SMĚRNICE RADY (EU) 2015/121
ze dne 27. ledna 2015,
kterou se mění směrnice 2011/96/EU o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2011/96/EU (3) osvobozuje dividendy a jiné formy rozdělování zisku vyplácené dceřinými společnostmi jejich mateřským společnostem od srážkových daní a zamezuje dvojímu zdanění takových příjmů na úrovni mateřské společnosti.
(2)
Je nezbytné zajistit, aby směrnice 2011/96/EU nebyla daňovými poplatníky, kteří spadají do oblasti její působnosti, zneužívána.
(3)
Některé členské státy uplatňují vnitrostátní nebo na mezinárodní dohodě založené předpisy, jejichž cílem je obecnými či zvláštními způsoby bojovat proti daňovým únikům, daňovým podvodům nebo praktikám zneužívajícím daňové předpisy.
(4)
Zmíněné předpisy však mohou být různě přísné a v každém případě jsou navrženy tak, aby odrážely konkrétní podmínky daňového systému každého jednotlivého členského státu. Kromě toho některé členské státy žádné vnitrostátní ani na mezinárodní dohodě založené předpisy k zabránění zneužívání daňových předpisů nemají.
(5)
Proto by zařazení společného minimálního pravidla proti zneužívání do směrnice 2011/96/EU výrazně pomohlo zabránit případům zneužívání uvedené směrnice a zajistit větší soudržnost při jejím uplatňování v různých členských státech.
(6)
Uplatňování pravidel proti zneužívání by mělo být přiměřené a mělo by sloužit konkrétnímu účelu, jímž je potírání operací nebo sledu operací, které nejsou skutečné, tj. neodrážejí ekonomickou realitu.
(7)
Při posuzování, zda určitá operace nebo sled operací představuje zneužití daňových předpisů, by za tímto účelem měly daňové orgány členských států provést objektivní analýzu všech relevantních skutečností a okolností.
(8)
Ačkoli by členské státy měly ustanovení proti zneužívání používat k potírání operací, které nejsou skutečné jako celek, mohou se vyskytnout i případy, kdy nejsou skutečné jednotlivé kroky nebo části operace samy o sobě. Členské státy by měly mít možnost využít pravidlo proti zneužívání i na tyto konkrétní kroky a části, aniž jsou dotčeny ostatní skutečné kroky a části operace. Tím by se maximalizovala účinnost ustanovení proti zneužívání a zároveň se zajistila jeho přiměřenost. Přístup pracující s formulací „do té míry, v jaké“ může být efektivní v případech, kdy dotyčné subjekty samotné jsou skutečné, ale například akcie, na jejichž základě je rozdělován zisk, nejsou skutečně připsány daňovému poplatníku, který je usazený v členském státě, tj. pokud operace z právního hlediska převádí vlastnictví akcií, avšak její charakter neodráží ekonomickou realitu.
(9)
Tato směrnice by se neměla nijak dotknout schopnosti členských států uplatňovat vnitrostátní nebo na mezinárodní dohodě založené předpisy zaměřené na zabránění daňovým únikům, daňovým podvodům a zneužívání daňových předpisů.
(10)
Směrnice 2011/96/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V článku 1 směrnice 2011/96/EU se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Členské státy nepřiznají výhody vyplývající z této směrnice operaci nebo sledu operací, které s přihlédnutím ke všem příslušným skutečnostem a okolnostem nejsou skutečné, neboť hlavním důvodem nebo jedním z hlavních důvodů jejich uskutečnění bylo získání daňové výhody, která maří předmět nebo účel této směrnice.
Operace se může skládat z více kroků nebo částí.
3. Pro účely odstavce 2 se operace nebo sled operací nepovažují za skutečné do té míry, v jaké nebyly uskutečněny z platných hospodářských důvodů, které odrážejí ekonomickou realitu.
4. Tato směrnice nevylučuje použití vnitrostátních nebo na mezinárodní dohodě založených předpisů nezbytných k zabránění daňovým únikům, daňovým podvodům a zneužívání daňových předpisů.“
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2015. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. ledna 2015.
DIREKTIVA VIJEĆA (EU) 2015/121
od 27. siječnja 2015.
o izmjeni Direktive 2011/96/EU o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 115.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
Direktivom Vijeća 2011/96/EU (3) dividende i druge raspodjele dobiti koje društva kćeri plaćaju svojim matičnim društvima izuzimaju se od poreza po odbitku te se uklanja dvostruko oporezivanje takvog prihoda na razini matičnog društva.
(2)
Potrebno je osigurati da Direktivu 2011/96/EU ne zloupotrebljavaju porezni obveznici koji su obuhvaćeni područjem njezine primjene.
(3)
Pojedine države članice primjenjuju domaće odredbe ili odredbe na temelju sporazuma s ciljem rješavanja, na općenit ili konkretan način, utaje poreza, porezne prijevare ili prakse zlouporabe.
(4)
Međutim, te odredbe po razini strogosti mogu biti različite te su, u svakom slučaju, osmišljene da odražavaju posebnosti poreznog sustava svake države članice. Nadalje, pojedine države članice nemaju nikakve domaće odredbe ili odredbe na temelju sporazuma za sprečavanje zlouporaba.
(5)
Stoga bi uključivanje minimalnog zajedničkog pravila protiv zlouporaba u Direktivu 2011/96/EU bilo vrlo korisno za sprečavanje zlouporaba te Direktive i za osiguravanje veće dosljednosti u njezinoj primjeni u različitim državama članicama.
(6)
Primjena pravila protiv zlouporaba trebala bi biti razmjerna i kao specifičnu svrhu imati rješavanje problema aranžmana ili niza aranžmana koji nisu autentični, to jest koji ne odražavaju gospodarsku stvarnost.
(7)
U tu svrhu, porezne uprave država članica trebale bi provesti objektivnu analizu svih relevantnih činjenica i okolnosti kada procjenjuju predstavlja li aranžman ili niz aranžmana zlouporabu.
(8)
Iako bi se države članice trebale koristiti odredbom protiv zlouporabe pri rješavanju problema aranžmana koji su u cijelosti neautentični, može doći i do slučajeva u kojima su pojedinačni koraci ili dijelovi aranžmana, promatrani sami za sebe, neautentični. Države članice trebale bi se moći koristiti odredbom protiv zlouporabe za rješavanje problema tih specifičnih koraka ili dijelova, ne dovodeći u pitanje preostale autentične korake ili dijelove aranžmana. To bi u najvećoj mjeri pojačalo djelotvornost odredbe protiv zlouporabe, a pritom bi jamčilo njezinu razmjernost. „Pristup u mjeri u kojoj” može biti djelotvoran u slučajevima u kojima su dotični subjekti sami po sebi autentični, ali, na primjer, udjeli na kojima se raspodjela dobiti zasniva nisu na autentičan način pripisani poreznom obvezniku s poslovnim nastanom u državi članici, to jest ako se aranžmanom, na temelju njegova pravnog oblika, prenosi vlasništvo udjela, ali njegove značajke ne odražavaju gospodarsku stvarnost.
(9)
Ova Direktiva ni na koji način ne bi trebala utjecati na mogućnost država članica da primjenjuje vlastite domaće odredbe ili odredbe na temelju sporazuma s ciljem sprečavanja utaje poreza, porezne prijevare ili zlouporabe.
(10)
Direktivu 2011/96/EU trebalo bi stoga u skladu s time izmijeniti,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
U Direktivi 2011/96/EU, članak 1. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim stavcima:
„2. Države članice ne odobravaju koristi iz ove Direktive aranžmanu ili nizu aranžmana koji s obzirom na sve relevantne činjenice i okolnosti nisu autentični jer su osnovani radi ostvarivanja, kao glavne svrhe ili jedne od glavnih svrha, porezne prednosti kojom se poništava predmet ili svrha ove Direktive.
Aranžman se može sastojati od više koraka ili dijelova.
3. Za potrebe stavka 2., aranžman ili niz aranžmana smatraju se neautentičnima u mjeri u kojoj nisu osnovani radi valjanih komercijalnih razloga koji odražavaju gospodarsku stvarnost.
4. Ovom se Direktivom ne isključuje primjena domaćih odredaba ili odredaba na temelju sporazuma potrebnih za sprečavanje utaje poreza, porezne prijevare ili zlouporabe.”
Članak 2.
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 2015. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Države članice određuju načine tog upućivanja.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 3.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 4.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 27. siječnja 2015.