za recikliranje brodova koja primjenjuju sigurne i okolišno prihvatljive metode rastavljanja brodova, umjesto prema mjestima koja ne zadovoljavaju norme, što je trenutačno praksa. Time bi konkurentnost sigurnog i okolišno prihvatljivog recikliranja brodova i njihove obrade u postrojenjima za recikliranje brodova smještenima u državi članici također porasla. Uspostava Europskog popisa postrojenja za recikliranje brodova („Europski popis”) koji ispunjavaju zahtjeve propisane ovom Uredbom pridonijela bi tim ciljevima kao i boljoj provedbi, olakšavanjem kontrole brodova koji idu na recikliranje od strane države članice pod čijom zastavom brod plovi. Ti zahtjevi za postrojenja za recikliranje brodova trebali bi se temeljiti na zahtjevima Konvencije iz Hong Konga. U tom pogledu, postrojenja za recikliranje brodova koja su odobrena u skladu s ovom Uredbom trebala bi ispunjavati potrebne zahtjeve u svrhu osiguranja zaštite okoliša, zdravlja i sigurnosti radnika te okolišno prihvatljivog gospodarenja otpadom nastalim od recikliranih brodova. Za postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji, zahtjevi bi trebali dosezati visoku razinu zaštite zdravlja ljudi i okoliša koja u širokoj mjeri odgovara onoj u Uniji. Postrojenja za recikliranje brodova koja ne ispunjavaju te minimalne zahtjeve stoga ne bi trebala biti uvrštena na Europski popis.
(8)
Trebalo bi primjenjivati načelo jednakosti iz prava Unije i pratiti njegovu primjenu, posebno pri uspostavi i ažuriranju Europskog popisa u odnosu na postrojenja za recikliranje brodova smještena u državi članici i postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji, koja ispunjavaju zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi.
(9)
Države članice potiču se na donošenje odgovarajućih mjera kako bi se osiguralo da brodovi isključeni iz područja primjene ove Uredbe djeluju na način koji je u skladu s ovom Uredbom, u mjeri u kojoj je to razumno i praktično.
(10)
Kako bi se izbjeglo udvostručavanje nužno je brodove koji plove pod zastavom države članice i ulaze u područje primjene ove Uredbe isključiti iz područja primjene Uredbe (EZ) br. 1013/2006 odnosno Direktive 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6). Uredba (EZ) br. 1013/2006 primjenjuje se na pošiljke otpada iz Unije, podložno iznimkama za određene kategorije otpada gdje se primjenjuje alternativni sustav. Ovom se Uredbom oni brodovi koji ulaze u njezino područje primjene podvrgavaju kontrolama tijekom svojeg vijeka trajanja, a cilj joj je osigurati recikliranje tih brodova na okolišno prihvatljiv način. Stoga je prikladno precizirati da brod koji podliježe alternativnom sustavu kontrole tijekom svojeg vijeka trajanja u okviru ove Uredbe ne bi trebao podlijegati Uredbi (EZ) br. 1013/2006. Brodovi koji nisu niti obuhvaćeni područjem primjene Konvencije iz Hong Konga niti ovom Uredbom te svaki otpad koji se nalazi na brodu, osim operativno nastalog otpada, trebali bi i dalje podlijegati Uredbi (EZ) br. 1013/2006 odnosno direktivama 2008/98/EZ i 2008/99/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7).
(11)
Također se potvrđuje da brodovi i dalje podliježu drugim međunarodnim konvencijama kako bi se osigurala njihova sigurna plovidba na moru tijekom operativnog dijela njihova vijeka trajanja te da, iako mogu ostvarivati određena navigacijska prava i slobode, brodovi moraju poslati prethodnu obavijest o ulasku u luke. Države članice trebale bi moći odabrati primjenu provedbe daljnjih kontrola u skladu s drugim međunarodnim ugovorima. Dodatne kontrole provoza stoga se ne smatraju nužnima prema ovoj Uredbi.
(12)
Pri tumačenju zahtjeva ove Uredbe, trebalo bi razmotriti smjernice izrađene u okviru IMO-a („smjernice IMO-a”) u svrhu potpore Konvenciji iz Hong Konga.
(13)
Za potrebe ove Uredbe, izraz „recikliranje” ne bi trebao imati isto značenje kao što je definirano u Direktivi 2008/98/EZ. Ovom Uredbom stoga bi se trebala uvesti posebna definicija za izraz „recikliranje brodova”.
(14)
Uredbom (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (8) na razini Unije provodi se Globalno usklađeni sustav razvrstavanja i označivanja kemikalija. Ta uredba, zajedno s Direktivom Vijeća 67/548/EEZ (9) i Direktivom 1999/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (10), pruža korisnu orijentaciju u određivanju onoga što predstavlja opasni materijal.
(15)
Vođenje popisa opasnih materijala na brodu tijekom njegova vijeka trajanja predstavlja ključni zahtjev utvrđen u Konvenciji iz Hong Konga i u ovoj Uredbi. U skladu s pravilom 8. stavkom 2. Konvencije iz Hong Konga, brod namijenjen recikliranju trebao bi smanjiti iznose operativno nastalog otpada na najnižu moguću razinu u razdoblju prije ulaska u postrojenje za recikliranje brodova. Ako je operativno nastali otpad namijenjen isporuci zajedno s brodom u postrojenje za recikliranje brodova, u dijelu II. popisa trebalo bi navesti podatke o približnim količinama tog otpada i o mjestima gdje se nalazi.
(16)
Države članice trebale bi poduzeti mjere kako bi se spriječilo izbjegavanje pravila o recikliranju brodova i povećala transparentnost recikliranja brodova. Kako je predviđeno Konvencijom iz Hong Konga, države članice trebale bi pružiti informacije o brodovima kojima je izdana svjedodžba o popisu i o brodovima za koje je primljena potvrda o izvršenju te informacije o nezakonitom recikliranju brodova i daljnjim poduzetim mjerama.
(17)
Države članice trebale bi utvrditi pravila o sankcijama za kršenje ove Uredbe te osigurati da se te sankcije primjenjuju kako bi se spriječilo izbjegavanje pravila o recikliranju brodova. Sankcije, koje mogu biti građanske ili upravne naravi, trebale bi biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(18)
U skladu sa sudskom praksom Suda, od sudova država članica zahtijeva se da što je moguće potpunije tumače postupovna pravila u vezi s uvjetima koji se moraju ispuniti kako bi se pokrenuli upravni ili sudski postupci u skladu s ciljevima članka 9. stavka 3. Aarhuške konvencije.
(19)
U interesu zaštite zdravlja ljudi i okoliša te uzimajući u obzir načelo „onečišćivač plaća”, Komisija bi trebala ocijeniti provedivost uspostavljanja financijskog mehanizma primjenjivog na sve brodove koji pristaju u luku ili sidrište države članice, bez obzira na to pod kojom zastavom plove, radi stvaranja resursa koji bi olakšali okolišno prihvatljivo recikliranje i obradu brodova, bez da ih se time potiče na promjenu zastave.
(20)
Kako bi se u obzir uzela dostignuća u vezi s Konvencijom iz Hong Konga, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s ažuriranjem priloga I. i II ovoj Uredbi. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(21)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (11).
(22)
S obzirom na to da cilj ove Uredbe, to jest spriječiti, smanjiti ili ukloniti štetne učinke na ljudsko zdravlje i okoliš uzrokovane recikliranjem brodova koji plove pod zastavom države članice, njihovim upravljanjem i održavanjem, ne mogu dostatno ostvariti države članice zbog međunarodne naravi plovidbe i recikliranja brodova, nego ga se zbog opsega i učinaka može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
GLAVA I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet i cilj
Cilj je ove Uredbe spriječiti, smanjiti, svesti na najmanju moguću mjeru i koliko god je moguće u praksi ukloniti nesreće, ozljede i druge štetne učinke na ljudsko zdravlje i okoliš uzrokovane recikliranjem brodova. Cilj je ove Uredbe povećavati sigurnost, zaštitu zdravlja ljudi i morskog okoliša Unije tijekom vijeka trajanja broda, posebno kako bi se osiguralo da opasni otpad nastao takvim recikliranjem brodova podliježe gospodarenju prihvatljivom za okoliš.
Ovom Uredbom također se utvrđuju pravila za osiguravanje pravilnog upravljanja opasnim materijalima na brodovima.
Ova Uredba također ima za cilj olakšavanje ratifikacije Međunarodne konvencije iz Hong Konga za sigurno i okolišno prihvatljivo recikliranje brodova iz 2009. („Konvencija iz Hong Konga”).
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova Uredba, uz izuzetak članka 12., primjenjuje se na brodove koji plove pod zastavom države članice.
Članak 12. primjenjuje se na brodove koji plove pod zastavom treće zemlje koji pristaju u luku ili sidrište države članice.
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na:
(a)
ratne brodove, pomoćna plovila ili druge brodove koji su u vlasništvu ili pod upravom države i trenutačno se koriste samo za državne nekomercijalne usluge;
(b)
brodove bruto tonaže (BT) manje od 500;
(c)
brodove koji tijekom svog vijeka trajanja plove samo u vodama koje su pod suverenošću ili u nadležnosti države članice pod čijom zastavom brod plovi.
Članak 3.
Definicije
1. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„brod” znači plovilo bilo kojeg tipa koje plovi ili je plovilo u morskom okruženju i uključuje podmornice, plutajuće objekte, plutajuće platforme, samopodizne platforme, plutajuća skladišta (FSU-ovi) te plutajuća skladišta za proizvodnju i istovar (FPSO-ovi) kao i plovilo bez opreme ili koje se tegli;
(2)
„novi brod” znači brod:
(a)
čija je gradnja ugovorena na datum primjene ove Uredbe ili nakon tog datuma; ili
(b)
kojem je, ako ugovor o gradnji ne postoji, kobilica položena, odnosno koji je u sličnoj fazi gradnje, šest mjeseci nakon datuma primjene ove Uredbe ili nakon tog datuma; ili
(c)
čija se isporuka obavlja trideset mjeseci nakon datuma primjene ove Uredbe ili nakon tog datuma;
(3)
„tanker” znači tanker za prijevoz nafte kako je definiran u Prilogu I. Konvenciji o sprečavanju onečišćenja mora s brodova („Konvencija MARPOL”) ili tanker za prijevoz štetnih razlivenih tekućina (NLS) kako je definiran u Prilogu II. toj konvenciji;
(4)
„opasni materijal” znači svaki materijal ili tvar koji može predstavljati opasnost za zdravlje ljudi i/ili za okoliš;
(5)
„operativno nastali otpad” znači otpadne vode i talog nastali redovitim pogonom broda koji podliježu zahtjevima Konvencije MARPOL;
(6)
„recikliranje brodova” znači potpuno ili djelomično rastavljanje broda u postrojenju za recikliranje brodova kako bi se oporabili sastavni dijelovi i materijali za preradu, pripremu za ponovnu uporabu ili ponovnu uporabu, istodobno osiguravajući raspolaganje opasnim i drugim materijalima, te uključuje druge povezane radnje poput uskladištenja i obrade dijelova i materijala u postrojenju, ali ne i njihovu daljnju obradu ili odlaganje u odvojenim postrojenjima;
(7)
„postrojenje za recikliranje brodova” znači definirano područje koje predstavlja gradilište ili postrojenje smješteno u državi članici ili u trećoj zemlji i koristi se za recikliranje brodova;
(8)
„poduzeće za recikliranje brodova” znači vlasnik postrojenja za recikliranje brodova ili bilo koja druga organizacija ili osoba koja je od vlasnika postrojenja za recikliranje brodova preuzela odgovornost za provedbu aktivnosti recikliranja broda;
(9)
„uprava” znači državno tijelo kojem država članica dodjeljuje odgovornost za dužnosti u vezi s brodovima koji plove pod njezinom zastavom ili s brodovima koji plove u okviru njezine nadležnosti;
(10)
„priznata organizacija” znači organizacija koja je priznata u skladu s Uredbom (EZ) br. 391/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (12);
(11)
„nadležno tijelo” znači državno tijelo ili državna tijela kojima države članice ili treće zemlje dodjeljuju odgovornost za postrojenja za recikliranje brodova, na određenom zemljopisnom području ili u području stručnosti, s obzirom na sve operacije u okviru nadležnosti te države;
(12)
„bruto tonaža” znači bruto tonaža (BT) izračunana u skladu s propisima o baždarenju brodova iz Priloga I. Međunarodnoj konvenciji o baždarenju brodova iz 1969. ili bilo koje sljedeće konvencije;
(13)
„nadležna osoba” znači osoba koja posjeduje odgovarajuće kvalifikacije i izobrazbu te ima dovoljno znanja, iskustva i vještina za izvršenje određenog posla;
(14)
„brodovlasnik” znači fizička ili pravna osoba upisana kao vlasnik broda, uključujući fizičku ili pravnu osobu koja je vlasnik broda na određeno razdoblje, dok ga ne proda ili preda postrojenju za recikliranje brodova ili, ako nije upisana, fizička ili pravna osoba koja je vlasnik broda ili bilo koja druga organizacija ili osoba, kao što je upravitelj ili zakupoprimac broda bez posade, koja je preuzela odgovornost za upravljanje brodom od brodovlasnika i pravna osoba koja upravlja brodom koji je u državnom vlasništvu;
(15)
„nova ugradnja” znači ugradnja sustavâ, opreme, izolacijskog ili drugog materijala na brodu nakon datuma primjene ove Uredbe;
(16)
„plan recikliranja broda” znači plan koji izrađuje operater postrojenja za recikliranje brodova za svaki pojedini brod za čije je recikliranje odgovoran, uzimajući u obzir relevantne smjernice i rezolucije IMO-a;
(17)
„plan postrojenja za recikliranje brodova” znači plan koji izrađuje operater postrojenja za recikliranje brodova i koji prihvaća odbor ili odgovarajuće upravljačko tijelo poduzeća za recikliranje brodova u kojem se opisuju operativni procesi i postupci koji se odnose na recikliranje brodova u postrojenju za recikliranje brodova, a posebno obuhvaća sigurnost radnika i njihovu izobrazbu, zaštitu zdravlja ljudi i okoliša, uloge i odgovornosti osoblja, pripravnost u izvanrednim situacijama i reakciju u takvim situacijama te sustave za praćenje, izvješćivanje i vođenje evidencije, uzimajući u obzir relevantne smjernice i rezolucije IMO-a;
(18)
„siguran za ulazak” znači prostor koji ispunjava sve sljedeće kriterije:
(a)
sadržaj kisika atmosfere i koncentracija zapaljivih para u okviru su granica sigurnosti;
(b)
svi toksični materijali u atmosferi u okviru su dozvoljenih koncentracija;
(c)
svi ostaci ili materijali povezani s poslom koji je nadležna osoba odobrila neće dovesti do nekontroliranog ispuštanja toksičnih materijala ili opasne koncentracije zapaljivih para u postojećim atmosferskim uvjetima tijekom održavanja prema uputama;
(19)
„siguran za izvođenje lakozapaljivih radova” znači prostor koji ispunjava sve sljedeće kriterije:
(a)
postoji sigurno, neeksplozivno stanje, uključujući okruženje bez plina, za korištenje opreme za elektrolučno ili plinsko zavarivanje, opreme za rezanje ili paljenje ili drugih oblika živog plamena, kao i za grijanje, mrvljenje ili operacije pri kojima nastaju iskre;
(b)
ispunjeni su kriteriji sigurnosti za ulazak iz točke 18.;
(c)
postojeći atmosferski uvjeti ne mijenjaju se kao rezultat izvođenja lakozapaljivih radova;
(d)
sve susjedne prostorije očišćene su, inertizirane ili dovoljno pripremljene na način da spriječe nastanak ili širenje vatre;
(20)
„potvrda o izvršenju” znači potvrda koju izdaje operater postrojenja za recikliranje brodova i kojom se potvrđuje da je recikliranje broda izvršeno u skladu s ovom Uredbom;
(21)
„svjedodžba o popisu” znači posebna svjedodžba broda koja se izdaje brodovima koji plove pod zastavom države članice u skladu s člankom 9. i koja je dopunjena popisom opasnih materijala u skladu s člankom 5;
(22)
„svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje” znači posebna svjedodžba broda koja se izdaje brodovima koji plove pod zastavom države članice u skladu s člankom 9. stavkom 9. i dopunjena je popisom opasnih materijala u skladu s člankom 5. stavkom 7. te odobrenim planom recikliranja broda u skladu s člankom 7.;
(23)
„potvrda o sukladnosti” znači posebna svjedodžba broda koja se izdaje brodovima koji plove pod zastavom treće zemlje i koja je dopunjena popisom opasnih materijala u skladu s člankom 12.;
(24)
„tone lakog deplasmana” („light displacement tonnes” - LDT) znači težina broda u tonama bez tereta, goriva, mazivih ulja u spremnicima, balastnih voda, svježe vode, vode za napajanje parnog kotla, potrošnih zaliha, putnika i posade te njihove imovine i predstavlja zbroj težine trupa, konstrukcije, strojnih uređaja te brodske opreme i materijala.
2. Za potrebe članka 7. stavka 2. točke (d) te članaka 13., 15. i 16.,
(a)
„otpad”, „opasni otpad”, „obrada” i „gospodarenje otpadom” imaju isto značenje kao u članku 3. Direktive 2008/98/EZ;
(b)
„inspekcijski pregled na licu mjesta” znači inspekcijski pregled postrojenja za recikliranje brodova kojim se procjenjuje je li stanje na licu mjesta sukladno onom opisanom u bilo kojoj relevantnoj dostavljenoj dokumentaciji;
(c)
„radnik” znači svaka osoba koja obavlja posao, bilo stalno ili privremeno, u okviru radnog odnosa, uključujući osoblje koje radi za izvođače i podizvođače;
(d)
„okolišno prihvatljivo gospodarenje” znači poduzimanje svih mogućih koraka kako bi se osiguralo da se otpadom i opasnim materijalima gospodari na način da se zdravlje ljudi i okoliš štite od štetnih učinaka koji mogu nastati iz takvih materijala i otpada.
3. Za potrebe stavka 1. točke 13., nadležna osoba može biti osposobljeni radnik ili zaposlenik iz uprave sposoban prepoznati i ocijeniti radne opasnosti, rizike te izloženost zaposlenika mogućim opasnim materijalima ili opasnim uvjetima u postrojenju za recikliranje brodova i koji je sposoban utvrditi nužnu zaštitu i mjere opreza koje je potrebno poduzeti kako bi se te opasnosti, rizici ili izloženosti uklonili ili smanjili.
Ne dovodeći u pitanje Direktivu 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (13), nadležno tijelo može odrediti odgovarajuće kriterije za imenovanje takvih osoba te može odrediti zadatke koji će im se povjeriti.
GLAVA II.
BRODOVI
Članak 4.
Kontrola opasnih materijala
Ugradnja ili uporaba opasnih materijala iz Priloga I. na brodovima zabranjena je ili ograničena kako je utvrđeno u Prilogu I., ne dovodeći u pitanje druge zahtjeve relevantnog prava Unije kojim se mogu zahtijevati daljnje mjere.
Članak 5.
Popis opasnih materijala
1. Svaki novi brod ima popis opasnih materijala u kojem se navode barem oni opasni materijali iz Priloga II. koji su sastavni dio strukture broda ili njegove opreme, mjesto gdje se oni nalaze te približne količine.
2. Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), postojeći brodovi, koliko god je to moguće, usklađuju se sa stavkom 1.
U slučaju brodova koji idu na recikliranje, oni se, koliko god je moguće, usklađuju sa stavkom 1. ovog članka od dana objave Europskog popisa postrojenja za recikliranje brodova („Europski popis”), kako je navedeno u članku 16. stavku 2.
Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), pri izradi popisa opasnih materijala navode se barem opasni materijali navedeni u Prilogu I.
3. Popis opasnih materijala ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
specifičan je za svaki brod;
(b)
pruža dokaz da brod poštuje zabrane ili ograničenja o ugradnji ili korištenju opasnih materijala u skladu s člankom 4.;
(c)
sastavljen je uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a;
(d)
provjerava ga ili uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila.
4. Pored stavka 3., za postojeće brodove priprema se plan kojim se opisuje vizualna ili uzorkovana provjera kojom se sastavlja popis opasnih materijala te uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a.
5. Popis opasnih materijala sastoji se od tri dijela:
(a)
popisa opasnih materijala iz priloga I. i II., u skladu s odredbama stavaka 1. i 2. ovog članka, koji su sastavni dio konstrukcije broda ili njegove opreme, uz navođenje mjesta na kojem se nalaze te njihovih približnih količina (dio I.);
(b)
popisa operativno nastalog otpada koji se nalazi na brodu (dio II.);
(c)
popisa zaliha koje se nalaze na brodu (dio III.);
6. Dio I. popisa opasnih materijala pravilno se održava i ažurira tijekom operativnog vijeka broda, odražavajući nove ugradnje koje sadrže bilo kakve opasne materijale iz Priloga II. kao i relevantne promjene u konstrukciji i opremi broda.
7. Prije recikliranja i uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a, popis opasnih materijala se, osim pravilnog održavanja i ažuriranja dijela I., dopunjuje dijelom II. za operativno nastali otpad te dijelom III. za zalihe te ga provjerava uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila.
8. Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 24. o ažuriranju popisa stavki za popis opasnih materijala u prilozima I. i II. kako bi se osiguralo da popisi sadrže barem tvari navedene u dodacima I. i II. Konvenciji iz Hong Konga.
Komisija donosi zaseban delegirani akt u odnosu na svaku tvar koja se treba dodati ili izbrisati iz priloga I. ili II.
Članak 6.
Opći zahtjevi za brodovlasnike
1. Pri pripremi broda za slanje na recikliranje, brodovlasnici:
(a)
operateru postrojenja za recikliranje brodova pružaju sve podatke relevantne za brod nužne za izradu plana recikliranja broda navedenog u članku 7.;
(b)
o namjeri recikliranja broda u određenom postrojenju ili određenim postrojenjima za recikliranje brodova obavješćuju relevantnu upravu u pisanom obliku i u roku koji određuje ta uprava. Obavijest uključuje najmanje:
i.
popis opasnih materijala; i
ii.
sve podatke relevantne za brod pružene u skladu s točkom (a).
2. Brodovlasnici osiguravaju da brodovi namijenjeni za recikliranje:
(a)
budu reciklirani samo u postrojenjima za recikliranje brodova koji su uvršteni na Europski popis;
(b)
provode operacije u razdoblju prije ulaska broda u postrojenje za recikliranje brodova na način da se, što je moguće više, smanji iznos ostataka tereta, preostalog loživog ulja i otpada koji nastaje na brodu i ostaje na njemu;
(c)
posjeduju svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje koju izdaje uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila prije početka bilo kakvog recikliranja broda i nakon zaprimanja plana recikliranja broda odobrenog u skladu s člankom 7. stavkom 3.
3. Brodovlasnici osiguravaju da tankeri stignu u postrojenje za recikliranje brodova s teretnim tankovima i pumpnim stanicama u stanju koje mu omogućava izdavanje svjedodžbe da je siguran za izvođenje lakozapaljivih radova.
4. Brodovlasnici operateru postrojenja za recikliranje brodova daju primjerak svjedodžbe o spremnosti broda za recikliranje izdane u skladu s člankom 9.
5. Brodovlasnici su odgovorni za brod i dogovaraju održavanje tog broda u skladu sa zahtjevima uprave države pod čijom zastavom plove sve dok operater postrojenja za recikliranje brodova ne prihvati odgovornost za taj brod. Operater postrojenja za recikliranje brodova može odbiti prihvatiti brod u svrhu recikliranja ako stanje broda bitno ne odgovara pojedinostima navedenima u svjedodžbi o popisu, uključujući ako dio I. popisa opasnih materijala nije pravilno održavan i ažuriran, na način da odražava promjene u strukturi broda i opremi. U takvim okolnostima, brodovlasnik zadržava odgovornost za taj brod i o tome bez odgađanja obavješćuje upravu.
Članak 7.
Plan recikliranja broda
1. Plan recikliranja, specifičan za svaki pojedini brod, izrađuje se prije recikliranja broda. Plan recikliranja broda obuhvaća sva pitanja koja su specifična za brod, a koja nisu obuhvaćena planom postrojenja za recikliranje brodova ili koja zahtijevaju posebne postupke.
2. Plan recikliranja broda:
(a)
izrađuje operater postrojenja za recikliranje brodova u skladu s relevantnim odredbama Konvencije iz Hong Konga te uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a i podatke relevantne za brod koje pruža brodovlasnik u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (a) tako da njegov sadržaj bude u skladu s podacima u popisu opasnih materijala;
(b)
razjašnjava hoće li se i u kojoj mjeri bilo koji pripremni posao, poput prethodne obrade, identifikacije mogućih opasnosti te uklanjanja zaliha, odvijati na nekoj drugoj lokaciji koja nije postrojenje za recikliranje brodova, a koja se navodi u planu recikliranja broda. Plan recikliranja broda trebao bi uključivati lokaciju na kojoj će brod biti smješten tijekom operacija recikliranja te sažet plan za dolazak i sigurno smještanje specifičnog broda koji treba reciklirati;
(c)
sadržava podatke koji se tiču uspostave, održavanja i praćenja uvjeta za specifični brod koji se odnose na siguran za ulazak i siguran za izvođenje lakozapaljivih radova, uzimajući u obzir značajke poput njegove konstrukcije, konfiguracije i prethodnog tereta te druge nužne podatke o tome kako treba provesti plan recikliranja broda;
(d)
sadržava podatke o vrsti i količini opasnih materijala te otpada koji će se proizvesti tijekom recikliranja specifičnog broda, uključujući materijale i otpad navedene u popisu opasnih materijala, te podatke o načinu na koji će se njima gospodariti te na koji će se skladištiti u postrojenju za recikliranje brodova i u kasnijim postrojenjima; i
(e)
zasebno se priprema, u načelu, za svako uključeno postrojenje za recikliranje brodova ako se koristi više od jednog postrojenja za recikliranje brodova te se u njemu navodi redoslijed korištenja i odobrene aktivnosti koje će se provoditi u tim postrojenjima.
3. Nadležno tijelo, ovisno o slučaju, prešutno ili izričito odobrava plan recikliranja broda u skladu sa zahtjevima države u kojoj se nalazi postrojenje za recikliranje brodova.
Izričito odobrenje daje se ako nadležno tijelo pošalje obavijest u pisanom obliku o svojoj odluci o planu recikliranja broda operateru postrojenja za recikliranje brodova, brodovlasniku i upravi.
Može se smatrati da je dano prešutno odobrenje ako nadležno tijelo u pisanom obliku nije uputilo nikakav prigovor na plan recikliranja broda operateru postrojenja za recikliranje brodova, brodovlasniku i upravi tijekom razdoblja provjere koje je, prema potrebi, utvrđeno u skladu sa zahtjevima države u kojoj se nalazi postrojenje za recikliranje brodova i koje je priopćeno u skladu s člankom 15. stavkom 2. točkom (b).
4. Države članice mogu zahtijevati od svoje uprave da nadležnom tijelu države u kojoj je smješteno postrojenje za recikliranje brodova pošalje podatke koje je pružio brodovlasnik u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (b) te sljedeće pojedinosti:
i.
datum upisa broda u registar države pod čijom zastavom plovi;
ii.
identifikacijski broj broda (IMO broj);
iii.
broj oplate na isporučenom novoizgrađenom brodu;
iv.
ime i vrstu broda;
v.
luku upisa broda;
vi.
ime i adresu brodovlasnika te IMO identifikacijski broj upisanog vlasnika;
vii.
ime i adresu poduzeća;
viii.
imena klasifikacijskih društava koja su klasificirala brod;
ix.
glavne značajke broda (ukupnu dužinu (LOA)), širinu (konstrukcijsku), visinu (konstrukcijsku), LDT, bruto i neto tonažu te vrstu i broj obrtaja motora).
Članak 8.
Pregledi
1. Preglede brodova provode časnici uprave ili priznate organizacije koju je ta uprava ovlastila, uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a.
2. Ako uprava koristi priznate organizacije za provođenje pregleda, kako je opisano u stavku 1., ona ovlašćuje takve priznate organizacije najmanje za sljedeće:
-
da zahtijevaju od broda nad kojim provode pregled da poštuje ovu Uredbu; i
-
da provode preglede ako to zatraže odgovarajuća tijela države članice.
3. Brodovi podliježu sljedećim pregledima:
(a)
početnom pregledu;
(b)
ponovnom pregledu;
(c)
dodatnom pregledu;
(d)
završnom pregledu.
4. Početni pregled novog broda provodi se prije nego je brod stavljen u uporabu ili prije izdavanja svjedodžbe o popisu. Za postojeće brodove početni se pregled provodi do 31. prosinca 2020. Pregledom se provjerava ispunjava li dio I. popisa opasnih materijala zahtjeve ove Uredbe.
5. Ponovni se pregled provodi u vremenskim razmacima koje određuje uprava, koji nisu dulji od pet godina. Ponovnim pregledom provjerava se ispunjava li dio I. popisa opasnih materijala zahtjeve ove Uredbe.
6. Dodatni pregled, bilo opći ili djelomični, ovisno o okolnostima, provodi se ako to zatraži brodovlasnik nakon izmjene, zamjene ili značajnog popravka konstrukcije, opreme, sustavâ, pribora, uređaja i materijala koji utječu na popis opasnih materijala. Pregledom se osigurava da je bilo kakva izmjena, zamjena ili značajni popravak proveden na način koji osigurava da brod i dalje ispunjava zahtjeve ove Uredbe te da se dio I. popisa opasnih materijala izmijeni prema potrebi.
7. Završni se pregled provodi prije nego što je brod povučen iz uporabe i prije početka recikliranja broda.
Tim se pregledom provjerava sljedeće:
(a)
ispunjava li popis opasnih materijala zahtjeve iz članka 5.;
(b)
je li plan recikliranja broda pravilno odražava informacije sadržane u popisu opasnih materijala te ispunjava li zahtjeve iz članka 7.;
(c)
je li postrojenje za recikliranje brodova u kojem se provodi recikliranje broda uvršteno na Europski popis.
8. Za postojeće brodove koji su predviđeni za recikliranje broda, početni pregled i završni pregled mogu se provoditi istodobno.
Članak 9.
Izdavanje i ovjeravanje svjedodžbi
1. Nakon uspješno izvršenog početnog ili ponovnog pregleda, uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila izdaje svjedodžbu o popisu. Ta se svjedodžba dopunjuje dijelom I. popisa opasnih materijala iz članka 5. stavka 5. točke (a).
Ako se početni i završni pregled provode u isto vrijeme kako je predviđeno u članku 8. stavku 8., izdaje se samo svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje iz stavka 9. ovog članka.
Komisija donosi provedbene akte u svrhu uspostavljanja formata svjedodžbe o popisu kako bi osigurala njezinu usklađenost s Dodatkom 3. Konvenciji iz Hong Konga. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. ove Uredbe.
2. Na zahtjev brodovlasnika, svjedodžbu o popisu ovjerava ili uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila nakon uspješno izvršenog dodatnog pregleda provedenog u skladu s člankom 8. stavkom 6.
3. Podložno stavku 4, uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila izdaje ili ovjerava, prema potrebi, svjedodžbu o popisu, ako je ponovni pregled uspješno izvršen:
(a)
u razdoblju od tri mjeseca prije dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe o popisu, a nova svjedodžba valjana je od dana završetka ponovnog pregleda do dana koji ne prelazi pet godina od dana prestanka valjanosti postojeće svjedodžbe;
(b)
nakon dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe o popisu, a nova svjedodžba valjana je od dana završetka ponovnog pregleda do dana koji ne prelazi pet godina od dana prestanka valjanosti postojeće svjedodžbe;
(c)
više od tri mjeseca prije dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe o popisu, a nova svjedodžba valjana je od dana završetka ponovnog pregleda do dana koji ne prelazi pet godina od dana završetka ponovnog pregleda.
4. Ako je ponovni pregled uspješno izvršen, a nova svjedodžba ne može se izdati niti staviti na brod prije isteka valjanosti postojeće svjedodžbe, uprava ili priznata organizacija koju je ona ovlastila ovjerava postojeću svjedodžbu te se takva svjedodžba prihvaća kao valjana za dodatno razdoblje koje ne prelazi pet mjeseci od dana isteka valjanosti.
5. U slučaju kad je svjedodžba o popisu izdana za razdoblje kraće od pet godina, uprava ili priznata organizacija koju je ona ovlastila može produljiti valjanost postojeće svjedodžbe za dodatno razdoblje koje ne prelazi pet godina.
6. U posebnim okolnostima koje utvrđuje uprava, nova svjedodžba o popisu ne treba biti datirana od dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe kako se zahtijeva u stavku 3. točkama (a) i (b) te stavcima 7. i 8. U tim je okolnostima nova svjedodžba valjana za razdoblje koje ne prelazi pet godina od dana završetka ponovnog pregleda.
7. Ako brod nije u luci ili sidrištu gdje se treba obaviti pregled u trenutku isteka valjanosti svjedodžbe o popisu, uprava može, ako je to primjereno, produljiti razdoblje valjanosti svjedodžbe o popisu za razdoblje koje ne prelazi tri mjeseca kako bi se omogućilo brodu za završi plovidbu do luke u kojoj se pregled treba obaviti. Svako takvo odobreno produljenje uvjetovano je završetkom pregleda u toj luci prije isplovljivanja broda. Brod kojem je odobreno produljenje, pri dolasku u luku u kojoj treba biti pregledan nema pravo zahvaljujući tom produljenju napustiti luku bez nove svjedodžbe. Kada je ponovni pregled završen, nova svjedodžba o popisu valjana je za razdoblje koje ne prelazi pet godina od dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe prije dodjele produljenja.
8. Svjedodžbu o popisu za brod koji obavlja kratka putovanja, a koja nije produljena u skladu s uvjetima iz stavka 7., uprava može produljiti na razdoblje počeka od najviše mjesec dana od njezina isteka valjanosti. Kada je ponovni pregled završen, nova svjedodžba o popisu valjana je za razdoblje koje ne prelazi pet godina od dana isteka valjanosti postojeće svjedodžbe prije dodjele produljenja.
9. Nakon uspješnog završetka završnog pregleda u skladu s člankom 8. stavkom 7. uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila izdaje svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje. Ta se svjedodžba dopunjuje popisom opasnih materijala i planom recikliranja broda.
Komisija donosi provedbene akte u svrhu uspostavljanja formata svjedodžbe o spremnosti broda za recikliranje kako bi osigurala njezinu usklađenost s Dodatkom 4. Konvenciji iz Hong Konga. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. ove Uredbe. Ostale države članice prihvaćaju svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje izdanu nakon završnog pregleda u skladu s prvim podstavkom ovog stavka te se za potrebe ove Uredbe za nju smatra da vrijedi jednako kao svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje koju one izdaju.
Članak 10.
Trajanje i valjanost svjedodžbi
1. Podložno članku 9., svjedodžba o popisu izdaje se za razdoblje koje odredi uprava i koje nije dulje od pet godina.
2. Svjedodžba o popisu izdana ili ovjerena u skladu s člankom 9. prestaje biti valjana u bilo kojem od sljedećih slučajeva:
(a)
ako stanje broda bitno ne odgovara pojedinostima u svjedodžbi o popisu, uključujući i kada dio I. popisa opasnih materijala nije pravilno održavan i ažuriran, na način da odražava promjene u konstrukciji i opremi broda, uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a;
(b)
ako ponovni pregled nije završen u intervalima utvrđenima u članku 8. stavku 5.
3. Svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje izdaje uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila na razdoblje koje nije dulje od tri mjeseca.
4. Svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje izdana u skladu s člankom 9. stavkom 9. prestaje biti valjana ako stanje broda bitno ne odgovara pojedinostima iz svjedodžbe o popisu.
5. Odstupajući od stavka 3. svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje može produljiti uprava ili priznata organizacija koju je ta uprava ovlastila za točno određeno putovanje u postrojenje za recikliranje brodova.
Članak 11.
Nadzor države luke
1. Države članice primjenjuju odredbe o nadzoru za brodove u skladu sa svojim nacionalnim pravom uzimajući u obzir Direktivu 2009/16/EZ. Podložno stavku 2., svaki takav inspekcijski pregled ograničen je na provjeru postoji li na brodu svjedodžba o popisu ili svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje koja se, ako je valjana, smatra dovoljnom da bi inspekcijski pregled bio odobren.
2. Nadležno tijelo uključeno u aktivnosti nadzora države luke može provesti detaljni inspekcijski pregled, uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a, ako brod ne posjeduje valjanu svjedodžbu ili postoje jasni razlozi za vjerovati sljedeće:
(a)
da stanje broda ili njegove opreme bitno ne odgovara pojedinostima navedenima u toj svjedodžbi, dijelu I. popisa opasnih materijala, ili nijednom; ili
(b)
da na brodu nije proveden postupak za održavanje iz dijela I. popisa opasnih materijala.
3. Brod se može upozoriti, zadržati, odbiti ili isključiti iz luka ili offshore terminala koji su u nadležnosti države članice u slučaju da nadležnim tijelima te države članice brod ne podnese, prema potrebi i na zahtjev tih tijela, primjerak svjedodžbe o popisu ili svjedodžbu o spremnosti broda za recikliranje, ne dovodeći u pitanje članak 9. Država članica koja poduzima takve mjere bez odlaganja o tome obavješćuje dotičnu upravu. Neažuriranje popisa opasnih materijala ne predstavlja nedostatak koji za posljedicu može imati zadržavanje, ali bilo kakve nedosljednosti u popisu opasnih materijala prijavljuju se dotičnoj upravi i ispravljaju se u trenutku sljedećeg pregleda.
4. Nadležno tijelo države članice može dopustiti uplovljavanje u određenu luku ili sidrište u slučaju više sile ili zbog odlučujućih sigurnosnih razloga, ili da bi se smanjila ili svela na najmanju moguću mjeru opasnost od onečišćenja ili radi ispravljanja nedostataka, pod uvjetom da su vlasnik broda, brodar ili zapovjednik broda proveli odgovarajuće mjere prihvatljive za nadležno tijelo te države članice kako bi osigurali sigurno uplovljavanje.
Članak 12.
Zahtjevi za brodove koji plove pod zastavom treće zemlje
1. Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), kada pristaje u luku ili sidrište države članice, brod koji plovi pod zastavom treće zemlje ima popis opasnih materijala koji je u skladu s člankom 5. stavkom 2.
Neovisno o prvom podstavku, nadležno tijelo države članice može dopustiti uplovljavanje u određenu luku ili sidrište u slučaju više sile ili zbog odlučujućih sigurnosnih razloga, ili da bi se smanjila ili svela na najmanju moguću mjeru opasnost od onečišćenja ili radi ispravljanja nedostataka, pod uvjetom da su vlasnik broda, brodar ili zapovjednik broda proveli odgovarajuće mjere prihvatljive za nadležno tijelo te države članice kako bi osigurali sigurno uplovljavanje.
2. Ugradnja opasnih materijala iz Priloga I. na brodovima koji plove pod zastavom treće zemlje, dok su u luci ili sidrištu države članice, zabranjena je ili ograničena kako je navedeno u Prilogu I.
Korištenje opasnih materijala iz Priloga I. na brodovima koji plove pod zastavom treće zemlje, dok su u luci ili sidrištu države članice, zabranjeno je ili ograničeno kako je navedeno u Prilogu I., ne dovodeći u pitanje izuzeća i prijelazne odredbe koje se primjenjuju na te materijale u okviru međunarodnog prava.
3. Popis opasnih materijala poseban je za svaki brod, sastavlja se uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a i njime se pojašnjava da brod poštuje stavak 2. ovog članka. Pri sastavljanju popisa opasnih materijala utvrđuju se barem opasni materijali navedeni u Prilogu I. Brod koji plovi pod zastavom treće zemlje sastavlja plan kojim se opisuje vizualni/uzorkovani pregled pomoću kojeg je izrađen popis opasnih materijala, uzimajući u obzir odgovarajuće smjernice IMO-a.
4. Popis opasnih materijala pravilno se održava i ažurira tijekom operativnog vijeka trajanja broda, odražavajući nove ugradnje koje sadrže bilo kakve opasne materijale iz Priloga II. kao i važne izmjene u strukturi i opremi broda, uzimajući u obzir izuzeća i prijelazne odredbe primjenjive na te materijale u okviru međunarodnog prava.
5. Brod koji plovi pod zastavom treće zemlje može se upozoriti, zadržati, odbiti ili isključiti iz luka ili offshore terminala koji su u nadležnosti države članice u slučaju da nadležnim tijelima te države članice ne podnese primjerak potvrde o sukladnosti u skladu sa stavcima 6. i 7., zajedno s popisom opasnih materijala, prema potrebi i na zahtjev tih tijela. Država članica koja poduzima takve mjere bez odlaganja o tome obavješćuje nadležna tijela treće zemlje pod čijom zastavom dotični brod plovi. Neažuriranje popisa opasnih materijala ne predstavlja nedostatak koji za posljedicu može imati zadržavanje, ali bilo kakve nedosljednosti u popisu opasnih materijala prijavljuju se nadležnim tijelima treće zemlje pod čijom zastavom taj brod plovi.
6. Nakon provjere popisa opasnih materijala, nadležna tijela treće zemlje pod čijom zastavom brod plovi ili organizacija koju su ona ovlastila izdaju potvrdu o sukladnosti, u skladu s nacionalnim zahtjevima. Potvrda o sukladnosti može se izraditi na temelju Dodatka 3. Konvenciji iz Hong Konga.
7. Potvrda o sukladnosti i popis opasnih materijala sastavlja se na službenom jeziku nadležnih tijela treće zemlje pod čijom zastavom brod plovi koja ih izdaju, a ako taj jezik nije engleski, francuski ili španjolski, tekst uključuje prijevod na jedan od tih jezika.
8. Podložno članku 32. stavku 2. točki (b), brodovi koji plove pod zastavom treće zemlje koji se prijavljuju za upis u registar za plovidbu pod zastavom države članice osiguravaju da se popis opasnih materijala, kako je predviđen u članku 5. stavku 2., čuva na brodu ili je sastavljen unutar šest mjeseci od upisa u registar za plovidbu pod zastavom te države članice ili tijekom bilo kojeg od sljedećih pregleda u skladu s člankom 8. stavkom 3., ovisno o tome što je ranije.
GLAVA III.
POSTROJENJA ZA RECIKLIRANJE BRODOVA
Članak 13.
Zahtjevi koje postrojenja za recikliranje brodova moraju ispunjavati da bila uvrštena na Europski popis
1. Kako bi se uvrstilo na Europski popis, postrojenje za recikliranje brodova mora ispunjavati sljedeće zahtjeve, u skladu s odgovarajućim odredbama Konvencije iz Hong Konga i uzimajući u obzir relevantne smjernice IMO-a, ILO-a, Baselske konvencije te Stockholmske konvencije o postojanim organskim onečišćujućim tvarima i druge međunarodne smjernice:
(a)
ovlašteno je od strane svojih nadležnih tijela za provedbu operacija recikliranja brodova;
(b)
projektirano je, izgrađeno i vođeno na siguran i okolišno prihvatljiv način;
(c)
djeluje iz izgrađenih objekata;
(d)
uspostavlja sustave upravljanja i praćenja, postupke i tehnike kojima je svrha spriječiti, smanjiti, svesti na najmanju moguću mjeru i koliko god je moguće ukloniti sljedeće:
i.
rizike za zdravlje dotičnih radnika i stanovništva koje živi u blizini postrojenja za recikliranje brodova te
ii.
štetne učinke na okoliš uzrokovane recikliranjem brodova;
(e)
priprema plan postrojenja za recikliranje brodova;
(f)
sprečava štetne učinke na zdravlje ljudi i okoliš, uključujući dokazivanje kontrole bilo kakvog curenja, posebno u međuplimnim zonama;
(g)
osigurava sigurno i okolišno prihvatljivo gospodarenje te skladištenje opasnih materijala i otpada, uključujući:
i.
sadržaj svih opasnih materijala koji se nalaze na brodu tijekom cijelog procesa recikliranja broda kako bi se spriječilo ispuštanje tih materijala u okoliš; te osim toga, rukovanje opasnim materijalima i otpadom nastalim tijekom procesa recikliranja broda samo na nepropusnim podovima s drenažnim sustavima;
ii.
da je dokumentiran sav otpad koji je nastao iz aktivnosti recikliranja broda, kao i njegova količina, i da se prenose samo u postrojenja za gospodarenje otpadom, uključujući postrojenja za recikliranje otpada, ovlaštena za rukovanje s njegovom obradom, bez opasnosti za zdravlje ljudi i na okolišno prihvatljiv način;
(h)
uspostavlja i održava plan pripravnosti u izvanrednim situacijama i reakcije u takvim situacijama; osigurava brz pristup opremi za reakciju u izvanrednim situacijama kao što su oprema i vozila za gašenje požara, vozila hitne pomoći i dizalice do broda te svim ostalim područjima postrojenja za recikliranje broda;
(i)
jamči sigurnost i izobrazbu radnika, uključujući osiguravanje korištenja osobne zaštitne opreme za operacije koje zahtijevaju korištenje takve opreme;
(j)
uspostavlja evidenciju o incidentima, nesrećama, profesionalnim bolestima i kroničnim učincima te, ako to zahtijevaju nadležna tijela, prijavljuje svaki incident, nesreću, profesionalnu bolest ili kronične učinke koji uzrokuju ili koji mogu prouzročiti rizike za sigurnost radnikâ, zdravlje ljudi i okoliš;
(k)
pristaje ispunjavati zahtjeve iz stavka 2.
2. Operater postrojenja za recikliranje brodova:
(a)
šalje plan recikliranja broda, nakon što je odobren u skladu s člankom 7. stavkom 3., brodovlasniku i upravi ili priznatoj organizaciji koju je uprava ovlastila;
(b)
izvješćuje upravu da je postrojenje za recikliranje broda spremno u svakom pogledu za početak recikliranja broda;
(c)
ako je ukupno ili djelomično recikliranje broda dovršeno u skladu s ovom Uredbom, u roku od 14 dana od dana ukupnog ili djelomičnog recikliranja u skladu s planom recikliranja broda šalje potvrdu o izvršenju upravi koja je tom brodu izdala svjedodžbu o spremnosti za recikliranje. Potvrda o izvršenju uključuje izvješće o incidentima i nesrećama s štetnim djelovanjem na zdravlje ljudi i/ili okoliš, ako postoje.
3. Komisija donosi provedbene akte u svrhu uspostavljanja formata:
(a)
izvješća koje se zahtijeva stavkom 2. točkom (b) ovog članka kako bi se osiguralo da je u skladu s Dodatkom 6. Konvenciji iz Hong Konga; i
(b)
potvrde koja se zahtijeva stavkom 2. točkom (c) ovog članka kako bi se osiguralo da je u skladu s Dodatkom 7. Konvenciji iz Hong Konga;
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25. ove Uredbe.
Članak 14.
Odobrenje postrojenja za recikliranje brodova smještenih u državi članici
1. Ne dovodeći u pitanje druge relevantne odredbe prava Unije, nadležna tijela postrojenjima za recikliranje brodova smještenima na njihovom državnom području koja ispunjavaju zahtjeve utvrđene u članku 13. odobravaju provođenje recikliranja brodova. To se odobrenje može dodijeliti dotičnom postrojenju za recikliranje brodova za razdoblje od najviše pet godina te se na odgovarajući način može obnoviti.
Pod uvjetom da su ispunjeni zahtjevi ove Uredbe, svaka dozvola izdana u skladu s drugim relevantnim odredbama nacionalnog prava ili prava Unije može se kombinirati s odobrenjem iz ovog članka kako bi se dobila jedinstvena dozvola, ako se time izbjegava nepotrebno udvostručavanje podataka i rada operatera postrojenja za recikliranje brodova ili poduzeća za recikliranje brodova ili nadležnog tijela. U tim se slučajevima odobrenje može produljiti u skladu s režimom dozvole navedenim u prvom podstavku, na razdoblje od najviše pet godina.
2. Države članice uspostavljaju i ažuriraju popis postrojenja za recikliranje brodova kojima su izdala odobrenje u skladu sa stavkom 1.
3. Komisiji se popis iz stavka 2. dostavlja bez odgađanja, a najkasnije do 31. ožujka 2015.
4. Ako postrojenje za recikliranje brodova više ne ispunjava zahtjeve iz članka 13., država članica u kojoj se nalazi to postrojenje za recikliranje brodova suspendira ili povlači odobrenje koje mu je dano ili zahtijeva korektivne mjere od dotičnog poduzeća za recikliranje brodova te bez odgađanja o tome obavješćuje Komisiju.
5. Ako je postrojenje za recikliranje brodova odobreno u skladu sa stavkom 1., dotična država članica bez odgađanja o tome obavješćuje Komisiju.
Članak 15.
Postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji
1. Poduzeće za recikliranje brodova koje je vlasnik postrojenja za recikliranje brodova smještenog u trećoj zemlji i koje namjerava reciklirati brodove koji plove pod zastavom države članice podnosi zahtjev Komisiji za uvrštavanje tog postrojenja za recikliranje brodova na Europski popis.
2. Uz zahtjev iz stavka 1. prilaže se dokaz da dotično postrojenje za recikliranje brodova ispunjava zahtjeve utvrđene u članku 13. kako bi provodilo recikliranje brodova te kako bi bilo uvršteno na Europski popis u skladu s člankom 16.
Poduzeće za recikliranje brodova osobito:
(a)
utvrđuje dozvolu, licenciju ili odobrenje koje su njegova nadležna tijela dodijelila za provedbu recikliranja brodova i, prema potrebi, dozvolu, licenciju ili odobrenje koje su nadležna tijela dodijelila svim njegovim izvođačima i podizvođačima izravno uključenima u proces recikliranja brodova te navodi sve informacije iz članka 16. stavka 2.;
(b)
naznačuje hoće li nadležno tijelo odobriti plan recikliranja broda prešutnim ili izričitim postupkom, navodeći razdoblje provjere koje se odnosi na prešutno odobrenje, prema potrebi i u skladu s nacionalnim zahtjevima;
(c)
potvrđuje da će se brod koji plovi pod zastavom države članice prihvatiti za recikliranje samo u skladu s ovom Uredbom;
(d)
pruža dokaz da je postrojenje za recikliranje brodova sposobno uspostaviti, održavati i pratiti kriterije o sigurnosti za izvođenje lakozapaljivih radova te o sigurnosti za ulazak tijekom cijelog procesa recikliranja broda;
(e)
prilaže plan područja postrojenja za recikliranje brodova i lokaciju operacija recikliranja brodova unutar njega;
(f)
za svaki opasni materijal iz Priloga I. te dodatne opasne materijale koji bi mogli biti dio strukture broda naznačuje sljedeće:
i.
ima li postrojenje za recikliranje brodova odobrenje za provedbu uklanjanja opasnih materijala. Ako ima odobrenje, utvrđuje relevantno osoblje ovlašteno za provedbu uklanjanja te pruža dokaz o njegovoj osposobljenosti;
ii.
koji će se proces gospodarenja otpadom primijeniti unutar ili izvan postrojenja za recikliranje broda poput spaljivanja, odlaganja na odlagališta ili neke druge metode obrade otpada, ime i adresu postrojenja za obradu otpada ako je različito od postrojenja za recikliranje broda te pruža dokaz o tome da će se primijenjeni proces izvršiti bez štetnog djelovanja na zdravlje ljudi te na okolišno prihvatljiv način;
(g)
potvrđuje da je poduzeće donijelo plan postrojenja za recikliranje brodova, uzimajući u obzir odgovarajuće smjernice IMO-a;
(h)
pruža informacije potrebne za identificiranje postrojenja za recikliranje brodova.
3. Komisija je ovlaštena donijeti provedbene akte u svrhu određivanja formata informacija potrebnih za identificiranje postrojenja za recikliranje brodova. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25.
4. Kako bi se uvrstilo na Europski popis, neovisni procjenitelj s odgovarajućim kvalifikacijama, slijedom inspekcijskog pregleda na licu mjesta, izdaje potvrdu o ispunjavanju zahtjeva iz članka 13. postrojenjima za recikliranje brodova smještenima u trećim zemljama. Poduzeće za recikliranje brodova Komisiji podnosi svjedodžbu pri podnošenju zahtjeva za uvrštavanje na Europski popis, a nakon toga svakih pet godina prilikom obnove uvrštavanja na Europski popis. Prvo uvrštavanje na popis i njegova obnova dopunjuju se pregledom u sredini tog razdoblja kako bi se potvrdilo ispunjavanje zahtjeva iz članka 13.
Podnošenjem zahtjeva za uvrštavanje na Europski popis poduzeća za recikliranje brodova prihvaćaju mogućnost da dotično postrojenje za recikliranje brodova bude podvrgnuto inspekcijskim pregledima na licu mjesta od strane Komisije ili zastupnikâ koji djeluju u njezino ime prije ili nakon njihova uvrštavanja na Europski popis u svrhu provjere ispunjavanja zahtjeva iz članka 13. Neovisni procjenitelj, Komisija ili zastupnici koji djeluju u njezino ime surađuju s nadležnim tijelima treće zemlje u kojoj je smješteno postrojenje za recikliranje brodova s ciljem provedbe tih inspekcijskih pregleda na licu mjesta.
Komisija može izdati tehničke smjernice s ciljem lakšeg ishođenja te svjedodžbe.
5. Za potrebe članka 13., s obzirom na dotičnu oporabu odnosno zbrinjavanje otpada, može se pretpostaviti da je okolišno prihvatljivo gospodarenje na snazi samo ako poduzeće za recikliranje brodova može dokazati da će postrojenje za gospodarenje otpadom koje prima otpad raditi u skladu s normama zaštite zdravlja ljudi i okoliša koje u širem smislu odgovaraju odgovarajućim međunarodnim normama i normama Unije.
6. Poduzeće za recikliranje brodova bez odgode pruža ažurirani dokaz u slučaju bilo kakve promjene informacija koje se pružaju Komisiji te u svakom slučaju, tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja od pet godina od uvrštavanja na Europski popis, izjavljuje sljedeće:
(a)
da je pruženi dokaz potpun i ažuriran;
(b)
da postrojenje za recikliranje brodova ispunjava te će i dalje ispunjavati zahtjeve iz članka 13.
Članak 16.
Uspostava i ažuriranje Europskog popisa
1. Komisija donosi provedbene akte radi uspostave Europskog popisa postrojenja za recikliranje brodova koja:
(a)
su smještena u Uniji te su ih prijavile države članice u skladu s člankom 14. stavkom 3.;
(b)
su smještena u trećoj zemlji i čije se uvrštavanje temelji na procjeni informacija i popratnih dokaza pruženih ili skupljenih u skladu s člankom 15.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25.
2. Europski popis objavljuje se u Službenom listu Europske unije te na internetskim stranicama Komisije najkasnije 31. prosinca 2016. Podijeljen je na dva potpopisa na kojima su naznačena postrojenja za recikliranje brodova smještena u državi članici i postrojenja za recikliranje brodova smještena u trećoj zemlji.
U Europskom popisu navode se sve sljedeće informacije o postrojenju za recikliranje brodova:
(a)
metoda recikliranja;
(b)
vrsta i veličina brodova koji se mogu reciklirati;
(c)
bilo kakvo ograničenje i uvjeti u kojima postrojenje za recikliranje brodova radi, uključujući one koji se odnose na gospodarenje opasnim otpadom;
(d)
pojedinosti o izričitom ili prešutnom postupku odobrenja, kako je navedeno u članku 7. stavku 3., na temelju kojeg nadležno tijelo odobrava plan recikliranja broda;
(e)
najveći godišnji rezultat recikliranja brodova.
3. U Europskom popisu navodi se datum do kojeg je postrojenje za recikliranje brodova uvršteno u popis. Uvrštavanje vrijedi za razdoblje od najviše pet godina i može se obnoviti.
4. Komisija donosi provedbene akte radi redovitog ažuriranja Europskog popisa s ciljem:
(a)
uvrštavanja postrojenja za recikliranje brodova na Europski popis ako je:
i.
odobreno u skladu s člankom 14.; ili
ii.
o njegovu uvrštavanju na Europski popis odlučeno u skladu sa stavkom 1. točkom (b) ovog članka;
(b)
brisanja postrojenja za recikliranje brodova s Europskog popisa ako:
i.
postrojenje za recikliranje brodova više ne ispunjava zahtjeve iz članka 13.; ili
ii.
najmanje tri mjeseca prije isteka razdoblja od pet godina navedenog u stavku 3. ovog članka nije pružen ažurirani dokaz.
Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 25.
5. Pri uspostavi i ažuriranju Europskog popisa, Komisija djeluje u skladu s načelima ugrađenima u Ugovorima te u skladu s međunarodnim obvezama Unije.
6. Države članice Komisiji dostavljaju sve informacije koje mogu biti važne u kontekstu ažuriranja Europskog popisa. Komisija drugim državama članicama prosljeđuje sve važne informacije.
GLAVA IV.
OPĆE ADMINISTRATIVNE ODREDBE
Članak 17.
Jezik
1. Plan recikliranja broda iz članka 7. izrađuje se na jeziku koji prihvaća država koja odobrava postrojenje za recikliranje brodova. Ako jezik koji se koristi nije engleski, francuski ili španjolski, plan recikliranja broda prevodi se na jedan od tih jezika, osim ako uprava smatra da je to nepotrebno.
2. Svjedodžba o popisu te svjedodžba o spremnosti broda za recikliranje izdane u skladu s člankom 9. sastavljaju se na službenom jeziku uprave koja ih izdaje. Ako jezik koji se koristi nije engleski, francuski ili španjolski, tekst sadržava prijevod na jedan od tih jezika.
Članak 18.
Imenovanje nadležnih tijelâ i uprava
1. Države članice imenuju nadležna tijela i uprave odgovorne za primjenu ove Uredbe i o tim imenovanjima obavješćuju Komisiju. Države članice odmah obavješćuju Komisiju o bilo kakvim promjenama u takvim informacijama.
2. Komisija na svojim internetskim stranicama objavljuje popise imenovanih nadležnih tijela i uprava te po potrebi ažurira te liste.
Članak 19.
Imenovanje osoba za kontakt
1. Države članice i Komisija, svaka za sebe, imenuju jednu ili više osoba za kontakt odgovornih za obavješćivanje i savjetovanje fizičkih ili pravnih osoba koje dostavljaju upite. Osoba za kontakt Komisije prosljeđuje osobama za kontakt država članica sva primljena pitanja koja se na njih odnose, i obrnuto.
2. Države članice obavješćuju Komisiju o imenovanjima osoba za kontakt. Države članice odmah obavješćuju Komisiju o bilo kakvim promjenama u tim informacijama.
3. Komisija na svojim internetskim stranicama objavljuje popise imenovanih osoba za kontakt te po potrebi ažurira te liste.
Članak 20.
Sastajanje osoba za kontakt
Na zahtjev država članica ili ako to smatra prikladnim, Komisija povremeno održava sastanke osoba za kontakt kako bi se razmotrila pitanja koja se javljaju tijekom provedbe ove Uredbe. Relevantne zainteresirane strane pozivaju se na te sastanke, ili na dijelove tih sastanaka, ako su sve države članice i Komisija suglasne da je to prikladno.
GLAVA V.
IZVJEŠĆIVANJE I IZVRŠENJE
Članak 21.
Izvješća država članica
1. Svaka država članica Komisiji šalje izvješće koje sadrži sljedeće:
(a)
popis brodova koji plove pod njezinom zastavom i za koje je izdana svjedodžba o spremnosti za recikliranje, ime poduzeća za recikliranje broda te mjesto gdje se nalazi postrojenje za recikliranje broda kako je navedeno u svjedodžbi o spremnosti broda za recikliranje;
(b)
popis brodova koji plove pod njezinom zastavom za koje je primljena potvrda o izvršenju;
(c)
informacije o nezakonitom recikliranju brodova, sankcijama i naknadnim mjerama koje je poduzela država članica.
2. Države članice svake tri godine elektroničkim putem šalju izvješće Komisiji najkasnije devet mjeseci od isteka trogodišnjeg razdoblja koje ono obuhvaća.
Prvo elektroničko izvješće obuhvaća razdoblje od dana primjene ove Uredbe do kraja prvog redovnog trogodišnjeg razdoblja izvješćivanja, navedenog u članku 5. Direktive Vijeća 91/692/EEZ (14), a koje pada nakon početnog dana prvog razdoblja izvješćivanja.
Komisija objavljuje izvješće o primjeni ove Uredbe najkasnije devet mjeseci od primitka izvješćâ od država članica.
3. Komisija te informacije unosi u elektroničku bazu podataka koja je stalno dostupna javnosti.
Članak 22.
Izvršenje u državama članicama
1. Države članice utvrđuju odredbe o sankcijama koje se primjenjuju na povrede ove Uredbe i poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale njihovu primjenu. Predviđene su sankcije učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
2. Države članice međusobno surađuju na bilateralnoj ili multilateralnoj osnovi kako bi lakše spriječile i otkrile moguće zaobilaženje odnosno kršenje ove Uredbe.
3. Države članice imenuju one članove svojeg stalnog osoblja koji su odgovorni za suradnju iz stavka 2. Te se informacije dostavljaju Komisiji koja tim članovima šalje zbirni popis.
4. Države članice dostavljaju Komisiji odredbe svojeg nacionalnog prava koje se odnosi na izvršenje ove Uredbe i na primjenjive sankcije.
Članak 23.
Zahtjev za poduzimanje mjera
1. Fizičke ili pravne osobe na koje utječe ili na koje bi moglo utjecati kršenje članka 13. u vezi s člankom 15 i člankom 16. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe, ili koje imaju dovoljno interesa za donošenje odluka o okolišu s obzirom na kršenje članka 13. u vezi s člankom 15. i člankom 16. stavkom 1. točkom (b) ove Uredbe imaju pravo zatražiti od Komisije da poduzme mjere u okviru ove Uredbe s obzirom na takvo kršenje ili s obzirom na izravnu prijetnju takvog kršenja.
Interes bilo koje nevladine organizacije koja promiče zaštitu okoliša i koja ispunjava zahtjeve iz članka 11. Uredbe (EZ) br. 1367/2006 Europskog vijeća smatra se dovoljnim za potrebe prvog podstavka.
2. Zahtjev za poduzimanje mjera popraćen je odgovarajućim informacijama i podacima kojima se podržava taj zahtjev.
3. Ako zahtjev za poduzimanje mjera i popratne informacije i podaci na smislen način pokažu da je došlo do kršenja članka 13. u vezi s člankom 15. i člankom 16. stavkom 1. točkom (b) ili da postoji izravna prijetnja takvog kršenja, Komisija razmatra sve takve zahtjeve za poduzimanje mjera te informacije i podatke. U takvim okolnostima, Komisija dotičnom poduzeću za recikliranje brodova daje mogućnost da iskaže svoje stajalište u vezi sa zahtjevom za poduzimanje mjera i popratnim informacijama i podacima.
4. Komisija bez odlaganja i u skladu s odgovarajućim odredbama prava Unije obavješćuje osobe koje su podnijele zahtjev u skladu sa stavkom 1. o svojoj odluci da prihvati ili da odbije zahtjev za poduzimanje mjera te za to navodi razloge.
GLAVA VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 24.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. stavka 8. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 30. prosinca 2013. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. stavka 8. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stavka 8. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 25.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri upućivanju na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Ako odbor ne da nikakvo mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 26.
Prijelazna odredba
Od dana objave Europskog popisa države članice mogu, prije dana primjene ove Uredbe, odobriti recikliranje brodova u postrojenjima za recikliranje brodova koja su uvrštena na Europski popis. U takvim se okolnostima Uredba (EZ) br. 1013/2006 ne primjenjuje.
Članak 27.
Izmjena Uredbe (EZ) br. 1013/2006
U članku 1. stavku 3. Uredbe (EZ) br. 1013/2006 dodaje se sljedeća točka:
„(i)
brodovi koji plove pod zastavom države članice i obuhvaćeni su područjem primjene Uredbe (EU) br. 1257/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15).
Članak 28.
Izmjena Direktive 2009/16/EZ
U Prilogu IV. dodaje se sljedeća točka:
„49.
Svjedodžba o popisu opasnih materijala odnosno potvrda o sukladnosti, u skladu s Uredbom (EU) br. 1257/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (16).
Članak 29.
Financijski poticaj
Komisija do 31. prosinca 2016. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o provedivosti financijskog instrumenta koji bi olakšao sigurno i prihvatljivo recikliranje broda te mu, prema potrebi, prilaže zakonodavni prijedlog.
Članak 30.
Preispitivanje
1. Komisija procjenjuje koje bi povrede ove Uredbe trebalo staviti pod područje primjene Direktive 2008/99/EZ s ciljem postizanja jednakosti odredbi koje se odnose na povrede između ove Uredbe i Uredbe (EZ) br. 1013/2006. Komisija o svojim nalazima izvješćuje Europski parlament i Vijeće do 31. prosinca 2014. te, prema potrebi, izvješću prilaže zakonodavni prijedlog.
2. Komisija preispituje ovu Uredbu najkasnije 18 mjeseci prije dana stupanja na snagu Konvencije iz Hong Konga i, prema potrebi, istodobno u tu svrhu podnosi odgovarajuće zakonodavne prijedloge. Tim se preispitivanjem razmatra uvrštavanje na Europski popis postrojenja za recikliranje brodova odobrenih Konvencijom iz Hong Konga u svrhu izbjegavanja udvostručavanja posla i administrativnog opterećenja.
3. Komisija nastavlja s preispitivanjem ove Uredbe te, prema potrebi, pravovremeno iznosi prijedloge kao odgovor na kretanja u vezi s međunarodnim konvencijama, uključujući Baselsku konvenciju, ako se to pokaže nužnim.
4. Neovisno o stavku 2., Komisija unutar pet godina od dana primjene ove Uredbe Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o primjeni ove Uredbe, popraćeno, prema potrebi, zakonodavnim prijedlozima kako bi se osiguralo da su njezini ciljevi ispunjeni te da je njezin učinak zajamčen i opravdan.
Članak 31.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 32.
Primjena
1. Ova se Uredba primjenjuje od ranijeg od sljedeća dva datuma, ali ne ranije od 31. prosinca 2015:
(a)
6 mjeseci od dana kada kombinirani najveći godišnji rezultat recikliranja brodova postrojenja za recikliranje brodova uvrštenih na Europski popis predstavlja ne manje od 2,5 milijuna tona lakog deplasmana (LDT). Godišnji rezultat recikliranja brodova određenog postrojenja za recikliranje brodova izračunava se kao zbroj težine brodova izražene u LDT koji su reciklirani tijekom određene godine u tom postrojenju. Najveći godišnji rezultat recikliranja brodova utvrđuje se odabirom najvećih vrijednosti koje su se odvile tijekom prethodnih deset godina za svako postrojenje za recikliranje brodova, ili, u slučaju novoodobrenog postrojenja za recikliranje brodova, najveća godišnja vrijednost postignuta u tom postrojenju; ili
(b)
31. prosinca 2018.
2. Međutim, u odnosu na sljedeće odredbe primjenjuju se sljedeći datumi primjene:
(a)
članak 2., članak 5. stavak 2. drugi podstavak te članci 13., 14., 15., 16., 25. i 26. od 31. prosinca 2014.;
(b)
članak 5. stavak 2. prvi i treći podstavak te članak 12. stavci 1. i 8. od 31. prosinca 2020.
3. Komisija u Službenom listu Europske unije objavljuje obavijest o datumu primjene ove Uredbe kada se ispune uvjeti iz stavka 1. točke (a).
4. Ako država članica zatvori svoj nacionalni registar za upis brodova ili, tijekom razdoblja od tri godine, nije upisala nijedan brod koji plovi pod njezinom zastavom i dokle god se ne upiše nijedan brod koji plovi pod njezinom zastavom, ta država članica može odstupiti od odredbi ove Uredbe, osim za članke 4., 5., 11., 12., 13. i 14., članak 16. stavak 6. te članke 18., 19., 20., 21. i 22. Namjerava li država članica iskoristiti ovo odstupanje, o tome obavješćuje Komisiju najkasnije na datum primjene ove Uredbe. Komisiji se također priopćuju sve naknadne promjene.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 20. studenoga 2013.