PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/10
ze dne 6. ledna 2015
o kritériích pro žadatele o přidělení kapacity železniční infrastruktury a o zrušení prováděcího nařízení (EU) č. 870/2014
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (1), a zejména na čl. 41 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU se stanoví, že provozovatelé infrastruktury mohou stanovit požadavky kladené na žadatele, aby zajistili naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury.
(2)
Takové požadavky by měly být přiměřené, transparentní a nediskriminační. Mohou zahrnovat pouze poskytnutí finanční záruky, které by měly být úměrné zamýšlenému rozsahu činnosti žadatele, a ujištění o schopnosti podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
(3)
Finanční záruky by mohly být ve formě záloh nebo záruk poskytovaných finančními institucemi.
(4)
V rámci přiměřenosti požadavků podle čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU je třeba zohlednit skutečnost, že infrastruktura konkurenčních druhů dopravy, jako je silniční a letecká doprava, námořní lodě a vnitrozemské vodní cesty, mnohdy není zatížena poplatky za její využití, a tudíž pro ni není třeba poskytovat finanční záruky. Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž mezi jednotlivými druhy dopravy, měly by být finanční záruky omezeny na nezbytně nutné minimum z hlediska jejich výše i doby trvání.
(5)
Tyto finanční záruky jsou přiměřené, pouze jsou-li nutné k ujištění provozovatele infrastruktury ohledně budoucích výnosů a využití infrastruktury. Jelikož provozovatelé infrastruktury mohou využít i kontroly finanční způsobilosti železničních podniků a související dohled v rámci postupu pro vydávání licencí v souladu s kapitolou III směrnice 2012/34/EU, a zejména jejím článkem 20, potřeba finanční záruky se tím dále snižuje.
(6)
Na uvedené záruky se vztahuje zásada nediskriminace, takže by se požadavky na záruky kladené na žadatele v soukromém a ve veřejném vlastnictví neměly nijak lišit.
(7)
Záruky by měly být úměrné míře rizika, které žadatel pro provozovatele infrastruktury v různých fázích přidělování kapacity představuje. Riziko je obecně považováno za nízké, dokud lze kapacitu přerozdělit jiným železničním podnikům.
(8)
Záruku, která se vyžaduje při podání vyhovujících návrhů na přidělení kapacity infrastruktury, lze považovat za přiměřenou, transparentní a nediskriminační, pouze pokud provozovatel infrastruktury stanoví ve zprávě o síti jasná a transparentní pravidla pro podání žádosti o přidělení kapacity a nabídne žadatelům potřebné podpůrné nástroje. Jelikož před zahájením řízení pro podávání žádostí není možné objektivně rozhodnout o schopnosti žadatele připravit vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury, lze případné nedostatky ve vztahu k dané schopnosti určit až po uplynutí daného řízení, a to pokud žadatel opakovaně nepředloží uvedené návrhy nebo provozovateli infrastruktury nesdělí potřebné informace. Žadatel by za uvedené selhání měl nést odpovědnost, a to v podobě sankce ve formě jeho vyloučení z podávání žádosti o konkrétní trasu vlaku.
(9)
Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 870/2014 (2) bylo omylem přijato v jiném znění než v tom, ke kterému se kladně vyjádřil výbor. Prováděcí nařízení (EU) č. 870/2014 by proto mělo být zrušeno.
(10)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 62 odst. 1 směrnice 2012/34/EU,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví požadavky na finanční záruky, které může vyžadovat provozovatel infrastruktury pro naplnění svých oprávněných očekávání ohledně budoucích výnosů, aniž by byla překročena výše přiměřená rozsahu činnosti zamýšlené žadatelem. Požadavky zahrnují zejména podmínky, v jakých situacích lze vyžadovat záruku či zálohu, jakož i výši finanční záruky a dobu jejího trvání. Toto nařízení dále podrobněji stanoví kritéria pro posouzení schopnosti žadatele podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použije tato definice:
„finanční zárukou“ se rozumí a) zálohy, které mají snížit budoucí závazky k úhradě poplatků za infrastrukturu a které mají tyto závazky předem plnit, nebo b) smluvní ujednání, jimiž se finanční instituce (např. banka) zavazuje zajistit úhradu daných plateb k datu jejich splatnosti.
Článek 3
Podmínky finančních záruk
1. Žadatel může žádosti o finanční záruku vyhovět buď prostřednictvím zálohy, nebo prostřednictvím smluvního ujednání ve smyslu článku 2. Poskytne-li žadatel zálohu na poplatky za infrastrukturu, nesmí provozovatel infrastruktury zároveň za tytéž zamýšlené činnosti požadovat jiné finanční záruky.
2. Provozovatel infrastruktury smí na žadatelích požadovat poskytnutí finanční záruky v případě, že je možné se na základě úvěrového hodnocení žadatele domnívat, že by mohl mít potíže s pravidelnou úhradou poplatků za infrastrukturu. Provozovatel infrastruktury tato úvěrová hodnocení případně uvede v oddíle o zásadách zpoplatnění v rámci své zprávy o síti. Ve své žádosti o finanční záruku vychází provozovatel infrastruktury z úvěrových hodnocení, která nejsou starší dvou let a která poskytla ratingová agentura či jiný profesionální subjekt poskytující ratingové služby či úvěrové hodnocení.
3. Provozovatel infrastruktury nesmí finanční záruku vyžadovat:
a)
po určeném železničním podniku v případě, že finanční záruku již poskytl či uhradil žadatel, který není železničním podnikem, za účelem úhrady budoucích plateb za tytéž zamýšlené činnosti;
b)
má-li poplatek za infrastrukturu provozovateli infrastruktury přímo uhradit příslušný orgán podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (3).
Článek 4
Výše finančních záruk a doba jejich trvání
1. Výše finančních záruk na jednoho žadatele nepřekročí odhadovanou výši poplatků, které vzniknou během dvou měsíců provozu vlaků, jenž je předmětem žádosti.
2. Provozovatel infrastruktury nesmí vyžadovat, aby finanční záruka nabyla účinku či byla zaplacena dříve než deset dnů před prvním dnem v měsíci, v němž železniční podnik zahájí provoz vlaků, na který se vztahují poplatky za infrastrukturu, jež má uvedená záruka pokrýt. Je-li kapacita infrastruktury přidělena až po tomto datu, může provozovatel infrastruktury vyžadovat finanční záruku v krátké lhůtě.
Článek 5
Schopnost podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury
Provozovatel infrastruktury smí žádost o konkrétní trasu vlaku zamítnout z důvodu, že nezískal jistotu o schopnosti žadatele podat vyhovující návrhy na přidělení kapacity infrastruktury ve smyslu čl. 41 odst. 2 směrnice 2012/34/EU, pouze pokud:
a)
žadatel nevyhověl dvěma následným žádostem o poskytnutí chybějících informací nebo opakovaně reagoval způsobem, který nesplňuje podmínky stanovené ve zprávě o síti uvedené v článku 27 směrnice 2012/34/EU a v příloze IV uvedené směrnice, pokud jde o řízení pro podávání žádostí k trasám vlaků, a
b)
provozovatel infrastruktury je schopen na žádost regulačního subjektu a k jeho spokojenosti doložit, že učinil veškeré přiměřené kroky, aby podpořil řádné a včasné podání žádostí.
Článek 6
Přechodné ustanovení
Provozovatelé infrastruktury uvedou v případě potřeby své zprávy o síti pro první období jízdního řádu po vstupu tohoto nařízení v platnost do souladu s jeho ustanoveními.
Článek 7
Prováděcí nařízení (EU) č. 870/2014 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 16. června 2015, s výjimkou článku 7, který se použije ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. ledna 2015.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2015/10
оd 6. siječnja 2015.
o kriterijima za podnositelje zahtjeva za željeznički infrastrukturni kapacitet i stavljanju izvan snage Provedbene uredbe (EU) br. 870/2014
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2012/34/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o uspostavi jedinstvenog Europskog željezničkog prostora (1), a posebno njezin članak 41. stavak 3.,
budući da:
(1)
U skladu s člankom 41. stavkom 2. Direktive 2012/34/EU upravitelji infrastrukture mogu postaviti uvjete podnositeljima zahtjeva kako bi osigurali ostvarenje svojih opravdanih očekivanja o budućim prihodima te korištenju infrastrukture.
(2)
Ti uvjeti moraju biti odgovarajući, transparentni i nediskriminirajući. Oni mogu uključivati samo davanje financijskog jamstva koje ne smije prelaziti primjereni iznos koji je proporcionalan očekivanoj količini aktivnosti i potvrdu o sposobnosti podnositelja zahtjeva da pripremi sukladne ponude za infrastrukturni kapacitet.
(3)
Financijska jamstva mogu biti u obliku predujmova ili jamstava koja izdaju financijske institucije.
(4)
Pri utvrđivanju prikladnosti zahtjeva iz članka 41. stavka 2. Direktive 2012/34/EU u obzir bi trebalo uzeti činjenicu da je infrastruktura konkurentskih načina prijevoza poput cestovnog i zračnog prijevoza, pomorske plovidbe i plovidbe unutarnjim plovnim putovima često oslobođena pristojbi za korisnike i stoga oslobođena i financijskih jamstava za nju. Da bi se osiguralo pravedno tržišno natjecanje između načina prijevoza, financijska jamstva trebala bi biti ograničena na strogi minimum u smislu iznosa i trajanja.
(5)
Ta su financijska jamstva prikladna samo ako su nužna za otklanjanje sumnje upravitelja infrastrukture o budućim prihodima i korištenju infrastrukture. Uzimajući u obzir da se upravitelji infrastrukture mogu osloniti na provjere i nadzor financijske sposobnosti željezničkih prijevoznika u okviru postupka izdavanja dozvole u skladu s poglavljem III. Direktive 2012/34/EU, a naročito člankom 20. te Direktive, potreba za financijskim jamstvima dodatno je smanjena.
(6)
Na ta jamstva primjenjuje se načelo nediskriminacije, pa stoga ne smije biti razlike između zahtjeva za jamstva za podnositelje zahtjeva u privatnom i javnom vlasništvu.
(7)
Jamstva bi trebala biti razmjerna razini rizika koji podnositelj zahtjeva predstavlja za upravitelja infrastrukture u različitim fazama dodjele kapaciteta. Rizik se općenito smatra niskim sve dok se kapacitet može preraspodijeliti drugim željezničkim prijevoznicima.
(8)
Jamstvo zatraženo u vezi s pripremom sukladnih ponuda može se smatrati odgovarajućim, transparentnim i nediskriminirajućim samo ako upravitelj infrastrukture utvrdi jasna i transparentna pravila za pripremu zahtjeva za dodjelu kapaciteta u izvješću o mreži te podnositeljima zahtjeva ponudi nužne alate podrške. Budući da prije postupka podnošenja zahtjeva nije moguće objektivno utvrditi sposobnost pripreme sukladnih ponuda, nedostatak sposobnosti može se utvrditi samo nakon tog postupka na temelju opetovanog neuspješnog podnošenja takvih ponuda ili nepružanja potrebnih informacija upravitelju infrastrukture. Podnositelj zahtjeva trebao bi biti odgovoran za taj neuspjeh koji povlači kao sankciju isključenje podnositelja zahtjeva iz zahtjeva za određenu trasu vlaka.
(9)
Provedbena uredba Komisije (EU) br. 870/2014 (2) zabunom je donesena u obliku koji je različit od onoga koji je dobio pozitivno mišljenje Odbora. Provedbenu uredbu (EU) br. 870/2014 trebalo bi u skladu s tim staviti izvan snage.
(10)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Odbora iz članka 62. stavka 1. Direktive 2012/34/EU,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju zahtjevi za financijska jamstva koja upravitelj infrastrukture može tražiti kako bi osigurao ostvarenje svojih opravdanih očekivanja o budućim prihodima, ne premašujući iznos koji je proporcionalan očekivanoj količini planiranih aktivnosti podnositelja zahtjeva. Zahtjevi posebno uključuju uvjete kojima se propisuju iznos i trajanje financijskog jamstva te kada je moguće tražiti jamstvo ili predujam. Pored toga, ovom se Uredbom utvrđuju određeni detalji u vezi s kriterijima za ocjenu sposobnosti podnositelja zahtjeva da pripremi sukladne ponude za infrastrukturni kapacitet.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuje se sljedeća definicija:
„financijsko jamstvo” znači (a) predujme za smanjenje i ranije plaćanje budućih obveza plaćanja pristojbi za korištenje infrastrukture ili (b) ugovorne mehanizme kojima se financijska institucija poput banke obvezuje da će ta plaćanja biti izvršena kada dospiju.
Članak 3.
Uvjeti za financijska jamstva
1. Podnositelj zahtjeva može izabrati hoće li udovoljiti zahtjevu za financijsko jamstvo predujmom ili ugovornim mehanizmom u smislu članka 2. Ako podnositelj zahtjeva položi predujam za pristojbe za korištenje infrastrukture, upravitelj infrastrukture ne smije istodobno tražiti druga financijska jamstva za iste planirane aktivnosti.
2. Upravitelj infrastrukture od podnositelja može tražiti financijska jamstva ako kreditni rejting podnositelja zahtjeva ukazuje na to da bi mogao imati problema s redovitim plaćanjem pristojbi za korištenje infrastrukture. Upravitelj infrastrukture navodi taj kreditni rejting u odjeljku o načelima ubiranja pristojbi u svom izvješću o mreži, ako je primjenjivo. Upravitelj infrastrukture temelji svoj zahtjev za financijsko jamstvo na kreditnom rejtingu ne starijem od dvije godine koji je dostavila agencija za procjenu kreditnog rejtinga ili neki drugi profesionalni subjekt za procjenu kreditnog rejtinga ili kreditne sposobnosti.
3. Upravitelj infrastrukture ne smije tražiti financijsko jamstvo:
(a)
od imenovanog željezničkog prijevoznika ako je podnositelj zahtjeva koji nije željeznički prijevoznik već dao ili uplatio financijsko jamstvo za pokriće budućih plaćanja za iste planirane aktivnosti;
(b)
ako će nadležno tijelo plaćati pristojbu za korištenje infrastrukture izravno upravitelju infrastrukture u skladu s Uredbom (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća (3).
Članak 4.
Iznos i trajanje financijskih jamstava
1. Iznos financijskih jamstava za jednog ponuditelja ne smije premašiti procijenjeni iznos pristojbi za dva mjeseca zatraženog željezničkog prijevoza.
2. Upravitelj infrastrukture ne smije tražiti da financijsko jamstvo postane valjano ili bude plaćeno više od deset dana prije prvog dana mjeseca u kojem željeznički prijevoznik započne sa željezničkim prijevozom u vezi s pristojbama za korištenje infrastrukture koje treba pokriti tim financijskim jamstvom. Ako se kapacitet dodijeli poslije tog trenutka, upravitelj infrastrukture može tražiti financijsko jamstvo u kratkom roku.
Članak 5.
Sposobnost pripreme sukladnih ponuda za infrastrukturni kapacitet
Upravitelj infrastrukture ne smije odbiti zahtjev za određenu trasu vlaka zbog nedostavljanja potvrde sposobnosti pripreme sukladne ponude za infrastrukturni kapacitet u smislu članka 41. stavka 2. Direktive 2012/34/EU osim ako:
(a)
podnositelj zahtjeva ne odgovori na dva uzastopna zahtjeva za dostavu nedostajućih informacija ili opetovano odgovara na način koji ne zadovoljava uvjete propisane u izvješću o mreži iz članka 27. Direktive 2012/34/EU i Priloga IV. toj Direktivi o postupcima podnošenja zahtjeva za trasu vlaka; te
(b)
upravitelj infrastrukture može na zahtjev regulatornog tijela na zadovoljavajući način dokazati da je poduzeo sve razumne mjere kako bi podržao ispravno i pravovremeno podnošenje zahtjeva.
Članak 6.
Prijelazna odredba
Kada je to nužno, upravitelji infrastrukture usklađuju svoja izvješća o mreži s odredbama ove Uredbe za prvo razdoblje poslije stupanja Uredbe na snagu.
Članak 7.
Provedbena Uredba (EU) br. 870/2014 stavlja se izvan snage.
Članak 8.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 16. lipnja 2015., osim članka 7. koji se primjenjuje od dana stupanja na snagu.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 6. siječnja 2015.