NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 234/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 2, čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2)
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie by měla usilovat o rozvíjení vztahů a budování partnerství s třetími zeměmi. Toto nařízení představuje nový a doplňkový nástroj, který přímo podporuje vnější politiky Unie a rozšiřuje partnerství v oblasti spolupráce a politický dialog na oblasti a témata stojící mimo rámec rozvojové spolupráce. Navazuje na zkušenosti získané s průmyslovými zeměmi a se zeměmi a územími s vysokými příjmy na základě nařízení Rady (ES) č. 1934/2006 (3).
(2)
Oblast spolupráce podle zeměpisných programů s rozvojovými zeměmi, územími a regiony podle finančního nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 (4) je téměř výhradně omezena na financování opatření, jež mají splňovat kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(3)
V průběhu posledního desetiletí Unie soustavně posilovala dvoustranné vztahy s celou řadou průmyslových a jiných zemí a území s vysokými nebo středními příjmy z různých regionů světa.
(4)
Unie potřebuje finanční nástroj v oblasti zahraniční politiky s celosvětovou působností umožňující financovat opatření, která nemusejí být způsobilá pro oficiální rozvojovou pomoc, ale která mají zásadní význam z hlediska prohlubování a upevňování vztahů Unie s dotčenými třetími zeměmi, a to zejména prostřednictvím politického dialogu a rozvoje partnerství. Tento nový, z hlediska působnosti a cílů inovativní nástroj by měl vytvořit příznivé prostředí pro prohloubení vztahů mezi Unií a příslušnými třetími zeměmi a prosazovat stěžejní zájmy Unie.
(5)
V zájmu Unie je prohlubovat vztahy a dialog se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále důležitější úlohu v mezinárodním obchodu, ale i v rámci globální správy, zahraniční politiky, mezinárodní ekonomiky, vícestranných fór a subjektů, jako jsou skupiny G8 a G20, a při řešení problémů globálního významu.
(6)
Je třeba, aby Unie vybudovala komplexní partnerství s novými aktéry na mezinárodní scéně s cílem podporovat stabilní mezinárodní řád podporující začlenění, usilovat o společné globální veřejné statky, prosazovat stěžejní zájmy Unie a zlepšit informovanost o Unii v těchto zemích.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být celosvětová, aby bylo možné náležitým způsobem podpořit opatření v oblasti spolupráce s cílem rozvíjet vztahy s kteroukoli zemí, u níž má Unie strategické zájmy, v souladu s cíli tohoto nařízení.
(8)
V zájmu Unie je pokračovat v prosazování dialogu a spolupráce se zeměmi, které již nejsou způsobilé pro dvoustranné programy v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 233/2014 (5) (dále jen „nástroj pro rozvojovou spolupráci“).
(9)
Mimoto je v zájmu Unie mít otevřené celosvětové instituce, které budou založeny na účinném multilateralismu, a k tomuto cíli směřovat.
(10)
Podle tohoto nařízení by Unie měla podporovat provádění vnějšího rozměru strategie nastíněné ve sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvaném „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ (dále jen „strategie Evropa 2020“) propojením tří pilířů: hospodářského, sociálního a ekologického. Toto nařízení by mělo zejména podporovat cíle související s globálními otázkami, například se změnou klimatu, zabezpečením dodávek energie a účinným využíváním zdrojů, přechodem na ekologičtější ekonomiku, vědou, inovacemi a konkurenceschopností, mobilitou, obchodem a investicemi, hospodářskými partnerstvími, spoluprací s třetími zeměmi v oblasti podnikání, zaměstnanosti a regulace a s lepším přístupem na trh pro podniky z Unie, včetně internacionalizace malých a středních podniků. Mělo by rovněž prosazovat veřejnou diplomacii, spolupráci ve vzdělávacích a akademických záležitostech a informační činnosti.
(11)
Zejména boj proti změně klimatu je považován za jednu z největších globálních výzev, jíž Unie a širší mezinárodní společenství čelí. Změna klimatu je oblast, která naléhavě vyžaduje přijetí opatření na mezinárodní úrovni a v jejímž rámci dosažení cílů Unie vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi. Unie by tudíž měla zintenzivnit úsilí o prosazování celosvětového konsensu v tomto ohledu. V souladu se sdělením Komise ze dne 29. června 2011 nazvaným „Rozpočet - Evropa 2020“, které Unii vyzývá ke zvýšení podílu jejího rozpočtu vyčleněného na záležitosti klimatu na nejméně 20 %, by toto nařízení mělo přispět k dosažení tohoto cíle.
(12)
Nadnárodní otázky, jako je zhoršování stavu životního prostředí a přístup k surovinám a vzácným zeminám a jejich udržitelné využití, vyžadují inkluzivní přístup založený na pravidlech.
(13)
Unie je odhodlána napomoci s plněním globálních cílů pro rok 2020 v oblasti biologické rozmanitosti a předložit související strategii pro mobilizaci zdrojů.
(14)
Unie je odhodlána podporovat ve vztazích se svými partnery z celého světa důstojnou práci pro všechny, jakož i ratifikovat a účinně provádět mezinárodně uznané pracovní normy a mnohostranné dohody o ochraně životního prostředí.
(15)
Významným strategickým zájmem Unie je oživit růst a zaměstnanost prosazováním spravedlivého a otevřeného obchodu a investic na mnohostranné i dvoustranné úrovni a podporou sjednávání a provádění obchodních a investičních dohod, jichž je Unie stranou. Podle tohoto nařízení by Unie měla přispívat k vytváření bezpečného prostředí pro zvýšený počet obchodních a investičních příležitostí po celém světě pro podniky z Unie, a to s důrazem na malé a střední podniky, mimo jiné podporou spolupráce v oblasti právních předpisů a jejich sbližování, prosazováním mezinárodních norem, zlepšováním ochrany práv duševního vlastnictví a vyvíjením snahy o odstranění bezdůvodných překážek bránících v přístupu na trh.
(16)
Podle článku 21 Smlouvy o Evropské unii má činnost Unie na mezinárodní scéně spočívat na zásadách, které se uplatnily při jejím založení, jejím rozvoji a jejím rozšiřování a které hodlá podporovat v ostatním světě, tedy na zásadách demokracie, právního státu, univerzálnost a nedělitelnost lidských práv a základních svobod, úcty k lidské důstojnosti, na zásadách rovnosti a solidarity a na dodržování zásad Charty Organizace spojených národů a mezinárodního práva.
(17)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovostí nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nařízením, ostatními nástroji pro financování vnější činnost a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených na základě těchto nástrojů.
(18)
V zájmu zviditelnění pomoci Unie u občanů přijímajících zemí a občanů Unie by měla být vhodným způsobem případně zajištěna cílená komunikace a poskytování informací.
(19)
K dosažení cílů tohoto nařízení je nezbytné uplatňovat diferencovaný a flexibilní přístup vůči klíčovým partnerským zemím s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci, jakož i na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie, a zároveň zachovat schopnost zasáhnout v případě potřeby kdekoli na světě. Unie by měla uplatňovat komplexní přístup k zahraniční politice včetně odvětvových politik Unie.
(20)
Aby se zvýšila účinnost závazku Unie prosazovat a hájit své zájmy ve vztazích s třetími zeměmi, měla by Unie být schopna pružně a včas reagovat na vznikající nebo nepředvídané potřeby přijímáním zvláštních opatření, na která se nevztahují víceleté orientační programy.
(21)
Cíle tohoto nařízení by vždy, když je to možné a vhodné, měly být plněny za konzultace příslušných partnerů a zúčastněných stran včetně organizací občanské společnosti a místních orgánů s přihlédnutím k významu jejich úlohy.
(22)
Vnější činnost Unie v rámci tohoto nařízení by měla přispívat k jasným výsledkům (včetně výsledné činnosti, výstupů a dopadů) v zemích přijímajících pomoc Unie. Pokud je to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie a účinnost nástroje zřízeného tímto nařízením sledovány a hodnoceny pomocí předem vymezených, jasných a transparentních ukazatelů, které jsou případně vypracovány pro každou dotčenou zemi, jsou měřitelné a jsou přizpůsobeny specifickým rysům a cílům tohoto nástroje.
(23)
Akce v rámci tohoto nařízení by měly v příslušných případech patřičně zohledňovat usnesení a doporučení Evropského parlamentu.
(24)
Za účelem přizpůsobení oblasti působnosti tohoto nařízení rychle se vyvíjející realitě v třetích zemích by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o priority vymezené v příloze. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(25)
K zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (6). S ohledem na povahu těchto prováděcích aktů, zejména jejich politické zaměření a finanční dopady, by se při jejich přijímání měl použít přezkumný postup, s výjimkou technických prováděcích opatření malého finančního rozsahu.
(26)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnost jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 236/2014 (7).
(27)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince. 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (8).
(28)
Organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost stanoví rozhodnutí Rady 2010/427/EU (9).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména zřízení nástroje partnerství pro spolupráci se třetími zeměmi, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(30)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (10). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje nástroj partnerství pro spolupráci s třetími zeměmi (dále jen „nástroj partnerství“) k prosazování a podpoře zájmů Unie a společných zájmů. Nástroj partnerství podporuje opatření, která účinně a pružně reagují na cíle spolupráce vyplývající z dvoustranných, regionálních či vícestranných vztahů Unie s třetími zeměmi, řeší problémy globálního významu a zajišťuje odpovídající návaznost na rozhodnutí přijatá na vícestranné úrovni.
2. Opatření financovaná podle nástroje partnerství odrážejí tyto specifické cíle Unie:
a)
podpora strategií partnerství pro dvoustrannou, regionální a meziregionální spolupráci Unie prosazováním politického dialogu a rozvíjením kolektivního přístupu a reakce na problémy globálního významu. Dosažení tohoto cíle se měří mimo jiné pokrokem, kterého dosáhly klíčové partnerské země v boji proti změně klimatu nebo při prosazování norem Unie v oblasti životního prostředí;
b)
provádění mezinárodního rozměru strategie Evropa 2020. Dosažení tohoto cíle se měří podle zavádění politik a cílů strategie Evropa 2020 v klíčových partnerských zemích;
c)
zlepšování přístupu na trhy partnerských zemí a oživení obchodu, investic a obchodních příležitostí pro podniky z Unie a současně odstranění překážek bránících v přístupu na trh a k investicím prostřednictvím spolupráce v oblasti hospodářských partnerství, obchodu a regulace. Dosažení tohoto cíle se měří podílem zahraničního obchodu Unie s klíčovými partnerskými zeměmi a obchodními a investičními toky do partnerských zemí, na které se konkrétně zaměřují akce, programy a opatření podle tohoto nařízení;
d)
posílení všeobecného chápání a viditelnosti Unie a její úlohy na světové scéně prostřednictvím veřejné diplomacie, mezilidských kontaktů, spolupráce ve vzdělávacích a akademických záležitostech, spolupráce mezi skupinami odborníků a informačních činností k prosazování hodnot a zájmů Unie. Dosažení tohoto cíle lze měřit mimo jiné průzkumy veřejného mínění či hodnoceními.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení podporuje především opatření spolupráce se zeměmi, u nichž má Unie strategický zájem na rozšiřování vazeb, zejména s rozvinutými a rozvojovými zeměmi, které hrají stále významnější úlohu v globálních záležitostech, mimo jiné i v zahraniční politice, mezinárodním hospodářství a obchodu, na mnohostranných fórech a v globální správě a při řešení problémů globálního významu nebo tam, kde má Unie jiné významné zájmy.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, pro spolupráci podle tohoto nařízení mohou být způsobilé všechny třetí země, regiony a území.
Článek 3
Obecné zásady
1. Unie usiluje o podporu, rozvoj a konsolidaci zásad demokracie, rovnosti, dodržování lidských práv a základních svobod a zásady právního státu, na nichž je založena, prostřednictvím dialogu a spolupráce s třetími zeměmi.
2. Pro zvýšení působnosti pomoci Unie se při utváření spolupráce s třetími zeměmi podle potřeby uplatňuje diferencovaný a flexibilní přístup s ohledem na jejich hospodářskou, sociální a politickou situaci a rovněž na zvláštní zájmy, politické priority a strategie Unie.
3. Unie prosazuje soudržný vícestranný přístup ke globálním problémům a podporuje spolupráci s mezinárodními a regionálními organizacemi a subjekty, včetně mezinárodních finančních institucí, agentur, fondů a programů Organizace spojených národů a jiných dvoustranných dárců.
4. Při provádění tohoto nařízení ve fázích tvorby politiky, strategického plánování a programování a provádění opatření je cílem Unie zajistit celistvost a soudržnost s jinými oblastmi její vnější činnosti, zejména s nástrojem pro rozvojovou spolupráci, jakož i s jinými příslušnými politikami Unie.
5. Opatření financovaná podle tohoto nařízení vycházejí případně z politik spolupráce stanovených v nástrojích, jako jsou dohody, prohlášení a akční plány dohodnuté mezi Unií a příslušnými mezinárodními organizacemi nebo mezi Unií a dotčenými třetími zeměmi a regiony.
Opatření financovaná podle tohoto nařízení zahrnují také oblasti spojené s prosazováním zvláštních zájmů, politických priorit a strategií Unie.
6. Podpora Unie podle tohoto nařízení se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014.
Článek 4
Programování a orientační přidělení finančních prostředků
1. Komise přijímá víceleté orientační programy přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
2. Víceleté orientační programy stanoví strategické nebo společné zájmy a priority Unie, specifické cíle a očekávané výsledky. V případě zemí nebo regionů, pro něž byl stanoven společný rámcový dokument, který stanoví komplexní strategii Unie, vycházejí víceleté orientační programy z tohoto dokumentu.
3. Víceleté orientační programy uvádějí rovněž prioritní oblasti zvolené pro financování Unií a vymezují orientační přidělení finančních prostředků, a to celkově, podle prioritní oblasti a podle partnerské země nebo skupiny partnerských zemí na dané období, včetně účasti na globálních iniciativách. Tyto částky mohou být případně vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Víceleté orientační programy mohou stanovit částku finančních prostředků, která nepřesahuje 5 % celkové částky a není přidělena na žádnou prioritní oblast ani žádné partnerské zemi nebo skupině zemí. Tyto finanční prostředky se přidělí na závazky v souladu s čl. 2 odst. 2, 3 a 5 nařízení (EU) č. 236/2014.
5. V řádně odůvodněných, závažných a naléhavých případech může být ke změně víceletých orientačních programů použit postup podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
6. Pokud jde o dosažení cílů stanovených v odstavci 1, může Komise při spolupráci Unie s třetími zeměmi zohlednit zeměpisnou blízkost nejvzdálenějších regionů a zámořských zemí a území Unie.
7. Při veškerém programování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 (dále jen „zpráva o přezkumu v polovině období“) se zohlední její výsledky, zjištění a závěry.
Článek 5
Tematické priority
Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 6 měnící tematické priority, jež má pomoc Unie podle tohoto nařízení sledovat, stanovených v příloze tohoto nařízení. Komise zejména do 31. března 2018 přijme akt v přenesené pravomoci, kterým se mění příloha tohoto nařízení v návaznosti na zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období a na základě doporučení v ní obsažených.
Článek 6
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 5 je svěřena Komisi na dobu použitelnosti tohoto nařízení.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 5 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 5 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 7
Výbor
Komisi je nápomocen Výbor pro nástroj partnerství. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 8
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto nařízení na období 2014-2020 činí 954 765 000 EUR.
Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
2. V souladu s čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1288/2013 (11) se za účelem podpory mezinárodního rozměru vysokoškolského vzdělávání z různých nástrojů pro financování vnější činnosti (nástroje pro rozvojovou spolupráci, evropského nástroje sousedství zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 232/2014 (12), nástroje předvstupní pomoci (NPP II) zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (13) a nástroje partnerství) přiděluje orientační částka ve výši 1 680 000 000 EUR na opatření v oblasti mobility ve vzdělávání do partnerských zemí nebo z partnerských zemí ve smyslu nařízení (EU) č. 1288/2013 a na spolupráci a politický dialog s orgány, institucemi a organizacemi z těchto zemí. Použití těchto finančních prostředků se řídí nařízením (EU) č. 1288/2013.
Finanční prostředky se poskytnou ve dvou víceletých přídělech, z nichž první se bude vztahovat první čtyři roky, druhý pak na zbývající tři roky. S přidělením těchto finančních prostředků počítá víceleté orientační programování stanovené v tomto nařízení v souladu se zjištěnými potřebami a prioritami dotčených zemí. V případě závažných nepředvídaných okolností nebo významných politických změn mohou být tyto příděly přehodnoceny s souladu s prioritami vnější činnosti Unie.
3. Akce v oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1288/2013 jsou financovány v rámci nástroje partnerství pouze v případě, že nejsou způsobilé pro financování v rámci jiných nástrojů pro financování vnější činnosti a doplňují nebo posilují jiné iniciativy podle tohoto nařízení.
Článek 9
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
UREDBA (EU) br. 234/2014 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 11. ožujka 2014.
o uspostavi Instrumenta za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 2., članak 209. stavak 1. i članak 212. stavak 2.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akata nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (1)
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Unija bi trebala težiti razvoju odnosa i izgradnji partnerstava s trećim zemljama. Ova Uredba predstavlja novi i dopunski instrument kojim se pruža izravna potpora vanjskoj politici Unije, proširenju partnerstava za suradnju i dijaloga politika na područja i teme izvan razvojne suradnje. Ona se oslanja na iskustvo stečeno s industrijaliziranim zemljama te zemljama i područjima s visokim dohotkom na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1934/2006 (3).
(2)
Opseg suradnje sa zemljama u razvoju, područjima i regijama na temelju zemljopisnih programa, a u sklopu Instrumenta za razvojnu suradnju uspostavljenog Uredbom (EZ) br. 1905/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (4) gotovo je u cijelosti ograničen na financiranje mjera osmišljenih radi ispunjavanja kriterija za službenu razvojnu pomoć (ODA) koje je uspostavio Odbor za razvojnu pomoć Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (DAC-OECD).
(3)
Tijekom posljednjeg desetljeća Unija je kontinuirano jačala svoje bilateralne odnose s cijelom nizom industrijaliziranih zemalja i drugih zemalja i područja s visokim ili srednje visokim dohotkom u različitim regijama svijeta.
(4)
Unija treba financijski instrument vanjske politike globalnog dosega koji omogućuje financiranje mjera koje možda i ne spadaju pod službenu razvojnu pomoć, ali koje su od presudne važnosti za produbljivanje i učvršćivanje njezinih odnosa s trećim zemljama o kojima je riječ, posebno kroz dijaloge politika i razvoj partnerstava. Taj novi instrument, inovativan što se tiče područja primjene i ciljeva, trebao bi stvoriti pozitivno okružje za produbljeni odnos između Unije i odgovarajućih trećih zemalja te promicati ključne interese Unije.
(5)
U interesu je Unije da produbi odnose i dijalog sa zemljama u odnosu na koje Unija ima strateški interes za promicanje veza, a to osobito vrijedi za razvijene zemlje i zemlje u razvoju koje u zbivanjima na globalnoj razini, uključujući u globalnom upravljanju, vanjskoj politici, međunarodnom gospodarstvu, multilateralnim forumima i tijelima poput skupina G8 i G20 te pri suočavanju s izazovima od globalnog značaja imaju sve značajniju ulogu.
(6)
Radi promicanja stabilnog i uključivog međunarodnog poretka, zalaganja za zajednička globalna opća dobra, promicanja ključnih interesa Unije i povećanja znanja o Uniji u tim državama, Unija treba izgraditi sveobuhvatna partnerstva s novim igračima na međunarodnoj sceni.
(7)
Područje primjene ove Uredbe treba biti globalno kako bi se, prema potrebi, omogućila potpora mjerama suradnje radi jačanja odnosa sa svakom zemljom u kojoj Unija ima strateške interese, u skladu s ciljevima ove Uredbe.
(8)
U interesu je Unije nastaviti s promicanjem dijaloga i suradnje sa zemljama koje više ne ispunjavaju uvjete za bilateralne programe u okviru Instrumenta financiranja za razvojnu suradnju uspostavljenog Uredbom (EU) br. 233/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (5) (dalje u tekstu „Instrument financiranja za razvojnu suradnju”).
(9)
Nadalje, u interesu je Unije raspolagati uključivim globalnim institucijama koje se zasnivaju na djelotvornom multilateralizmu i raditi na ostvarivanju tog cilja.
(10)
U okviru ove Uredbe Unija bi trebala podržati provedbu vanjske dimenzije strategije koju je Komisija izložila u svojoj Komunikaciji od 3. ožujka 2010. pod nazivom „Europa 2020. - strategija za pametan, održiv i uključiv rast” ('Europa 2020') i istodobno spajanje triju stupova: gospodarskog, socijalnog i okolišnog. Ovom bi Uredbom posebno trebalo podržati ciljeve u vezi s globalnim pitanjima poput klimatskih promjena, energetske sigurnosti i učinkovitosti resursa, prijelaza na gospodarstvo manje štetno za okoliš, znanosti, inovacija i konkurentnosti, mobilnosti, trgovine i ulaganja, gospodarskih partnerstava, poslovanja, suradnje u području zapošljavanja i regulatorne suradnje s trećim zemljama te boljeg pristupa tržištu za poduzeća iz Unije, uključujući mala i srednja poduzeća (MSP). Njome bi se također trebala promicati javna diplomacija, suradnja u obrazovanju i sveučilišnim temama te aktivnosti osvještavanja.
(11)
Borba protiv klimatskih promjena posebno je prepoznata kao jedan od velikih globalnih izazova s kojima su suočeni Unija i šira međunarodna zajednica. Klimatske promjene su područje u kojem je potrebno hitno poduzimanje mjera na međunarodnoj razini i u kojem postizanje ciljeva Unije zahtijeva suradnju s partnerskim zemljama. Unija bi stoga trebala intenzivirati napore za promicanje konsenzusa na globalnoj razini s tim u vezi. U skladu s Komunikacijom Komisije od 29. lipnja 2011. pod nazivom „Proračun za Europu 2020.” u kojoj se Unija poziva da poveća udio svog proračuna koji je namijenjen za klimu na najmanje 20 %, ova bi Uredba trebala doprinijeti postizanju tog cilja.
(12)
Transnacionalni izazovi, poput uništavanja okoliša i pristupa sirovinama te rijetkim zemnim metalima i njihovo održivo iskorištavanje, zahtijevaju uključiv pristup zasnovan na pravilima.
(13)
Unija je predana pružanju potpore u ostvarivanju globalnih ciljeva u vezi s biološkom raznolikošću do 2020. i provedbi povezane Strategije za mobilizaciju resursa
(14)
Unija je u svojim odnosima sa svojim partnerima širom svijeta predana promicanju dostojanstvenog rada za sve kao i ratificiranju te djelotvornoj provedbi međunarodno priznatih standarda rada i multilateralnih sporazuma o okolišu.
(15)
Poticanje rasta i zapošljavanja putem promicanja pravedne i otvorene trgovine i ulaganja na multilateralnoj i bilateralnoj razini te putem podupiranja pregovora o sporazumima o trgovini i ulaganjima u kojima je Unija stranka i njihove provedbe važan je strateški interes Unije. U okviru ove Uredbe Unija bi trebala doprinijeti stvaranju sigurnog okruženja za povećane mogućnosti trgovanja i ulaganja širom svijeta za poduzeća iz Unije pa tako i za mala i srednja poduzeća, uključujući putem pružanja potpore regulatornoj suradnji i približavanju, promicanja međunarodnih standarda, poboljšavanja zaštite prava intelektualnog vlasništva te nastojanja da se ostvari cilj uklanjanja nepotrebnih prepreka za pristup tržištu.
(16)
Na temelju članka 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), djelovanje Unije na međunarodnoj sceni treba se voditi načelima na kojima se zasniva njezino stvaranje, razvoj i proširenje, a koja ona nastoji promicati diljem svijeta, to jest načelima demokracije, vladavine prava, univerzalnosti i nedjeljivosti ljudskih prava i temeljnih sloboda, poštovanja ljudskog dostojanstva, načelima ravnopravnosti, solidarnosti i poštovanja načela Povelje Ujedinjenih naroda i međunarodnog prava.
(17)
Unija bi trebala tražiti najučinkovitiji način korištenja dostupnih resursa kako bi što je moguće više poboljšala učinak svojeg vanjskog djelovanja. To bi se trebalo postići kroz usklađenost između instrumenata Unije za vanjsko djelovanje i njihovu komplementarnost te stvaranjem sinergija između ove Uredbe, drugih instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja i drugih politika Unije. To bi također trebalo dovesti do uzajamnog jačanja programa izrađenih u okviru instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja.
(18)
Kako bi se za građane zemalja korisnica i građane Unije osigurala vidljivost pomoći Unije trebalo bi, prema potrebi, provoditi ciljanu komunikaciju i informiranje odgovarajućim sredstvima.
(19)
Kako bi se postigli ciljevi ove Uredbe, potreban je diferenciran i fleksibilan pristup ključnim partnerskim zemljama kojim se uzimaju u obzir njihove gospodarske, društvene i političke situacije kao i posebni interesi te prioriteti politika i strategije Unije, a istodobno zadržava mogućnost djelovanja bilo gdje u svijetu gdje je god to potrebno. Unija bi kako u vanjskoj politici, tako i u sektorskim politikama, trebala primjenjivati sveobuhvatan pristup.
(20)
Kako bi djelotvornije ispunila svoje obveze u vezi s promicanjem i obranom svojih interesa u odnosima s trećim zemljama Unija bi putem donošenja posebnih mjera koje nisu obuhvaćene višegodišnjim okvirnim programima trebala biti u stanju fleksibilno i pravodobno odgovoriti na potrebe koje se mijenjaju ili na one koje nisu bile predviđene.,
(21)
Ciljeve ove Uredbe trebalo bi, kad god je to moguće i prikladno, ostvarivati uz savjetovanje s odgovarajućim partnerima i zainteresiranim stranama, uključujući organizacije civilnog društva i tijela lokalnih vlasti, uzimajući u obzir važnost njihovih uloga.
(22)
Vanjsko djelovanje Unije u okviru ove Uredbe trebalo bi doprinijeti jasnim rezultatima (koji obuhvaćaju realizaciju, ishode i učinke) u zemljama koje ostvaruju korist od pomoći Unije. Kad god je to primjereno i moguće, rezultati vanjskog djelovanja Unije i učinkovitost instrumenta uspostavljenog ovog Uredbom trebali bi se pratiti i procjenjivati na temelju pokazatelja koji su unaprijed utvrđeni, jasni, transparentni i prema potrebi specifični za pojedinu zemlju i mjerljivi te prilagođeni posebnostima i ciljevima ovog instrumenta.
(23)
Djelovanja u okviru ove uredbe trebala bi, prema potrebi, odgovarajuće uzeti u obzir rezolucije i preporuke Europskog parlamenta.
(24)
Kako bi se područje primjene ove Uredbe prilagodilo situaciji u trećim zemljama koja se brzo mijenja, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije u vezi s prioritetima određenima u prilogu. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata, Komisija bi trebala osigurati da se odgovarajući dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.
(25)
Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Uredbe, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (6).S obzirom na prirodu tih provedbenih akata, a posebno njihovu karakteristiku usmjeravanja politika i njihove financijske implikacije, za njihovo bi se donošenje trebao koristiti postupak ispitivanja, osim u slučaju tehničkih provedbenih mjera čiji je financijski opseg mali.
(26)
Zajednička pravila i postupci za provedbu instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja utvrđeni su u Uredbi (EU) br. 236/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (7).
(27)
Ovom se Uredbom za razdoblje njene primjene utvrđuje financijska omotnica koja za Europski parlament i Vijeće u okviru godišnjeg proračunskog postupka predstavlja glavni referentni iznos, u smislu točke 17. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, suradnji u proračunskim pitanjima i dobrom financijskom upravljanju (8),.
(28)
Organizacija i funkcioniranje Europske službe za vanjsko djelovanje uspostavljeni su u Odluci Vijeća 2010/427/EU (9).
(29)
S obzirom na to da ciljeve ove Uredbe, a posebno uspostavu Instrumenta za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego se zbog njezina opsega oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.
(30)
Razdoblje primjene ove Uredbe trebalo bi uskladiti s razdobljem primjene Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (10). Ova bi se Uredba stoga trebala primjenjivati od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i ciljevi
1. Ovom Uredbom se uspostavlja Instrument za partnerstvo za suradnju s trećim zemljama (dalje u tekstu „Instrument za partnerstvo”) radi unapređenja i promicanja interesa Unije i obostranih interesa. Instrument za partnerstvo podupire mjere koje na djelotvoran i fleksibilan način služe ostvarivanju ciljeva koji proizlaze iz bilateralnih, regionalnih ili multilateralnih odnosa Unije s trećim zemljama i čija je svrha suočavanje s izazovima od globalnog značaja i kojim se osigurava odgovarajuće daljnje postupanje slijedom odluka donesenih na multilateralnoj razini
2. Mjere koje se trebaju financirati u okviru Instrumenta za partnerstvo odražavaju sljedeće posebne ciljeve Unije:
(a)
pružanje podrške strategijama Unije za bilateralnu, regionalnu i međuregionalnu suradnju za partnerstvo promicanjem dijaloga politika te razvojem kolektivnih pristupa i odgovora na izazove od globalnog značaja. Ostvarivanje tog cilja mjeri se, između ostalog, napretkom koji su ostvarile ključne partnerske zemlje u borbi protiv klimatskih promjena ili u promicanju okolišnih standarda Unije;
(b)
provedbu međunarodne dimenzije strategije „Europa 2020.”. Ostvarivanje tog cilja mjeri se stupnjem prihvaćenosti politika i ciljeva strategije „Europa 2020.”od strane ključnih partnerskih zemalja;
(c)
poboljšanje pristupa tržištima partnerskih zemalja te poticanje mogućnosti trgovine, ulaganja i poslovnih mogućnosti za poduzeća iz Unije, istovremeno uklanjajući prepreke za pristup tržištu i ulaganja, putem gospodarskih partnerstava te poslovne i regulatorne suradnje. Ostvarivanje tog cilja mjeri se udjelom Unije u vanjskoj trgovini s ključnim partnerskim zemljama te tokovima trgovine i ulaganja u partnerske zemlje na koje su posebno usmjerena djelovanja, programi i mjere u okviru ove Uredbe;
(d)
poboljšanje općeg razumijevanja i vidljivosti Unije i njezine uloge na svjetskoj sceni putem javne diplomacije, kontakata na osobnoj razini, suradnje u području obrazovanja i sveučilišne suradnje i suradnje skupina za strateško promišljanje (think tank) i aktivnosti vezanih uz osvještavanje s ciljem promicanja vrijednosti i interesa Unije. Ostvarivanje tog cilja može se mjeriti, između ostalog, ispitivanjima javnog mišljenja ili ocjenama.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ovom se Uredbom u prvom redu podupiru mjere suradnje sa zemljama u odnosu na koje Unija ima strateški interes za promicanje veza, a to posebno vrijedi za razvijene zemlje i zemlje u razvoju koje u zbivanjima na globalnoj razini, uključujući u vanjskoj politici, međunarodnom gospodarstvu i trgovini, multilateralnim forumima i globalnom upravljanju te pri suočavanju s izazovima od globalnog značaja imaju sve značajniju ulogu ili u kojima Unija ima druge važne interese.
2. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., sve treće zemlje, regije i područja mogu ispunjavati uvjete za suradnju u okviru ove Uredbe.
Članak 3.
Opća načela
1. Unija nastoji promicati, razvijati i učvršćivati načela demokracije, ravnopravnosti, poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda te vladavinu prava na kojima se temelji, kroz dijalog i suradnju s trećim zemljama.
2. Kako bi se ojačao učinak njezine pomoći, Unija, prema potrebi, na diferenciran i fleksibilan način pristupa osmišljavanju suradnje s trećim zemljama uzimajući u obzir njihove gospodarske, društvene i političke kontekste kao i posebne interese,, prioritete politika i strategije Unije.
3. Unija promiče dosljedan multilateralni pristup globalnim izazovima te potiče suradnju s međunarodnim ili regionalnim organizacijama i tijelima, uključujući međunarodne financijske institucije, agencije, fondove i programe Ujedinjenih naroda te druge bilateralne donatore.
4. Pri provedbi ove Uredbe i pri formuliranju političkih smjernica, strateškog planiranja i planiranju programa te provedbenih mjera cilj je Unije osigurati dosljednost i usklađenost s drugim područjima svoga vanjskog djelovanja, a posebno s Instrumentom za razvojnu suradnju te s drugim odgovarajućim politikama Unije.
5. Mjere koje se financiraju u okviru ove Uredbe temelje se, prema potrebi, na politikama suradnje određenima u instrumentima poput sporazuma, izjava i akcijskih planova koji su dogovoreni između Unije i međunarodnih organizacija o kojima je riječ ili između Unije i trećih zemalja i regija o kojima je riječ.
Mjere koje se financiraju u okviru ove Uredbe također obuhvaćaju područja povezana s promicanjem posebnih interesa, prioriteta politike i strategija Unije.
6. Potpora Unije u okviru ove Uredbe provodi se u skladu s Uredbom (EU) br. 236/2014.
Članak 4.
Planiranje programa i okvirna dodjela sredstava
1. Višegodišnje okvirne programe donosi Komisija u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 16. stavka 3. Uredbe (EU) br. 236/2014.
2. U višegodišnjim okvirnim programima određuju se strateški i/ili obostrani interesi i prioriteti Unije, posebni ciljevi i očekivani rezultati. Za zemlje ili regije za koje je ustanovljen zajednički okvirni dokument kojim se utvrđuje sveobuhvatna strategija Unije, višegodišnji okvirni programi temelje se na tom dokumentu.
3. U višegodišnjim okvirnim programima također se određuju prioritetna područja odabrana za financiranje od strane Unije i navode se ukupna okvirna dodjela sredstava, dodjela sredstava prema prioritetnom području i prema partnerskoj zemlji ili skupini partnerskih zemalja za razdoblje o kojem je riječ, uključujući sudjelovanje u globalnim inicijativama. Prema potrebi, ti iznosu mogu biti izraženi u obliku raspona.
4. U višegodišnjim okvirnim programima može biti predviđen iznos sredstava koji ne smije prijeći 5 % ukupnog iznosa, koji nije dodijeljen prioritetnom području ili partnerskoj zemlji ili skupini zemalja. O tim se sredstvima donosi odluka u skladu s člankom 2. stavcima 2., 3. i 5. Uredbe (EU) br. 236/2014.
5. Postupak iz članka 16. stavka 4. Uredbe (EU) br. 236/2014 može se u odgovarajuće obrazloženim hitnim slučajevima primijeniti na u svrhu izmjene višegodišnjih okvirnih programa.
6. Radi ostvarivanja ciljeva određenih u članku 1., Komisija može uzeti u obzir zemljopisnu blizinu najudaljenijih regija Unije i svojih prekomorskih zemalja i područja kada se radi o suradnji Unije s trećim zemljama.
7. Pri svakoj izradi programa ili preispitivanju programa koje se provodi nakon objave izvješća o preispitivanju u sredini razdoblja iz članka 16. Uredbe (EU) br. 236/2014 ( „izvješće o preispitivanju u sredini razdoblja”) uzimaju se u obzir rezultati, nalazi i zaključci tog izvješća.
Članak 5.
Tematski prioriteti
Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 6. radi izmjene tematskih prioriteta koji se trebaju nastojati ostvariti putem pomoći Unije u okviru ove Uredbe kako su utvrđeni u prilogu ovoj Uredbi. Nakon objave izvješća o preispitivanju u sredini razdoblja i na temelju preporuka sadržanih u tom izvješću, Komisija donosi delegirani akt o izmjeni priloga ovoj Uredbi do 31. ožujka 2018.
Članak 6.
Izvršavanje ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. dodjeljuje se Komisiji za razdoblje valjanosti ove Uredbe.
3. Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
5. Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od 2 mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za 2 mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
Članak 7.
Odbor
Komisiji pomaže Odbor Instrumenta za partnerstvo. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 8.
Financijska omotnica
1. Financijska omotnica za provedbu ove Uredbe za razdoblje 2014. - 2020. iznosi 954 765 000 EUR.
Godišnje odobrena sredstva odobravaju Europski parlament i Vijeće u granicama višegodišnjeg financijskog okvira.
2. U skladu s člankom 18. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1288/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (11), da bi se promicala međunarodna dimenzija visokog obrazovanja, okvirni iznos od 1 680 000 000 EUR iz raznih instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja, to jest (Instrumenta financiranja za razvojnu suradnju, Instrumenta za europsko susjedstvo, uspostavljenog Uredbom (EU) br. 232/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (12), Instrumenta pretpristupne pomoći (IPA II), uspostavljenog Uredbom (EU) br. 231/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (13) i Instrumenta za partnerstvo) dodjeljuje se za djelovanja u pogledu obrazovne mobilnosti u partnerske zemlje ili iz tih zemalja u smislu Uredbe (EU) br. 1288/2013 te za suradnju i dijalog politika s vlastima, institucijama i organizacijama iz tih zemalja. Na korištenje tih sredstava primjenjuje se Uredba (EU) br. 1288/2013.
Financijska sredstva dodjeljuju se u okviru dviju višegodišnjih dodjela pri čemu prva obuhvaća prve četiri, a druga preostale tri godine. Dodjela tih sredstava odražava se u višegodišnjem okvirnom programiranju predviđenom ovom Uredbom, u skladu s prepoznatim potrebama i prioritetima zemalja o kojima je riječ. Dodjela sredstava može se revidirati u slučaju značajnih nepredviđenih okolnosti ili važnih političkih promjena u skladu s prioritetima vanjskog djelovanja EU-a.
3. Djelovanja u području primjene Uredbe (EU) br. 1288/2013 financiraju se u sklopu Instrumenta za partnerstvo jedino u slučaju ako ne ispunjavaju uvjete za financiranje u okviru drugih instrumenata za financiranje vanjskog djelovanja te ako dopunjuju ili pojačavaju druge inicijative u okviru ove Uredbe.
Članak 9.
Europska služba za vanjsko djelovanje
Ova se Uredba primjenjuje u skladu s Odlukom 2010/427/EU.
Članak 10.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 11. ožujka 2014.