NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 515/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz a zrušuje rozhodnutí č. 574/2007/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cíle Unie zajistit vysokou úroveň bezpečnosti v prostoru svobody, bezpečnosti a práva podle čl. 67 odst. 3 Smlouvy o fungování Unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) by mělo být dosaženo mimo jiné společnými opatřeními pro překračování vnitřních hranic osobami a ochranu na vnějších hranicích a společnou vízovou politiku, která mají být součástí konvergentního vícestupňového systému, který by měl umožnit výměnu údajů a získání úplných informací o situaci a jehož cílem je usnadnit legální cestování a boj proti nelegálnímu přistěhovalectví.
(2)
Unie musí přistupovat k vnitřním a vnějším aspektům řízení migrace a vnitřní bezpečnosti uceleněji, měla by vytvořit spojitost mezi bojem proti nelegálnímu přistěhovalectví a zvýšením bezpečnosti na vnějších hranicích Unie a také by měla lépe spolupracovat a vést dialog se třetími zeměmi při řešení nelegálního přistěhovalectví a podpoře legální migrace.
(3)
Je nezbytné vytvořit integrovaný přístup k otázkám vyplývajícím z migračních tlaků a žádostí o azyl a ke správě vnějších hranic Unie, přičemž je nutné, aby byly k dispozici dostatečné rozpočtové prostředky a podpůrné nástroje pro řešení mimořádných situací v duchu dodržování lidských práv a solidarity mezi všemi členskými státy se zřetelem na vnitrostátní odpovědnost a při jasném vymezení úkolů.
(4)
Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie (dále jen „strategie vnitřní bezpečnosti“), kterou Rada schválila v únoru 2010, tvoří sdílený program pro řešení těchto společných úkolů v oblasti bezpečnosti. Sdělení Komise z listopadu 2010 nazvané „Strategie vnitřní bezpečnosti EU: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ proměňuje zásady a pokyny strategie v konkrétní kroky tím, že stanovuje pět strategických cílů: zničit mezinárodní zločinecké sítě, předcházet terorismu a řešit radikalizaci a nábor, zvýšit pro občany a podniky úroveň bezpečnosti v kyberprostoru, posílit bezpečnost prostřednictvím správy hranic a zlepšit odolnost Evropy vůči krizím a katastrofám.
(5)
Podle strategie vnitřní bezpečnosti jsou svoboda, bezpečnost a spravedlnost cíle, které je třeba sledovat souběžně, přičemž bezpečnost by měla být v rámci snahy o dosažení svobody a spravedlnosti prosazována vždy v souladu se zásadami stanovenými ve Smlouvách, zásadami právního státu a závazky Unie v oblasti základních práv.
(6)
Klíčovými zásadami, kterými se provádění strategie vnitřní bezpečnosti řídí, by měly být solidarita mezi členskými státy, jasné rozdělení úkolů, respektování základních svobod a lidských práv a právního státu, silné zaměření na globální perspektivu a propojení s vnější bezpečností stejně jako plný soulad s cíli zahraniční politiky Unie, jak jsou stanoveny v článku 21 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“).
(7)
Na podporu provádění strategie v oblasti vnitřní bezpečnosti a pro zajištění, aby mohla být skutečně uvedena do chodu, by měla být členským státům poskytnuta adekvátní finanční podpora formou zřízení Fondu pro vnitřní bezpečnost (dále jen „fond“).
(8)
Vzhledem k právním specifikům, jež se vážou k hlavě V Smlouvy o fungování EU, nelze z právního hlediska fond zřídit formou jediného finančního nástroje. Fond by měl být proto zřízen jako komplexní rámec pro finanční podporu Unie v oblasti vnitřní bezpečnosti, který bude obsahovat nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz (dále jen „nástroj“) zřízený tímto nařízením, jakož i nástroj pro finanční podporu policejní spolupráce, předcházení trestné činnosti, boje proti trestné činnosti a řešení krizí zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2014 (4). Tento komplexní rámec by mělo doplňovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 514/2014 (5), na které by toto nařízení mělo odkazovat, pokud jde o pravidla týkající se programování, finančního řízení, řízení a kontroly, účetní závěrky, uzavírání programů a podávání zpráv a hodnocení.
(9)
Nová dvoupilířová struktura financování v oblasti vnitřních záležitostí by měla přispívat ke zjednodušení, racionalizaci, konsolidaci a transparentnosti financování v této oblasti. Mělo by se usilovat o součinnost, soulad a doplňkovost s jinými fondy a programy, a to i za účelem přidělování finančních prostředků na společné cíle. Mělo by se nicméně zabránit překrývání různých nástrojů financování.
(10)
Fond by měl odrážet potřebu zvýšené flexibility a zjednodušení a současně splňovat požadavky v oblasti předvídatelnosti a zajišťovat spravedlivé a transparentní rozdělování zdrojů s cílem splnit obecné i konkrétní cíle stanovené v tomto nařízení.
(11)
Hlavní zásady, kterými se řídí provádění fondu, jsou účinnost opatření a kvalita výdajů. Fond by měl být dále prováděn co nejefektivnějším a uživatelsky nejvstřícnějším způsobem.
(12)
Fond by měl brát zvláštní ohled na ty členské státy, které jsou v důsledku své zeměpisné polohy neúměrně zatíženy migračními toky.
(13)
Solidarita a sdílení odpovědnosti mezi členskými státy a Unií jsou základními prvky společné politiky v oblasti správy vnějších hranic.
(14)
Fond by měl vyjadřovat solidaritu prostřednictvím finanční pomoci těm členským státům, které v plném rozsahu uplatňují schengenská ustanovení týkající se vnějších hranic, jakož i těm státům, které se na úplnou účast v schengenském systému připravují, a měl by být využíván členskými státy v zájmu společné politiky Unie v oblasti správy vnějších hranic.
(15)
Aby se přispělo k dosažení obecných cílů tohoto fondu, měly by členské státy zajistit, že se jejich národní programy zaměří na konkrétní cíle nástroje a že rozdělení zdrojů mezi jednotlivé cíle bude úměrné souvisejícím výzvám a potřebám a umožní splnění cílů. V případě, že se národní program některým z konkrétních cílů nezabývá nebo jsou přidělené zdroje nižší než minimální procentní podíly na některé cíle národních programů stanovené v tomto nařízení, měl by to daný členský stát v rámci programu odůvodnit.
(16)
Aby bylo možné výsledky dosažené tímto fondem měřit, je třeba stanovit společné ukazatele pro každý specifický cíl tohoto nástroje. Měření plnění specifických cílů prostřednictvím společných ukazatelů neznamená, že provádění akcí v návaznosti na tyto ukazatele bude povinné.
(17)
Účast určitého členského státu by neměla být souběžná s jeho účastí na některém dočasném finančním nástroji Unie, který podporuje přijímající členské státy mimo jiné při financování akcí na nových vnějších hranicích Unie v rámci provádění schengenského acquis týkajícího se hranic, víz a ochrany vnějších hranic.
(18)
Nástroj by měl být založen na procesu budování kapacit vytvořených za pomoci Fondu pro vnější hranice na období 2007-2013, který byl zřízen rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 574/2007/ES (6), a měl by být rozšířen tak, aby zohledňoval nové události.
(19)
Při plnění úkolů na vnějších hranicích a konzulátech v souladu se schengenským acquis týkajícím se hranic a víz vykonávají členské státy v schengenském prostoru činnosti v zájmu všech ostatních členských států a jejich jménem, a tím vykonávají pro Unii veřejnou službu. Tento nástroj by měl přispívat na podporu nákladů na provoz souvisejících s politikou ochrany hranic a víz a umožnit členským státům, aby si udržovaly kapacity nezbytné pro tuto službu, kterou vykonávají pro všechny. Tato podpora spočívá v plné náhradě vybraných zvláštních nákladů souvisejících s cíli spadajícími do nástroje a měla by být nedílnou součástí národních programů.
(20)
Nástroj by měl doplňovat a posilovat činnosti prováděné za účelem rozvoje operativní spolupráce pod záštitou Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, zřízené nařízením Rady (ES) č. 2007/2004 (7) (dále jen „agentura Frontex“), včetně nových činností vyplývajících ze změn zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1168/2011 (8), a tímto dále posílit solidaritu mezi těmi členskými státy, které provádějí kontrolu na vnějších hranicích v zájmu schengenského prostoru jako celku a jeho jménem. To mimo jiné znamená, že by členské státy měly při přípravě svých národních programů zohledňovat analytické nástroje a provozní a technické pokyny vytvořené agenturou Frontex i připravené školící osnovy, konkrétně společné hlavní osnovy pro školení příslušníků pohraniční stráže, včetně částí týkajících se základních práv a přístupu k mezinárodní ochraně. V zájmu rozvoje doplňkovosti mezi posláním agentury Frontex a povinnostmi členských států, pokud jde o ochranu a ostrahu vnějších hranic, i pro zajištění soudržnosti a předcházení neúčinnosti v oblasti nákladů by Komise měla agenturu Frontex konzultovat ohledně návrhů národních programů předkládaných členskými státy, a to zejména pokud jde o činnosti financované z operační podpory.
(21)
Tento nástroj by měl být proveden tak, aby byla plně respektována práva a zásady zakotvené v Listině základních práv Evropské unie a mezinárodní závazky Unie a aniž je dotčeno uplatňování zvláštních ustanovení o právu na azyl a mezinárodní ochranu.
(22)
Pro posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva je zásadní jednotná a vysoce kvalitní ochrana vnějších hranic. V souladu se společnými standardy Unie by měl tento nástroj podporovat opatření související se správou vnějších hranic, měl by být uplatňován v souladu se čtyřstupňovým modelem ochrany, který zahrnuje opatření ve třetích zemích, spolupráci se sousedními zeměmi, opatření na ochranu hranic a kontrolní opatření v oblasti volného pohybu s cílem předcházet nelegálnímu přistěhovalectví a přeshraniční trestné činnosti v schengenském prostoru.
(23)
Podle článku 3 Smlouvy o EU by měl nástroj podporovat činnosti zaměřující se na zajišťování ochrany dětí, které by na vnějších hranicích mohly utrpět újmu. Členské státy by při provádění akcí zaměřených na identifikaci, okamžitou pomoc a předávání útvarům pro ochranu měly pokud možno věnovat zvláštní pozornost zejména zranitelným osobám, zejména dětem a nezletilým osobám bez doprovodu.
(24)
K zajištění jednotné a vysoce kvalitní ochrany vnějších hranic a k usnadnění legálního cestování přes vnější hranice v rámci strategie vnitřní bezpečnosti by měl nástroj přispívat k rozvoji společného evropského systému integrované správy hranic. Tento systém zahrnuje veškerá opatření související s politikou, právními předpisy, systematickou spoluprací, sdílením zátěže, vyhodnocováním konkrétní situace a měnících se tras nelegálních migračních toků, zaměstnanci, vybavením a technologií přijatá na různých úrovních příslušnými orgány členských států jednajícími ve spolupráci s agenturou Frontex, třetími zeměmi a případně s ostatními subjekty, jako jsou zejména Europol a Agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů, a využívá mimo jiné čtyřstupňový model ochrany hranic a integrovanou analýzu rizik Unie.
(25)
V souladu s protokolem č. 5 k aktu o přistoupení z roku 2003 o pozemním průjezdu osob mezi Kaliningradskou oblastí a ostatními částmi Ruské federace by se z nástroje měly uhradit veškeré dodatečné náklady vynaložené při provádění zvláštních ustanovení acquis Unie přijatých pro tento průjezd, tj. nařízení Rady (ES) č. 693/2003 (9) a nařízení Rady (ES) č. 694/2003 (10). Potřeba nepřetržité finanční podpory za ušlé poplatky by však měla záviset na platném vízovém režimu Unie s Ruskou federací.
(26)
Nástroj by měl obsahovat podporu vnitrostátních opatření a spolupráce mezi členskými státy v oblasti vízové politiky a jiné činnosti probíhající ve fázi, která předchází ochraně vnějších hranic, a měl by v plné míře při tom využívat vízový informační systém (VIS). Účinné řízení činností organizovaných službami členských států ve třetích zemích je v zájmu společné vízové politiky jakožto součásti vícestupňového systému zaměřeného na usnadnění legálního cestování a na boj proti nelegálnímu přistěhovalectví v Unii a je nedílnou součástí společného integrovaného systému správy hranic.
(27)
Kromě toho by měl nástroj podporovat opatření na území zemí schengenského prostoru, která jsou součástí rozvoje společného integrovaného systému správy hranic, jenž posiluje celkové fungování schengenského prostoru.
(28)
Nástroj by měl rovněž podporovat rozvoj systémů informační technologie Evropské unie založených na stávajících nebo nových systémech informačních technologií, díky čemuž by byly členské státy vybaveny nástroji pro efektivnější řízení pohybu státních příslušníků třetích zemí přes hranice a byla by zajištěna lepší identifikace a ověření totožnosti cestujících, čímž by se zjednodušilo cestování a zvýšila bezpečnost hranic. Za tímto účelem by měl být zřízen program v souladu se strategií řízení informací pro vnitřní bezpečnost EU, jehož cílem je pokrýt náklady na rozvoj součástí takových systémů jak na centrální, tak na vnitrostátní úrovni, které zajišťují technický soulad, interoperabilitu s ostatními informačními systémy Unie, úspory nákladů a hladký průběh provádění v členských státech. Systémy informačních technologií financované podle tohoto nařízení by měly být v souladu se základními právy, včetně ochrany osobních údajů.
(29)
Členské státy by měly poskytnout nezbytné finanční prostředky pro Evropský systém ostrahy hranic (Eurosur), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1052/2013 (11), aby bylo zajištěno jeho správné fungování.
(30)
Pro okamžité řešení nepředpokládaného migračního tlaku a rizik pro bezpečnost hranic by mělo být možné poskytnout mimořádnou pomoc v souladu s rámcem stanoveným v nařízení (EU) č. 514/2014.
(31)
Navíc v zájmu posílené solidarity v schengenském prostoru jako celku by v případech, kdy jsou zjištěny nedostatky či případná rizika, a to zejména v důsledku schengenského hodnocení, měly členské státy záležitost příslušným způsobem sledovat za pomocí zdrojů v rámci svých národních programů podle priority, případně jako doplněk opatření mimořádné pomoci.
(32)
Pro posílení solidarity a sdílení odpovědnosti by měly být členské státy vyzývány, aby využily část zdrojů dostupných v rámci národních programů na zvláštní priority definované Unií, jako například nákup technického vybavení pro potřeby agentury Frontex a rozvoj konzulární spolupráce pro Unii. Je nutné zajistit co největší dopad financování Unie tím, že budou uvolněny a shromážděny veřejné a soukromé finanční zdroje a bude využito jejich pákového účinku. Měla by být zajištěna maximální transparentnost, odpovědnost a demokratická kontrola inovativních finančních nástrojů a mechanismů, do nichž je zapojen rozpočet Unie.
(33)
Aby bylo zajištěno uplatňování schengenského acquis v celém schengenském prostoru, mělo by být provádění nařízení Rady (EU) č. 1053/2013 (12) podporováno také tímto nástrojem, který je nezbytný pro podporu uplatňování politik Unie v prostoru svobody, bezpečnosti a práva zajišťujícím vysokou úroveň ochrany vnějších hranic a neprovádění hraničních kontrol uvnitř schengenského prostoru.
(34)
Vzhledem ke zkušenostem získaným v případě Fondu pro vnější hranice a rozvoji systémů SIS II a VIS se považuje za vhodné, aby byl umožněn určitý stupeň flexibility týkající se případných převodů zdrojů mezi různými prostředky provádění cílů nástroje, aniž by byla ovlivněna zásada zajistit od počátku kritickou míru a finanční stabilitu pro programy a operační podporu pro členské státy a aniž by byl dotčen dohled Evropského parlamentu a Rady.
(35)
Ve stejném smyslu by měl být rozšířen rozsah akcí a zvýšeny stropy zdrojů, které má Unie stále k dispozici (dále jen „akce Unie“) s cílem posílit kapacity Unie při provádění různých činností v daném rozpočtovém roce týkajících se správy vnějších hranic a společné vízové politiky v zájmu Unie jako celku, a to v případě potřeby. Mezi takové akce Unie patří studie a pilotní projekty na podporu správy vnějších hranic a společné vízové politiky a jejich uplatňování, odborná příprava příslušníků pohraniční stráže v oblasti ochrany lidských práv, opatření či ujednání v třetích zemích, která se zabývají migračními tlaky z těchto zemí v zájmu optimálního řízení migračních toků do Unie a efektivní organizace souvisejících úkolů na vnějších hranicích a konzulátech.
(36)
Opatření ve třetích zemích a ve vztahu k těmto zemím podporovaná nástrojem by měla být přijímána v součinnosti a souladu s ostatními akcemi mimo Unii, která získávají podporu prostřednictvím zeměpisných a tematických nástrojů vnější pomoci Unie. Při provádění těchto akcí by se mělo zejména dbát na plný soulad se zásadami a obecnými cíli vnější činnosti a zahraniční politiky Unie, jež se k dané zemi či regionu vážou. Neměla by být určena na podporu akcí přímo orientovaných na rozvoj a v případě potřeby by měla doplňovat finanční pomoc poskytovanou prostřednictvím nástrojů vnější pomoci. Rovněž bude zajištěn soulad s humanitární politikou Unie, zejména pokud jde o mimořádná opatření.
(37)
Financování z rozpočtu Unie by se mělo zaměřit na činnosti, kde může příspěvek Unie vytvářet přidanou hodnotu ve srovnání s akcemi na úrovni samotných členských států. Vzhledem k tomu, že Evropská unie má lepší postavení než členské státy k poskytnutí rámce pro vyjádření solidarity Unie při ochraně hranic, vízové politiky a řízení migračních toků a k poskytnutí platformy pro vývoj společných systémů informačních technologií na podporu těchto politik, finanční podpora poskytovaná podle tohoto nařízení přispěje zejména k posilování kapacit v těchto oblastech na vnitrostátní i unijní úrovni.
(38)
Toto nařízení by mělo stanovit přidělení základních částek jednotlivým členským státům. Základní částka pro každý členský stát by měla být vypočtena na základě finančních přídělů z Fondu pro vnější hranice pro jednotlivé členské státy v letech 2010-2012 a vydělením výsledné částky celkovou výší prostředků, které jsou k dispozici pro sdílené řízení na tyto tři roky. Výpočty byly provedeny v souladu s kritérii pro rozdělování stanovenými v rozhodnutí č. 574/2007/ES.
(39)
Komise by měla monitorovat provádění nástroje v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (EU) č. 514/2014 za pomoci klíčových ukazatelů pro hodnocení výsledků a dopadu. Tyto ukazatele, včetně příslušných základních hodnot, by měly vytvářet minimální základ pro hodnocení toho, nakolik bylo cílů nástroje dosaženo.
(40)
Pro doplnění nebo změnu ustanovení tohoto nařízení týkajících se vymezení specifických akcí v rámci národních programů by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(41)
Při uplatňování tohoto nařízení, včetně přípravy aktů v přenesené pravomoci, by Komise měla konzultovat odborníky ze všech členských států.
(42)
Za účelem zajištění jednotného, účinného a včasného uplatňování ustanovení o operační podpoře stanovené tímto nařízením by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (13).
(43)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž stanovit solidaritu a sdílení odpovědnosti mezi členskými státy a Unií při správě vnějších hranic a v rámci vízové politiky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jej může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(44)
Rozhodnutí č. 574/2007/ES by mělo být zrušeno za podmínek stanovených v přechodných ustanoveních tohoto nařízení.
(45)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (14), která spadají do oblastí uvedených v čl. 1 bodech A a B rozhodnutí Rady 1999/437/ES (15).
(46)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (16), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A a B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (17).
(47)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (18), která spadají do oblastí uvedených v čl. 1 bodech A a B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (19).
(48)
V souladu s článkem 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o fungování EU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení není pro ně závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že tento návrh navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 tohoto Protokolu do šesti měsíců od přijetí tohoto nařízení Radou, zda toto nařízení je provede ve svém vnitrostátním právu.
(49)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES (20). Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(50)
Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (21). Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání, a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné.
(51)
Je vhodné uvést do souladu dobu použitelnosti tohoto nařízení s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (22). Proto by se mělo toto nařízení použít ode dne 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost (dále jen „fond“) zřizuje nástroj pro finanční podporu správy vnějších hranic a společné vízové politiky (dále jen „nástroj“).
Společně s nařízením (EU) 513/2014 se tímto nařízením zřizuje fond na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
2. Toto nařízení stanoví:
a)
cíle finanční podpory a způsobilé akce;
b)
obecný rámec k provádění způsobilých akcí;
c)
zdroje dostupné v rámci tohoto nástroje od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 a jejich rozdělování;
d)
účel a oblast působnosti různých zvláštních prostředků, kterými se financují výdaje na správu vnějších hranic a společnou vízovou politiku.
3. Tímto nařízením se upravuje uplatňování pravidel stanovených v nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„vnějšími hranicemi“ se rozumí pozemní hranice členských států, včetně říčních a jezerních hranic, námořní hranice a letiště, říční přístavy, námořní přístavy a jezerní přístavy členských států, na které se vztahují právní předpisy Unie o překračování vnějších hranic, bez ohledu na to, zda se jedná o dočasné hranice či nikoli;
b)
„společnými standardy Unie“ se rozumí uplatňování operativních opatření společným a nefragmentárním způsobem s cílem dosáhnout vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti v oblasti ochrany hranic a víz v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 (23), nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 (24), nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 (25), nařízením (ES) č. 2007/2004, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 (26), schengenským katalogem pro ochranu vnějších hranic, praktickou příručkou pro příslušníky pohraniční stráže, příručkou o vízech, praktickou příručkou o uplatňování a řízení systému Eurosur a všemi dalšími nařízeními a pokyny, které budou přijaty na úrovni Unie a budou se vztahovat na ochranu hranic a víza;
c)
„dočasnými vnějšími hranicemi“ se rozumí:
i)
společná hranice mezi členským státem, který v plném rozsahu provádí schengenské acquis, a členským státem, který je povinen toto acquis v plném rozsahu uplatňovat v souladu se svým aktem o přistoupení, pro nějž však příslušné rozhodnutí Rady, které ho zmocňuje toto acquis plně uplatňovat, zatím nevstoupilo v platnost,
ii)
společná hranice mezi dvěma členskými státy, které jsou povinny uplatňovat schengenské acquis v plném rozsahu v souladu se svými akty o přistoupení, pro něž však příslušné rozhodnutí Rady, které je zmocňuje toto acquis plně uplatňovat, zatím nevstoupilo v platnost;
d)
„hraničním přechodem“ se rozumí jakýkoliv přechod určený příslušnými orgány pro překračování vnějších hranic, oznámený v souladu s čl. 34 odst. 2 nařízení (ES) č. 562/2006;
e)
„schengenským hodnotícím a monitorovacím mechanismem“ se rozumí ověření správného uplatňování schengenského acquis, jak stanoví nařízení (EU) č. 1053/2013;
f)
„mimořádnou situací“ se rozumí situace vyvolaná naléhavými a výjimečnými okolnostmi, kdy velký či nepřiměřený počet státních příslušníků třetích zemí překročí vnější hranice jednoho nebo více členských států nebo se očekává, že je překročí, nebo jakákoli jiná řádně odůvodněná naléhavá situace, která vyžaduje okamžité přijetí opatření na vnějších hranicích;
g)
„úsekem vnějších hranic“ se rozumí vnější pozemní či námořní hranice členského státu, definovaná ve vnitrostátním právu nebo stanovená národním koordinačním centrem či jiným příslušným vnitrostátním orgánem pro účely provádění nařízení (EU) č. 1052/2013, nebo část této hranice.
Článek 3
Cíle
1. Obecným cílem nástroje je přispět k zajištění vysoké úrovně bezpečnosti v Evropské unii a usnadnit legální cestování prostřednictvím jednotné a vysoké úrovně ochrany vnějších hranic a účinným zpracováváním schengenských víz v souladu se závazky Unie v oblasti základních svobod a lidských práv.
2. V rámci obecného cíle stanoveného v odstavci 1 nástroj přispívá v souladu s prioritami obsaženými v příslušných unijních strategiích, programech, posouzeních hrozeb a posouzeních rizik k plnění následujících konkrétních cílů:
a)
podporovat společnou vízovou politiku, která má usnadňovat legální cestování, poskytovat žadatelům o víza vysoce kvalitní služby, zajišťovat rovné zacházení se státními příslušníky třetích zemí a řešit nelegální přistěhovalectví;
b)
podporovat integrovanou správu hranic, včetně podpory další harmonizace opatření souvisejících se správou hranic v souladu se společnými standardy Unie a prostřednictvím sdílení informací mezi členskými státy navzájem a mezi členskými státy a agenturou Frontex, aby byla zajištěna jednotná a vysoká úroveň ochrany a zabezpečení vnějších hranic na jedné straně, včetně řešení nelegálního přistěhovalectví, a plynulý přechod přes vnější hranice v souladu s schengenským acquis na straně druhé, přičemž bude zajištěna dostupnost mezinárodní ochrany pro osoby, které ji potřebují, v souladu se závazky, které členské státy přijaly v oblasti lidských práv, včetně zásady nenavracení.
Dosažení specifických cílů tohoto nástroje se hodnotí v souladu s čl. 55 odst. 2 nařízení (EU) č. 514/2014 podle společných ukazatelů, které jsou stanoveny v příloze IV tohoto nařízení a ukazatelů pro konkrétní programy zahrnutých v národních programech.
3. Pro dosažení cílů uvedených v odstavcích 1 a 2 nástroj přispěje k následujícím operačním cílům:
a)
podpora rozvoje provádění a prosazování politik s cílem zajistit neprovádění kontrol osob bez ohledu na jejich státní příslušnost při překračování vnitřních hranic a provádění kontrol osob a efektivní monitorování překračování vnějších hranic;
b)
postupné zavádění systému integrované správy vnějších hranic založeného na solidaritě a odpovědnosti, zejména prostřednictvím:
i)
posilování systémů kontrol a ostrahy na vnějších hranicích a meziagenturní spolupráce mezi pohraničními, celními, migračními, azylovými a donucovacími orgány členských států na vnějších hranicích, včetně námořních hranic,
ii)
opatření na území souvisejících se správou vnějších hranic a nezbytných stěžejních opatření týkajících se bezpečnosti dokumentů, zjišťování a ověřování totožnosti a interoperability získaného technického vybavení,
iii)
jakýchkoli opatření přispívajících rovněž k předcházení přeshraniční trestné činnosti na vnějších hranicích související s pohybem osob, včetně obchodu s lidmi a převaděčství, a k potírání této trestné činnosti;
c)
podpora rozvoje a provádění společné politiky týkající se víz a jiných krátkodobých povolení k pobytu a různých forem konzulární spolupráce za účelem zajištění lepšího konzulárního pokrytí a harmonizovaných postupů při vydávání víz;
d)
zřizování a provozování systémů informačních technologií, jejich komunikační infrastruktury a vybavení podporujícího společnou vízovou politiku, hraniční kontroly a ostrahu hranic na vnější hranici a plné dodržování práva na ochranu osobních údajů;
e)
zlepšení informovanosti o situaci na vnějších hranicích a schopnosti členských států reagovat;
f)
zajišťování účinného a jednotného uplatňování acquis Unie týkajícího se hranic a víz, včetně účinného fungování schengenského hodnotícího a monitorovacího mechanismu;
g)
posilování akcí členských států přispívajících ke zlepšení spolupráce mezi členskými státy působícími ve třetích zemích v souvislosti s toky státních příslušníků třetích zemí na území členských států, včetně předcházení nelegálnímu přistěhovalectví a jeho řešení, jakož i spolupráce s třetími zeměmi v tomto ohledu a v naprostém souladu s cíli a zásadami vnější činnosti Unie a její humanitární politiky.
4. Akce financované z nástroje musí být prováděny v plném souladu se základními právy a s ohledem na lidskou důstojnost. Akce musí být v souladu zejména s ustanoveními Listiny základních práv Evropské unie, unijními právními předpisy na ochranu údajů, Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP), zásadou spravedlivého zacházení se státními příslušníky třetích zemí, právem na azyl a na mezinárodní ochranu, zásadou nenavracení a mezinárodními závazky Unie a členských států vyplývajícími z mezinárodních nástrojů, jejichž jsou signatáři, například Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967.
Členské státy by pokud možno měly věnovat zvláštní pozornost zejména provádění akcí zaměřených na identifikaci, okamžitou pomoc a předávání zranitelných osob, zejména dětí a nezletilých osob bez doprovodu, útvarům zajišťujícím jejich ochranu.
5. Při provádění akcí financovaných podle nástroje, které souvisejí s ostrahou námořní hranice, by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost svým povinnostem poskytnout pomoc ohroženým osobám, které vyplývají z mezinárodního námořního práva. V tomto ohledu mohou být využívány vybavení a systémy financované z nástroje k pátracím a záchranným akcím, k nimž může dojít při realizaci opatření na ostrahu hranic na moři, s cílem přispět k zajištění ochrany a záchraně životů migrantů.
6. Nástroj přispívá k financování technické pomoci z podnětu členských států a Komise.
Článek 4
Způsobilé akce
1. V rámci cílů uvedených v článku 3 tohoto nařízení a s ohledem na sjednané závěry politického dialogu v souladu s článkem 13 nařízení (EU) č. 514/2014 a v souladu s cíli národních programů uvedenými v článku 9 tohoto nařízení jsou prostřednictvím tohoto nástroje podporovány akce v členských státech nebo akce jimi prováděné, a to zejména:
a)
infrastruktury, budovy a systémy nezbytné na hraničních přechodech a pro ostrahu prostoru mezi hraničními přechody za účelem předcházení a boje proti nedovolenému překračování hranic, nelegálnímu přistěhovalectví a přeshraniční trestné činnosti a zajištění plynulých toků cestujících;
b)
operativní vybavení, dopravní prostředky a komunikační systémy nezbytné pro účinnou a bezpečnou ochranu hranic a odhalování osob;
c)
systémy informačních a komunikačních technologií pro účinné řízení migračních toků přes hranice, včetně investic do stávajících a budoucích systémů;
d)
infrastruktura, budovy, systémy komunikačních a informačních technologií a operativní vybavení nezbytné pro zpracovávání žádostí o víza a konzulární spolupráci, jakož i další akce zaměřené na zlepšení kvality služeb pro žadatele o vízum;
e)
odborná příprava týkající se používání vybavení a systémů uvedených v písm. b), c) a d) a prosazování norem řízení kvality a odborná příprava příslušníků pohraniční stráže, v případě potřeby v třetích zemích, týkající se provádění jejich úkolů v oblasti ostrahy, poradenství a kontroly v souladu s mezinárodním právem v oblasti lidských práv, včetně identifikace obětí obchodování s lidmi a převaděčství;
f)
vysílání styčných úředníků v oblasti přistěhovalectví a poradců pro doklady do třetích zemí a výměna a vysílání příslušníků pohraniční stráže mezi členskými státy navzájem nebo mezi členským státem a třetí zemí;
g)
studie, odborná příprava, pilotní projekty a další akce, jejichž prostřednictvím bude postupně vytvořen systém integrované správy vnějších hranic, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3, včetně akcí zaměřených na posílení meziagenturní spolupráce jak v jednotlivých členských státech, tak mezi členskými státy navzájem, a akcí týkajících se interoperability a harmonizace systémů správy hranic;
h)
studie, pilotní projekty a akce zaměřené na provádění doporučení, operativní standardy a osvědčené postupy vyplývající z operativní spolupráce mezi členskými státy a agenturami Unie.
2. V rámci cílů uvedených v článku 3 tohoto nařízení a s ohledem na výsledky politického dialogu v souladu s článkem 13 nařízení (EU) č. 514/2014 a v souladu s cíli národních programů uvedenými v článku 9 tohoto nařízení jsou prostřednictvím nástroje podporovány akce ve vztahu ke třetím zemím, a to zejména:
a)
informační systémy, nástroje nebo vybavení pro sdílení informací mezi členskými státy a třetími zeměmi;
b)
akce týkající se operační spolupráce mezi členskými státy a třetími zeměmi, včetně společných operací;
c)
projekty ve třetích zemích, jejichž cílem je zlepšit systémy ostrahy, a zajistit tak spolupráci s Eurosur;
d)
studie, semináře, pracovní setkání, konference, odborná příprava, vybavení a pilotní projekty na poskytování ad hoc technických a operativních znalostí třetím zemím;
e)
studie, semináře, pracovní setkání, konference, odborná příprava, vybavení a pilotní projekty provádějící zvláštní doporučení, operativní standardy a osvědčené postupy vyplývající z operativní spolupráce mezi členskými státy a agenturami Unie v třetích zemích.
Komise a členské státy spolu s Evropskou službou pro vnější činnost zajišťují koordinaci akcí ve třetích zemích a ve vztahu ke třetím zemím, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 5 nařízení (EU) č. 514/2014.
3. Akce uvedené v odst. 1 písm. a) nejsou na dočasných vnějších hranicích způsobilé.
4. Akce související s dočasným a výjimečným znovuzavedením ochrany vnitřních hranic podle Schengenského hraničního kodexu nejsou způsobilé.
5. Akce, jejichž výlučným cílem nebo dopadem je kontrola zboží, nejsou způsobilé.
KAPITOLA II
FINANČNÍ A PROVÁDĚCÍ RÁMEC
Článek 5
Celkové zdroje a provádění
1. Celkové zdroje na provádění tohoto nástroje činí 2 760 milionů EUR v současných cenách.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. Celkové zdroje jsou čerpány těmito způsoby:
a)
v rámci národních programů podle článků 9 a 12;
b)
v rámci operační podpory, která je součástí, národních programů a za podmínek stanovených v článku 10;
c)
v rámci zvláštního režimu průjezdu podle článku 11;
d)
v rámci akcí Unie podle článku 13;
e)
v rámci mimořádné pomoci podle článku 14;
f)
v rámci provádění programu pro zřizování systémů informačních technologií na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice za podmínek stanovených v článku 15;
g)
v rámci technické pomoci podle článku 16.
4. Rozpočet přidělený v rámci tohoto nástroje na akce Unie uvedené v článku 13 tohoto nařízení, na mimořádnou pomoc podle článku 14 tohoto nařízení a na technickou pomoc podle čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení je plněn v rámci přímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (27) a případně v rámci nepřímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. c) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Rozpočet přidělený národním programům uvedeným v článku 9, na operační podporu uvedenou v článku 10 a fungování zvláštního režimu průjezdu uvedeného v článku 11 je plněn v rámci sdíleného řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. b) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Rozpočet přidělený zemím zapojeným do provádění, uplatňování a rozvoje schengenského acquis uvedeným v odstavci 7 tohoto článku je plněn v rámci nepřímého řízení v souladu s čl. 58 odst. 1 písm. c) bod i) nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012.
Způsoby plnění rozpočtu pro program týkající se vývoje systémů informačních technologií založených na stávajících nebo nových systémech informačních technologií jsou stanoveny v příslušných právních předpisech Unie s výhradou jejich přijetí.
5. Celkové zdroje se použijí takto:
a)
1 551 milionů EUR na národní programy členských států;
b)
791 milionů EUR na vývoj systémů informačních technologií založených na stávajících nebo nových systémech na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice Unie, s výhradou přijetí příslušných právních předpisů Unie.
Pokud tato částka není přidělena nebo vynaložena, Komise ji formou aktu v přenesené pravomoci podle článku 17 přidělí na jednu nebo více činností uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) a c) a písmeně d) tohoto odstavce. V tomto aktu v přenesené pravomoci se posoudí stav vývoje příslušných systémů informačních technologií včetně plnění rozpočtu a částek, které se podle očekávání nepodaří vynaložit. Toto přidělení lze provést po přijetí příslušných právních aktů nebo při přezkumu v polovině období podle článku 8;
c)
154 milionů EUR na zvláštní režim průjezdu;
d)
264 milionů EUR na akce Unie, mimořádnou pomoc a technickou pomoc z podnětu Komise, přičemž se na akce Unie použije alespoň 30 % této částky.
6. Společně s celkovými zdroji stanovenými pro nařízení (EU) č. 513/2014 představují globální zdroje, jež jsou k dispozici pro tento nástroj, jak stanoví odstavec 1, finanční krytí pro fond a představují pro Evropský parlament a Radu během ročního rozpočtového procesu hlavní referenční částku ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 2. prosince 2013 o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (28).
7. Země zapojené do provádění, uplatňování a rozvoje schengenského acquis se účastní nástroje v souladu s tímto nařízením.
Budou uzavřena ujednání týkající se finančních příspěvků placených těmito zeměmi do tohoto nástroje a doplňková pravidla nezbytná pro takovou účast, včetně ustanovení na zajištění ochrany finančních zájmů Unie a pravomoci auditu Účetního dvora.
Finanční příspěvky z těchto zemí se připočtou k celkovým zdrojům dostupným z rozpočtu Unie, jak stanoví odstavec 1.
Článek 6
Zdroje na způsobilé akce v členských státech
1. 1 551 milionů EUR je přiděleno členským státům orientačně takto:
a)
1 276 milionů EUR tak, jak je uvedeno v příloze I;
b)
147 milionů EUR na základě výsledků mechanismu uvedeného v článku 7;
c)
v rámci přezkumu v polovině období uvedeného v článku 8 a pro období počínaje rozpočtovým rokem 2018 je přiděleno 128 milionů EUR, což je zbývající část dostupných prostředků v rámci tohoto článku nebo jiná částka, jak je stanoveno podle odstavce 4, na základě výsledků analýzy rizik a přezkumu v polovině období.
2. Každý členský stát přidělí základní částky pro národní programy uvedené v příloze I takto:
a)
alespoň 10 % na akce v souvislosti s čl. 9 odst. 2 písm. a);
b)
alespoň 25 % na akce v souvislosti s čl. 9 odst. 2 písm. b);
c)
alespoň 5 % na akce v souvislosti s čl. 9 odst. 2 písm. c), d), e) a f).
Členské státy se mohou od těchto minimálních procentních podílů odchýlit, pokud je v daném národním programu podáno vysvětlení, z jakého důvodu při přidělení zdrojů v nižší než minimální míře není ohroženo dosažení příslušného cíle. Toto vysvětlení posoudí Komise v rámci schvalování národních programů podle čl. 9 odst. 2.
3. Členské státy poskytnou nezbytné prostředky pro Eurosur s cílem zajistit jeho řádné fungování.
4. Pro náležité plnění cílů nástroje v případě nepředpokládaných nebo nových okolností nebo pro zajištění účinného použití finančních prostředků dostupných v rámci nástroje je Komise zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17, pokud jde o úpravu orientační částky stanovené v odst. 1 písm. c) tohoto článku.
5. Členské státy, které přistoupí k Unii v období 2012-2020, nemohou využívat výhod plynoucích z příspěvků na národní programy v rámci tohoto nástroje, dokud budou moci čerpat z dočasného nástroje Unie, ze kterého získávají podporu přijímající členské státy na financování akcí na nových vnějších hranicích v rámci provádění schengenského acquis týkajícího se hranic, víz a ochrany vnějších hranic.
Článek 7
Zdroje na specifické akce
1. Členské státy mohou mimo své příděly vypočtené v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) získat další částku za předpokladu, že je jako taková označena v národním programu a je použita pro dosažení specifických akcí uvedených v příloze II.
2. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 17, pokud jde o přepracování specifických akcí uvedených v příloze II, je-li to vhodné, například v rámci přezkumu v polovině období. V závislosti na dostupných zdrojích a na základě nových specifických akcí mohou členské státy obdržet další částku, podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Další částka v rámci tohoto článku se přidělí dotčeným členským státům v příslušném rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje nebo pozměňuje jejich národní program postupem stanoveným v článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 8
Zdroje v rámci přezkumu v polovině období
1. Pro přidělení částky uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. c) Komise do 1. června 2017 přihlédne k zatížení členských států při správě hranic, včetně pátracích a záchranných činností, k nimž může dojít při operacích na ostrahu hranic na moři, a hodnotících zpráv vypracovaných v rámci schengenského hodnotícího a monitorovacího mechanismu a k úrovním ohrožení, na vnějších hranicích na období 2017-2020 a k faktorům, které měly vliv bezpečnost na vnějších hranicích v období 2014-2016. Uvedená částka se rozděluje mezi členské státy na základě vážení těchto kategorií hranic při zohlednění odstavce 6 tohoto článku:
a)
45 % pro vnější námořní hranice;
b)
38 % pro vnější pozemní hranice;
c)
17 % pro letiště.
2. Pro vnější námořní a pozemní hranice se při výpočtu částky vychází z délky úseků vnější hranice vynásobené úrovní ohrožení (minimální, běžné, střední, vysoká) pro každý úsek hranice, a to tímto způsobem:
a)
koeficient 0,5 pro minimální ohrožení;
b)
koeficient 1 pro běžné ohrožení;
c)
koeficient 3 pro střední ohrožení;
d)
koeficient 5 pro vysoké ohrožení.
3. V případě letišť se příspěvek pro každý členský stát stanoví následovně:
a)
50 % na základě počtu osob překračujících vnější hranice;
b)
50 % na základě počtu státních příslušníků třetích zemí, jimž byl na vnější hranici odepřen vstup.
4. V souladu se zprávou o analýze rizik vypracovanou agenturou Frontex a ve spolupráci s touto agenturou, případně s dalšími agenturami Unie, Komise určí úrovně ohrožení pro každý úsek vnější hranice členských států na období 2017-2020. Úrovně ohrožení se stanoví na základě těchto faktorů:
a)
zátěž v důsledku správy hranic na vnějších hranicích;
b)
faktory, které ovlivnily bezpečnost na vnějších hranicích členských států v období 2014-2016;
c)
změny politik Unie, například vízové politiky;
d)
možné budoucí trendy migračních toků a rizika nelegálních činností v souvislosti s nedovoleným překračováním vnějších hranic osobami a
e)
pravděpodobné změny v politické, hospodářské a sociální oblasti ve třetích zemích, zejména pak v sousedních zemích.
Komise má povinnost před vydáním zprávy, ve které se stanoví úrovně ohrožení, uspořádat s členskými státy výměnu názorů.
5. Pro účely rozdělení zdrojů podle odstavce 1:
a)
se zohlední demarkační linie mezi územími uvedenými v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 866/2004 (29), a to i přesto, že se nejedná o vnější pozemní hranici, pokud se zůstává použitelný článek 1 protokolu č. 10 týkajícího se Kypru k aktu o přistoupení z roku 2003; nezohledňuje se však délka námořní hranice, která se nachází severně od této linie;
b)
se výrazem „vnější námořní hranice“ rozumí vnější hranice pobřežního moře členských států v souladu s vymezením podle článků 4 až 16 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu. V případech, kdy je k zamezení nepovoleného překračování hranic třeba rozsáhlých pravidelných operací, se však tímto výrazem rozumí vnější hranice oblastí s vysokým rizikem. Tyto vnější hranice se určí s ohledem na příslušné údaje týkající se těchto operací v letech 2014-2016 poskytnuté dotčenými členskými státy.
6. Navíc v návaznosti na výzvu Komise učiněnou do 1. června 2017 mohou členské státy obdržet další příspěvek za předpokladu, že je jako takový označen v národním programu a bude použit na dosažení specifických akcí, které budou stanoveny s ohledem na priority Unie v danou dobu.
7. Další částky v rámci tohoto článku se přidělí dotčeným členským státům v příslušném rozhodnutí o financování, kterým se schvaluje nebo pozměňuje jejich národní program postupem stanoveným v článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 9
Národní programy
1. Národní programy, které mají být vypracovány s přihlédnutím k výsledku politického dialogu uvedeného v článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014 v rámci nástroje, a ty, které mají být vypracovány podle nařízení (EU) č. 513/2014, jsou předloženy Komisi jako jediný národní program pro fond v souladu s článkem 14 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. V rámci národních programů, které má Komise posoudit a schválit podle článku 14 nařízení (EU) č. 514/2014, členské státy v rámci cílů uvedených v článku 3 tohoto nařízení a s přihlédnutím k výsledku politického dialogu uvedeného v článku 13 nařízení (EU) č. 514/2014 sledují především tyto cíle:
a)
vytvořit evropský systém ostrahy hranic (Eurosur) v souladu s právem a pokyny Unie;
b)
podporovat a rozšiřovat stávající kapacitu na národní úrovni ve vízové politice a při správě vnějších hranic, jakož i podporovat a rozšiřovat opatření v rámci oblasti volného pohybu v souvislosti se správou vnějších hranic, s ohledem zejména na nové technologie, vývoj nebo normy pro řízení migračních toků;
c)
podporovat další rozvoj řízení migračních toků konzulárními a jinými službami členského státu v třetích zemích, například vytvořením mechanismu konzulární spolupráce, s cílem usnadnit zákonné cestování v souladu s právem Unie či právem příslušného členského státu a zabránit nelegálnímu přistěhovalectví do Unie;
d)
posilovat integrovanou správu hranic testováním a zaváděním nových nástrojů, interoperabilních systémů a pracovních metod, jejichž cílem je zlepšit výměnu informací v rámci členského státu nebo zlepšit spolupráci mezi agenturami;
e)
rozvíjet projekty, jejichž cílem bude zajistit jednotnou a vysokou úroveň ochrany vnější hranice v souladu se společnými standardy Unie a jež budou zaměřeny na zvýšenou interoperabilitu systémů správy hranic mezi členskými státy;
f)
podporovat po konzultaci s agenturou Frontex akce zaměřené na podporu další harmonizace správy hranic a zejména technologických prostředků v souladu se společnými standardy Unie;
g)
zajišťovat správné a jednotné uplatňování acquis Unie týkající se víz a ochrany hranic v důsledku nedostatků zjištěných na úrovni Unie a potvrzených výsledky zjištěnými v rámci schengenského hodnotícího a monitorovacího mechanismu;
h)
budovat kapacitu pro řešení budoucích problémů, včetně současných i budoucích hrozeb a tlaků na vnějších hranicích zejména s ohledem na analýzu vypracovanou příslušnými agenturami Unie.
3. Při plnění cílů uvedených v odstavci 2 mohou členské státy poskytnout podporu akcím v rámci svých národních programů prováděným ve třetích zemích a v souvislosti se třetími zeměmi, včetně sdílení informací a operativní spolupráce.
4. Aby se vzájemně doplňovaly poslání agentury Frontex a povinnosti členských států, pokud jde o ochranu a ostrahu vnějších hranic, i pro zajištění konzistentnosti a předcházení neefektivnímu vynakládání nákladů, konzultuje Komise s agenturou Frontex návrhy národních programů, zejména ohledně činností financovaných z operační podpory.
Článek 10
Operační podpora v rámci národních programů členských států
1. Členský stát může využít až 40 % částky přidělené v rámci nástroje na svůj národní program na financování operační podpory pro veřejné orgány odpovědné za plnění úkolů a služeb, které představují pro Unii veřejnou službu.
2. Operační podpora je poskytována, pokud dotčený členský stát splní následující podmínky:
a)
dodržuje acquis Unie týkající se hranic a víz;
b)
dodržuje cíle národního programu;
c)
dodržuje společné standardy Unie s cílem posílit koordinaci mezi členskými státy a zabránit zdvojování, roztříštěnosti a nákladové neefektivitě v oblasti ochrany hranic.
3. Za tímto účelem Komise před schválením národních programů posoudí výchozí situaci v členských státech, které naznačily svůj záměr požádat o operační podporu, a přihlédne přitom případně k schengenským hodnotícím zprávám.
Zjištění Komise jsou předmětem výměny názorů s dotčeným členským státem.
V návaznosti na výměnu názorů může být schválení rozpočtové podpory ze strany Komise v rámci národního programu členského státu podmíněno programováním a dokončením řady akcí s cílem zajistit, aby podmínky stanovené v odstavci 2 byly do poskytnutí rozpočtové podpory zcela splněny.
4. Operační podpora se soustřeďuje na konkrétní úkoly nebo služby a zaměřuje se na cíle stanovené v příloze III. Je potřeba provést plnou úhradu výdajů vzniklých při plnění úkolů nebo služeb definovaných v národním programu v rozmezí finančních limitů stanovených v programu a stropu podle odstavce 1.
5. Operační podpora podléhá dohledu a výměně informací mezi Komisí a dotčeným členským státem v porovnání s výchozí situací v tomto členském státě, cíli, které mají být splněny, a ukazateli, kterými se měří pokrok.
6. Komise stanoví prostřednictvím prováděcích aktů postupy pro podávání zpráv týkající se uplatňování tohoto ustanovení a veškeré další praktické podrobnosti, aby členské státy a Komise mohly dodržet tento článek. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 18 odst. 2.
Článek 11
Operační podpory na zvláštní režim průjezdu
1. Nástroj poskytne podporu na ušlé poplatky z víz vystavených za účelem průjezdu a na krytí dodatečných nákladů vynaložených na zavedení režimu dokladu k usnadnění průjezdu (FTD) a dokladu k usnadnění průjezdu po železnici (FRTD) v souladu s nařízením (ES) č. 693/2003 a nařízením (ES) č. 694/2003.
2. Zdroje přidělené Litvě v souladu s odstavcem 1 nepřesáhnou za období 2014-2020 154 milionů EUR a jsou dány k dispozici jako dodatečná konkrétní operační podpora pro Litvu.
3. Pro účely odstavce 1 se dodatečnými náklady rozumějí náklady, které přímo vyplývají z konkrétních požadavků při provádění operací v rámci zvláštního režimu průjezdu a které nevznikají v důsledku udělování víz pro účely průjezdu nebo pro jiné účely.
Financovat lze tyto druhy dodatečných nákladů:
a)
investice do infrastruktury;
b)
odborná příprava zaměstnanců provádějících zvláštní režim průjezdu;
c)
další náklady na provoz, včetně platů zaměstnanců konkrétně provádějících zvláštní režim průjezdu.
4. Ušlé poplatky uvedené v odstavci 1 tohoto článku se vypočítají na základě výše poplatků za víza a osvobození od poplatků za víza stanovených v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o usnadnění udělování víz občanům Evropské unie a Ruské federace (30) v mezích finančního rámce stanoveného v odstavci 2 tohoto článku.
5. Komise a Litva přezkoumají uplatnění tohoto článku v případě změn, které mají dopad na existenci nebo fungování zvláštního režimu průjezdu.
6. Komise stanoví formou prováděcího aktu postupy pro podávání zpráv týkající se uplatňování tohoto ustanovení a veškeré finanční a jiné praktické podrobnosti, aby Litva a Komise mohly dodržet tento článek. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 18 odst. 2.
7. Pro zajištění hladkého fungování zvláštního režimu průjezdu může Komise učinit konkrétní dočasné dohody o úhradě, které se odchylují od ustanovení nařízení (EU) č. 514./2014.
Článek 12
Programování v souladu s výsledky schengenského hodnotícího a monitorovacího mechanismu
V návaznosti na zprávu schengenského hodnocení, jak byla přijata v souladu s nařízením (EU) č. 1053/2013, dotčený členský stát prověří společně s Komisí a agenturou Frontex, jak řešit příslušná zjištění, včetně jakýchkoli nedostatků, a provést doporučení v rámci svého národního programu.
V případě nutnosti členský stát přepracuje svůj národní program v souladu s čl. 14 odst. 9 nařízení (EU) č. 513/2014 a zohlední v něm uvedená zjištění a doporučení.
Financování nápravných akcí je prioritou. V návaznosti na dialog s Komisí a agenturou Frontex příslušný členský stát přerozdělí zdroje v rámci svého programu, včetně zdrojů vyčleněných na operační podporu, nebo zavede nebo změní akce s cílem napravit nedostatky v souladu se zjištěními a doporučeními podle zprávy o schengenském hodnocení.
Článek 13
Akce Unie
1. Z podnětu Komise může být nástroj využíván k financování nadnárodních akcí nebo akcí, na kterých má Unie mimořádný zájem (dále jen „akce Unie“) a jež se týkají obecných, specifických a operačních cílů uvedených v článku 3.
2. Akce Unie jsou způsobilé k financování, pokud sledují zejména tyto cíle:
a)
podporovat přípravné, monitorovací, administrativní a technické činnosti nutné k provádění politiky vnějších hranic a vízové politiky, včetně posilování správy schengenského prostoru vytvořením a uplatňováním hodnotícího mechanismu, jak stanoví nařízení (EU) č. 1053/2013 k ověření uplatňování schengenského acquis a schengenského hraničního kodexu, zejména výdaje na mise odborníků Komise a členských států, kteří se účastní návštěv na místě;
b)
zlepšit znalosti a chápání situace převládající v členských státech a třetích zemích prostřednictvím analýzy, hodnocení a podrobného monitorování politik;
c)
podporovat rozvoj společných statistických nástrojů, včetně společných statistických nástrojů, metod a společných ukazatelů;
d)
podporovat a sledovat provádění právních předpisů Unie a cílů politik Unie v členských státech a hodnotit jejich účinnost a dopad, a to i s ohledem na dodržování lidských práv a základních svobod v rozsahu působnosti tohoto nástroje;
e)
podporovat vytváření sítí, vzájemné učení, určování a šíření osvědčených postupů a inovativních přístupů mezi jednotlivými zúčastněnými stranami na evropské úrovni;
f)
podporovat projekty zaměřené na harmonizaci a interoperabilitu opatření souvisejících se správou hranic v souladu se společnými standardy Unie s cílem rozvíjet evropský systém integrované správy hranic;
g)
zlepšovat povědomí o politikách a cílech Unie mezi zúčastněnými stranami a širokou veřejností, včetně institucionální komunikace týkající se politických priorit Unie;
h)
zlepšovat kapacitu evropských sítí pro posuzování, propagaci, podporu a další rozvoj politik a cílů Unie;
i)
podporovat mimořádně inovativní projekty, které rozvíjejí nové metody nebo technologie s potenciálem jejich převedení do jiného členského státu, zejména projekty, jejichž cílem je zkoušet a potvrdit výzkumné projekty;
j)
podporovat akce ve třetích zemích a ve vztahu k těmto zemím, jak stanoví čl. 4 odst. 2.
3. Akce Unie se provádějí v souladu s článkem 6 nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 14
Mimořádná pomoc
1. Nástroj poskytuje finanční pomoc na řešení naléhavých a konkrétních potřeb v případě mimořádné situace, jak je vymezeno v čl. 2 písm. f).
2. Mimořádná pomoc se provádí v souladu s články 6 a 7 nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 15
Zřízení programu na rozvoj nových systémů informačních technologií
Program na rozvoj systémů informačních technologií založených na stávajících nebo nových systémech informačních technologií bude prováděn po přijetí právních předpisů Unie, jež vymezují tyto systémy informačních technologií a jejich komunikační infrastrukturu zejména s cílem zlepšit řízení a správu toků cestujících osob na vnějších hranicích posilováním kontrol a současném urychlování překračování hranic pro běžné cestující. Kde je to vhodné, zajistí se součinnost se stávajícími systémy informačních technologií s cílem zabránit zdvojování výdajů.
Rozdělení částky uvedené v čl. 5 odst. 5 písm. b) je stanoveno buď v příslušných legislativních aktech Unie, nebo po přijetí příslušných legislativních aktů aktem v přenesené pravomoci podle článku 17.
Komise informuje Evropský parlament a Radu o pokroku při vývoji těchto systémů informačních technologií nejméně jednou ročně a pokaždé, kdy to bude vhodné.
Článek 16
Technická pomoc
1. Z podnětu nebo jménem Komise může být poskytnuto z nástroje až 1,7 milionu EUR ročně na technickou pomoc pro fond v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. Z podnětu členského státu je možné prostřednictvím nástroje financovat činnosti v oblasti technické pomoci v souladu s článkem 20 nařízení (EU) č. 514/2014. Částka vyčleněná na technickou pomoc v období 2014-2020 nepřesáhne 5 % celkové částky přidělené členskému státu navýšenou o 500 000 EUR.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci svěřená Komisi podléhá podmínkám stanoveným v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 5 odst. 5 písm. b, čl. 6 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a článku 15 se svěřuje Komisi na dobu sedmi let ode dne 21. května 2014. Komise vypracuje zprávu o přenesení pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem sedmiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o další tři roky, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem tohoto sedmiletého období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 5 písm. b, čl. 6 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a článku 15 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 5 písm. b, čl. 6 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a článku 15 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 18
Postup projednávání ve výborech
1. Komisi je nápomocen Výbor pro Azylový, migrační a integrační fond a Fond pro vnitřní bezpečnost zřízený článkem 59 odst. 1 nařízení (EU) č. 514/2014.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 19
Použitelnost nařízení (EU) č. 514/2014
Na nástroj se použijí ustanovení nařízení (EU) č. 514/2014.
Článek 20
Zrušení
Rozhodnutí č. 574/2007/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2014.
Článek 21
Přechodná ustanovení
1. Tímto nařízením není dotčeno pokračování nebo změna, včetně úplného nebo částečného zrušení, projektů a ročních programů až do jejich uzavření nebo finanční pomoci schválené Komisí na základě rozhodnutí č. 574/2007/ES ani žádného jiného právního předpisu, který se na tuto pomoc použije k 31. prosinci 2013.
2. Při rozhodování o spolufinancování z nástroje Komise přihlíží k opatřením, která mají finanční dopady v období tohoto spolufinancování a která byla přijata na základě rozhodnutí č. 574/2007/ES před 20. květnem 2014.
3. Částky přidělené na závazky pro spolufinancování schválené Komisí mezi 1. lednem 2011 a 31. prosincem 2014, k nimž nejsou doklady požadované pro uzavření akce zaslány Komisi ve lhůtě pro předložení závěrečné zprávy, Komise automaticky uvolní ze závazku do 31. prosince 2017, přičemž vzniká povinnost neoprávněně vyplacené částky vrátit.
4. K částkám na akce, které byly pozastaveny z důvodu soudních řízení nebo správních řízení o opravném prostředku s odkladným účinkem, se při výpočtu částky, která se automaticky uvolňuje ze závazku, nepřihlíží.
5. Členské státy předloží Komisi do 30. června 2015 hodnotící zprávu o výsledcích a dopadech akcí spolufinancovaných podle rozhodnutí č. 574/2007/ES za období 2011-2013.
6. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů do 31. prosince 2015 následnou hodnotící zprávu podle rozhodnutí č. 574/2007/ES za období 2011-2013.
Článek 22
Přezkum
Evropský parlament a Rada na základě návrhu Komise přezkoumají toto nařízení nejpozději do 30. června 2020.
Článek 23
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 16. dubna 2014.
UREDBA (EU) br. 515/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 16. travnja 2014.
o uspostavljanju, u okviru Fonda za unutarnju sigurnost, instrumenta za financijsku potporu u području vanjskih granica i viza i stavljanju izvan snage Odluke br. 574/2007/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (1),
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
cilj Unije da osigura visoku razinu sigurnosti u području slobode, sigurnosti i pravde na temelju članka 67. stavka 3. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) trebalo bi ostvariti, između ostalog, zajedničkim mjerama o prijelazu osoba preko unutarnjih granica, nadzorom vanjskih granica i zajedničkom viznom politikom kao dijelom usklađenog višeslojnog sustava kojim bi se omogućila razmjena podataka i potpuna svjesnost o situaciji i čiji je cilj olakšati zakonito putovanje i rješavati nezakonito useljavanje;
(2)
Uniji je potreban usklađeniji pristup unutarnjim i vanjskim aspektima upravljanja migracijom i unutarnje sigurnosti te bi trebala uspostaviti vezu između borbe protiv nezakonitog useljavanja i unapređenja sigurnosti vanjskih granica Unije kao i bliskiju suradnju i dijalog s trećim zemljama u svrhu rješavanja nezakonitog useljavanja i promicanja zakonite migracije.
(3)
Treba razviti integrirani pristup pitanjima koja proizlaze iz pritiska migracije i zahtjeva za azilom kao i za upravljanje vanjskim granicama Unije te treba predvidjeti proračun i odgovarajuća sredstva za rješavanje hitnih situacija u duhu poštovanja ljudskih prava i solidarnosti među svim državama članicama uz istodobno očuvanje svijesti o nacionalnim odgovornostima i osiguravanje jasne podjele zadaća.
(4)
Strategija unutarnje sigurnosti Unije („Strategija unutarnje sigurnost”) koju je Vijeće donijelo u veljači 2010. predstavlja zajednički program rada za rješavanje tih zajedničkih sigurnosnih pitanja. Komunikacija Komisije iz studenog 2010. pod nazivom „Strategija unutarnje sigurnosti EU-a na djelu” prevodi načela i smjernice strategije u konkretne mjere tako što utvrđuje pet strateških ciljeva: prekinuti mreže međunarodnog kriminala, spriječiti terorizam i rješavati pitanja radikalizacije i regrutacije, podići stupanj sigurnosti građana i poduzeća u kibernetičkom prostoru, ojačati sigurnost upravljanjem granicama i povećati otpornost Europe suočene s krizom i katastrofom.
(5)
U skladu sa Strategijom unutarnje sigurnosti Unije, sloboda, sigurnost i pravda ciljevi su kojima se mora istodobno težiti, a da bi se ostvarili sloboda i pravda, sigurnost bi uvijek trebalo ostvarivati u skladu s načelima Ugovora, vladavinom prava i obvezama Unije u području temeljnih prava.
(6)
Solidarnost među državama članicama, jasnoća u pogledu podjele zadaća, poštovanje temeljnih sloboda i ljudskih prava te vladavine prava, snažna usredotočenost na globalnu perspektivu i veza s vanjskom sigurnošću te dosljednost i usklađenost s ciljevima vanjske politike Unije iz članka 21. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) trebali bi predstavljati ključna načela pri provedbi Strategije unutarnje sigurnosti.
(7)
Kako bi promicale provedbu Strategije unutarnje sigurnosti i osigurale njezinu stvarnu primjenu, osnivanjem Fonda za unutarnju sigurnost države članice trebale bi dobiti odgovarajuću financijsku potporu Unije („Fond”).
(8)
Zbog pravnih posebnosti primjenjivih na glavu V. UFEU-a, osnivanje Fonda kao jedinstvenog financijskog instrumenta nije pravno moguće. Stoga bi Fond trebalo osnovati kao sveobuhvatan okvir za financijsku potporu Unije u području unutarnje sigurnosti koji bi obuhvaćao instrument financijske potpore na području vanjskih granica i viza („Instrument”) iz ove Uredbe kao i instrument financijske potpore za policijsku suradnju, sprečavanje i suzbijanje kriminala te upravljanje krizama iz Uredbe (EU) br. 513/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (4). Ovaj sveobuhvatni okvir trebala bi dopuniti Uredba (EU) br. 514/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (5) na koju bi se ova Uredba trebala pozivati u pogledu pravila o programiranju, financijskog upravljanju, upravljanju i kontroli, poravnavanju računa, zatvaranju programa te izvještavanju i evaluaciji.
(9)
Nova struktura financiranja u području unutarnjih poslova s dva stupa trebala bi doprinijeti pojednostavljenju, racionalizaciji, konsolidaciji i transparentnosti financiranja u tom području. Potrebne su sinergije, dosljednost i komplementarnost s ostalim fondovima i programima, uključujući s ciljem financiranja zajedničkih ciljeva. No, trebalo bi izbjegavati preklapanje različitih instrumenata financiranja.
(10)
Fond bi trebao odražavati potrebu za sve većom fleksibilnošću i pojednostavljenjem uz istodobno poštovanje zahtjeva u smislu predvidljivosti i osiguravanje poštene i transparentne raspodjele sredstava radi ostvarivanja općih i specifičnih ciljeva iz ove Uredbe.
(11)
Učinkovitost mjera i kvaliteta trošenja vodeća su načela pri provedbi Fonda. Nadalje, Fond bi također trebalo provoditi na najučinkovitiji i korisnicima najprilagođeniji način.
(12)
Fond bi trebao posebno uzeti u obzir države članice koje su zbog svog geografskog položaja suočene s nerazmjernim opterećenjem uslijed migracijskih tokova.
(13)
Solidarnost i podjela odgovornosti između država članica i Unije temeljna je sastavnica zajedničke politike za upravljanje vanjskim granicama.
(14)
Fond bi trebao iskazati solidarnost pružanjem financijske potpore onim državama članicama koje u potpunosti primjenjuju schengenske odredbe o vanjskim granicama kao i onima koje se pripremaju za puno sudjelovanje u Schengenu te bi ga države članice trebale primjenjivati u interesu zajedničke politike Unije za upravljanje vanjskim granicama.
(15)
Kako bi se doprinijelo postizanju općih ciljeva ovog Fonda, države članice trebale vi osigurati da se njihovim nacionalnim programima rješavaju posebni ciljevi Instrumenta te da je dodjeljivanje sredstava između ciljeva proporcionalno izazovima i potrebama te da su ciljevi ostvarivi. Ako se nacionalnim programima ne rješava jedan od posebnih ciljeva ili je dodjela ispod minimalnih postotaka za pojedine ciljeve nacionalnih programa iz ove Uredbe, dotična država članica trebala bi u okviru programa dati obrazloženje.
(16)
Radi mjerenja postignuća Fonda trebalo bi uspostaviti zajedničke pokazatelje u pogledu svakog posebnog cilja ovog Instrumenta. Mjerenje ostvarivanja posebnih ciljeva putem zajedničkih pokazatelja ne čini provedbu mjera povezanih s tim pokazateljima obvezatnom.
(17)
Sudjelovanje države članice ne bi se trebalo poklapati s njezinim sudjelovanjem u privremenom financijskom instrumentu Unije koji podupire države članice korisnice u financiranju, između ostalog, djelovanja na novim vanjskim granicama Unije u okviru primjene schengenske pravne stečevine na granice, vize i nadzor vanjskih granica.
(18)
Instrument bi trebalo razvijati na temelju postupka izgradnje kapaciteta koji je razvijen uz pomoć Fonda za vanjske granice za razdoblje 2007.-2013. uspostavljenog Odlukom br. 574/2007/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) te bi ga trebalo proširiti kako bi se uzeo u obzir novi razvoj događaja.
(19)
Kada obavljaju zadaće na vanjskim granicama i u konzulatima u skladu sa schengenskom pravnom stečevinom o granicama i vizama, države članice provode aktivnosti u interesu i u ime svih ostalih država članica na schengenskom prostoru pa time obavljaju javnu uslugu za Uniju. Instrument bi trebao doprinijeti pokrivanju operativnih troškova vezanih uz nadzora granice i viznu politiku te omogućiti državama članicama očuvanje sposobnosti koja su ključne za obavljanje te službe za sve. To je potpora u obliku pune naknade posebnih troškova po izboru povezanih s ciljevima iz Instrumenta i trebala bi činiti sastavni dio nacionalnih programa.
(20)
Instrument bi trebao nadopuniti i ojačati aktivnosti koje se poduzimaju za razvoj operativne suradnje pod okriljem Europske agencije za upravljanje operativnom suradnjom na vanjskim granicama država članica Europske unije („agencija Frontex”) osnovane Uredbom Vijeća (EZ) br. 2007/2004 (7), uključujući nove aktivnosti koje su rezultat izmjena uvedenih Uredbom (EU) br. 1168/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (8) te na taj način dodatno ojačati solidarnost među državama članicama koje nadziru vanjske granice u interesu i u ime cijelog schengenskog prostora. Među ostalim, to znači da bi države članice pri sastavljanju svojih nacionalnih programa trebale uzeti u obzir analitička sredstva, operativne i tehničke smjernice koje je razradila agencija Frontex te razrađeni izvedbeni program osposobljavanja, tj. zajednički ključni izvedbeni program za osposobljavanje službenika graničnog nadzora, uključujući njegove sastavnice u pogledu temeljnih prava i pristupa međunarodnoj zaštiti. Radi razvoja komplementarnosti između svojih zadataka i odgovornosti država članica za nadzor i zaštitu vanjskih granica te radi osiguranja dosljednosti i izbjegavanja troškovne neučinkovitosti, Komisija bi se trebala savjetovati s agencijom Frontex o nacrtu nacionalnih programa koje predlažu države članica, a posebno o aktivnostima koje se financiraju na temelju operativne pomoći.
(21)
Instrument bi trebalo provoditi uz potpuno poštovanje prava i načela iz Povelje o temeljnim pravima Europske unije i međunarodnih obveza Unije, ne dovodeći pritom u pitanje primjenu posebnih odredaba o pravu na azil i međunarodnu zaštitu.
(22)
Jedinstveni i visokokvalitetni nadzor vanjske granice neophodna je za jačanje područja slobode, sigurnosti i pravde. U skladu sa zajedničkim standardima Unije ovim bi se Instrumentom trebale poduprijeti mjere za upravljanje vanjskim granicama koje se moraju provoditi u skladu s četverotračnim modelom za nadzor pristupa koji uključuje mjere u trećim zemljama, suradnju sa susjednim zemljama, mjere nadzora granica i mjere kontrole unutar područja slobodnog kretanja radi sprečavanja nezakonitog useljavanja i prekograničnog kriminala u schengenskom prostoru.
(23)
Na temelju članka 3. UEU-a Instrumentom bi se trebale podupirati aktivnosti kojima se osigurava zaštita djece kojima prijeti opasnost na vanjskim granicama. Poglavito, države članice bi pri provođenju mjera povezanih s identifikacijom, neposrednom pomoći i upućivanjem na službe za zaštitu trebale, kad god je to moguće, posebnu pažnju posvetiti ranjivim osobama, a posebno djeci i maloljetnicima bez pratnje.
(24)
Kako bi se osigurao jedinstveni i visokokvalitetni nadzor vanjskih granica te olakšalo zakonito putovanje preko vanjskih granica u okviru strategije unutarnje sigurnosti, Instrument bi trebao doprinijeti razvoju zajedničkog europskog integriranog sustava upravljanja granicama. Taj sustav uključuje sve mjere koje na različitim razinama obuhvaćaju politiku, zakonodavstvo, sustavnu suradnju, raspodjelu tereta, ocjenu situacije i okolnosti koje se mijenjanju u vezi s graničnim prijelazima na kojima nezakoniti migranti prelaze granicu, osoblje, opremu i tehnologiju koje su donijele nadležne vlasti država članica u suradnji s agencijom Frontex, s trećim zemljama i po potrebi s ostalim sudionicima, posebno EUROPOL-om i Agencijom za operativno upravljanje opsežnim informatičkim sustavima, primjenjujući, između ostalog, četverotračni model za sigurnost granica i integriranu analizu rizika Unije.
(25)
U skladu s Protokolom br. 5 koji je priložen Aktu o pristupanju iz 2003. o kopnenom tranzitu osoba između Kaliningradske regije i drugih dijelova Ruske Federacije, Instrumentom bi se trebali snositi svi dodatni troškovi nastali pri provedbi posebnih odredbi pravne stečevine Unije u vezi s takvim tranzitom, tj. Uredbe Vijeća (EZ) br. 693/2003 (9) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 694/2003 (10). Međutim, potreba za kontinuiranom financijskom potporom zbog propuštenih naknada trebala bi ovisiti o viznom režimu koji je na snazi između Unije i Ruske Federacije.
(26)
Instrument bi trebao obuhvatiti potporu za nacionalne mjere i suradnju između država članica u području vizne politike i ostalih predgraničnih aktivnosti koje se provode prije samog nadzora vanjskih granica te bi trebao u potpunosti koristiti vizni informacijski sustav (VIS). Učinkovito upravljanje aktivnostima koje organiziraju službe država članica u trećim zemljama u interesu je zajedničke vizne politike u okviru višeslojnog sustava čiji je cilj olakšavanje zakonitog putovanja i suzbijanje nezakonitog useljavanja u Uniju te čini sastavni dio zajedničkog integriranog sustava upravljanja granicama.
(27)
Nadalje, Instrument bi trebao podupirati mjere na državnom području zemalja schengenskog prostora kao dio razvoja zajedničkog integriranog sustava upravljanja granicama koji osnažuje cjelokupno funkcioniranje schengenskog prostora.
(28)
Instrumentom bi također trebalo podupirati razvoju informatičkih sustava od strane Unije, koji se temelje na postojećim i/ili novim sustavima, koji bi države članice opskrbio alatima za učinkovitije upravljanje kretanjem državljana trećih zemalja preko granica i osiguravanje bolje identifikacije i provjere putnika, čime bi se olakšalo putovanje i osnažila sigurnost granica. U tu svrhu, u skladu sa strategijom upravljanja informacijama u području unutarnje sigurnosti EU-a, trebalo bi uspostaviti program s ciljem pokrivanja troškova za razvoj središnjih i nacionalnih sastavnica takvih sustava, osiguravajući tehničku dosljednost, interoperabilnost s drugim informatičkim sustavima EU-a, uštedu troškova i neometanu primjenu u državama članicama. Informatičkim sustavima bi se trebala poštovati temeljna prava, uključujući zaštitu osobnih podataka.
(29)
Države članice trebale bi namijeniti potrebna financijska sredstva Europskom sustavu za nadzor granica (EUROSUR) (11) kako bi osigurale dobro funkcioniranje tog sustava.
(30)
Kako bi se odmah počeli rješavati nepredviđeni migracijski pritisak i rizici za graničnu sigurnost, trebalo bi omogućiti pružanje hitne potpore u skladu s okvirom utvrđenim Uredbom (EU) br. 514/2014.
(31)
Nadalje, radi ostvarenja pojačane solidarnosti na cijelom schengenskom prostoru, ako se, posebno nakon evaluacije Schengena, utvrde nedostaci ili mogući rizici, dotična država članica trebala bi to pitanje rješavati na odgovarajući način putem korištenja sredstava iz svojih nacionalnih programa prema prioritetima te, prema potrebi, upotpunjujući mjere hitne potpore.
(32)
Kako bi se ojačale solidarnost i podjela odgovornosti, države članice trebalo bi poticati na korištenje dijela sredstava raspoloživih u okviru njihovih nacionalnih programa za posebne prioritete koje je utvrdila Unija, kao što su kupovina tehničke opreme potrebne agenciji Frontex i razvoj konzularne suradnje za Uniju. Treba do najveće mjere povećati učinak financiranja Unije mobiliziranjem, udruživanjem i poticanjem javnih i privatnih financijskih sredstava. Trebalo bi osigurati krajnju transparentnost, odgovornost i demokratski nadzor nad inovativnim financijskim instrumentima i mehanizmima koji uključuju proračun Unije.
(33)
Radi zaštite primjene schengenske pravne stečevine na cijelom schengenskom prostoru, trebalo bi također u okviru Instrumenta poduprijeti provedbu Uredbe Vijeća (EU) br. 1053/2013 (12) kao ključnog instrumenta za olakšanje provedbe politika Unije u području slobode, pravde i sigurnosti osiguravanjem visoke razine zaštite vanjske granice i odsutnosti nadzora granica unutar schengenskog prostora.
(34)
Uzevši u obzir iskustva s Fondom za vanjske granice i razvojem Schengenskog informacijskog sustava (SIS II) i Viznog informacijskog sustava (VIS), smatra se primjerenim omogućiti određeni stupanj fleksibilnosti u pogledu mogućih prijenosa sredstava između različitih načina provedbe ciljeva u okviru Instrumenta, ne dovodeći pritom u pitanje načelo da se od samog početka osiguraju kritična masa i financijska stabilnost za programe te operativna potpora za države članice i ne dovodeći u pitanje nadzor Europskog parlamenta i Vijeća.
(35)
Isto tako, trebalo bi proširiti područje primjene mjera i povisiti gornju granicu za sredstva koja Uniji stoje na raspolaganju („mjere Unije”) kako bi se povećao kapacitet Unije da u određenoj proračunskoj godini provede višestruke aktivnosti u području upravljanja vanjskim granicama i zajedničke vizne politike u interesu Unije u cjelini kada se za time pojavi potreba i u mjeri u kojoj ona to iziskuje. Takve mjere Unije obuhvaćaju istraživanja i pilot-projekte za unapređenje upravljanja vanjskih granicama i zajedničke vizne politike i njihove primjene, izobrazbe službenika graničnog nadzora u području zaštite ljudskih prava, mjere ili postupke u trećim zemljama za rješavanje migracijskih pritisaka iz tih zemalja u interesu optimalnog upravljanja migracijskim tokovima u Uniju i učinkovite organizacije s time povezanih zadataka na vanjskim granicama i u konzulatima.
(36)
Mjere u trećim zemljama i one koje su s njima u vezi, a koje se podupiru putem Instrumenta, trebalo bi donositi u sinergiji i u skladu s ostalim djelovanjima izvan Unije koja se podupiru putem zemljopisno i tematski koncipiranih instrumenta Unije za vanjsku pomoć. Pri provedbi takvih djelovanja posebno bi trebalo težiti potpunoj usklađenosti s načelima i općim ciljevima vanjskog djelovanja i vanjske politike Unije povezanih s dotičnom zemljom ili regijom. Sredstvima Fonda ne bi se smjele podupirati djelovanja koja su izravno usmjerena na razvoj, te bi ona po potrebi trebala dopunjavati financijsku pomoć osiguranu instrumentima vanjske pomoći. Potrebna je također usklađenost s humanitarnom politikom Unije, posebno u pogledu provedbe hitnih mjera.
(37)
Financiranje iz proračuna Unije trebalo bi se usmjeriti na aktivnosti u kojima intervencija Unije, u usporedbi s djelovanjem samih država članica, može donijeti dodanu vrijednost. S obzirom na to da je Unija u boljem položaju od država članica za pružanje okvira kojim će iskazati solidarnost Unije na područjima nadzora granica, vizne politike i upravljanja migracijskim tokovima te za osiguravanje platforme za razvoj zajedničkih informatičkih sustava koji bi te politike podupirali, financijska potpora koja je ovom Uredbom predviđena osobito doprinosi jačanju nacionalnih i sposobnosti Unije na tim područjima.
(38)
Ovom bi se Uredbom trebalo uspostaviti dodjelu osnovnih iznosa državama članicama. Osnovni iznos za svaku državu članicu trebao bi se izračunati na temelju sredstava, koja su svakoj državi članici dodijeljena iz Fonda za vanjske granice u razdoblju od 2010. do 2012., podijeljenih s ukupnim iznosom sredstava raspoloživih za podijeljeno upravljanje za te tri godine. Izračuni su provedeni u skladu s mjerilima za raspodjelu utvrđenog u Odluci br. 574/2007/EZ.
(39)
Komisija bi, u skladu s odgovarajućim odredbama Uredbe (EU) br. 514/2014 trebala nadzirati provedbu Instrumenta uz pomoć ključnih pokazatelja za ocjenu rezultata i učinaka. Ti pokazatelji, uključujući relevantne polazne vrijednosti, trebali bi pružiti osnovni temelj za ocjenu opsega u kojem su postignuti ciljevi Instrumenta.
(40)
Kako bi se dopunile ili izmijenile odredbe ove Uredbe u vezi s definiranjem posebnih djelovanja u okviru nacionalnih programa, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Posebno je važno da Komisija tijekom svog pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(41)
Pri primjeni ove Uredbe, uključujući pri pripremi delegiranih akata, Komisija bi se trebala savjetovati sa stručnjacima iz svih država članica.
(42)
Kako bi se osigurala ujednačena, učinkovita i pravodobna primjena odredaba o operativnoj potpori iz ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Ove ovlasti trebale bi se izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (13).
(43)
S obzirom na to da cilj ove Direktive, osigurati solidarnost i podjelu odgovornosti između država članica i Unije u području upravljanja vanjskim granicama i vizne politike, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(44)
Odluku br. 574/2007/EZ trebalo bi staviti izvan snage podložno prijelaznim odredbama koje su određene u ovoj Uredbi.
(45)
U pogledu Islanda i Norveške, ova Uredba predstavlja razvoj schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma koji su sklopili Vijeće Europske Unije i Republika Island i Kraljevina Norveška u vezi pridruživanja tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (14) što ulazi u područja iz članka 1. točaka A i B Odluke Vijeća 1999/473/EZ (15).
(46)
U pogledu Švicarske, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma sklopljenog između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (16) što ulazi u područje iz članka 1. točaka A i B Odluke Vijeća 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (17).
(47)
U pogledu Lihtenštajna, ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola potpisanog između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (18), što ulazi u područje iz članka 1. točaka A i B Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EU (19).
(48)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o položaju Danske, priloženom UEU-u i UFEU-u, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Uredbe te ona za Dansku nije obvezujuća niti se u njoj primjenjuje. S obzirom da se ovaj prijedlog zasniva na schengenskoj pravnoj stečevini, Danska će u skladu s člankom 4. tog Protokola unutar razdoblja od šest mjeseci nakon što je Vijeće donijelo odluku o ovoj Uredbi odlučili hoće li provesti ovu Uredbu u svojem nacionalnom pravu.
(49)
Ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ (20); Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njezinom donošenju i ona za nju nije obvezujuća, niti ju je dužna primjenjivati.
(50)
Ova Uredba predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u kojoj Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ (21). Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju i ona za nju nije obvezujuća, niti ju je dužna primjenjivati.
(51)
Razdoblje primjene ove Uredbe potrebno je uskladiti s onim Uredbe Vijeća (EU, Euratom) Br. 1311/2013 (22). Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014.
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
OPĆE ODREDBE
Članak 1.
Svrha i područje primjene
1. Ovom Uredbom uspostavlja se Instrument financijske potpore za upravljanje vanjskim granicama i zajedničku viznu politiku („Instrument”) kao dio Fonda za unutarnju sigurnost („Fond”).
Zajedno s Uredbom (EU) 513/2014, ovom Uredbom uspostavlja se Fond za razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
2. Ovom se Uredbom utvrđuju:
(a)
ciljevi financijske potpore i prihvatljiva djelovanja;
(b)
opći okvir za provedbu prihvatljivih djelovanja;
(c)
sredstva koja su u okviru ovog Instrumenta stavljena na raspolaganje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. i njihova raspodjela;
(d)
područje primjene i svrha različitih posebnih sredstava kojima se financiraju rashodi upravljanja vanjskim granicama i zajednička vizna politika.
3. Ovom Uredbom predviđa se primjena pravila iz Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„vanjske granice” znači kopnene granice država članica, uključujući riječne, jezerske i morske granice te njihove zračne, riječne, morske i jezerske luke na koje se primjenjuju odredbe prava Unije o prijelazu vanjskih granica, neovisno o tome jesu li te granice privremene ili nisu;
(b)
„zajednički standardi Unije” znači primjenu operativnih mjera na ujednačen i nerascjepkan način kako bi se dosegnula visoka i ujednačena razina sigurnosti u području nadzora granica i viza u skladu s Uredbom (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (23), Uredbom (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (24), Uredbom (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (25), Uredbom (EZ) br. 2007/2004, Uredbom (EZ) br. 1931/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (26), Schengenskim katalogom za nadzor vanjske granice, Praktičnim priručnikom za graničnu policiju, Priručnikom o vizama, priručnikom EUROSUR i svim ostalim uredbama i smjernicama koje treba donijeti na razini Unije u području nadzora granica i viza;
(c)
„privremene vanjske granice” znači:
i.
zajedničku granicu između države članice koja u cijelosti primjenjuje schengensku pravnu stečevinu i države članice koju Akt o pristupanju obvezuje na cjelovitu primjenu schengenske pravne stečevine, no za koju nije stupila na snagu relevantna Odluka Vijeća koja joj dopušta da u cijelosti primjenjuje tu pravnu stečevinu nije stupila na snagu;
ii.
zajedničku granicu između dviju država članica koje su svojim Aktima o pristupanju obvezane u cijelosti primjenjivati schengensku pravnu stečevinu, no za koje još nije stupila na snagu relevantna Odluka Vijeća koja im dopušta da u cijelosti primjenjuju tu pravnu stečevinu;
(d)
„granični prijelaz” znači bilo koji granični prijelaz koji su nadležna tijela odobrila za prelazak vanjskih granica u skladu s člankom 34. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 562/2006;
(e)
„mehanizam evaluacije i praćenja Schengena” znači provjeru ispravne primjene schengenske pravne stečevine kako je utvrđeno Uredbom (EU) br. 1053/2013;
(f)
„hitna situacija” znači situacija koja proizlazi iz hitnog i iznimnog pritiska kad velik ili nerazmjeran broj državljana trećih zemalja prelazi vanjsku granicu ili se očekuje da će prijeći vanjsku granicu jedne države članice ili više njih ili bilo koja druga, propisno utemeljena hitna situacija koja zahtijeva hitno djelovanje na vanjskim granicama;
(g)
„dio vanjskih granica” znači cijela vanjska kopnena ili morska granica države članice ili njezin dio kako je utvrđeno nacionalnim pravom ili kako ju je odredio nacionalni koordinacijski centar ili bilo koje drugo nadležno nacionalno tijelo u svrhe provedbe Uredbe (EU) br. 1052/2013.
Članak 3.
Ciljevi
1. Opći cilj Instrumenta je doprinijeti osiguranju visoke razine sigurnosti u Uniji uz istodobno olakšavanje zakonitog putovanja putem jedinstvene i visoke razine nadzora vanjskih granica i učinkovite obrade schengenskih viza u skladu s predanošću Unije temeljnim slobodama i ljudskim pravima.
2. U okviru općeg cilja utvrđenog stavkom 1. Instrument, u skladu s prioritetima određenima relevantnim strategijama, programima te procjenama rizika i prijetnji Unije, doprinosi ostvarivanju sljedećih posebnih ciljeva:
(a)
podupiranju zajedničke vizne politike radi olakšavanja zakonitog putovanja, pružanja visoke kvalitete usluge podnositeljima zahtjeva za vizu, osiguravanja jednakog postupanja prema državljanima trećih zemalja i suzbijanja nezakonitog useljavanja.
(b)
podupiranju integriranog upravljanja granicama, koje među ostalim uključuje promicanje daljnjeg usklađivanja mjera u vezi s upravljanjem granicama u skladu sa zajedničkim standardima Unije, i dijeljenjem informacija među državama članicama te između država članica i agencije Frontex, kako bi se s jedne strane osigurala ujednačena i visoka razina nadzora i zaštite vanjskih granica, uključujući putem rješavanja nezakonitog useljavanja, a s druge strane neometan prelazak vanjskih granica u skladu sa schengenskom pravnom stečevinom uz istodobno jamčenje pristupa međunarodnoj zaštiti onima kojima je ta zaštita potrebna u skladu s obvezama koje su države članice ugovorile u području ljudskih prava, uključujući načelo zabrane vraćanja.
O ostvarivanju tih posebnih ciljeva ovog Instrumenta provodi se evaluacija u skladu s člankom 55. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 514/2014 upotrebom zajedničkih pokazatelja iz Priloga IV. ovoj Uredbi i pokazatelja specifičnih za program uključenih u nacionalne programe.
3. Radi postizanja ciljeva iz stavaka 1. i 2. Instrument doprinosi sljedećim operativnim ciljevima:
(a)
promicanju razvoja, provedbe i izvršavanja politika u cilju osiguravanja odsutnosti svake kontrole osoba, bez obzira na njihovo državljanstvo, pri njihovu prelazak unutarnjih granica te provođenja kontrola osoba i učinkovitog nadziranja prelazak vanjskih granica;
(b)
postupnoj uspostavi integriranog sustava upravljanja vanjskim granicama, utemeljenog na solidarnosti i odgovornosti, osobito putem:
i.
jačanja nadzora vanjske granice i sustava za nadzor te međuagencijske suradnje među službenicima graničnog nadzora, carinskim, migracijskim tijelima, tijelima za odobrenje azila i tijelima za provedbu zakona država članica na vanjskim granicama, uključujući u graničnom morskom području;
ii.
mjera unutar državnog područja u pogledu upravljanja vanjskim granicama i potrebnih pratećih mjera za sigurnost dokumenata, upravljanje identitetom i interoperabilnost nabavljene tehničke opreme;
iii.
svih mjera koje također doprinose sprečavanju i borbi protiv prekograničnog kriminala na vanjskim granicama u vezi s kretanjem osoba, uključujući trgovinu ljudima i krijumčarenje ljudi;
(c)
promicanju razvoja i provedbe zajedničke politike o vizama i drugim dozvolama za kratkotrajni boravak i različitih oblika konzularne suradnje radi osiguranja bolje konzularne pokrivenosti i usklađenih praksi izdavanja viza;
(d)
postavljanju i radu informatičkih sustava, njihove komunikacijske infrastrukture i opreme kojima se podupiru zajednička vizna politika, granični nadzor i nadzor nad granicama na vanjskim granicama te potpuno poštuje pravo kojim se uređuje zaštita osobnih podataka;
(e)
jačanju osviještenosti o situaciji na vanjskim granicama i sposobnost država članica da reagiraju;
(f)
jamčenju učinkovite i jedinstvene primjene pravne stečevine Unije o granicama i vizama, uključujući učinkovito funkcioniranje mehanizma evaluacije i praćenja Schengena;
(g)
jačanju mjera država članica koje doprinose boljoj suradnji među državama članicama koje djeluju u trećim zemljama kad je riječ o tokovima državljana trećih zemalja na državno područje država članica, uključujući sprečavanje i rješavanje nezakonitog useljavanja, kao i suradnji s trećim zemljama u tom smislu uz potpunu usklađenost s ciljevima i načelima politike vanjskog djelovanja i humanitarne politike Unije.
4. Mjere koje se financiraju u okviru ovog Instrumenta provode se uz potpuno poštovanje temeljnih prava i ljudskog dostojanstva. Mjere su posebno usklađene s odredbama Povelje o temeljnim pravima Unije, prava Unije kojim se uređuje zaštita podataka, Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda (ECHR), načelom poštenog postupanja prema državljanima trećih zemalja, pravom na azil i međunarodnom zaštitom, načelom zabrane vraćanja i međunarodnim obvezama Unije i država članica koje proizlaze iz međunarodnih instrumenata kojih su potpisnice, primjerice Ženevske konvencije o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951., kako je dopunjena Njujorškim protokolom od 31. siječnja 1967..
Poglavito, kad god je to moguće, posebnu se pozornost pri provođenju mjera države članice pridaje identifikaciji, neposrednoj potpori i upućivanju na službe za zaštitu ranjivih osoba, osobito djece i maloljetnika bez pratnje.
5. Pri provedbi mjera koje su financirane u okviru ovog Instrumenta, a koje su povezane s nadzorom morske granice, države članice pridaju posebnu pozornost svojim obvezama u okviru međunarodnog pomorskog prava kako bi pružile potporu osobama u nevolji. U tom pogledu, oprema i sustavi za koje se prima potpora u okviru Instrumenta mogu se upotrebljavati u rješavanju situacija potrage i spašavanja koje se mogu javiti tijekom operacija nadzora granica na moru, čime se doprinosi osiguranju zaštite i spašavanju života migranata.
6. Instrument također doprinosi financiranju tehničke pomoći na inicijativu država članica i Komisije.
Članak 4.
Prihvatljiva djelovanja
1. U okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe i s obzirom na ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa iz članka 9. ove Uredbe, ovaj Instrument podupire djelovanja koja se provode u državama članicama ili ih provode države članice, a posebno sljedeće:
(a)
infrastrukture, zgrade i sustavi koji su potrebni na graničnim prijelazima i za nadzor između graničnih prijelaza kako bi se spriječili i rješavali neovlašteni prijelazi granice, nezakonito useljavanje i prekogranični kriminal kao i zajamčili neometani tokovi putovanja;
(b)
oprema za rad, prijevozna sredstva i komunikacijski sustavi potrebni za učinkovit i siguran nadzor granice i otkrivanje osoba;
(c)
informatički i komunikacijski sustavi za učinkovito upravljanje migracijskim tokovima preko granica, uključujući ulaganja u postojeće i buduće sustave;
(d)
infrastrukture, zgrade, komunikacijski i informatički sustavi i operativna oprema koji su potrebni za obradu zahtjeva za vizu i konzularnu suradnju kao i druge mjere čiji je cilj poboljšanje kvalitete usluge za podnositelje zahtjeva za vize;
(e)
osposobljavanje za korištenje opremom i sustavima iz točaka (b), (c) i (d) i promicanje standarda upravljanja kvalitetom i osposobljavanje službenika graničnog nadzora, također prema potrebi u trećim zemljama, za provođenje njihova nadzora, savjetodavnih i kontrolnih zadaća uz poštovanje međunarodnog prava u vezi s ljudskim pravima, uključujući identifikaciju žrtava trgovine ljudima i krijumčarenja ljudi;
(f)
upućivanje časnika za vezu zaduženih za useljavanje i savjetnika za isprave u treće zemlje te razmjena i upućivanje graničnih službenika među državama članicama ili između države članice i treće zemlje;
(g)
studiji, osposobljavanja, pilot-projekti i ostale mjere kojima se postupno uspostavlja integrirani sustav upravljanja vanjskim granicama iz članka 3. stavka 3., uključujući mjere kojima je cilj poticanje međuagencijske suradnje unutar država članica ili među državama članicama te mjere za interoperabilnost i usklađivanje sustava upravljanja granicama;
(h)
studiji, pilot-projekti i mjere kojima je cilj provođenje preporuka, operativnih standarda i najboljih praksi koje proizlaze iz operativne suradnje među državama članicama i agencijama Unije.
2. U okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe i s obzirom na ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014 te u skladu s ciljevima nacionalnih programa iz članka 9. ove Uredbe, ovaj Instrument podupire djelovanja koja se odnose na treće zemlje ili se provode u trećim zemljama, a posebno sljedeće:
(a)
informacijske sustave, alate ili opremu za razmjenu informacija među državama članicama i trećim zemljama;
(b)
djelovanja koje se odnose na operativnu suradnju među državama članicama i trećim zemljama, uključujući zajedničke operacije;
(c)
projekte u trećim zemljama kojima je cilj unapređenje sustava za nadzor za osiguranje suradnje s EUROSUR-om;
(d)
studije, seminare, radionice, konferencije, osposobljavanje, opremu i pilot-projekte za pružanje ad hoc tehničkog i operativnog stručnog znanja trećim zemljama;
(e)
studije, seminare, radionice, konferencije, osposobljavanje, opremu i pilot-projekte kojima se provode posebne preporuke, operativni standardi i primjeri najbolje prakse, koji su rezultat operativne suradnje između država članica i agencija Unije u trećim zemljama.
Komisija i države članice zajedno s Europskom službom za vanjsko djelovanje osiguravaju usklađivanje mjera u trećim zemljama i u vezi s trećim zemljama, kako je određeno u članku 3. stavku 5. Uredbe (EU) br. 514/2014.
3. Djelovanja iz stavka 1. točke (a) nisu prihvatljive na privremenim vanjskim granicama.
4. Djelovanja koja se odnose na privremeno i iznimno ponovno uvođenja nadzora granice na unutarnjim granicama, kao što je utvrđeno Zakonikom o schengenskim granicama, nisu prihvatljive.
5. Djelovanja čiji je jedini cilj ili učinak kontrola dobara nisu prihvatljive.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKI I PROVEDBENI OKVIR
Članak 5.
Ukupna sredstva i provedba
1. Ukupna sredstva za provedbu ovog Instrumenta iznose 2 760 milijuna eura u tekućim cijenama.
2. Godišnja odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće unutar granica određenih višegodišnjim financijskim okvirom.
3. Ukupna sredstva provode se na sljedeće načine:
(a)
nacionalnim programima u skladu s člancima 9. i 12.;
(b)
operativnom potporom u okviru nacionalnih programa i pod uvjetima iz članka 10.;
(c)
Posebnom tranzitnom shemom u skladu s člankom 11.;
(d)
djelovanjima Unije u skladu s člankom 13.;
(e)
hitnom potporom u skladu s člankom 14.;
(f)
provedbom programa uspostave informatičkih sustava za potporu upravljanju migracijskim tokovima preko vanjskih granica Unije pod uvjetima utvrđenim člankom 15.;
(g)
tehničkom potporom u skladu s člankom 16.
4. Proračun koji je u okviru Instrumenta dodijeljen za djelovanja Unije iz članka 13. ove Uredbe, za hitnu pomoć iz članka 14. ove Uredbe i tehničku pomoć iz članka 16. stavka 1. ove Uredbe izvršava se u okviru izravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (27) i, prema potrebi, u okviru neizravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Proračun koji je dodijeljen za nacionalne programe iz članka 9., operativnu potporu iz članka 10. i za funkcioniranje Posebne tranzitne sheme iz članka 11. izvršava se u sklopu podijeljenog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Proračun koji je dodijeljen zemljama povezanima s provedbom, primjenom i razvojem schengenske pravne stečevine iz stavka 7. ovog članka izvršava se u sklopu neizravnog upravljanja u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) podtočkom (i). Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012.
Način odnosno načini izvršavanja proračuna za programe za razvoj informatičkih sustava koji se temelje na postojećim i/ili novim informatičkim sustavima utvrđuju se u relevantnom zakonodavnim aktima Unije ako budu doneseni.
5. Ukupna sredstva upotrebljavaju se kako slijedi:
(a)
1 551 milijuna eura za nacionalne programe država članica;
(b)
791 milijun eura za razvoj informatičkih sustava koji se temelje na postojećim i/ili novim informatičkim sustavima koji podupiru upravljanje migracijskim tokovima preko vanjskih granica Unije, pod uvjetom da se donese relevantno zakonodavstvo Unije;
Ako taj iznos nije dodijeljen ili potrošen, Komisija ga delegiranim aktom u skladu s člankom 17. preraspodjeljuje na jednu ili više aktivnosti iz članka 6. stavka 1. točaka (b) i (c) te točke (d) ovog stavka. Taj delegirani akt uključuje procjenu razvoja relevantnih informatičkih sustava iz prve rečenice ovog stavka, uključujući izvršenje proračuna i očekivanih nepotrošenih iznosa. Ova preraspodjela može se obaviti nakon donošenja relevantnih zakonodavnih akata ili prilikom preispitivanja u sredini razdoblja iz članka 8.
(c)
154 milijuna eura za Posebnu tranzitnu shemu;
(d)
264 milijuna eura za mjere Unije, hitnu potporu i tehničku pomoć na inicijativu Komisije, od čega se najmanje 30 % treba upotrijebiti za mjere Unije.
6. Zajedno s ukupnim sredstvima određenim za Uredbu (EU) br. 513/2014, ukupna sredstva koja su na raspolaganju za ovaj Instrument, kako je utvrđeno stavkom 1., predstavljaju financijsku omotnicu namijenjenu Fondu za unutarnju sigurnost i služe kao prioritetni referentni okvir u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije od 2. prosinca 2013. o suradnji u proračunskim pitanjima i dobrom financijskom upravljanju (28) za Europski parlament i Vijeće u godišnjem proračunskom postupku.
7. Države uključene u provedbu, primjenu i razvoj schengenske pravne stečevine sudjeluju u Instrumentu u skladu s ovom Uredbom.
Sklapaju se sporazumi o financijskim doprinosima tih država Instrumentu te dodatna pravila nužna za takvo sudjelovanje, uključujući odredbe kojima se osigurava zaštita financijskih interesa Unije i nadležnost Europskog revizorskog suda za provođenje revizija.
Financijski doprinosi tih država dodaju se ukupnim sredstvima koja su u skladu sa stavkom 1. dostupna iz proračuna Unije.
Članak 6.
Sredstva za prihvatljive mjere u državama članicama
1. 1 551 milijuna eura bit će dodijeljeno državama članicama na sljedeći način:
(a)
1 276 milijuna eura kao što je naznačenu u Prilogu I.;
(b)
147 milijuna eura na temelju rezultata mehanizma iz članka 7.;
(c)
u okviru preispitivanja u sredini razdoblja iz članka 8. i za razdoblje od proračunske godine 2018. nadalje 128 milijuna eura, ostatak raspoloživih odobrenih sredstava u skladu s ovim člankom ili drugi iznos kao što je utvrđeno stavkom 4. na temelju rezultata analize rizika i revizije u sredini provedbenog razdoblja.
2. Svaka država članica dodjeljuje osnovne iznose za nacionalne programe navedene u Prilogu I. kako slijedi:
(a)
najmanje 10 % za mjere iz članka 9. stavka 2. točke (a);
(b)
najmanje 25 % za mjere iz članka 9. stavka 2. točke (b);
(c)
najmanje 5 % za mjere iz članka 9. stavka 2. točaka (c), (d), (e) i (f).
Ako je nacionalnim programima obuhvaćeno obrazloženje, zašto dodjeljivanje sredstava ispod te razine ne ugrožava postizanje ciljeva, države članice mogu odstupiti od tih najnižih postotaka. Obrazloženje će ocijeniti Komisija u kontekstu odobravanja nacionalnih programa iz članka 9. stavka 2.
3. Države članice osiguravaju EUROSUR-u potrebno financiranje kako bi zajamčile dobro funkcioniranje sustava.
4. Kako bi se na odgovarajući način pristupilo ostvarenju ciljeva utvrđenih ovim Instrumentom u slučaju nepredviđenih ili novih okolnosti i/ili kako bi se osigurala učinkovita provedba financiranja sredstvima raspoloživima u okviru ovog Instrumenta, Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 17. da bi prilagodila indikativan iznos utvrđen stavkom 1. točkom (c) ovog članka.
5. Države članice koje pristupe Uniji u razdoblju između 2012. i 2020. ne primaju odobrena sredstva dodijeljena nacionalnim programima u okviru ovog Instrumenta sve dok primaju sredstva iz privremenog instrumenta Unije koji podupire države članice koje ostvaruju pravo na potporu kako bi financirale mjere na novim vanjskim granicama u okviru provedbe schengenske pravne stečevine o granicama i vizama te nadzoru vanjskih granica.
Članak 7.
Sredstva za posebna djelovanja
1. Uz dodijeljena sredstva izračunana u skladu s člankom 6. stavkom 1. točkom (a), države članice mogu primiti dodatan iznos, pod uvjetom da je kao takav naveden u nacionalnom programu te da se treba upotrebljavati radi ostvarenja posebnih mjera navedenih u Prilogu II.
2. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 17. radi revizije posebnih mjera navedenih u Prilogu II., ako to smatra potrebnim, uključujući u kontekstu preispitivanja u sredini razdoblja. Države članice mogu na temelju novih posebnih mjera i u skladu s raspoloživim sredstvima primiti dodatan iznos kao što je utvrđeno stavkom 1. ovog članka.
3. Dodatni iznosi u skladu s ovim člankom dodjeljuju se dotičnim državama članicama pojedinačnim odlukama o financiranju kojima se odobravaju ili revidiraju njihovi nacionalni programi u skladu s postupkom utvrđenim člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 8.
Sredstva u okviru preispitivanja u sredini razdoblja
1. Za dodjelu iznosa utvrđenog u članku 6. stavku 1. točki (c), Komisija do 1. lipnja 2017. uzima u obzir opterećenje država članica pri upravljanju granicama, uključujući aktivnosti traganja i spašavanja do kojih može doći tijekom operacija nadzora granica na moru te izvješća o ocjeni, sastavljena kao dio mehanizma evaluacije i praćenja Schengena, i razine prijetnje na vanjskim granicama za razdoblje 2017. - 2020., i faktore koji su utjecali na sigurnost na vanjskim granicama država članica u razdoblju 2014. - 2016. Gore navedeni iznos raspodjeljuje se na države članice na temelju procjene sljedećih kategorija granica, uzimajući u obzir stavak 6. ovog članka:
(a)
45 % za vanjske morske granice;
(b)
38 % za vanjske kopnene granice;
(c)
17 % za zračne luke.
2. Iznos za vanjske morske i kopnene granice izračunava se tako da se duljina dijelova vanjske granice pomnoži s razinom prijetnje (minimalna, uobičajena, umjerena, visoka) za svaki dio granice, kako slijedi:
(a)
koeficijent 0,5 za minimalnu prijetnju;
(b)
koeficijent 1 za uobičajenu prijetnju;
(c)
koeficijent 3 za umjerenu prijetnju;
(d)
koeficijent 5 za visoku prijetnju.
3. Za zračne luke dodjela se računa za svaku državu članicu na sljedeći način:
(a)
50 % na temelju broja osoba koje prelaze vanjske granice;
(b)
50 % na temelju broja državljana trećih zemalja kojima je odbijen ulazak na vanjskoj granici.
4. U skladu s izvješćem o analizi rizika agencije Frontex i u savjetovanju s agencijom Frontex, a po potrebi i s ostalim relevantnim agencijama Unije, Komisija uvodi razine prijetnji za svaki dio vanjske granice država članica za razdoblje 2017 - 2020. Razine prijetnji temelji se na sljedećim čimbenicima:
(a)
opterećenosti upravljanja granicama na vanjskim granicama;
(b)
čimbenicima koji su utjecali na sigurnost na vanjskim granicama država članica u razdoblju 2014. - 2016.;
(c)
promjenama politika Unije, primjerice vizne politike;
(d)
mogućim budućim trendovima u migracijskim tokovima i rizicima nezakonitih radnji povezanih s nezakonitim prijelazom osoba na vanjskim granicama i;
(e)
mogućem političkom, gospodarskom i socijalnom razvoju u trećim zemljama, a osobito u susjednim zemljama.
Prije izdavanja svog izvješća kojim se utvrđuju razine prijetnji Komisija razmjenjuje stajališta s državama članicama.
5. U svrhu raspodjele sredstava u skladu sa stavkom 1.:
(a)
granična linija između područja iz članka 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 866/2004 (29), no ne i morska granica sjeverno od te linije, uzima se u obzir premda ona ne čini vanjsku kopnenu granicu sve dok se primjenjuju odredbe članka 1. Protokola br. 10 o Cipru uz Akt o pristupanju iz 2003.;
(b)
pojam „vanjske morske granice” znači vanjsku granicu teritorijalnog mora država članica kao što je utvrđeno člancima 4. do 16. Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora. No u slučajevima kad su redovito potrebne operacije velikih razmjera kako bi se spriječio neovlašteni prijelaz granice, pojam znači vanjsku granicu područja s visokom razinom prijetnje. Ta vanjska granica se utvrđuje uzimanjem u obzir relevantnih podataka o tim operacijama u razdoblju od 2014. do 2016. koje osiguravaju dotične države članice.
6. Nadalje, nakon poziva Komisije do 1. lipnja 2017. državama članicama mogu se dodijeliti dodatna sredstva ako su ona kao takva navedena u programu te se trebaju koristiti radi ostvarivanja posebnih djelovanja koja treba utvrditi s obzirom na prioritete koje Unija u tom trenutku ima.
7. Dodatni iznosi u skladu s ovim člankom dodjeljuju se dotičnim državama članicama pojedinačnim odlukama o financiranju kojima se odobravaju ili revidiraju njihovi nacionalni programi u skladu s postupkom utvrđenim člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 9.
Nacionalni programi
1. Nacionalni program koji treba pripremiti, uzimajući u obzir ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014. u okviru Instrumenta i nacionalni program koji treba pripremiti u okviru Uredbe (EU) br. 513/2014, predlažu se Komisiji kao jedinstveni nacionalni program za Fond u skladu s člankom 14. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. U sklopu nacionalnih programa, koje Komisija treba ispitati i odobriti na temelju članka 14. Uredbe (EU) br. 514/2014, države članice, u okviru ciljeva iz članka 3. ove Uredbe i uzimajući u obzir ishod političkog dijaloga iz članka 13. Uredbe (EU) br. 514/2014, posebno nastoje ostvariti sljedeće ciljeve Unije:
(a)
razvoj EUROSUR-a u skladu s pravom i smjernicama Unije;
(b)
podupiranje i proširivanje postojećih kapaciteta na nacionalnoj razini u viznoj politici i u području upravljanja vanjskim granicama kao i podupiranje i proširivanje mjera unutar područja slobodnog kretanja u vezi s upravljanjem vanjskim granicama, uzimajući u obzir posebice novu tehnologiju, razvoj i/ili standarde u vezi s upravljanjem migracijskim tokovima;
(c)
podupiranje daljnjeg razvoja u području upravljanja migracijskim tokovima posredstvom konzularnih i drugih službi država članica u trećim zemljama, uključujući uspostavljanje mehanizama konzularne suradnje, s ciljem olakšavanja zakonitog putovanja u skladu s pravom Unije ili pravom predmetne države članice i sprečavanja nezakonitog useljavanja u Uniju;
(d)
jačanje integriranog upravljanja granicama testiranjem i uvođenjem novih alata, interoperabilnih sustava i metoda rada kojima je cilj unaprijediti razmjenu informacija u dotičnoj državi članici ili poboljšati suradnju među agencijama;
(e)
razvoj projekata s ciljem osiguravanja jedinstvene i visoke razine nadzora vanjske granice u skladu sa zajedničkim standardima Unije i s ciljem bolje interoperabilnosti sustava upravljanja granicama među državama članicama;
(f)
podupiranje mjera nakon savjetovanja s agencijom Frontex u cilju promicanja daljnjeg usklađivanja upravljanja granicama, a osobito tehnoloških mogućnosti, u skladu sa zajedničkim standardima Unije.
(g)
osiguravanje ispravne i jedinstvene primjene pravne stečevine Unije u području nadzora granica i viza kao odgovor na nedostatke utvrđene na razini Unije, o kojima svjedoče rezultati u okviru mehanizma evaluacije i praćenja Schengena;
(h)
izgradnja kapaciteta radi suočavanja s nadolazećim izazovima, uključujući sadašnje i buduće prijetnje i pritiske na vanjskim granicama, uzimajući u obzir posebno analize rizika koje su provele relevantne agencije Unije.
3. Radi ostvarivanja ciljeva iz stavka 2. države članice mogu u okviru svojih nacionalnih programa poduprijeti mjere koje se provode u trećim zemljama ili se odnose na njih, uključujući putem razmjene informacija i operativne suradnje.
4. Komisija se savjetuje s agencijom Frontex o nacrtima nacionalnih programa, posebno o aktivnostima koje se financiraju u okviru operativne potpore, koje podnose države članice kako bi se omogućilo dopunjavanje između zadaća agencije Frontex i odgovornosti država članica za nadzor i zaštitu vanjskih granica te kako bi se osigurala dosljednost i spriječila troškovna neučinkovitost.
Članak 10.
Operativna potpora u okviru nacionalnih programa država članica
1. Država članica može iskoristiti do 40 % iznosa koji je u okviru Instrumenta dodijeljen njezinom nacionalnom programu za financiranje operativne potpore javnim tijelima nadležnim za dovršenje zadataka i usluga koji su sastavni dio javnih usluga Unije.
2. Operativna potpora pruža se ako dotična država članica ispunjava sljedeće uvjete:
(a)
poštovanje pravne stečevine Unije o granicama i vizama;
(b)
sukladnost s ciljevima nacionalnog programa;
(c)
sukladnost sa zajedničkim standardima Unije kako bi se poboljšalo usklađivanje između država članica i spriječilo udvostručavanje, rascjepkanost i troškovna neučinkovitost u području nadzora granica.
3. S tim ciljem Komisija prije odobravanja nacionalnog programa procjenjuje početno stanje u državama članicama koje su iskazale namjeru da zatraže operativnu potporu, uzimajući u obzir, po potrebi, izvješća o evaluaciji Schengena.
Zaključci Komisije podliježu razmjeni stajališta s dotičnom državom članicom.
Nakon razmjene stajališta Komisija svoje prihvaćanje proračunske potpore u okviru nacionalnog programa određene države članice može uvjetovati planiranjem i provedbom određenoga broja djelovanja kojima je cilj osigurati potpuno ispunjavanje uvjeta utvrđenih stavkom 2. do trenutka pružanja proračunske potpore.
4. Operativna potpora usmjerena je na posebne zadatke i/ili usluge te na ciljeve utvrđene Prilogom III. Ona obuhvaća potpunu naknadu rashoda nastalih pri provedbi zadataka i/ili usluga definiranih nacionalnim programom, u okviru financijskih ograničenja određenih programom i gornje granice troškova utvrđene stavkom 1.
5. Operativna potpora podliježe nadzoru i razmjeni informacija između Komisije i dotične države članice u vezi s temeljnim stanjem u toj državi članici, ciljevima koje treba ostvariti i pokazateljima napretka.
6. Provedbenim aktima Komisija utvrđuje postupke izvještavanja o primjeni ove odredbe kao i ostale praktične dogovore koje države članice i Komisija trebaju ostvariti radi usklađivanja s ovim člankom. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 18. stavka 2.
Članak 11.
Operativna potpora za Posebnu tranzitnu shemu
1. Instrument pruža potporu za pokrivanje propuštenih naknada za tranzitne vize i dodatnih troškova nastalih pri provedbi Dokumenta o pojednostavljenom tranzitu (FTD) i Dokumenta o pojednostavljenom željezničkom tranzitu (FRTD) u skladu s Uredbom (EZ) br. 693/2003 i Uredbom (EZ) br. 694/2003.
2. Sredstva koja su na temelju stavka 1. dodijeljena Litvi ne premašuju 154 milijuna eura za razdoblje od 2014. do 2020. i stavljaju se na raspolaganje u vidu dodatne posebne operativne potpore Litvi.
3. Za potrebe stavka 1. dodatni troškovi znače troškovi koji izravno proizlaze iz posebnih zahtjeva provedbe Posebne tranzitne sheme i koji ne nastaju kao rezultat izdavanja viza u svrhu tranzita ili ostale svrhe.
Za financiranje su prihvatljive sljedeće vrste dodatnih troškova:
(a)
ulaganje u infrastrukturu;
(b)
osposobljavanje osoblja koje provodi Posebnu tranzitnu shemu;
(c)
dodatni operativni troškovi, uključujući plaće osoblja kojem je posebno povjerena zadaća provedbe Posebne tranzitne sheme.
4. Propuštene naknade iz stavka 1. ovog članka izračunavaju se, u sklopu financijskog okvira određenog u stavku 2. ovog članka, na temelju visine naknade za vizu i oslobođenja od takvih naknada utvrđenih Sporazumom između Europske zajednice i Ruske Federacije o olakšavanju viznog režima za građane Europske unije i Ruske Federacije (30).
5. Komisija i Litva preispituju primjenu ovog članka u slučaju promjena koje utječu na postojanje i/ili funkcioniranje Posebne tranzitne sheme.
6. Provedbenim aktima Komisija utvrđuje postupke izvještavanja o primjeni ove odredbe kao i svaki financijski ili drugi praktični dogovor koji trebaju ostvariti Litva i Komisija radi usklađivanja s ovim člankom. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 18. stavka 2.
7. Kako bi se osiguralo neometano funkcioniranje Posebne tranzitne sheme, Komisija može uvesti dogovore o posebnim privremenim plaćanjima koji odstupaju od odredbi Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 12.
Planiranje u skladu s rezultatima evaluacije Schengena i mehanizma praćenja
Nakon izvješća o evaluaciji Schengena, usvojenog u skladu s Uredbom (EU) br. 1053/2013, dotična država članica ispituje, zajedno s Komisijom i agencijom Frontex, kako reagirati na zaključke, uključujući sve nedostatke, i provodi preporuke u okviru svog nacionalnog programa.
Prema potrebi, država članica revidira svoj nacionalni program u skladu s člankom 14. stavkom 9. Uredbe (EZ) br. 514/2014 kako bi uzela u obzir zaključke i preporuke.
Financiranje popravnih djelovanja je prioritet. U dijalogu s Komisijom i agencijom Frontex dotična država članica preraspodjeljuje sredstva unutar svog programa te također ona sredstva namijenjena operativnoj potpori i/ili uvodi ili mijenja djelovanja s ciljem uklanjanja nedostataka u skladu sa zaključcima i preporukama izvješća o evaluaciji Schengena.
Članak 13.
Djelovanja Unije
1. Na inicijativu Komisije ovaj Instrument može služiti za financiranje transnacionalnih djelovanja ili djelovanja od posebnog interesa za Uniju („djelovanja Unije”) u vezi s općim, specifičnim i operativnim ciljevima navedenima u članku 3.
2. Kako bi ostvarile pravo na financiranje, djelovanja Unije moraju osobito težiti ostvarenju sljedećih ciljeva:
(a)
podupiranju pripremnih, nadzornih, administrativnih i tehničkih aktivnosti potrebnih za provedbu politike u vezi s vanjskim granicama i vizne politike, uključujući jačanje upravljanja schengenskim prostorom putem razvoja i provedbe mehanizma evaluacije uspostavljenog Uredbom (EU) br. 1053/2013 za provjeru primjene schengenske pravne stečevine i Zakonika o schengenskim granicama, posebno putne troškove za stručnjake Komisije i država članica koji sudjeluju u obilascima na licu mjesta;
(b)
unapređenju znanja i razumijevanja stanja koje prevladava u državama članicama i trećim zemljama pomoću analize, evaluacije i pomnog praćenja politika;
(c)
podržavanju razvoja statističkih alata, uključujući zajedničke statističke alate, metode te zajedničke pokazatelje;
(d)
podupiranju i nadzora provedbe prava Unije i ciljeva politike Unije u državama članicama i ocjenjivanju njihove učinkovitosti i učinka, također u pogledu poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda u mjeri u kojoj se odnosi na područje primjene ovog Instrumenta;
(e)
promicanju umrežavanja, uzajamnog učenja, utvrđivanja i širenja najbolje prakse i inovativnih pristupa među različitim zainteresiranim stranama na europskoj razini;
(f)
promicanju projekata čiji je cilj usklađivanje i interoperabilnost mjera u vezi s upravljanjem granicama u skladu sa zajedničkim standardima Unije u cilju razvoja integriranog europskog sustava upravljanja europskim granicama;
(g)
podizanju svijesti o politikama i ciljevima Unije među zainteresiranim stranama i širom javnosti, uključujući institucionalnu komunikaciju o političkim prioritetima Unije;
(h)
povećavanju kapaciteta europskih mreža radi procjene, promicanja, podupiranja i daljnjeg razvijanja politika i ciljeva Unije;
i.
podupiranju, a osobito inovativnih projekata za razvoj novih metoda i/ili tehnologija s potencijalom za prijenos na ostale države članice, osobito projekata čiji je cilj testiranje i potvrđivanje istraživačkih projekata;
(j)
podupiranju djelovanja koja se odnose na treće zemlje ili se u njima provode kao što je navedeno u članku 4. stavku 2.
3. Djelovanja Unije provode se u skladu s člankom 6. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 14.
Hitna pomoć
1. Instrument pruža financijsku pomoć za rješavanje hitnih i posebnih potreba u hitnim situacijama kao što je definirano člankom 2. točkom (f).
2. Hitna pomoć provodi se u skladu s člancima 6. i 7. Uredbe (EU) br. 514/2014.
Članak 15.
Uspostavljanje programa za razvoj informatičkih sustava
Program razvoja informatičkih sustava na temelju postojećih ili novih informatičkih sustava treba se provoditi ako se donese zakonodavnim aktima Unije kojim se definiraju ti informatički sustavi i njihova komunikacijska infrastruktura, posebno s ciljem poboljšanja upravljanja i nadzora putničkih tokova na vanjskim granicama pojačavanjem nadzora i istodobnim ubrzavanjem prijelaza granice redovitim putnicima. Po potrebi se traže sinergije s postojećim informatičkim sustavima kako bi se izbjegao dvostruki trošak.
Raspodjela iznosa iz članka 5. stavka 5. točke (b) navodi se ili u odgovarajućim zakonodavnim aktima Unije ili, nakon donošenja tih zakonodavnih akata, delegiranim aktom u skladu s člankom 17.
Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o napretku u razvoju tih informatičkih sustava barem jednom godišnje i kad god je to potrebno.
Članak 16.
Tehnička pomoć
1. Na inicijativu i/ili u ime Komisije Instrument može Fondu doprinijeti s do 1,7 milijuna eura godišnje za tehničku pomoć u skladu s člankom 9. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Na inicijativu države članice Instrumentom se mogu financirati aktivnosti tehničke pomoći u skladu s člankom 20. Uredbe (EU) br. 514/2014. Iznos koji je namijenjen za tehničku pomoć za razdoblje 2014. - 2020. ne premašuje 5 % od ukupnog iznosa dodijeljenog državi članici plus 500 000 eura.
POGLAVLJE III.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 17.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlasti za donošenje delegiranih akata dodjeljuju se Komisiji podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlasti za usvajanje delegiranih akata iz članka 5. stavka 5. točke (b), članka 6. stavka 4., članka 7. stavka 2. i članka 15. dodjeljuju se Komisiji na razdoblje od sedam godina od 21. svibnja 2014. Komisija sastavlja izvješće u vezi s delegiranjem ovlasti najkasnije devet mjeseci od završetka sedmogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblje od tri godine, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja sedmogodišnjeg razdoblja.
3. Europski parlament ili Vijeće mogu bilo kada opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. stavka 5. točke (b), članka 6. stavka 4., članka 7. stavka 2. i članka 15. ove Uredbe. Odlukom o opozivu prestaje vrijediti delegiranje ovlasti navedeno u toj odluci. Poništenje proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji datum naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stavka 5. točke (b), članka 6. stavka 4., članka 7. stavka 2. i članka 15. stupa na snagu samo ako se tomu ne protive ni Europski parlament ni Vijeće u roku od dva mjeseca po obavještavanju Europskog parlamenta i Vijeća o tom aktu ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće izvijestili Komisiju da se ne namjeravaju protiviti. To se razdoblje produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 18.
Postupak odbora
1. Komisiji pomaže zajednički Odbor za fond za azil, migracije, integraciju i unutarnju sigurnost koji je osnovan člankom 59. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 514/2014.
2. Kod upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 19.
Primjena Uredbe (EU) br. 514/2014
Odredbe Uredbe (EU) br. 514/2014 primjenjuju se na ovaj Instrument.
Članak 20.
Stavljanje izvan snage
Odluka br. 574/2007/EZ stavlja se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2014.
Članak 21.
Prijelazne odredbe
1. Ova Uredba ne utječe na nastavak ili izmjenu, uključujući potpuno ili djelomično ukidanje, projekata i godišnjih programa sve do njihova zaključenja, ili financijske pomoći koju je Komisija odobrila na temelju Odluke br. 574/2007 EZ ili bilo kojeg drugog propisa koji se primjenjuje na tu pomoć na dan 31. prosinca 2013.
2. Pri donošenju odluka o sufinanciranju u okviru Instrumenta, Komisija u obzir uzima mjere usvojene na temelju Odluke br. 574/2007/EZ prije 20. svibnja 2014. koje imaju financijske posljedice tijekom razdoblja obuhvaćenog sufinanciranjem.
3. Iznosi dodijeljeni za sufinanciranje, koje je u razdoblju između 1. siječnja 2011. i 31. prosinca 2014. odobrila Komisija, a za koje joj dokumenti potrebni za zaključenje djelovanja nisu podneseni prije isteka roka za podnošenje završnog izvješća, Komisija automatski opoziva do 31. prosinca 2017., što dovodi do povrata neopravdano isplaćenih iznosa.
4. Iznosi povezani s djelovanjima koja su suspendirana zbog sudskog postupka ili upravnih žalbi koje imaju suspenzivni učinak neće se uzimati u obzir pri izračunu automatski opozvanog iznosa.
5. Države članice do 30. lipnja 2015. Komisiji dostavljaju izvješće o evaluaciji rezultata i učinka djelovanja sufinanciranih u okviru Odluke br. 574/2007/EZ za razdoblje od 2011. do 2013.
6. Komisija do 31. prosinca 2015. podnosi Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru i Odboru regija izvješće o naknadnoj evaluaciji u okviru Odluke br. 574/2007/EZ za razdoblje od 2011. do 2013.
Članak 22.
Preispitivanje
Na temelju prijedloga Komisije, Europski parlament i Vijeće preispituju ovu Uredbu do 30. lipnja 2020.
Članak 23.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dan nakon dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u 16. travnja 2014.