PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 599/2013
ze dne 24. června 2013,
kterým se mění nařízení (EU) č. 578/2010, pokud jde o výši vývozních náhrad nekrytých osvědčeními pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a o oznamování některých souvisejících údajů členskými státy
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Komise (EU) č. 578/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (2), jsou malí vývozci osvobozeni od požadavku předkládat osvědčení o náhradě až do celkové výše stanovené na individuální a globální úrovni. Totéž nařízení stanoví, že je třeba o osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, a v některých případech i o vydaných osvědčeních o náhradě informovat Komisi.
(2)
Nedávné snížení sazeb vývozních náhrad v důsledku kombinace vlivu reformy společné zemědělské politiky a vývoje cen zemědělských komodit na světovém trhu vedlo k situaci, kdy se počet předložených žádostí o osvědčení o náhradě snížil či dosáhl nuly, v důsledku čehož se zmírnil tlak na rozpočet Unie vyhrazený vývozním náhradám pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za těchto okolností, kdy neexistuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, je vhodné režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, zjednodušit, a snížit tak administrativní zátěž.
(3)
Je proto vhodné zvýšit prahovou hodnotu plateb, pod níž jsou malí vývozci na individuální i globální úrovni osvobozeni od požadavku předložit osvědčení o náhradě. Je rovněž vhodné pozastavit povinnost příslušných orgánů členských států sdělovat výši částek v osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, v případě, že náhrady použitelné pro všechny základní produkty jsou buď pozastaveny, nejsou stanoveny, nebo jsou rovny nule, dále povinnost oznamovat některá vydaná osvědčení o náhradě v případě, že žádná osvědčení o náhradě nebyla vydána, a v případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, povinnost sdělovat určité informace pro zaručení fungování a řízení systému osvědčení o náhradě a informovat Komisi o tom, že žádné částky nebyly uděleny.
(4)
Nařízení (EU) č. 578/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 578/2010 se mění takto:
1)
V článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u něhož žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 200 000 EUR.“
2)
V článku 43 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 80 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.“
3)
Vkládá se nový článek 53a, který zní:
„Článek 53a
1. V případě, že je náhrada použitelná pro všechny základní produkty uvedené v příloze I v jednom z období uvedených v čl. 29 odst. 1 písm. a) až f) pozastavena, není stanovena, nebo je rovna nule, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států spojená s tímto obdobím a stanovená článkem 30 a čl. 34 odst. 2.
2. V případě, že nebyla v obdobích uvedených v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d) vydána žádná osvědčení o náhradě, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d).
3. V případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. a) a b), čl. 51 odst. 2, článku 52 a článku 53 první větě a povinnost podle článku 53 druhé věty informovat o tom, že nebyly poskytnuty žádné částky.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.
32013R0599
L 172/11
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
24.06.2013.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 599/2013
od 24. lipnja 2013.
o izmjeni Uredbe (EU) br. 578/2010 u pogledu iznosa subvencija za izvoz, koji nije obuhvaćen certifikatima, određenih poljoprivrednih proizvoda u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru i dostavljanja određenih, s tim povezanih podataka od strane država članica
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1216/2009 od 30. studenoga 2009. o utvrđivanju trgovinskih aranžmana primjenljivih na određenu robu dobivenu preradom poljoprivrednih proizvoda (1), a posebno prvi podstavak njezinog članka 8. stavka 3.,
budući da:
(1)
Uredbom Komisije (EU) br. 578/2010 od 29. lipnja 2010. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 1216/2009 u vezi sa sustavom odobravanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode koji se izvoze u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru te kriterijima za utvrđivanje iznosa takvih subvencija (2) predviđa se da su mali izvoznici izuzeti od zahtjeva za podnošenjem potvrde o subvenciji do ukupnog iznosa utvrđenog na pojedinačnoj i globalnoj razini. Njome se također predviđa da se Komisija mora obavijestiti o potvrdama o subvenciji za koje je podnesen zahtjev i, u nekim slučajevima, o izdanim potvrdama o subvenciji.
(2)
Nedavna smanjenja stopa izvozne subvencije, koja su bila posljedica kombiniranog učinka reforme zajedničke poljoprivredne politike i kretanja cijena poljoprivrednih proizvoda na svjetskom tržištu, dovela su do toga da je bilo podneseno manje zahtjeva za izdavanje potvrda o subvenciji ili nisu uopće bili podneseni, čime je smanjen pritisak na proračun Unije za izvozne subvencije za robu koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru. U tim okolnostima, kad Unija nije u opasnosti od kršenja svojih međunarodnih obveza, primjereno je pojednostavniti sustav dodjeljivanja izvoznih subvencija za određene poljoprivredne proizvode u obliku robe koja nije obuhvaćena Prilogom I. Ugovoru, čime se smanjuje administrativno opterećenje.
(3)
Primjereno je stoga povećati prag za plaćanja ispod kojeg se mali izvoznici izuzimaju od obveze podnošenja potvrde o subvenciji na pojedinačnoj i globalnoj razini. Također je primjereno obustaviti obveze nadležnih tijela država članica da prijavljuju iznose potvrda o subvenciji za koje je podnesen zahtjev, ako su subvencije za sve osnovne proizvode obustavljene, nisu utvrđene ili su jednake nuli, obvezu prijavljivanja određenih izdanih potvrda o subvenciji ako nije izdana nijedna potvrda te, ako se ne radi o nikakvom iznosu, obvezu dostavljanja određenih informacija u svrhu osiguranja funkcioniranja i upravljanja sustavom potvrda o subvencijama te obavješćivanja Komisije da nisu dodijeljeni nikakvi iznosi.
(4)
Uredbu (EU) br. 578/2010 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.
(5)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem Upravljačkog odbora o horizontalnim pitanjima u vezi s trgovinom prerađenim poljoprivrednim proizvodima koji nisu navedeni u Prilogu I. Ugovoru,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Uredba (EU) br. 578/2010 mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 42. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Potvrde nisu potrebne za izvoze za koje zahtjevi koje je subjekt podnio tijekom proračunske godine ne dovode do isplate veće od 200 000 EUR.”
2.
Članak 43. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Za svako proračunsko razdoblje, izvoz iz članka 42. stavka 1. prihvatljiv je za isplatu subvencije u granici ukupne rezerve od 80 milijuna EUR za svaku proračunsku godinu.”
3.
Umeće se sljedeći članak 53.a:
„Članak 53.a
1. Ako se tijekom jednog od razdoblja navedenih u članku 29. stavku 1. točkama od (a) do (f) subvencija za sve osnovne proizvode navedene u Prilogu I. obustavi, ne utvrdi ili je jednaka nuli, obustavlja se obveza obavješćivanja od strane država članica koja je povezana s tim razdobljem i predviđena je člankom 30. i člankom 34. stavkom 2.
2. Ako tijekom razdoblja iz članka 51. stavka 1. točaka (c) i (d) nije izdana nijedna potvrda o subvenciji, obustavlja se obveza obavješćivanja od strane država članica predviđena člankom 51. stavkom 1. točkama (c) i (d).
3. Ako se ne radi o nikakvim iznosima, obustavlja se obveza obavješćivanja od strane država članica predviđena člankom 51. stavkom 1. točkama (a) i (b), člankom 51. stavkom 2., člankom 52. i prvom rečenicom članka 53. te obveza obavješćivanja da nikakvi iznosi nisu bili odobreni predviđena drugom rečenicom članka 53.”
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 24. lipnja 2013.