NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 168/2013
ze dne 15. ledna 2013
o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je nutné zajistit volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem byl zavedený komplexní systém ES schvalování typu pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES (3) o schvalování typu pro tato vozidla. Tyto zásady by měly i nadále platit pro toto nařízení a akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté podle tohoto nařízení.
(2)
Vnitřní trh by měl být založen na transparentních, jednoduchých a jednotných pravidlech, která poskytují právní jistotu a srozumitelnost, z nichž mohou mít prospěch podniky i spotřebitelé.
(3)
V zájmu zjednodušení a urychlení přijetí právních předpisů v oblasti schvalování typu byl v právních předpisech EU týkajících se schvalování typu vozidel zaveden nový regulační přístup, v jehož rámci zákonodárce řádným legislativním postupem stanoví pouze základní pravidla a zásady a přijetí právních předpisů obsahujících další technické podrobnosti deleguje na Komisi. Pokud jde o hmotněprávní požadavky, mělo by toto nařízení pouze stanovit základní ustanovení o funkční bezpečnosti a vlivu na životní prostředí a zmocnit Komisi ke stanovení technických specifikací.
(4)
Tímto nařízením by neměla být dotčena opatření na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie týkající se použití vozidel kategorie L v silničním provozu, jako jsou požadavky na zvláštní řidičská oprávnění, omezení maximální rychlosti nebo opatření upravující přístup na určité druhy silnic.
(5)
Dozor nad trhem v automobilovém odvětví, a zejména v odvětví vozidel kategorie L, by měl být zlepšen posílením právních ustanovení, jimiž se řídí shodnost výroby, a určením povinností hospodářských subjektů v dodavatelském řetězci. Zejména by se měla vyjasnit úloha a povinnosti orgánů členských států odpovědných za schvalování typu a za dozor nad trhem a měly by se posílit požadavky ohledně kvalifikace, povinností a výkonů technických zkušeben, které provádějí zkoušky pro schvalování typu vozidel. Dodržování požadavků týkajících se schvalování typu a shodnosti výroby obsažených v právních předpisech, jimiž se řídí automobilové odvětví, by mělo zůstat hlavní odpovědností schvalovacích orgánů, zatímco dozor nad trhem může být ve sdílené působnosti různých vnitrostátních orgánů. Je třeba zajistit efektivní koordinaci a monitorování na unijní i vnitrostátní úrovni s cílem zabezpečit, aby orgány pro dozor nad trhem a schvalovací orgány nová opatření účinně uplatňovaly.
(6)
Ustanovení o povinnostech vnitrostátních orgánů v oblasti dozoru nad trhem tohoto nařízení jsou v tomto nařízení konkrétnější než odpovídající ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh (4).
(7)
Toto nařízení by mělo obsahovat hmotněprávní požadavky na ochranu životního prostředí a na funkční bezpečnost vozidel. Hlavní prvky příslušných požadavků tohoto nařízení jsou založeny na výsledcích posouzení dopadů ze dne 4. října 2010 prováděného Komisí, které analyzuje různé možnosti srovnáním možných výhod a nevýhod z hospodářského, environmentálního, bezpečnostního a společenského hlediska. Tato analýza zahrnovala kvalitativní i kvantitativní aspekty. Po srovnání různých možností byly určené preferované možnosti vybrány jako základ tohoto nařízení.
(8)
Cílem tohoto nařízení je stanovit harmonizovaná pravidla pro schvalování typu vozidel kategorie L, aby bylo zajištěno fungování vnitřního trhu. Vozidla kategorie L jsou dvoukolová, tříkolová nebo čtyřkolová vozidla, například dvoukolová motorová vozidla, tříkolky a čtyřkolky. Dále je cílem tohoto nařízení zjednodušit stávající právní rámec, snížit emise z vozidel kategorie L, a dosáhnout tak přiměřenějšího podílu emisí z vozidel kategorie L na celkovém objemu emisí ze silniční dopravy, dále zvýšit celkovou úroveň bezpečnosti, přizpůsobit se technickému vývoji a posílit pravidla dozoru nad trhem.
(9)
Aby byla zajištěna vysoká úroveň funkční bezpečnosti vozidel, bezpečnosti osádky a ochrany životního prostředí, měly by být harmonizovány technické požadavky a normy v oblasti životního prostředí, které se uplatňují při schvalování typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků s ohledem na schvalování typu.
(10)
Cíle tohoto nařízení by neměly být dotčeny zaváděním určitých systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků po uvedení vozidel na trh, jejich registraci nebo jejich uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jimiž je možné vozidla vybavit a jež mohou významně ohrozit fungování systémů se zásadním významem pro ochranu životního prostředí nebo pro funkční bezpečnost, podléhaly před uvedením na trh, registrací nebo uvedením do provozu kontrole ze strany schvalovacího orgánu.
(11)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (5) umožnila členským státům zamítnout na svém území počáteční a jakoukoli následnou registraci vozidel s maximálním netto výkonem vyšším než 74 kW. Bylo však provedeno několik vědeckých studií, které předpokládanou souvislost mezi bezpečností a absolutním omezením výkonu nepotvrdily. Z tohoto důvodu a v zájmu odstranění vnitřních překážek obchodu na trhu Unie by tato možnost již neměla být zachována. Pro snížení vysokého počtu úmrtí a zranění jezdců dvoukolových motorových vozidel při dopravních nehodách v Unii by měla být zavedena jiná, účinnější bezpečnostní opatření.
(12)
Toto nařízení stanoví environmentální požadavky pro dvě etapy, přičemž druhá z nich (Euro 5) je pro nové typy vozidel povinná od 1. ledna 2020, což vytváří dlouhodobou předvídatelnost plánování pro výrobce vozidel i dodavatelský průmysl. Další podporu prostřednictvím simulace a analýzy technické proveditelnosti a efektivity vynaložených nákladů podle nejnovějších dostupných údajů by měla poskytnout studie o dopadech na životní prostředí požadovaná tímto nařízením, která bude vycházet z budoucích dostupných údajů. Studie by měla navíc, mimo jiné, posoudit proveditelnost a efektivitu vynaložených nákladů u zkušebních požadavků na shodnost v provozu, požadavků na emise mimo cyklus a emisního limitu pro množství tuhých částic u některých kategorií nebo podkategorií. Na základě výsledků této studie by měla Komise zvážit předložení návrhu, který by tyto nové prvky zavedl do budoucích právních předpisů o schvalování typu, které budou uplatněny po skončení etap stanovených v tomto nařízení.
(13)
Účelem systému EU schvalování typu je umožnit každému členskému státu, aby potvrdil, že každý typ vozidla prošel kontrolou stanovenou tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě, a že jeho výrobce získal certifikát schválení typu. Ukládá také výrobcům povinnost vydat pro každé vozidlo vyrobené v souladu se schválením typu prohlášení o shodě. Pokud je k vozidlu přiloženo toto prohlášení, mělo by se povolit jeho uvedení na trh a registrace pro užívání v celé Unii.
(14)
Aby se zajistilo, že byl správně proveden postup pro sledování shodnosti výroby, jenž je jedním ze základních prvků systému EU pro schvalování typu, a že řádně funguje, měly by výrobce pravidelně kontrolovat příslušné orgány nebo k tomuto účelu určená technická zkušebna s odpovídající kvalifikací.
(15)
Toto nařízení představuje soubor konkrétních bezpečnostních a environmentálních požadavků. Jsou proto zapotřebí ustanovení zajišťující, že v případech, kdy vozidlo představuje závažné nebezpečí pro uživatele nebo pro životní prostředí, výrobce nebo jakýkoli jiný hospodářský subjekt v dodavatelském řetězci přijme účinná ochranná opatření ve smyslu článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008. Schvalovací orgány by proto měly být schopny posoudit, zda jsou tato opatření dostatečná.
(16)
V omezeném počtu případů je vhodné umožnit vnitrostátní schválení typu malých sérií. Aby se zabránilo zneužívání, měl by být zjednodušený postup pro vozidla v malých sériích omezen na případy velmi omezené výroby. Proto je nezbytné na základě počtu vyrobených vozidel přesně definovat pojem malých sérií.
(17)
Unie je smluvní stranou Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“) (6). Aby se zjednodušily právní předpisy o schvalování typu v souladu s doporučeními zprávy vydané Komisí v roce 2006 s názvem „CARS 21: Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století“, je vhodné zrušit všechny jednotlivé směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně ochrany. Požadavky stanovené těmito směrnicemi by měly být přesunuty do tohoto nařízení nebo do aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě a měly by být případně nahrazeny odkazy na předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN), pro něž Unie hlasovala nebo k nimž Unie přistoupila a jež jsou připojeny k revidované dohodě z roku 1958. Ke snížení administrativní zátěže procesu schvalování typu by se mělo výrobcům motorových vozidel umožnit, aby získali schválení typu podle tohoto nařízení, případně přímo prostřednictvím schválení v souladu s příslušnými předpisy EHK OSN uvedenými v přílohách tohoto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
(18)
Předpisy EHK OSN a jejich změny, pro něž Unie hlasovala, by tak v rámci plnění rozhodnutí 97/836/ES měly být začleněny do právních předpisů EU pro schvalování typu. Na Komisi by tak měla být přenesena pravomoc přijímat potřebné úpravy příloh k tomuto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
(19)
V zájmu zlepšení fungování vnitřního trhu, zejména pokud jde o volný pohyb zboží, svobodu usazování a volný pohyb služeb, je třeba zajistit neomezený přístup k informacím o opravách vozidla prostřednictvím standardizovaného formátu, který je možno použít k vyhledání technických informací, a účinnou hospodářskou soutěž v oblasti poskytování informací o opravách a údržbě vozidel. Velká část těchto informací se týká palubních diagnostických systémů a jejich vzájemné komunikace s ostatními systémy vozidla. Je vhodné stanovit technické specifikace, které by měly splňovat internetové stránky výrobců, spolu s cílenými opatřeními, která zajistí přiměřený přístup malým a středním podnikům.
(20)
V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (7).
(21)
Za účelem doplnění tohoto nařízení o další technické detaily by měla být Komisi svěřena pravomoc přijímat v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie akty týkající se požadavků na vliv na životní prostředí a pohon, funkční bezpečnost a konstrukci vozidla. Je zvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Komise by při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty včas a vhodným způsobem předávány současně Evropskému parlamentu a Radě.
(22)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(23)
Aby bylo možné posoudit a rozhodnout, zda je vhodné rozšířit povinné vybavení pokročilými brzdnými systémy na další kategorie motocyklů, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě podávat zprávy, a to mimo jiné na základě údajů o silničních nehodách poskytovaných členskými státy.
(24)
Ačkoli nic v tomto nařízení nebrání členským státům, aby nadále uplatňovaly své příslušné jednotlivé systémy schvalování, měla by Komise Evropskému parlamentu a Radě o fungování těchto vnitrostátních systémů podávat zprávy vycházející z informací, které jí členské státy poskytnou, s cílem znovu zvážit otázku, zda nepředložit legislativní návrh na harmonizaci jednotlivých schvalovacích systémů na úrovni Unie.
(25)
V rámci přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (8), by měla být na základě zkušeností, které členské státy získají při uplatňování tohoto nařízení, posouzena hranice mezi tímto nařízením a směrnicí 2007/46/ES, a to zejména s cílem zajistit spravedlivou hospodářskou soutěž mezi kategoriemi vozidel.
(26)
V zájmu jasnosti, předvídatelnosti, přehlednosti a zjednodušení a s cílem snížit zatížení pro výrobce vozidel by toto nařízení mělo obsahovat pouze omezený počet etap provádění pro zavedení nových emisních úrovní a bezpečnostních požadavků. Odvětví by měla být poskytnuta dostatečně dlouhá doba pro přizpůsobení se novým ustanovením stanoveným tímto nařízením a technickým specifikacím a správním ustanovením obsaženým v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení. Včasné definování požadavků je nezbytné, mají-li mít výrobci dostatek času na vývoj, zkoušení a zavádění technických řešení v sériové výrobě vozidel, a má-li být výrobcům a schvalovacím orgánům v členských státech poskytnuta dostatečná lhůta pro zavedení nezbytných správních systémů.
(27)
Směrnice 2002/24/ES a jednotlivé v ní uvedené směrnice byly několikrát podstatně změněny. V zájmu jasnosti, přehlednosti a zjednodušení by směrnice 2002/24/ES a jednotlivé v ní uvedené směrnice měly být zrušeny a nahrazeny jedním nařízením a menším počtem aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. Přijetí nařízení zajišťuje, že příslušná ustanovení budou přímo použitelná a bude možné je mnohem rychleji a efektivněji aktualizovat s cílem lépe zohlednit technický pokrok.
(28)
Měly by se zrušit tyto směrnice:
-
směrnice 2002/24/ES,
-
směrnice Rady 93/14/EHS ze dne 5. dubna 1993 o brzdových systémech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (9),
-
směrnice Rady 93/30/EHS ze dne 14. června 1993 o zvukových výstražných zařízeních dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (10),
-
směrnice Rady 93/33/EHS ze dne 14. června 1993 o ochranných zařízeních bránících neoprávněnému použití dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (11),
-
směrnice Rady 93/93/EHS ze dne 29. října 1993 o hmotnostech a rozměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (12),
-
směrnice 95/1/ES,
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (13),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES ze dne 20. března 2000 o rychloměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (14),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/51/ES ze dne 19. července 2002 o snížení úrovně emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (15),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/62/ES ze dne 13. července 2009 týkající se místa pro montáž zadní registrační tabulky dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (16),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/67/ES ze dne 13. července 2009 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla (17),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/78/ES ze dne 13. července 2009 o stojanech dvoukolových motorových vozidel (18),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/79/ES ze dne 13. července 2009 o zádržných zařízeních pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech (19),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/80/ES ze dne 13. července 2009 o označení ovladačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla (20),
-
směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/139/ES ze dne 25. listopadu 2009 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel (21).
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovit harmonizovaná pravidla pro správní a technické požadavky na schvalování vozidel kategorie L a pro dozor nad trhem s těmito vozidly, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a může jich být proto z důvodu jejich rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví správní a technické požadavky na schvalování typu všech nových vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků uvedených v čl. 2 odst. 1.
Toto nařízení se nevztahuje na schvalování jednotlivých vozidel. Členské státy udělující taková jednotlivá schválení uznají každé schválení typu vozidla, systému, konstrukční části a samostatného technického celku, které bylo uděleno podle tohoto nařízení, a nikoli podle odpovídajících vnitrostátních předpisů.
2. Toto nařízení stanoví požadavky na dozor nad trhem s vozidly, systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky, které podléhají schválení v souladu s tímto nařízením. Toto nařízení rovněž stanoví požadavky na dozor nad trhem s díly a zařízením pro tato vozidla.
3. Toto nařízení nemá vliv na uplatnění právních předpisů o bezpečnosti silničního provozu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na všechna dvoukolová a tříkolová vozidla a čtyřkolky spadající do kategorií uvedených v článku 4 a v příloze I (dále jen „vozidla kategorie L“), jež jsou určeny k provozu na veřejných komunikacích, včetně těch, jež jsou zkonstruovány a vyrobeny v jedné nebo více etapách, a na systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jakož i díly a zařízení, zkonstruované a vyrobené pro taková vozidla.
Toto nařízení se vztahuje i na motocykly enduro (L3e-AxE (x = 1, 2 nebo 3)), motocykly trial (L3e-AxT (x = 1, 2 nebo 3)) a těžké terénní čtyřkolky (L7e-B) spadající do kategorií uvedených v článku 4 a příloze I.
2. Toto nařízení se nevztahuje na tato vozidla:
a)
vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřekračující 6 km/h;
b)
vozidla určená výlučně pro používání tělesně postiženými osobami;
c)
vozidla určená výlučně pro ovládání pěšími osobami;
d)
vozidla určená výlučně k soutěžnímu využití;
e)
vozidla zkonstruovaná a vyrobená k využití pro ozbrojené složky, civilní ochranu, požární službu, složky odpovídající za udržování veřejného pořádku a lékařskou záchrannou službu;
f)
zemědělská nebo lesnická vozidla podléhající nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 167/2013 ze dne 5. února 2013 o schvalování zemědělských a lesnických vozidel a dozoru nad trhem s těmito vozidly (22), stroje podléhající směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (23), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních (24) a na motorová vozidla podléhající směrnici 2007/46/ES;
g)
vozidla určená především pro využití v terénu a zkonstruovaná pro jízdu na nezpevněném povrchu;
h)
šlapací jízdní kola s pedály, která jsou vybavena přídavným elektrickým motorem s maximálním trvalým výkonem nižším nebo rovným 250 W, jehož motor je vyřazen z činnosti, jestliže cyklista přestane šlapat, a jinak je jeho výkon postupně snižován až do vyřazení motoru z činnosti, dokud rychlost vozidla nedosáhne 25 km/h;
i)
samovyvažující vozidla;
j)
vozidla, která nejsou vybavena alespoň jedním místem k sezení;
k)
vozidla vybavená místem k sezení pro řidiče nebo jezdce s výškou R-bodu ≤ 540 mm u kategorií L1e, L3e a L4e a s výškou R-bodu ≤ 400 mm u kategorií L2e, L5e, L6e a L7e.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení a aktů uvedených v příloze II se, není-li v nich stanoveno jinak, použijí tyto definice:
1)
„schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
2)
„certifikátem schválení typu“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen;
3)
„schválením typu úplného vozidla“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že neúplný, úplný nebo dokončený typ vozidla splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
4)
„EU schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky tohoto nařízení;
5)
„certifikátem EU schválení typu“ se rozumí certifikát založený na vzoru uvedeném v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení nebo formulář pro oznámení stanovený v příslušných předpisech EHK OSN uvedených v tomto nařízení nebo aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě;
6)
„schválením typu systému“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že systém instalovaný na vozidle určitého typu splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
7)
„schválením typu samostatného technického celku“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že samostatný technický celek ve spojení s jedním nebo více druhy vozidel splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
8)
„schválením typu konstrukční části“ se rozumí schválení typu, jímž schvalovací orgán potvrdí, že konstrukční část nezávisle na vozidle splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky;
9)
„vnitrostátním schválením typu“ se rozumí postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu;
10)
„prohlášením o shodě“ se rozumí dokument vydaný výrobcem vozidla, který osvědčuje, že vyrobené vozidlo odpovídá schválenému typu vozidla;
11)
„základním vozidlem“ se rozumí jakékoli vozidlo, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu;
12)
„neúplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
13)
„dokončeným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky tohoto nařízení;
14)
„úplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků tohoto nařízení dokončeno;
15)
„systémem“ se rozumí sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě;
16)
„konstrukční částí“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě a určené k použití jako součást vozidla, jež může obdržet schválení typu nezávisle na vozidle v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na jeho základě, pokud to tyto akty výslovně umožňují;
17)
„samostatným technickým celkem“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu přijatého na jeho základě a určené k použití jako součást vozidla, jež může samostatně obdržet schválení typu, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo více určeným typům vozidla, pokud to tyto akty výslovně umožňují;
18)
„díly“ se rozumí zboží a náhradní díly určené k montáži vozidla;
19)
„zařízením“ se rozumí jakékoli zboží jiné než díly, jež lze přidat do vozidla nebo na něj instalovat;
20)
„původními díly nebo zařízením“ se rozumí díly nebo zařízení, jež jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu dílů nebo zařízení pro montáž daného vozidla; patří sem díly nebo zařízení, která výrobce vyrábí na stejné výrobní lince jako uvedené díly a zařízení; neprokáže-li se opak, má se za to, že díly nebo zařízení jsou původní, pokud jejich výrobce osvědčí, že tyto díly nebo zařízení odpovídají kvalitě částí užívaných pro montáž předmětného vozidla a byly vyrobeny podle specifikací a výrobních norem výrobce vozidla;
21)
„náhradními díly“ se rozumí zboží, které je určeno k instalaci do vozidla nebo na něj, jímž se nahradí původní díly tohoto vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití vozidla, s výjimkou paliva;
22)
„funkční bezpečností“ se rozumí absence nepřijatelného rizika fyzického zranění nebo poškození zdraví osob nebo majetku v důsledku nebezpečí způsobeného vadným chováním mechanických, hydraulických, pneumatických, elektrických nebo elektronických systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků;
23)
„pokročilým brzdným systémem“ se rozumí protiblokovací brzdný systém, kombinovaný brzdný systém nebo oba;
24)
„protiblokovacím brzdným systémem“ se rozumí systém, který detekuje prokluzování kol a automaticky upravuje tlak vytvářející brzdnou sílu na kole nebo kolech, a omezuje tak prokluzování kol;
25)
„kombinovaným brzdovým systémem“ se rozumí:
a)
u vozidel kategorie L1e a L3e: brzdný systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují nejméně dvě brzdy na různých kolech;
b)
u vozidel kategorie L4e: systém provozní brzdy, u něhož se brzdy přinejmenším na předním a zadním kole ovládají jediným ovládacím prvkem (pokud je zadní kolo a kolo postranního vozíku brzděno stejným brzdným systémem, považuje se za zadní brzdu);
c)
u vozidel kategorie L2e, L5e, L6e a L7e: brzdný systém, u něhož se jediným ovládacím prvkem aktivují všechny brzdy;
26)
„automatickým zapnutím osvětlení“ se rozumí zapnutí systému osvětlení při zapnutí zapalování nebo uvedení přepínače motoru do polohy „zapnuto“;
27)
„zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumějí ty konstrukční části vozidla, které regulují nebo snižují emise z výfuku nebo emise způsobené vypařováním;
28)
„náhradním zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumí zařízení k regulaci znečišťujících látek nebo soubor takových zařízení, který je určen jako náhrada původního zařízení k regulaci znečišťujících látek a může být schválen jako samostatný technický celek;
29)
„místem k sezení“ se rozumí:
a)
sedlo, jež pojme řidiče nebo cestujícího a na němž se sedí obkročmo, nebo
b)
jakékoli sedadlo, jež pojme přinejmenším osobu o velikosti figuríny představující dospělého muže 50. percentilu, jedná-li se o řidiče;
30)
„vznětovým motorem“ nebo „motorem CI“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Dieselovým cyklem;
31)
„zážehovým motorem“ nebo „motorem PI“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Ottovým cyklem;
32)
„hybridním vozidlem“ se rozumí motorové vozidlo vybavené nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy akumulace energie (na vozidle) pro účely pohonu vozidla;
33)
„vozidlem s hybridním elektrickým pohonem“ se rozumí vozidlo, jež za účelem mechanického pohonu využívá energii z obou níže uvedených zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle:
a)
palivo, jež je možno spotřebovat;
b)
baterie, kondenzátor, setrvačník/generátor či jiné zařízení pro akumulaci elektrické nebo jiné energie.
Tento pojem rovněž zahrnuje vozidla, která čerpají energii z paliva, jež je možno spotřebovat pouze za účelem dobití zařízení pro akumulaci elektrické energie;
34)
„pohonem“ se rozumí spalovací motor, elektrický motor, jakákoli hybridní technologie nebo kombinace těchto typů motoru nebo jakýkoli jiný typ motoru;
35)
„maximálním trvalým jmenovitým výkonem“ se rozumí maximální třicetiminutový výkon na výstupním hřídeli elektrického motoru podle předpisu EHK OSN č. 85;
36)
„maximálním netto výkonem“ se rozumí maximální výkon spalovacího motoru získaný na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenné části;
37)
„odpojovacím zařízením“ se rozumí konstrukční prvek vozidla, který snímá teplotu, rychlost vozidla, otáčky nebo zatížení motoru, zařazený rychlostní stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jakýkoli jiný parametr, aby se aktivovala, měnila, zpomalovala nebo deaktivovala činnost jakékoli části systému regulace emisí a následného zpracování výfukových plynů, která snižuje účinnost systému regulace emisí za podmínek, jejichž výskyt lze očekávat při běžném provozu a používání vozidla;
38)
„životností“ se rozumí trvanlivost součástí a systémů, aby bylo možné dodržet požadavky v oblasti životního prostředí podle článku 23 a přílohy V i po ujetí počtu kilometrů podle přílohy VII a aby byla zajištěna funkční bezpečnost vozidla, pokud se vozidlo používá za běžných nebo zamýšlených okolností a udržuje v souladu s doporučeními výrobce;
39)
„zdvihovým objemem motoru“ se rozumí:
a)
u motorů s vratnými písty jmenovitý zdvihový objem;
b)
u motorů s rotačními písty (Wankelovy motory) dvojnásobek jmenovitého zdvihového objemu;
40)
„emisemi způsobenými vypařováním“ se rozumí uhlovodíkové výpary unikající ze systému uložení a rozvodu paliva motorového vozidla, jiné než výfukové emise;
41)
„zkouškou SHED“ se rozumí zkouška vozidla prováděná v uzavřeném objektu s cílem zjistit objem výparů, při níž se provede zvláštní zkouška emisí způsobených vypařováním;
42)
„systémem s plynným palivem“ se rozumí systém složený z úložiště plynného paliva, rozvodu paliva, měřicích a kontrolních součástí, jimiž je vybaven motor, jehož účelem je umožnit chod motoru na LPG, CNG nebo vodík v rámci jednopalivové, dvoupalivové nebo vícepalivové technologie;
43)
„plynnými znečišťujícími látkami“ se rozumějí plynné emise z výfuku: oxid uhelnatý (CO), oxidy dusíku (NOx) vyjádřené jako ekvivalent oxidu dusičitého (NO2) a uhlovodíky;
44)
„výfukovými emisemi“ se rozumí emise plynných znečišťujících látek a částic z výfuku vozidla;
45)
„částicemi“ se rozumí složky výfukových plynů, které jsou zachyceny ze zředěného výfukového plynu při maximální teplotě 325 K (52 °C) pomocí filtrů popsaných ve zkušebním postupu pro ověřování průměrných emisí z výfuku;
46)
„celosvětově harmonizovaným zkušebním cyklem pro motocykly“ nebo „WMTC“ se rozumí celosvětově platný harmonizovaný cyklus laboratorních zkoušek emisí definovaný v celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2;
47)
„výrobcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba, která schvalovacímu orgánu odpovídá za veškeré aspekty schvalování typu nebo postupu schválení a za zajištění shodnosti výroby a která rovněž nese odpovědnost v otázkách dozoru nad trhem u vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež vyrábí, nezávisle na tom, zda je tato fyzická nebo právnická osoba přímo zapojena do všech stupňů projektování a výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež jsou předmětem schvalování;
48)
„zástupcem výrobce“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež je výrobcem řádně jmenována k jeho zastupování ve vztahu ke schvalovacímu orgánu nebo orgánu pro dozor nad trhem a k jednání jeho jménem ve věcech, na něž se vztahuje toto nařízení;
49)
„dovozcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež uvádí na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení ze třetí země;
50)
„distributorem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba v rámci dodavatelského řetězce vyjma výrobce nebo dovozce, jež dodává na trh vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
51)
„hospodářským subjektem“ se rozumí výrobce, zástupce výrobce, dovozce nebo distributor;
52)
„registrací“ se rozumí správní povolení pro uvedení vozidla do provozu včetně provozu na pozemních komunikacích, zahrnující jeho identifikaci a vydání pořadového čísla známého jako registrační číslo, které může být stálé, dočasné nebo krátkodobé;
53)
„uvedením do provozu“ se rozumí první použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k určenému účelu v Unii;
54)
„uvedením na trh“ se rozumí první zpřístupnění vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení v Unii;
55)
„dodáním na trh“ se rozumí dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, dílu nebo zařízení k distribuci nebo použití na trhu v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně;
56)
„schvalovacím orgánem“ se rozumí orgán členského státu, který tento členský stát zřídil nebo jmenoval a oznámil Komisi a který je příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání nebo zamítání certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby;
57)
„orgánem pro dozor nad trhem“ se rozumí orgán členského státu příslušný k provádění dozoru nad trhem na území tohoto členského státu;
58)
„dozorem nad trhem“ se rozumějí činnosti a opatření vnitrostátních orgánů, jejichž cílem je zajistit, aby vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které jsou dodávány na trh, byly v souladu s požadavky stanovenými v příslušných harmonizačních právních předpisech Unie a neohrožovaly zdraví, bezpečnost ani jakoukoli další oblast ochrany veřejného zájmu;
59)
„vnitrostátním orgánem“ se rozumí schvalovací orgán nebo jakýkoli jiný orgán zapojený do dozoru nad trhem, kontroly hranic nebo registrace v členském státě ve vztahu k vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, dílům nebo zařízením a odpovědný za tyto činnosti;
60)
„technickou zkušebnou“ se rozumí organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu, přičemž schvalovací orgán může tyto funkce provádět sám;
61)
„vlastním zkoušením“ se rozumí provedení zkoušek vlastními prostředky, záznam výsledků zkoušky a předložení zprávy obsahující závěry schvalovacímu orgánu výrobcem, který byl jmenován jako technická zkušebna za účelem posouzení shody s určitými požadavky;
62)
„zkušební metodou se simulací“ se rozumějí počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky aktu v přenesené pravomoci přijatého podle čl. 32 odst. 6, aniž by bylo nutné použití skutečného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
63)
„palubním diagnostickým systémem“ nebo „systémem OBD“ se rozumí systém schopný identifikovat pravděpodobnou oblast chybné funkce pomocí chybových kódů uložených v paměti počítače;
64)
„informacemi o opravách a údržbě vozidla“ se rozumějí veškeré informace potřebné pro diagnózu, údržbu, prohlídku, pravidelné sledování, opravu, přeprogramování nebo opětovnou inicializaci vozidla, které výrobce poskytuje svým autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám, včetně následných změn a doplňků těchto informací; patří sem veškeré informace nutné pro instalaci dílů a zařízení na vozidla;
65)
„samostatným provozovatelem“ se rozumějí podniky jiné než autorizovaní obchodní zástupci a opravny, které jsou přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby vozidel, zejména opravny, výrobci nebo distributoři opravárenských zařízení, nástrojů nebo náhradních dílů, vydavatelé technických informací, automobilové kluby, poskytovatelé silničních asistenčních služeb, subjekty nabízející inspekční a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro instalační techniky, výrobce a servisní techniky působící v oblasti vozidel poháněných alternativním palivem;
66)
„schváleným servisním pracovníkem“ se rozumí poskytovatel servisu oprav a údržby vozidel, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem vozidel;
67)
„vozidlem z výběhu série“ se rozumí vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno dodat na trh nebo které již nemůže být dodáváno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno;
68)
„dvoukolovým motorovým vozidlem“ se rozumí dvoukolové motorové vozidlo včetně dvoukolových motokol, dvoukolových mopedů a dvoukolových motocyklů;
69)
„motorovou tříkolkou“ se rozumí tříkolové motorové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L5e;
70)
„čtyřkolkou“ se rozumí čtyřkolové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L6e nebo L7e;
71)
„samovyvažujícím vozidlem“ se rozumí koncept přirozeně nestabilního vozidla, které k udržení rovnováhy vyžaduje přídavný kontrolní systém, a který zahrnuje jednokolová motorová vozidla a dvoukolová dvoustopá motorová vozidla;
72)
„zdvojenými koly“ se rozumí dvě kola namontovaná na téže nápravě tak, že vzdálenost mezi středy jejich ploch styku se zemí je menší nebo rovna 460 mm, a která se považují za jedno kolo;
73)
„typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, včetně variant a verzí určité kategorie, které se neliší alespoň v těchto podstatných ohledech:
a)
kategorie a podkategorie;
b)
výrobce;
c)
podvozek, rám, pomocný rám, podlahová část nebo konstrukce, do kterých jsou upevněny hlavní konstrukční části;
d)
označení typu výrobcem;
74)
„variantou“ se rozumí vozidlo stejného typu, přičemž:
a)
základní vlastnosti tvaru karoserie jsou stejné;
b)
pohon a konfigurace pohonu jsou stejné;
c)
pokud je součástí pohonu spalovací motor, je provozní cyklus motoru stejný;
d)
počet válců a jejich uspořádání jsou stejné;
e)
typ převodovky je stejný;
f)
rozdíl provozní hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
g)
rozdíl maximální přípustné hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty;
h)
rozdíl zdvihového objemu pohonné jednotky (u spalovacího motoru) mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty, a
i)
rozdíl ve výkonu pohonné jednotky mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty;
75)
„verzí varianty“ se rozumí vozidlo sestávající z kombinace položek obsažených ve schvalovací dokumentaci uvedené v čl. 29 odst. 10;
76)
„motorem s vnějším spalováním“ se rozumí tepelný stroj, v němž je spalovací a expanzní komora fyzicky oddělena a v němž je vnitřní pracovní kapalina ohřívána pomocí spalování ve vnějším zdroji; teplo z vnějšího spalování rozpíná vnitřní pracovní kapalinu, která svým rozpínáním působí na mechanismus stroje a vytváří pohyb a využitelnou činnost;
77)
„hnacím ústrojím“ se rozumí konstrukční části a systémy vozidla, které vyrábějí energii a přenášejí ji na povrch vozovky, včetně motorů, systémů řízení motoru nebo jakékoli jiné řídící jednotky, zařízení k regulaci látek znečišťujících životní prostředí včetně systémů omezujících emise znečišťujících látek a hluk, převodového ústrojí a jeho ovládání - hnacího hřídele či řemenového nebo řetězového převodu - diferenciálů, koncového převodu a pneumatik poháněných kol (rádius);
78)
„jednopalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné primárně jedním typem paliva;
79)
„jednopalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí jednopalivové vozidlo, které je primárně poháněno LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem, avšak může mít také benzinový systém používaný pouze pro nouzové účely nebo pro startování, pokud benzinová nádrž pojme nejvýše 5 litrů benzinu;
80)
„E5“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující 5 % bezvodého ethanolu a 95 % benzinu;
81)
„LPG“ se rozumí zkapalnělý ropný plyn skládající se z propanu a butanu zkapalnělých uskladněním pod tlakem;
82)
„NG“ se rozumí zemní plyn s velmi vysokým obsahem methanu;
83)
„biomethanem“ se rozumí obnovitelný plyn vyráběný z organických zdrojů, který je na počátku „bioplynem“, ale je vyčištěn postupem zvaným „od bioplynu k biomethanu“, při němž jsou z bioplynu odstraněny nečistoty jako oxid uhličitý, siloxany a sirovodíky (H2S);
84)
„dvoupalivovým vozidlem“ se rozumí vozidlo se dvěma oddělenými systémy pro skladování paliva, které může být po určitou dobu poháněno dvěma různými palivy a které je určené k pohonu vždy jen jedním z těchto paliv;
85)
„dvoupalivovým vozidlem na plyn“ se rozumí dvoupalivové vozidlo, které může být poháněno jednak benzinem, jednak LPG, NG/biomethanem nebo vodíkem;
86)
„vozidlem flex fuel“ se rozumí vozidlo s jedním systémem pro skladování paliva, které může být poháněno různými směsmi dvou či více paliv;
87)
„E85“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující 85 % bezvodého ethanolu a 15 % benzinu;
88)
„vozidlem na etanolový pohon flex fuel“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno benzinem nebo směsí benzinu a ethanolu s obsahem ethanolu ve výši až 85 %;
89)
„H2NG“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující vodík a zemní plyn;
90)
„vozidlem flex fuel H2NG“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno různými směsmi vodíku a NG/biomethanu;
91)
„vozidlem na bionaftu flex fuel“ se rozumí vozidlo flex fuel, které může být poháněno minerální naftou nebo směsí minerální nafty a bionafty;
92)
„B5“ se rozumí směs pohonných hmot obsahující až 5 % bionafty a 95 % motorové nafty;
93)
„bionaftou“ se rozumí motorová nafta vyrobená z rostlinného nebo živočišného oleje sestávající z alkylesterů s dlouhým řetězcem vyrobených udržitelným způsobem;
94)
„výhradně elektrickým vozidlem“ se rozumí vozidlo poháněné:
a)
systémem, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
b)
přídavným elektrickým pohonem namontovaným k vozidlu určenému ke šlapání;
95)
„vozidlem s vodíkovými palivovými články“ se rozumí vozidlo poháněné palivovými články, které mění chemickou energii získávanou z vodíku na elektrickou energii sloužící k pohonu vozidla;
96)
„R-bodem“ nebo „referenčním bodem místa k sezení“ se rozumí konstrukční bod určený výrobcem vozidla pro každé místo k sezení a stanovený s ohledem na trojrozměrný vztažný systém.
Odkazy v tomto nařízení na požadavky, postupy nebo ujednání stanovená tímto nařízením se rozumí odkazy na tyto požadavky, postupy nebo ujednání, které jsou stanoveny v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a v prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení.
Článek 4
Kategorie vozidel
1. Vozidla kategorie L zahrnují dvoukolová, tříkolová a čtyřkolová motorová vozidla rozdělená do kategorií podle tohoto článku a přílohy I, včetně motokol, dvoukolových a tříkolových mopedů, dvoukolových a tříkolových motocyklů, motocyklů s postranním vozíkem, lehkých a těžkých silničních čtyřkolek a lehkých a těžkých quadrimobilů.
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto kategorie a podkategorie vozidel popsané v příloze I:
a)
vozidla kategorie L1e (lehká dvoukolová motorová vozidla), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L1e-A (motokola),
ii)
vozidla L1e-B (dvoukolové mopedy);
b)
vozidla kategorie L2e (tříkolové mopedy), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L2e-P (tříkolové mopedy určené pro přepravu osob),
ii)
vozidla L2e-U (užitkové tříkolové mopedy);
c)
vozidla kategorie L3e (dvoukolové motocykly), dále rozdělená do podkategorií podle:
i)
výkonu motocyklu (25), dále rozdělené do podkategorií:
-
vozidla L3e-A1 (motocykly s nízkým výkonem),
-
vozidla L3e-A2 (motocykly se středním výkonem),
-
vozidla L3e-A3 (motocykly s vysokým výkonem),
ii)
zvláštního způsobu využití:
-
motocykly enduro L3e-A1E, L3e-A2E nebo L3e-A3E,
-
motocykly trial L3e-A1T, L3e-A2T nebo L3e-A3T;
d)
vozidla kategorie L4e (dvoukolové motocykly s postranním vozíkem);
e)
vozidla kategorie L5e (motorové tříkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L5e-A (tříkolky): vozidla určená především pro přepravu osob,
ii)
vozidla L5e-B (komerční tříkolky): užitkové tříkolky určené výlučně pro přepravu zboží;
f)
vozidla kategorie L6e (lehké čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla L6e-A (lehké silniční čtyřkolky),
ii)
vozidla L6e-B (lehké quadrimobily), dále rozdělená do podkategorií:
-
vozidla L6e-BU (lehké užitkové quadrimobily): užitková vozidla určená výlučně pro přepravu zboží,
-
vozidla L6e-BP (lehké quadrimobily určené pro přepravu osob): vozidla určená především pro přepravu osob;
g)
vozidla kategorie L7e (těžké čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
i)
vozidla kategorie L7e-A (těžké silniční čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
-
L7e-A1: A1 silniční čtyřkolky,
-
L7e-A2: A2 silniční čtyřkolky,
ii)
vozidla L7e-B (těžké terénní čtyřkolky), dále rozdělená do podkategorií:
-
L7e-B1: terénní čtyřkolky,
-
L7e-B2: side-by-side buggy,
iii)
vozidla L7e-C (těžké quadrimobily), dále rozdělená do podkategorií:
-
vozidla L7e-CU (těžké užitkové quadrimobily): užitková vozidla určená výlučně pro přepravu zboží,
-
vozidla L7e-CP (těžké quadrimobily určené pro přepravu osob): vozidla určená především pro přepravu osob.
3. Vozidla kategorie L uvedená v odstavci 2 jsou podle pohonu vozidla dále rozdělena na vozidla:
a)
poháněná spalovacím motorem:
-
vznětovým motorem,
-
zážehovým motorem;
b)
poháněná motorem s vnějším spalováním, turbínovým motorem nebo motorem s rotačními písty, kdy se vozidlo vybavené takovým pohonem pro účely splnění požadavků na ochranu životního prostředí a funkční bezpečnosti považuje za vozidlo poháněné zážehovým motorem;
c)
poháněná motorem na předem stlačený vzduch, který neemituje vyšší objem znečišťujících látek nebo inertních plynů, než jaký je přítomen ve vnějším ovzduší, kdy se pro účely požadavků na funkční bezpečnost a na dodávky a uložení paliva takové vozidlo považuje za vozidlo na plynné palivo;
d)
poháněná elektrickým motorem;
e)
hybridní vozidla s kombinací kterékoli pohonné konfigurace uvedené v písmenech a), b), c) nebo d) tohoto odstavce nebo s jakoukoli vícečetnou kombinací těchto pohonných konfigurací včetně vícečetných spalovacích nebo elektrických motorů.
4. Pokud se týká rozdělení vozidel kategorie L v odstavci 2, vozidlo, které nespadá do určité kategorie, protože překračuje alespoň jedno kritérium stanovené pro uvedenou kategorii, spadá do následující kategorie, jejíž kritéria splňuje. To platí pro tyto skupiny kategorií a podkategorií:
a)
kategorie L1e se svými podkategoriemi L1e-A a L1e-B a kategorie L3e se svými podkategoriemi L3e-A1, L3e-A2 a L3e-A3;
b)
kategorie L2e a kategorie L5e se svými podkategoriemi L5e-A a L5e-B;
c)
kategorie L6e se svými podkategoriemi L6e-A a L6e-B a kategorie L7e se svými podkategoriemi L7e-A, L7e-B a L7e-C;
d)
jakýkoli jiný logický sled kategorií nebo podkategorií navržený výrobcem a schválený schvalovacím orgánem.
5. Bez ohledu na kritéria pro zařazení do kategorií nebo podkategorií uvedená v odstavcích 1 až 4 tohoto článku a v příloze I se použijí další podkategorie uvedené v příloze V s cílem harmonizovat postupy environmentálních zkoušek na mezinárodní úrovni pomocí odkazu na předpisy EHK OSN a celosvětové technické předpisy EHK OSN.
Článek 5
Stanovení hmotnosti v provozním stavu
1. Hmotnost v provozním stavu se u vozidel kategorie L stanoví zjištěním hmotnosti nenaloženého vozidla připraveného k normálnímu použití a připočtením hmotnosti:
a)
kapalin;
b)
standardního zařízení podle specifikací výrobce;
c)
„paliva“ v palivových nádržích naplněných na nejméně 90 % kapacity.
Pro účely tohoto písmene:
i)
pokud je vozidlo poháněno „kapalným palivem“, je toto palivo považováno za „palivo“, nebo
ii)
pokud je vozidlo poháněno kapalnou „směsí palivo/olej“:
-
jsou-li palivo pro pohon vozidla a mazací olej smíchány předem, považuje se tato směs za „palivo“,
-
jsou-li palivo pro pohon vozidla a mazací olej uskladněny odděleně, považuje se za „palivo“ pouze „palivo“ pohánějící vozidlo, nebo
iii)
pokud je vozidlo poháněno plynným palivem, zkapalnělým plynným palivem nebo stlačeným vzduchem, může být hmotnost „paliva“ v nádržích s plynným palivem stanovena na 0 kg;
d)
připočtením hmotnosti karoserie, kabiny, dveří;
e)
připočtením hmotnosti zasklení, spojovacího zařízení, náhradního kola / náhradních kol a hmotnosti nástrojů.
2. Od hmotnosti v provozním stavu se u vozidel kategorie L odečte hmotnost:
a)
řidiče (75 kg) a cestujícího (65 kg);
b)
strojů nebo zařízení instalovaných na nákladní plošině;
c)
pohonných baterií v případě vozidla s hybridním nebo plně elektrickým pohonem;
d)
systému s plynným palivem a hmotnosti nádrží na plynné palivo v případě vozidla s jednopalivovou, dvoupalivovou nebo vícepalivovou technologií, a
e)
nádrží na stlačený vzduch v případě pohonu na předem stlačený vzduch.
KAPITOLA II
OBECNÉ POVINNOSTI
Článek 6
Povinnosti členských států
1. Členské státy zřídí nebo jmenují schvalovací orgány příslušné v záležitostech týkajících se schvalování a orgány pro dozor nad trhem příslušné v záležitostech týkajících se dozoru nad trhem podle tohoto nařízení. Členské státy oznámí Komisi zřízení a jmenování těchto orgánů.
V oznámení o schvalovacích orgánech a orgánech pro dozor nad trhem se uvádí jejich jméno, adresa včetně elektronické adresy a oblast odpovědnosti. Seznam schvalovacích orgánů a podrobnosti o nich zveřejní Komise na svých webových stránkách.
2. Členské státy povolí uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
3. Členské státy nesmějí zakázat, omezit ani bránit uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků z důvodů týkajících se konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje toto nařízení, pokud splňují jeho požadavky.
4. Členské státy organizují a provádějí dozor nad trhem a kontrolu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků vstupujících na trh v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 7
Povinnosti schvalovacích orgánů
1. Schvalovací orgány zajistí, aby výrobci žádající o schválení typu splnili své povinnosti podle tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány schválí pouze taková vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení.
Článek 8
Opatření dozoru nad trhem
1. U vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejichž typ byl schválen, provádějí orgány pro dozor nad trhem v přiměřeném rozsahu náležité kontroly dokumentace, přičemž přihlížejí k uznávaným zásadám posuzování rizik, stížnostem a dalším informacím.
Orgány pro dozor nad trhem mohou hospodářské subjekty požádat o zpřístupnění této dokumentace a informací, je-li to považováno za nutné pro výkon jejich činnosti.
Pokud hospodářské subjekty předloží prohlášení o shodě, orgány pro dozor nad trhem tato prohlášení řádně zohlední.
2. Pro díly a zařízení, na něž se nevztahuje odstavec 1 tohoto článku, se v celém rozsahu použije čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2008.
Článek 9
Povinnosti výrobců
1. Výrobce zajistí, aby byly vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky při uvedení na trh nebo do provozu vyrobeny a schváleny v souladu s požadavky uvedenými v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých podle tohoto nařízení.
2. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem. Výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby pozměněných konstrukčních částí a systémů.
3. Výrobce, který změní neúplné vozidlo způsobem, který vede k zařazení do jiné kategorie vozidel, což má za následek, že právní požadavky, které byly posouzeny v předchozím stadiu schvalování, se změnily, je odpovědný také za splnění požadavků platných pro kategorii vozidel, do níž upravené vozidlo spadá.
4. Pro účely schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podléhajících tomuto nařízení výrobce usazený mimo Unii jmenuje jediného zástupce usazeného v Unii, aby jej zastupoval před schvalovacím orgánem.
5. Výrobci usazení mimo Unii dále jmenují jediného zástupce usazeného v Unii pro účely dozoru nad trhem, jímž může být zástupce uvedený v odstavci 4 nebo jeden další zástupce.
6. Výrobce odpovídá schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, bez ohledu na to, zda je výrobce přímo zapojen do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
7. V souladu se zvláštními ustanoveními tohoto nařízení a s akty v přenesené pravomoci a s prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení výrobce zajistí, že budou používány postupy, díky kterým zůstane zachována shodnost sériové výroby se schváleným typem. V souladu s kapitolou VI se zohlední změny konstrukce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo vlastností a změny požadavků, vůči nimž je vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prohlášen za shodný.
8. Kromě povinného označení a značek schválení typu, jimiž jsou opatřena jeho vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s článkem 39, uvede výrobce na svých vozidlech, konstrukčních částech nebo samostatných technických celcích dodávaných na trh své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu v Unii, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém ke konstrukční části nebo k samostatnému technickému celku.
9. Výrobce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 10
Povinnosti výrobců týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Výrobce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že jeho vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který byl uveden na trh nebo do provozu, není ve shodě s tímto nařízením nebo akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu.
Výrobce o této skutečnosti okamžitě informuje schvalovací orgán, který vydal schválení, a informuje jej zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem členských států, v nichž došlo k dodání na trh nebo uvedení do provozu tohoto vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení, a uvede podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních.
3. Výrobce uchovává dokumentaci uvedenou v čl. 29 odst. 10 a výrobce vozidla uchovává zároveň i kopie prohlášení o shodě uvedených v článku 38 pro potřeby schvalovacích orgánů po období deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pěti let.
4. Výrobce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti a prostřednictvím schvalovacího orgánu kopii certifikátu EU schválení typu nebo povolení uvedené v čl. 51 odst. 1, které prokazují shodu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, který je danému orgánu snadno srozumitelný. Výrobce poskytne vnitrostátnímu orgánu součinnost při veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem odstranit riziko vyvolané jeho vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky, jež byly uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu.
Článek 11
Povinnosti zástupců výrobce, pokud jde o dozor nad trhem
Zástupce výrobce pro dozor nad trhem vykonává úkoly uvedené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Tato plná moc musí zástupci umožňovat alespoň:
a)
mít přístup k dokumentaci uvedené v článku 27 a k prohlášením o shodě uvedeným v článku 38, aby mohly být k dispozici schvalovacím orgánům po období deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, přičemž u systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku tato doba činí pět let;
b)
podávat schvalovacímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
c)
spolupracovat se schvalovacími orgány nebo orgány pro dozor nad trhem, pokud o to požádají, na činnostech, jejichž cílem je vyloučit závažná rizika vyvolaná vozidly, systémy, konstrukčními částmi, samostatnými technickými celky, díly nebo zařízením, na které se vztahuje jeho plná moc.
Článek 12
Povinnosti dovozců
1. Dovozce smí uvádět na trh pouze vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které buď obdržely EU schválení typu, nebo které splňují požadavky pro schválení podle vnitrostátní úpravy, nebo díly či zařízení, které zcela podléhají požadavkům nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Před uvedením na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které obdržely schválení typu, dovozce zajistí, aby existovala schvalovací dokumentace, jež je v souladu s čl. 29 odst. 10, a aby systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesly požadovanou značku schválení typu a byly v souladu s čl. 9 odst. 8. Jedná-li se o vozidlo, dovozce ověří, zda je vybaveno požadovaným prohlášení o shodě.
3. Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, díl nebo zařízení není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, zejména že neodpovídá svému schválení typu, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek uvést na trh, umožnit jejich uvedení do provozu nebo zaregistrovat, dokud nebudou uvedeny ve shodu. Pokud se navíc domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, informuje o tom výrobce a orgány pro dozor nad trhem. V případě vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, kterým bylo uděleno schválení typu, o této skutečnosti rovněž informuje schvalovací orgán, který udělil souhlas.
4. Dovozce uvede na vozidle, systému, konstrukční části, samostatném technickém celku, dílu nebo zařízení své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části, samostatnému technickému celku, dílu nebo zařízení.
5. Dovozce zajistí, aby byly k vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku přiloženy pokyny a informace požadované v článku 55 v úředním jazyce či jazycích dotčených členských států.
6. Dovozce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jeho soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
7. Dovozce ve všech případech, kdy to je vhodné z důvodu závažných rizik, která vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje, v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů provádí šetření vozidel, systémů, konstrukčních částí, samostatných technických celků, dílů nebo zařízení a pokud je to nutné, eviduje stížnosti a stažení z provozu, a průběžně o těchto kontrolách informuje distributory.
Článek 13
Povinnosti dovozců týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Dovozce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který uvedl na trh, není ve shodě s tímto nařízením, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu.
2. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představují závažné nebezpečí, dovozci o tom okamžitě informují výrobce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly uvedeny na trh. Dovozce je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
3. Dovozce po dobu deseti let poté, co bylo vozidlo uvedeno na trh, a po dobu pěti let poté, co byl na trh uveden systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, uchovává kopii prohlášení o shodě pro potřeby schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem a zajistí, že schvalovací dokumentace uvedená v čl. 29 odst. 10 může být těmto orgánům na požádání předložena.
4. Dovozce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jazyce, který je danému orgánu snadno srozumitelný. Dovozce na žádost uvedeného orgánu poskytne součinnost při veškerých opatřeních přijatých s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí, samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, které uvedl na trh.
Článek 14
Povinnosti distributorů
1. Distributoři při dodání vozidla, systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení na trh jednají ve vztahu k požadavkům tohoto nařízení s náležitou péčí.
2. Distributor před dodáním na trh, registrací nebo uvedením do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ověří, zda toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nese povinné označení nebo značku schválení typu, zda jsou k němu přiloženy požadované dokumenty, pokyny a bezpečnostní informace v úředních jazycích členského státu, v němž má dojít k uvedení na trh vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, a zda dovozce a výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 12 odst. 2 a 4 a čl. 39 odst. 1 a 2.
3. Distributor zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
Článek 15
Povinnosti distributorů týkající se výrobků, které nejsou ve shodě s platnými požadavky nebo představují závažné nebezpečí
1. Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodat na trh, zaregistrovat nebo uvést do provozu, dokud nebudou uvedeny ve shodu.
2. Distributor, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které dodal na trh nebo zaregistroval nebo za jehož uvedení do provozu odpovídá, není ve shodě s tímto nařízením, informuje výrobce nebo zástupce výrobce s cílem zajistit, aby byla v souladu s čl. 10 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo případně k jejich stažení z oběhu.
3. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení představuje závažné nebezpečí, distributoři okamžitě informují výrobce, dovozce a schvalovací orgány a orgány pro dozor nad trhem těch členských států, v nichž byly dodány na trh. Distributor je rovněž informuje o všech učiněných krocích a uvede podrobnosti zejména o závažném nebezpečí a o nápravných opatřeních přijatých výrobcem.
4. Distributor na základě odůvodněné žádosti vnitrostátního orgánu zajistí, aby výrobce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 10 odst. 4, nebo aby dovozce vnitrostátnímu orgánu poskytl informace uvedené v čl. 13 odst. 3. Poskytne uvedenému orgánu na jeho žádost součinnost při veškerých opatřeních přijatých v souladu s článkem 20 nařízení (ES) č. 765/2008 s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí, samostatným technickým celkem, dílem nebo zařízením, jež dodal na trh.
Článek 16
Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory
Dovozce nebo distributor se pro účely tohoto nařízení považuje za výrobce, na něhož se vztahují povinnosti výrobce podle článků 9 až 11, pokud dodá na trh nebo zaregistruje vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo odpovídá za jejich uvedení do provozu pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s příslušnými požadavky.
Článek 17
Identifikace hospodářských subjektů
Hospodářské subjekty musí na žádost schvalovacích orgánů a orgánů pro dozor nad trhem po dobu deseti let u vozidel a po dobu pěti let u systému, konstrukční části, samostatného technického celku, dílu nebo zařízení sdělit těmto orgánům identifikační údaje:
a)
kteréhokoli hospodářského subjektu, jenž jim dodal vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení;
b)
kteréhokoli hospodářského subjektu, jemuž dodaly vozidlo, systém, konstrukční část, samostatný technický celek, díl nebo zařízení.
KAPITOLA III
HMOTNĚPRÁVNÍ POŽADAVKY
Článek 18
Obecné hmotněprávní požadavky
1. Vozidla kategorie L a systémy, konstrukční části a samostatné technické celky určené pro tato vozidla musí splňovat požadavky uvedené v přílohách II až VIII platné pro příslušné kategorie nebo podkategorie vozidel.
2. Vozidla kategorie L nebo jejich systémy, konstrukční části a samostatné technické celky, jejichž elektromagnetická kompatibilita je upravena akty v přenesené pravomoci uvedenými v odstavci 3 tohoto článku, které se týkají konstrukce vozidel, a prováděcím aktem, které byly přijaty na základě tohoto nařízení, nepodléhají požadavkům směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/108/ES ze dne 15. prosince 2004 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility (26).
3. Komise v zájmu splnění požadavků pro schválení typu vozidel kategorie L stanovených v tomto nařízení přijme v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných technických požadavků a zkušebních postupů shrnutých v příloze II části A, B a C, čímž zajistí vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jak je definují příslušná ustanovení tohoto nařízení. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 19
Zákaz odpojovacích zařízení
Používání odpojovacích zařízení snižujících bezpečnost, elektromagnetickou kompatibilitu, účinnost palubních diagnostických systémů, systémů omezujících hluk nebo systémů omezujících znečišťující emise se zakazuje. Konstrukční prvek se nepovažuje za odpojovací zařízení, je-li splněna kterákoli z těchto podmínek:
a)
potřeba tohoto zařízení je oprávněná z důvodů ochrany motoru proti poškození nebo poruše a zajištění bezpečného provozu vozidla;
b)
zařízení je funkční pouze při startování motoru;
c)
provozní podmínky jsou do značné míry zahrnuty ve zkušebních postupech pro ověřování toho, zda vozidlo vyhovuje tomuto nařízení a aktům v přenesené pravomoci a prováděcím aktům přijatým na jeho základě.
Článek 20
Opatření pro výrobce týkající se změn hnacího ústrojí vozidla
1. Výrobci vozidel vybaví vozidla kategorie L s výjimkou podkategorií L3e-A3 a L4e-A3 k tomu určenými prvky bránícími neoprávněným úpravám hnacího ústrojí vozidla prostřednictvím řady technických požadavků a specifikací s cílem:
a)
zabránit změnám, které mohou ohrozit bezpečnost, zejména zvýšením výkonu vozidla neoprávněnou úpravou hnacího ústrojí za účelem zvýšení maximálního točivého momentu nebo výkonu nebo maximální konstrukční rychlosti vozidla, které byly řádně stanoveny při postupu schválení typu, kterému se podrobil výrobce vozidla, nebo
b)
zabránit škodám na životním prostředí.
2. Komise přijme v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se specifických požadavků pro prvky uvedené v odstavci 1, jejichž cílem rovněž bude usnadnit soulad s odstavcem 4. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Po změně hnacího ústrojí musí vozidlo splňovat technické požadavky původní kategorie a podkategorie vozidla, nebo případně nové kategorie a podkategorie vozidla, jež byly v platnosti v době uvedení na trh, registrace nebo uvedení do provozu původního vozidla, včetně posledních změn těchto požadavků.
Pokud výrobce vozidla zkonstruuje hnací ústrojí typu vozidla způsobem, který umožňuje změnit je tak, že by se dané vozidlo pak již neshodovalo se schváleným typem, ale odpovídalo by další variantě či verzi, zahrne výrobce vozidla příslušné informace týkající se každé takto vytvořené varianty či verze do žádosti a každá varianta či verze obdrží výslovné schválení typu. Pokud pozměněné vozidlo spadá do nové kategorie či podkategorie, je nutné podat žádost o nové schválení typu.
4. Aniž jsou dotčena ustanovení odstavce 1 a s cílem zabránit změnám či úpravám, které by měly nepříznivé dopady na funkční bezpečnost vozidla či jeho vliv na životní prostředí, výrobce se vynasnaží zabránit užitím správné technické praxe tomu, aby byly takovéto změny či úpravy možné, pokud nejsou výslovně deklarovány a obsaženy v dokumentaci, a nevztahuje se tak na ně schválení typu.
Článek 21
Obecné požadavky na palubní diagnostické systémy
1. Vozidla kategorie L musí být od dat použitelnosti uvedených v příloze IV vybavena palubním diagnostickým systémem (OBD), který splňuje funkční požadavky a zkušební postupy stanovené v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 5.
2. Od dat uvedených v bodu 1.8.1 přílohy IV musí být kategorie vozidel L3e a L4e a podkategorie vozidel L5e-A, L6e-A a L7e-A vybaveny prvním stupněm systému OBD, který kontroluje, zda nedošlo k selhání elektrotechnických nebo elektronických prvků systému pro regulaci emisí, a hlásí ta selhání, která mají za důsledek překročení hraničních hodnot emisí stanovených v příloze IV části B1.
3. Od dat uvedených v bodu 1.8.2 přílohy IV musí být kategorie a podkategorie vozidel L3e až L7e vybaveny prvním stupněm systému OBD, který kontroluje, zda nedošlo k selhání elektrotechnických nebo elektronických prvků systému pro regulaci emisí, a který se aktivuje, pokud dojde k překročení hraničních hodnot emisí stanovených v příloze VI části B2. Systémy OBD prvního stupně pro tyto kategorie a podkategorie vozidel rovněž nahlásí aktivaci jakéhokoli provozního režimu, v němž dojde k výraznému snížení točivého momentu motoru.
4. Od dat uvedených v bodu 1.8.3 přílohy IV a v závislosti na čl. 23 odst. 5 musí být kategorie vozidel L3e a podkategorie vozidel L5e-A, L6e-A a L7e-A navíc vybaveny druhým stupněm systému OBD, který kontroluje a hlásí, zda nedošlo k selhání či poškození systému pro regulaci emisí, jež by mělo za důsledek překročení hraničních hodnot emisí pro OBD stanovených v příloze VI části B2.
5. S cílem harmonizovat hlášení palubních diagnostických systémů týkající se funkční bezpečnosti nebo chyb systému pro regulaci emisí a usnadnit efektivní a účinnou opravu vozidla se Komise zmocňuje, aby v souladu s článkem 75 přijala akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných technických požadavků na palubní diagnostiku, včetně funkčních požadavků na OBD a zkušebních postupů ohledně témat uvedených v odstavcích 1 až 4 a rovněž v příloze II části C bodu 11 a ve druhu zkoušky VIII uvedeném v příloze V.
Článek 22
Požadavky na funkční bezpečnost vozidel
1. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních účastníků silničního provozu.
2. Výrobce zajistí, aby funkční bezpečnost vozidla byla zachována po celou dobu jeho běžné životnosti, pokud je používáno za běžných podmínek a udržováno v souladu s doporučeními výrobce. Výrobce poskytne v rámci dokumentace prohlášení, v němž potvrdí, že životnost systémů, dílů a zařízení, jež je klíčová pro funkční bezpečnost, je zaručena prostřednictvím náležitých zkoušek a správné technické praxe.
3. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky uvedené v přílohách II a VIII a aby dodržovaly zkušební postupy a požadavky na výkon stanovené aktem v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 5.
4. Konstrukční části vozidel, s nimiž je spojeno nebezpečí elektrické povahy, na něž se v vztahují akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, nepodléhají požadavkům směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/95/ES ze dne 12. prosince 2006 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí (27).
5. V zájmu dosažení vysoké úrovně funkční bezpečnosti přijme Komise v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, jimiž stanoví specifické požadavky uvedené v příloze II části B na funkční bezpečnost vozidel, a bude případně vycházet ze zpřísněných požadavků na funkční bezpečnost uvedených v příloze VIII. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
6. Ve druhé fázi přijme Komise do 31. prosince 2020 v souladu s článkem 75 akt v přenesené pravomoci, jehož prostřednictvím harmonizuje požadavky na běžnou životnost a na zkoušky běžné životnosti s cílem zajistit kompaktnost konstrukce vozidla uvedenou v příloze II části B bodu 17.
7. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví vzor pro prohlášení výrobce. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2.
Článek 23
Požadavky ohledně vlivu na životní prostředí
1. Výrobce zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizoval vliv na životní prostředí. Výrobce zajistí, aby vozidla, která obdržela schválení typu, splňovala požadavky ohledně vlivu na životní prostředí stanovené v příloze II, V a VI, a to v rámci nájezdu po dobu životnosti stanoveného v příloze VII.
2. Výrobce zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky dodržovaly zkušební postupy a požadavky uvedené v příloze V, a to do dat použitelnosti uvedených v příloze IV tohoto nařízení, které stanoví akt v přenesené pravomoci přijatý podle odstavce 12 tohoto článku.
3. Výrobce zajistí splnění požadavků v rámci schvalování typu týkajících se ověřování životnosti. Na základě volby výrobce se použije jeden z těchto zkušebních postupů pro ověřování životnosti, kterými se schvalovacímu orgánu prokazuje, že hodnoty vlivu na životní prostředí jsou u vozidla, které obdrželo schválení typu, stálé:
a)
fyzická zkouška životnosti, při níž je dosaženo celého kilometrového nájezdu:
Zkušební vozidla fyzicky ujedou plnou vzdálenost uvedenou v příloze VII části A a jsou podrobena zkoušce v souladu s postupem stanoveným ve druhu zkoušky V uvedeném v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 12 tohoto článku. Výsledky zkoušek emisí provedených před dosažením plné vzdálenosti uvedené v příloze VII části A i při jejím dosažení musí být nižší než environmentální limity uvedené v příloze VI části A.
b)
fyzická zkouška životnosti, při níž je dosaženo části kilometrového nájezdu:
Zkušební vozidla fyzicky ujedou nejméně 50 % plné vzdálenosti uvedené v příloze VII části A a jsou podrobena zkoušce v souladu s postupem stanoveným ve druhu zkoušky V uvedeném v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle odstavce 12 tohoto článku. V souladu s tímto aktem se výsledky zkoušek extrapolují až na plnou vzdálenost uvedenou v příloze VII části A. Výsledky zkoušek i extrapolované výsledky musí být nižší než environmentální limity uvedené v příloze VI části A.
c)
matematický postup pro výpočet životnosti:
U každé složky emise musí být výsledek vynásobení faktoru zhoršení uvedeného v příloze VII části B výsledkem environmentální zkoušky vozidla, které po prvním nastartování na konci výrobní linky najelo více než 100 km, nižší než environmentální limit uvedený v příloze VI části A.
4. Komise do 1. ledna 2016 provede souhrnnou studii o dopadech na životní prostředí. Studie zhodnotí kvalitu ovzduší a podíl znečišťujících látek z vozidel kategorie L a musí zahrnovat požadavky na druhy zkoušek I, IV, V, VII a VIII uvedené v příloze V.
Shromáždí a vyhodnotí nejnovější vědecká data, zjištění z vědeckého vývoje, simulace a efektivitu nákladů za účelem stanovení definitivních politických opatření tím, že potvrdí a s konečnou platností stanoví použitelnost normy Euro 5 uvedené v příloze IV a environmentální požadavky pro Euro 5 uvedené v příloze V, v příloze VI části A2, B2 a C2 a v příloze VII týkající se kilometrových nájezdů po dobu životnosti a faktorů zhoršení pro Euro 5.
5. Komise na základě zjištění uvedených v odstavci 4 předloží do 31. prosince 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a)
datech začátku použitelnosti norem úrovně Euro 5 uvedené v příloze IV;
b)
emisních limitech Euro 5 uvedených v příloze VI části A2 a prahové hodnoty pro OBD v příloze VI části B2;
c)
tom, že všechny nové typy vozidel kategorií L3e a L5e a podkategorií L6e-A a L7e-A musí být kromě prvního stupně OBD (OBD I) vybavena i druhým stupněm OBD (OBD II) na úrovni normy Euro 5;
d)
kilometrové nájezdy po dobu životnosti pro úroveň Euro 5 uvedené v příloze VII části A a faktory zhoršení pro úroveň Euro 5 uvedené v příloze VII části B.
Na základě této zprávy Komise případně předloží vhodné legislativní návrhy.
6. Na základě studie o dopadech na životní prostředí přijme Komise v souladu s článkem 75 akt v přenesené pravomoci, v němž stanoví, které z (pod)kategorií L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B a L7e-C pro úroveň Euro 5 by měly podléhat zkouškám SHED nebo zkouškám propustnosti palivové nádrže a rozvodů s limitními hodnotami zkoušek uvedenými v příloze VI části C2.
7. Výrobci zajistí, aby vozidla kategorie L dodržovala platné požadavky na zkoušky týkající se vlivu na životní prostředí pro účely schválení a prodloužení stanovené v příloze V části A.
8. Příslušný emisní limit pro motocykly L3e-AxE (Enduro, x = 1, 2 nebo 3) a L3e-AxT (Trial, x = 1, 2 nebo 3) je součtem L2 (THC) a L3 (NOx) v příloze VI části A. Výsledky zkoušek emisí (NOx + THC) musí být nižší, než je tento limit (L2 + L3), nebo stejné.
9. Vozidla kategorie L4e musí splňovat environmentální požadavky stanovené v příloze V pro vozidla kategorie L3e, přičemž pro druhy zkoušek I, IV, VII a VIII přílohy V se zkouší buď kompletní sestava základního motorového vozidla s postraním vozíkem, nebo v případě potřeby pouze základní motorové vozidlo bez postranního vozíku.
10. Výrobci zajistí, aby veškerá náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek obdržela při uvedení na trh nebo do provozu v Unii schválení typu podle tohoto nařízení.
11. Požadavky uvedené v odstavcích 1 až 10 se vztahují na vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky v souladu s přílohou II.
12. Komise je v zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví podrobné technické specifikace environmentálních požadavků pro témata uvedená v odstavcích 1, 2, 3, 6 a 7 tohoto článku, včetně zkušebních postupů.
Článek 24
Další environmentální požadavky, pokud jde o emise skleníkových plynů, spotřebu paliva, spotřebu elektrické energie a dojezdovou vzdálenost u elektromobilu
1. Výrobce v příslušném cyklu laboratorních zkoušek emisí zjistí objem emisí CO2 (oxid uhličitý) a oznámí jej schvalovacímu orgánu. Spotřeba paliva nebo spotřeba elektrické energie a dojezdová vzdálenost u elektromobilu se buď vypočítají na základě výsledků laboratorních zkoušek emisí v rámci schvalování typu, nebo se změří a oznámí schvalovacímu orgánu, přičemž měření dosvědčí technická zkušebna.
2. Výsledek měření CO2, vypočítaná nebo změřená spotřeba paliva, spotřeba elektrické energie a dojezdová vzdálenost u elektromobilu se uvedou v dokumentaci v souladu s prováděcím aktem uvedeným v čl. 27 odst. 4 a příslušné informace se uvedou i v prohlášení o shodě.
Kromě uvedení na prohlášení o shodě výrobce zajistí poskytnutí údajů o emisích CO2, spotřebě paliva, spotřebě elektrické energie a dojezdové vzdálenosti u elektromobilu kupujícímu v době koupě nového vozidla ve formátu, který uzná za vhodný.
3. Komise je zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se zkušebního postupu v rámci druhu zkoušky VII pro měření emisí CO2 a výpočtu a měření spotřeby paliva, spotřeby elektrické energie a dojezdové vzdálenosti u elektromobilu.
KAPITOLA IV
POSTUPY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 25
Postupy pro EU schválení typu
1. Pro žádost o schválení typu celého vozidla si výrobce může zvolit jeden z těchto postupů:
a)
postupné schválení typu;
b)
jednorázové schválení typu;
c)
kombinované schválení typu.
Výrobce kategorií vozidel stanovených v odstavci 4 si může navíc zvolit vícestupňové schválení typu.
Pro schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se použije pouze jednorázové schválení typu.
2. Postupné schválení typu spočívá v postupném získávání celého souboru certifikátů EU schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky tvořící část vozidla, jež vede v závěrečné fázi ke schválení typu celého vozidla.
3. Jednorázové schválení typu spočívá ve schválení úplného vozidla v jednom kroku.
4. Kombinované schválení typu je postup postupného schválení, během něhož se při závěrečné fázi schvalování typu celého vozidla získá jedno nebo více schválení pro systémy, aniž by bylo nutné pro tyto systémy vydat certifikát EU schválení typu.
5. Při vícestupňovém schválení typu jeden nebo více schvalujících orgánů osvědčuje, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům tohoto nařízení.
Vícestupňové schválení typu se udělí pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci uvedené v článku 27 a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla.
6. Schválení typu pro závěrečný stupeň dokončení se udělí poté, co schvalovací orgán ověřil, že typ vozidla schválený v závěrečném stupni splňuje v té době všechny platné technické požadavky. Součástí tohoto ověření je kontrola dokumentů prokazujících splnění všech požadavků pro schválení typu neúplného vozidla, které je uděleno v rámci vícestupňového postupu schválení typu, a to i v případě, že je uděleno pro jinou kategorii nebo podkategorii vozidla.
Vícestupňové schválení typu uvedené v odstavci 1 druhém pododstavci se použije pouze pro vozidla podkategorií L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU a L7e-CU.
7. Výběrem schvalovacího postupu nejsou dotčeny příslušné hmotněprávní požadavky, kterým musí schvalovaný typ vozidla vyhovět v době vydání schválení typu úplného vozidla.
8. Komise je zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci, kterými se stanoví podrobné uspořádání s ohledem na postupy schvalování typu. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 26
Žádost o schválení typu
1. Výrobce podává žádost o schválení typu schvalovacímu orgánu.
2. Pro konkrétní typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě.
3. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost.
Článek 27
Dokumentace
1. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci.
2. Dokumentace obsahuje tyto údaje:
a)
informační dokument;
b)
veškeré údaje, výkresy, fotografie a další informace;
c)
v případě vozidel postup(y) zvolený(é) v souladu s čl. 25 odst. 1;
d)
veškeré další informace požadované schvalovacím orgánem v rámci postupu podávání žádosti.
3. Dokumentace může být dodána na papíře nebo v elektronickém formátu, který je přijatelný pro technickou zkušebnu a schvalovací orgán.
4. Komise přijme prováděcí akty, kterými stanoví vzory pro informační dokument a dokumentaci. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 28
Zvláštní požadavky na informace, které je třeba uvést v žádosti o schválení typu podle různých postupů
1. K žádosti o postupné schválení typu se připojí dokumentace podle článku 27 společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných aktů uvedených v příloze II.
V případě schválení typu systému. konstrukční části nebo samostatného technického celku podle použitelných aktů, jejichž seznam je uveden v příloze II, má schvalovací orgán přístup k související dokumentaci, a to až do okamžiku, kdy je schválení vydáno nebo odmítnuto.
2. K žádosti o jednorázové schválení typu musí být připojena dokumentace podle článku 27, jež obsahuje příslušné informace v souladu s prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení týkajícími se použitelných aktů.
3. U postupu kombinovaného schválení typu musí být k dokumentaci připojen jeden či více certifikátů schválení typu vyžadovaných podle každého z jednotlivých použitelných aktů uvedených v příloze II, a pokud žádný certifikát schválení typu předložen není, musí dokumentace obsahovat relevantní informace v souladu s v prováděcími opatřeními přijatými na základě tohoto nařízení v souvislosti s uvedenými uplatňovanými akty.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace:
a)
v prvním stupni ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla;
b)
ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, kopie certifikátu EU schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby a veškeré údaje o jakýchkoli změnách nebo doplňcích vozidla, které výrobce provedl.
Informace uvedené v písmenech a) a b) prvního pododstavce tohoto odstavce lze poskytnout v souladu s odstavcem 3.
5. Schvalovací orgán může s uvedením důvodů nařídit výrobci, aby poskytl jakékoli další informace potřebné k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek.
KAPITOLA V
PROVÁDĚNÍ POSTUPŮ EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 29
Obecná ustanovení
1. Schvalovací orgány udělí EU schválení typu až poté, co ověří shodu výrobních opatření uvedených v článku 33, jakož i soulad typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s příslušnými požadavky.
2. EU schválení typu se uděluje v souladu s touto kapitolou.
3. Pokud schvalovací orgán zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku představuje, i když splňuje požadovaná ustanovení, závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo může vážně poškodit životní prostředí nebo veřejné zdraví, může odmítnout udělit EU schválení typu. V tom případě ihned zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi podrobnou dokumentaci, v níž objasní důvody svého rozhodnutí a doloží svá zjištění.
4. Certifikáty EU schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
5. Schvalovací orgán zašle pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států do jednoho měsíce od vydání EU schválení typu kopii certifikátu EU schválení typu vozidla i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Tato kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí.
7. Schvalovací orgán zasílá v tříměsíčních intervalech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam EU schválení typu pro systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, která během předchozího období udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul.
8. Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, zašle schvalovacímu orgánu jiného členského státu na jeho žádost do jednoho měsíce od jejího obdržení kopii vyžádaného certifikátu EU schválení typu i s přílohami, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Tato kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
9. Schvalovací orgán předloží informace uvedené v odstavcích 5 až 8 také Komisi, pokud o to Komise požádá.
10. Schvalovací orgán zkompletuje schvalovací dokumentaci sestávající z dokumentace, ke které jsou připojeny záznamy o zkouškách a veškeré další dokumenty, které do dokumentace dodala technická zkušebna nebo schvalovací orgán během provádění své činnosti. Součástí schvalovací dokumentace je vhodně číslovaný nebo jinak značený rejstřík s obsahem schvalovací dokumentace, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky a formát každého dokumentu tak, aby představovala záznam o postupných krocích při provádění EU schválení typu, zejména data revizí a aktualizací. Schvalovací orgán uchovává informace obsažené v dokumentaci po dobu deseti let od vypršení platnosti příslušného schválení.
Článek 30
Specifická ustanovení týkající se certifikátu EU schválení typu
1. Certifikát EU schválení typu obsahuje tyto přílohy:
a)
schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 29 odst. 10;
b)
výsledky zkoušek;
c)
jména a podpisové vzory osob oprávněných podepisovat prohlášení o shodě a jejich funkce v podniku;
d)
v případě EU schválení typu úplného vozidla vyplněný vzor prohlášení o shodě.
2. Certifikát EU schválení typu se vydává na základě vzoru stanoveného Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. U každého typu vozidla schvalovací orgán
a)
vyplní všechny příslušné rubriky certifikátu EU schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek;
b)
sestaví seznam schvalovací dokumentace;
c)
bez prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli.
Komise stanoví vzor pro list s výsledky zkoušek uvedený v písmenu a) prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
4. V případě EU schválení typu, u nějž byla v souladu s článkem 40 stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od některých ustanovení tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, se v certifikátu EU schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou.
5. Pokud se výrobce rozhodne pro postup kombinovaného schválení typu, vyplní schvalovací orgán v informační dokumentaci odkazy na zkušební protokoly stanovené prováděcími akty uvedenými v čl. 32 odst. 1, pro něž není k dispozici žádný certifikát EU schválení typu.
6. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam příslušných požadavků či aktů a přiloží tento seznam k certifikátu EU schválení typu. Komise přijme vzor takového seznamu pomocí prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
Článek 31
Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. EU schválení typu se udělí systému, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II.
2. EU schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek se udělí konstrukční části nebo samostatnému technickému celku, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II.
3. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušné akty uvedené v příloze II.
4. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah EU schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí.
V tom případě se v certifikátu EU schválení typu uvedou všechna omezení použití této konstrukční části nebo samostatného technického celku a zvláštní podmínky pro jejich montáž.
Pokud jsou takové konstrukční části nebo samostatné technické celky montovány výrobcem vozidla, ověří se dodržení všech příslušných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla.
Článek 32
Zkoušky vyžadované pro EU schválení typu
1. Dodržení technických předpisů stanovených v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami.
Zkušební postupy uvedené v prvním pododstavci a specifické vybavení a nástroje předepsané k provádění uvedených zkoušek jsou stanoveny v příslušných aktech uvedených v příloze II.
Formát zkušebního protokolu splňuje obecné požadavky, které stanoví Komise prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
2. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných aktů uvedených v příloze II potřeba k provedení požadovaných zkoušek.
3. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen.
Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací.
4. Jako alternativa ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 mohou být na základě souhlasu schvalovacího orgánu použity zkušební metody se simulací, a to na žádost výrobce podanou s přihlédnutím k požadavkům stanoveným v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
5. Zkušební metody se simulací musí splňovat podmínky uvedené v aktech v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 6.
6. Aby se zajistilo, že výsledky zkoušek se simulací budou stejně průkazné jako výsledky fyzických zkoušek, je Komise zmocněna přijímat v souladu s článkem 75 akty v přenesené pravomoci týkající se požadavků, jež je možné podrobit zkouškám se simulací, a podmínek, za nichž se mají zkoušky se simulací provádět. Při přijímání těchto aktů v přenesené pravomoci Komise případně vychází z požadavků a postupů stanovených v příloze XVI směrnice 2007/46/ES.
Článek 33
Opatření pro shodnost výroby
1. Schvalovací orgán, který uděluje EU schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby ověřil, v případě nutnosti i ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Schvalovací orgán, který uděluje schválení typu úplného vozidla, přijme nezbytná opatření s cílem ověřit, zda jsou prohlášení o shodě vydaná výrobcem v souladu s článkem 38. Za tímto účelem schvalovací orgán ověří, zda je dostatečný počet vybraných prohlášení o shodě v souladu s článkem 38 a zda výrobce přijal vhodná opatření s cílem zajistit, že jsou údaje uvedené v prohlášeních o shodě správné.
3. Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření, aby v případě potřeby ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nadále dostatečná, a vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky se nadále shodují se schváleným typem a prohlášení o shodě jsou i nadále v souladu s článkem 38.
4. Za účelem ověření, zda se vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek shoduje se schváleným typem, může schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky vyžadované pro EU schválení typu, na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení.
5. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, zjistí, že se opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 neuplatňují, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů, přestala se uplatňovat nebo již nejsou považována za adekvátní, ačkoliv výroba pokračuje, přijme nezbytná opatření pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby nebo odejme schválení typu.
6. Komise je v souladu s článkem 75 zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se podrobných opatření ohledně shodnosti výroby. První tyto akty v přenesené pravomoci budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA VI
ZMĚNY EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 34
Obecná ustanovení
1. Výrobce neprodleně sdělí schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci.
Schvalovací orgán rozhodne o tom, který z postupů stanovených v článku 35 se použije.
V případě potřeby může schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové EU schválení typu.
2. Žádost o změnu EU schválení typu se podává výlučně schvalovacímu orgánu, který udělil původní EU schválení typu.
3. Pokud schvalovací orgán shledá, že pro účely provedení změny je nezbytné opakování kontrol nebo zkoušek, vyrozumí o tom výrobce.
Postupy uvedené v článku 35 se uplatní, pouze pokud schvalovací orgán na základě těchto kontrol nebo zkoušek usoudí, že požadavky týkající se EU schválení typu jsou nadále splněny.
Článek 35
Revize a rozšíření EU schválení typu
1. Pokud se změnily údaje uvedené ve schvalovací dokumentaci, aniž by bylo nutné opakovat kontroly nebo zkoušky, označí se změna jako „revize“.
V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum nového vydání stránky. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání úplné aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn.
2. Změna se označí jako „rozšíření“, pokud se údaje ve schvalovací dokumentaci změnily a pokud platí kterákoliv z těchto podmínek:
a)
jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky;
b)
změnily se jakékoliv informace o certifikátu EU schválení typu, s výjimkou jeho příloh;
c)
vstoupí v platnost nové požadavky podle některého z aktů uvedených v příloze II pro schválený typ vozidla nebo schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek.
V případě rozšíření vydá schvalovací orgán aktualizovaný certifikát EU schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum nového vydání certifikátu.
3. Při každém vydání změněných stránek nebo úplné aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze.
4. Změna schválení typu vozidla se nevyžaduje, pokud nové požadavky uvedené v odst. 2 písm. c) nejsou z technického hlediska pro tento typ vozidla relevantní nebo se týkají jiných kategorií vozidel, než do které vozidlo patří.
Článek 36
Vydání a oznámení změn
1. V případě rozšíření musí být aktualizovány všechny příslušné části certifikátu EU schválení typu, jeho přílohy a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez prodlení vydají žadateli.
2. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez prodlení revidované dokumenty nebo případně úplnou aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace.
3. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v EU schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států v souladu s postupy uvedenými v článku 29.
KAPITOLA VII
PLATNOST EU SCHVÁLENÍ TYPU
Článek 37
Skončení platnosti
1. EU schválení typu se vydává na neomezenou dobu.
2. Platnost EU schválení typu vozidla končí v těchto případech:
a)
nové požadavky na schválený typ vozidla se stanou závaznými pro dodání na trh, registraci nebo uvedení do provozu vozidel a schválení typu nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat;
b)
výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena;
c)
doba platnosti schválení skončí z důvodu omezení v souladu s článkem 40 odst. 6;
d)
schválení bylo odňato v souladu s čl. 33 odst. 5, čl. 49 odst. 1 nebo čl. 52 odst. 4.
3. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají EU schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi.
4. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu pro dané vozidlo.
Do jednoho měsíce od obdržení oznámení uvedeného v prvním pododstavci schvalovací orgán, jenž vozidlu udělil EU schválení typu, informuje o této skutečnosti schvalovací orgány ostatních členských států.
5. Aniž je dotčen odstavec 4, má-li EU schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, bez prodlení sdělí všechny příslušné informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 44.
Ve sdělení uvedeném v druhém pododstavci se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla.
KAPITOLA VIII
PROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ
Článek 38
Prohlášení o shodě
1. Výrobce jako držitel schválení typu vozidla vydává v papírové verzi prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
Toto prohlášení se vydá kupujícímu zdarma společně s vozidlem. Jeho vydání nelze podmiňovat výslovnou žádostí ani poskytnutím dalších informací výrobci.
Výrobce vozidla vydá v období deseti let od data výroby vozidla vlastníkovi tohoto vozidla na jeho žádost duplikát prohlášení o shodě, pokud tento vlastník vozidla zaplatí poplatek nepřevyšující náklady na vydání tohoto duplikátu. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“.
2. Výrobce použije vzor prohlášení o shodě přijatý Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. Za tímto účelem prováděcí akt stanoví, že papír, na němž je prohlášení vytištěno, musí být chráněn několika ochrannými tiskovými prvky. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
3. Prohlášení o shodě se vystaví v nejméně jednom úředním jazyce Unie. Kterýkoliv členský stát může požádat, aby bylo prohlášení o shodě přeloženo do jeho vlastního úředního jazyka či jazyků.
4. Osoby oprávněné podepisovat prohlášení o shodě musí působit v organizaci výrobce a jsou řádně oprávněné vedením této organizace nést za výrobce plnou právní odpovědnost, co se týče projektování a výroby nebo zachování shody výroby vozidla.
5. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
6. U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozích stupních.
7. V prohlášení o shodě pro vozidla schválená v souladu s čl. 40 odst. 2 se v záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě čl. 40 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013 ze dne 15. ledna 2013 o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“.
8. V prohlášení o shodě uvedeném v prováděcím aktu uvedených v odstavci 2 se pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 42, v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti k ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce v příloze III, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do výroby vyhrazené na tento rok.
9. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat prohlášení o shodě registračnímu orgánu kteréhokoli členského státu elektronickými prostředky.
Článek 39
Povinný štítek s řádným označením vozidel a značka schválení typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla opatří každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem povinným štítkem s řádným označením požadovaným příslušným prováděcím aktem přijatým podle odstavce 3.
2. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou schválení typu požadovanou příslušným prováděcím aktem přijatým podle tohoto nařízení nebo příslušného předpisu EHK OSN.
Pokud není taková značka schválení typu požadována, připojí výrobce alespoň svou obchodní firmu nebo ochrannou známku, číslo typu nebo identifikační číslo.
3. Povinný štítek a značka EU schválení typu musí být v souladu se vzorem stanoveným Komisí prostřednictvím prováděcích aktů. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2. První tyto prováděcí akty budou přijaty do 31. prosince 2014.
KAPITOLA IX
VÝJIMKY PRO NOVÁ TECHNICKÁ ŘEŠENÍ NEBO NOVÉ KONCEPCE
Článek 40
Výjimky pro nová technická řešení nebo nové koncepce
1. Výrobce může požádat o EU schválení typu pro typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsahující technická řešení nebo koncepce, jež jsou neslučitelné s jedním nebo více akty uvedenými v příloze II.
2. Schvalovací orgán udělí EU schválení typu uvedené v odstavci 1, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
žádost uvádí důvody, proč daná technická řešení nebo koncepce činí systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek neslučitelným s jedním nebo více akty uvedenými v příloze II;
b)
žádost popisuje dopady nového technického řešení na bezpečnost a na životní prostředí a opatření přijatá k tomu, aby byla zajištěna alespoň rovnocenná úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí, jakou stanoví požadavky, z nichž se požaduje výjimka;
c)
je předložen popis zkoušek i s jejich výsledky, které prokazují, že jsou splněny podmínky uvedené v písmenu b).
3. Udělení tohoto EU schválení typu, jímž je přiznána výjimka novým technickým řešením nebo novým koncepcím, podléhá schválení Komise. Toto schválení se uděluje prostřednictvím prováděcího aktu. Tento prováděcí akt se přijme přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
4. Schvalovací orgán může do rozhodnutí Komise o tomto schválení již vydat typu vozidla, na nějž se vztahuje požadovaná výjimka, EU schválení typu, avšak toto schválení je prozatímní a platí pouze na území daného členského státu. Schvalovací orgán o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy prostřednictvím dokumentace obsahující údaje uvedené v odstavci 2.
V záhlaví certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě musí být jasně vyznačena skutečnost, že se jedná o prozatímní dokumenty s omezenou územní platností. Pro účely tohoto odstavce Komise může přijmout prováděcí akty, jejichž prostřednictvím stanoví harmonizované vzory certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
5. Ostatní schvalovací orgány se mohou rozhodnout přijmout v písemné podobě na svém území prozatímní schválení uvedené v odstavci 4.
6. Ve schválení Komise uvedeném v odstavci 3 se případně uvede, zda podléhá omezením. Schválení typu v každém případě platí alespoň po dobu 36 měsíců.
7. Pokud se Komise rozhodne schválení zamítnout, schvalovací orgán ihned vyrozumí držitele prozatímního schválení typu uvedeného v odstavci 4, že prozatímní schválení bude zrušeno šest měsíců po dni zamítnutí Komise.
Vozidla vyrobená ve shodě s prozatímním schválením před skončením jeho platnosti však mohou být uvedena na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu v kterémkoliv členském státě, jenž prozatímní schválení přijal.
Článek 41
Následná změna aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů
1. Pokud Komise schválí udělení výjimky podle článku 40, přijme neprodleně nezbytné kroky, aby dotčené akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přizpůsobila technickému pokroku.
Pokud se výjimka podle článku 40 týká předpisu EHK OSN, navrhne Komise změnu příslušného předpisu EHK OSN v souladu s postupem použitelným na základě revidované dohody v roku 1958.
2. Po změně příslušných aktů se zruší veškerá omezení v rozhodnutí Komise o schválení výjimky.
Pokud nebyly přijaty nezbytné kroky k přizpůsobení aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů, může Komise na žádost členského státu, který schválení udělil, prodloužit platnost schválení typu rozhodnutím v podobě prováděcího aktu přijatého v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 73 odst. 2.
KAPITOLA X
VOZIDLA VYRÁBĚNÁ V MALÝCH SÉRIÍCH
Článek 42
Vnitrostátní schválení typu malých sérií
1. Výrobce může požádat o vnitrostátní schválení typu malých sérií pro určitý typ vozidla v rámci ročních kvantitativních limitů uvedených v příloze III. Tyto limity se vztahují na dodávání na trh, registraci nebo uvádění do provozu vozidel schváleného typu na trh každého členského státu v daném roce.
2. V případě typů vozidel uvedených v odstavci 1 mohou členské státy upustit od dodržení hmotněprávních požadavků stanovených jedním nebo více akty v přenesené pravomoci uvedenými v příloze II, pokud stanovují odpovídající alternativní požadavky.
„Alternativními požadavky“ se rozumí správní ustanovení a technické požadavky, jež mají za cíl zajistit úroveň funkční bezpečnosti, ochrany životního prostředí a bezpečnosti osádky, jež je v nejvyšší možné míře rovnocenná úrovni stanovené jednoho anebo více aktů v přenesené pravomoci uvedených v příloze II.
V případě typů vozidel uvedených v odstavci 1 mohou členské státy upustit od dodržení jednoho nebo více správních ustanovení tohoto nařízení nebo prováděcích aktů přijatých podle tohoto nařízení.
Od dodržení ustanovení zmíněných v tomto odstavci členský stát upustí pouze tehdy, pokud k tomu má dostatečné důvody.
3. Pro účely vnitrostátního schválení typu vozidel podle tohoto článku se přijmou systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jejichž typ je schválen v souladu s akty uvedenými v příloze II.
4. Certifikát schválení typu pro vozidla, jež obdržela schválení typu podle tohoto článku, se vystaví podle vzoru uvedeného v čl. 30 odst. 2, nenese však název „Certifikát EU schválení typu“ a musí popisovat obsah výjimek udělených podle odstavce 2. Certifikáty schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem uvedeným v čl. 29 odst. 4.
5. V certifikátu schválení typu je uvedena povaha výjimek udělených podle odst. 2 prvního a třetího pododstavce.
6. Platnost vnitrostátního schválení typu malých sérií je omezena na území členského státu, jehož schvalovací orgán schválení udělil.
7. Na žádost výrobce se však doporučenou zásilkou nebo elektronickou poštou schvalovacím orgánům ostatních členských států určených výrobcem zašle kopie certifikátu schválení typu a jeho příloh.
8. Schvalovací orgány členských států určené výrobcem rozhodnou do tří měsíců od obdržení žádosti uvedené v odstavci 7, zda schválení typu přijmou či nikoliv. Své rozhodnutí úředně sdělí schvalovacímu orgánu, jenž udělil vnitrostátní schválení malých sérií.
9. Schvalovací orgány členských států vnitrostátní schválení typu přijmou, ledaže se mohou odůvodněně domnívat, že vnitrostátní technické požadavky, podle nichž bylo vozidlo schváleno, neodpovídají jejich vlastním požadavkům.
10. Na žádost žadatele, jenž si přeje uvést na trh nebo zaregistrovat vozidlo s vnitrostátním schválením typu malých sérií v jiném členském státě, schvalovací orgán, jenž udělil vnitrostátní schválení typu malých sérií, poskytne vnitrostátnímu orgánu tohoto jiného členského státu kopii certifikátu schválení typu včetně schvalovací dokumentace. Použijí se odstavce 8 a 9.
KAPITOLA XI
DODÁNÍ NA TRH, REGISTRACE NEBO UVEDENÍ DO PROVOZU
Článek 43
Dodání na trh, registrace nebo uvedení vozidel do provozu
Aniž jsou dotčeny články 46 a 47, vozidla, pro které je EU schválení typu úplného vozidla povinné nebo pro které získal výrobce takové schválení podle tohoto nařízení, smějí být dodány na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu tehdy, jsou-li opatřena platným prohlášením o shodě vydaným v souladu s článkem 38.
Pokud jsou tato vozidla neúplná, jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu se povoluje, avšak orgány členského státu odpovědné za registraci vozidla mohou zamítnout trvalou registraci a použití takových vozidel na komunikacích.
Článek 44
Dodání na trh, registrace nebo uvedení do provozu vozidel z výběhu série
1. S výhradou limitů na vozidla z výběhu série a lhůt uvedených v odstavcích 2 a 4 již nelze dodávat na trh, registrovat ani uvádět do provozu vozidla odpovídající typu vozidla, jejichž EU schválení typu pozbylo platnosti podle článku 37.
První pododstavec se použije pouze na vozidla na území Unie, na něž se v době jejich výroby vztahovalo platné EU schválení typu, která však nebyla před tím, než toto EU schválení typu pozbylo platnosti, dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu.
2. Odstavec 1 se použije u úplných vozidel po dobu 24 měsíců ode dne, k němuž pozbylo EU schválení typu platnosti, a u dokončených vozidel po dobu 30 měsíců od uvedeného dne.
3. Výrobce, který si přeje využít odstavce 1, podá žádost vnitrostátnímu orgánu každého členského státu, v němž mají být dotyčná vozidla dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu. V této žádosti se uvedou všechny technické a ekonomické důvody, jež brání tomu, aby tato vozidla splnila nové požadavky na schválení typu.
Dotyčný vnitrostátní orgán do tří měsíců od obdržení této žádosti rozhodne, zda a v jakém množství povolí registraci těchto vozidel na svém území.
4. Počet vozidel z výběhu série nepřekročí 10 % počtu vozidel zaregistrovaných během předchozích dvou let nebo 100 vozidel na členský stát, podle toho, které číslo je vyšší.
5. Na prohlášení o shodě vozidel uvedených do provozu v souladu s tímto postupem je uveden zvláštní údaj označující vozidla jako „vozidla z výběhu série“.
6. Členské státy zajistí účinné sledování počtu vozidel, jež mají být dodána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu podle postupu uvedeného v tomto článku.
7. Tento článek se použije pouze na ukončení z důvodu skončení platnosti schválení typu v případě uvedeném v čl. 37 odst. 2 písm. a).
Článek 45
Dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků
1. Konstrukční částí a samostatné technické celky mohou být dodány na trh nebo uvedeny do provozu pouze v případě, že odpovídají požadavkům příslušných aktů uvedených v příloze II a jsou řádně označeny v souladu s článkem 39.
2. Odstavec 1 se nepoužije v případě konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou speciálně vyrobeny nebo zkonstruovány pro nová vozidla, na něž se toto nařízení nevztahuje.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež byly v souladu s článkem 40 osvobozeny od dodržení jednoho nebo více ustanovení tohoto nařízení nebo jsou určeny k montáži na vozidla, na něž se vztahují schválení udělená podle článku 42, týkající se dané konstrukční části nebo samostatného technického celku.
4. Odchylně od odstavce 1 a pokud není v tomto nařízení nebo v některém z aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě stanoveno jinak, mohou členské státy povolit dodání na trh nebo uvedení do provozu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou určeny k montáži na vozidla, u nichž v době jejich dodání na trh nebo uvedení do provozu nebylo podle tohoto nařízení nebo podle směrnice 2002/24/ES požadováno schválení typu.
KAPITOLA XII
OCHRANNÉ DOLOŽKY
Článek 46
Postup pro zacházení na vnitrostátní úrovni s vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky představujícími závažné nebezpečí
1. Pokud orgány pro dozor nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody domnívat se, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, na nějž se vztahuje toto nařízení, představuje závažné nebezpečí pro zdraví nebo bezpečnost osob nebo pro jiný veřejný zájem, na nějž se vztahuje toto nařízení, provede schvalovací orgán, jenž udělil schválení, hodnocení, zda dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňuje všechny požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty plně spolupracují s orgány pro dozor nad trhem a/nebo schvalovacími orgány. Příslušné hospodářské subjekty plně spolupracují se schvalovacími orgány nebo orgány pro dozor nad trhem.
Pokud v průběhu tohoto hodnocení schvalovací orgán, který udělil schválení, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, nařídí neprodleně dotčenému hospodářskému subjektu, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku do souladu s těmito požadavky, nebo aby vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek stáhl z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika.
Na opatření uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.
2. Domnívají-li se orgány pro dozor nad trhem, že se nesoulad netýká pouze území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a opatřeních vyžadovaných od hospodářského subjektu.
3. Hospodářský subjekt zajistí přijetí všech vhodných nápravných opatření ve vztahu ke všem nevyhovujícím vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům, které v Unii uvedl na trh, zaregistroval nebo za jejichž uvedení do provozu odpovídá.
4. Pokud hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou vnitrostátní orgány všechna vhodná opatření a zakáží nebo omezí dodávání na trh, registraci nebo uvádění do provozu nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků na trhu jejich členského státu, nebo jej stáhnou z trhu nebo z oběhu.
5. Vnitrostátní orgány o opatřeních uvedených v odstavci 4 neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.
Součástí poskytovaných informací jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, údaje o jejich původu, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni a stanoviska příslušného hospodářského subjektu. Schvalovací orgány zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:
a)
skutečnost, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesplňuje požadavky týkající se zdraví nebo bezpečnosti osob, ochrany životního prostředí nebo jiného veřejného zájmu, na nějž se vztahuje toto nařízení;
b)
nedostatky v příslušných aktech uvedených v příloze II.
6. Členské státy informují do jednoho měsíce Komisi a ostatní členské státy o veškerých opatřeních, která přijaly, a o všech doplňujících údajích o nesouladu dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, které mají k dispozici, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními o svých námitkách.
7. Pokud do jednoho měsíce od přijetí informací uvedených v odstavci 6 tohoto článku podá jiný členský stát nebo Komise námitku, pokud jde o opatření, které členský stát přijal, Komise toto opatření vyhodnotí podle článku 47.
8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem přijata vhodná omezující opatření, jako je bezodkladné stažení daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhů.
Článek 47
Ochranný postup Unie
1. Pokud jsou během postupu uvedeného v čl. 46 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatřením členského státu nebo pokud se Komise domnívá, že jsou vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, provede Komise neprodleně po konzultaci s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem nebo subjekty hodnocení těchto vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2 rozhodne, zda jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná, či nikoli.
Komise své rozhodnutí sdělí všem členským státům a příslušnému hospodářskému subjektu nebo subjektům.
2. Pokud Komise považuje vnitrostátní opatření za oprávněná, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření ke stažení nevyhovujícího vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku z jejich trhů a uvědomí o tom Komisi. Je-li vnitrostátní opatření považováno za neoprávněné, dotčený členský stát toto opatření odvolá nebo upraví v souladu s rozhodnutím uvedeným v odstavci 1.
3. Pokud je vnitrostátní opatření považováno za oprávněné a je přisuzováno nedostatkům v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení, Komise navrhne tato vhodná opatření:
a)
jedná-li se o akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, Komise navrhne nezbytné změny dotčeného aktu;
b)
jedná-li se o předpisy EHK OSN, navrhne Komise nezbytné změny příslušných předpisů EHK OSN v souladu s postupem použitelným podle revidované dohody z roku 1958.
Článek 48
Vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které představují závažné nebezpečí
1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 46 odst. 1 zjistí, že ačkoli jsou vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s příslušnými požadavky nebo jsou řádně označeny, představují závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo mohou vážně ohrozit životní prostředí nebo veřejné zdraví, nařídí příslušnému hospodářskému subjektu, aby přijal všechna vhodná opatření a zajistil, aby dotčené vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek po uvedení na trh, registraci nebo uvedení do provozu dále nepředstavoval toto riziko, nebo aby jej stáhnul z trhu nebo z oběhu v přiměřené lhůtě odpovídající povaze rizika. Dokud výrobce vozidla nepřijme veškerá tato vhodná opatření, může členský stát registraci těchto vozidel odmítat.
2. V případě vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku uvedeného v odstavci 1 hospodářský subjekt zajistí, aby byla ve vztahu ke všem těmto vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům uváděným na trh, registrovaným nebo uváděným do provozu v Unii přijata nápravná opatření.
3. Členský stát uvedený v odstavci 1do jednoho měsíce informuje Komisi a ostatní členské státy o všech dostupných podrobnostech, zejména o údajích nezbytných pro identifikaci dotčeného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, původu a dodavatelského řetězce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, povahy souvisejícího rizika a povahy a trvání přijatých vnitrostátních opatření.
4. Komise neprodleně konzultuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty, a zejména schvalovací orgán, který udělil schválení typu, a zhodnotí opatření přijatá na vnitrostátní úrovni. Na základě tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou vnitrostátní opatření uvedená v odstavci 1 považována za oprávněná, či nikoli, a v případě nutnosti navrhne vhodná opatření.
5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje členské státy a příslušný hospodářský subjekt nebo subjekty.
Článek 49
Vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež se neshodují se schváleným typem
1. Pokud se nová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu neshodují s typem, který byl schválen, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme nezbytná opatření včetně odejmutí schválení typu, aby byla vyráběná vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky uvedeny ve shodu se schváleným typem.
2. Pro účely odstavce 1 se odchylky od údajů uvedených v certifikátu EU schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci považují za nedodržení shody se schváleným typem.
3. Pokud schvalovací orgán prokáže, že se nová vozidla, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou schválení typu vydanou v jiném členském státě neshodují se schváleným typem, může požádat schvalovací orgán, který EU schválení typu udělil, aby ověřil, zda se jednotlivá vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky i nadále shodují se schváleným typem. Po obdržení takové žádosti přijme schvalovací orgán, který vydal EU schválení typu, co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření.
4. Schvalovací orgán požádá schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část, samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby byla vyráběná vozidla opět uvedena v soulad se schváleným typem v následujících případech:
a)
u EU schválení typu vozidla, pokud neshoda vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku;
b)
u vícestupňového schválení typu, pokud neshoda dokončeného vozidla vyplývá výlučně z neshody systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež tvoří část neúplného vozidla, nebo z neshody samotného neúplného vozidla.
5. Po obdržení takové žádosti přijme dotyčný schvalovací orgán co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců ode dne podání žádosti nezbytná opatření, v případě potřeby společně se schvalovacím orgánem, který žádost podal.
6. Je-li zjištěna neshoda, přijme schvalovací orgán členského státu, který udělil EU schválení typu pro systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo neúplné vozidlo, opatření uvedená v odstavci 1.
Schvalovací orgány se ve lhůtě jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí EU schválení typu a o jeho důvodech.
7. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, popírá existenci neshody, o níž byl uvědomen, usilují dotyčné členské státy o urovnání sporu. Komise je průběžně informována a v případě potřeby uspořádá vhodná jednání s cílem dosáhnout urovnání sporu.
Článek 50
Uvádění na trh a uvádění do provozu dílů a zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů
1. Díly nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování systémů, jež mají zásadní význam pro bezpečnost vozidla nebo jeho vliv na životní prostředí, nesmějí být uvedeny na trh, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu a pokud nebyly schváleny schvalovacím orgánem v souladu s čl. 51 odst. 1 a 4, musí být zakázány.
2. S cílem zajistit jednotné uplatňování odstavce 1 může Komise přijmout prováděcí akty, jimiž stanoví seznam těchto dílů nebo zařízení na základě dostupných údajů, zejména údajů poskytnutých členskými státy, týkajících se:
a)
závažnosti rizika, pokud jde o bezpečnost vozidel vybavených dotyčnými díly nebo zařízeními;
b)
možného dopadu na spotřebitele a výrobce na trhu s náhradními částmi při stanovení případného požadavku na schválení u dílů nebo zařízení podle tohoto článku.
Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
3. Odstavec 1 se nevztahuje na původní díly nebo zařízení a na díly nebo zařízení, jejichž typ je schválen v souladu s některým z aktů uvedených v příloze II, vyjma případů, kdy se schválení vztahuje k jiným hlediskům než k těm, na něž se vztahuje odstavec 1.
Odstavec 1 se nevztahuje na díly nebo zařízení vyrobené výhradně pro závodní vozidla, která nejsou určena k použití na veřejných komunikacích. Pokud díly nebo zařízení uvedené na seznamu stanoveném prováděcím aktem uvedeným v odstavci 2 mohou být použity jak pro závody, tak pro silniční provoz, nesmějí být tyto díly nebo zařízení poskytnuty veřejnosti k užívání v silničních vozidlech, pokud nesplňují požadavky tohoto článku. Komise v případě potřeby přijme opatření pro určování dílů nebo zařízení uvedených v tomto odstavci.
4. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví požadavky, které musí díly a zařízení uvedené v odstavci 1 tohoto článku splňovat.
Tyto požadavky mohou být založeny na aktech uvedených v příloze II nebo mohou sestávat ze srovnání dílů nebo zařízení s environmentálními nebo bezpečnostními vlastnostmi původního vozidla nebo případně některým z jeho dílů. V takových případech musí tyto požadavky zajistit, aby díly nebo zařízení neohrozily fungování těch systémů, jež jsou zásadní pro bezpečnost vozidla nebo jeho vliv na životní prostředí.
Článek 51
Díly nebo zařízení, jež mohou představovat závažné nebezpečí pro správné fungování základních systémů - související požadavky
1. Pro účely čl. 50 odst. 1 předá výrobce dílů nebo zařízení schvalovacímu orgánu žádost, k níž je připojen zkušební protokol vypracovaný určenou technickou zkušebnou, jenž osvědčuje, že díly a zařízení, pro něž je požadováno povolení, splňují požadavky uvedené v čl. 50 odst. 4. Výrobce může podat pouze jednu žádost na typ a díl, a to pouze u jednoho schvalovacího orgánu.
Na žádost příslušného orgánu jiného členského státu zašle schvalovací orgán, jenž vydal povolení, žadateli do jednoho měsíce od obdržení žádosti kopii vyžádaného certifikátu povolení včetně příloh, a to pomocí společného zabezpečeného elektronického systému pro výměnu údajů. Kopie může mít rovněž podobu zabezpečeného elektronického souboru.
2. Žádost obsahuje podrobnosti týkající se výrobce dílů nebo zařízení, typu, označení a čísel dílů nebo zařízení, jméno výrobce vozidla, typ vozidla a případně rok výroby nebo jakékoliv jiné informace umožňující identifikaci vozidla, pro nějž jsou tyto díly a zařízení určeny.
Pokud schvalovací orgán dojde při zohlednění zkušebního protokolu a dalších důkazů k závěru, že dotyčné díly nebo zařízení splňují požadavky uvedené v čl. 50 odst. 4, povolí uvedení těchto dílů nebo zařízení na trh a jejich uvedení do provozu, s výhradou odst. 4 druhého pododstavce tohoto článku.
Schvalovací orgán vydá výrobci bez prodlení certifikát.
3. Komise může přijmout prováděcí akty, kterými stanoví vzor a systém číslování certifikátu uvedeného v třetím pododstavci odst. 2 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
4. Výrobce neprodleně uvědomí schvalovací orgán, jenž vydal povolení, o každé změně, jež má vliv na podmínky, za nichž bylo vydáno. Schvalovací orgán rozhodne, zda musí být povolení přezkoumáno nebo opětovně vydáno a zda jsou nezbytné další zkoušky.
Výrobce odpovídá za zajištění toho, že díly a zařízení jsou vyráběny za podmínek, za nichž bylo povolení vydáno, a aby tak byly vyráběny i nadále.
5. Před vydáním povolení schvalovací orgán ověří, že existují uspokojivá opatření a postupy pro zajištění účinné kontroly shodnosti výroby.
Pokud schvalovací orgán zjistí, že podmínky pro vydání povolení již nejsou splněny, požádá výrobce, aby přijal nezbytná opatření k zajištění toho, aby bylo u dílů nebo zařízení opět dosaženo shody. V případě nutnosti povolení odejme.
6. Schvalovací orgány z různých členských států oznámí jakýkoli spor v souvislosti s povoleními uvedenými v odst. 2 druhém pododstavci Komisi. Komise po konzultaci se schvalovacími orgány přijme odpovídající opatření k vyřešení sporu, pokud je to nezbytné, včetně příkazu k odejmutí povolení.
7. Dokud nebyl vypracován seznam uvedený v čl. 50 odst. 2, mohou členské státy zachovat vnitrostátní ustanovení vztahující se na díly nebo zařízení, jež mohou mít dopad na správné fungování systémů se zásadním významem pro bezpečnost vozidla nebo pro jeho vliv na životní prostředí.
Článek 52
Stažení vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Pokud je výrobce, jemuž bylo uděleno EU schválení typu úplného vozidla, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout vozidla uvedená na trh, zaregistrovaná vozidla nebo vozidla, za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jímž je vozidlo vybaveno, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byl řádně schválen v souladu s tímto nařízením či nikoli, nebo protože díl, jenž na základě právních předpisů o schvalování typu nepodléhá žádným specifickým požadavkům, představuje závažné nebezpečí pro bezpečnost, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení typu.
2. Pokud je výrobce systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jenž obdržel EU schválení typu, povinen v souladu s nařízením (ES) č. 765/2008 stáhnout systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež byly uvedeny na trh nebo za jejichž uvedení do provozu výrobce odpovídal, protože představují závažné nebezpečí pro bezpečnost, bezpečnost při práci, veřejné zdraví nebo ochranu životního prostředí, ať už byly řádně schváleny v souladu s tímto nařízením nebo nikoli, uvedený výrobce o tom okamžitě informuje schvalovací orgán, jenž udělil příslušné schválení.
3. Výrobce navrhne schvalovacímu orgánu soubor vhodných nápravných opatření k odstranění závažného nebezpečí uvedeného v odstavcích 1 a 2. Schvalovací orgán neprodleně sdělí navržená nápravná opatření schvalovacím orgánům ostatních členských států.
Schvalovací orgány zajistí, aby tato nápravná opatření byla v jejich členských státech řádně provedena.
4. Pokud dotčený schvalovací orgán považuje nápravná opatření za nedostatečná nebo se domnívá, že nebyla provedena dostatečně rychle, neprodleně uvědomí schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu.
Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, následně uvědomí výrobce. Pokud výrobce nenavrhne a neprovede účinná nápravná opatření, schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme veškerá potřebná ochranná opatření, včetně odejmutí EU schválení typu. V případě odejmutí EU schválení typu oznámí schvalovací orgán do jednoho měsíce od tohoto odejmutí doporučeným dopisem nebo rovnocennými elektronickými prostředky tuto skutečnost výrobci, schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Článek 53
Oznámení rozhodnutí a dostupných opravných prostředků
1. Veškerá rozhodnutí přijatá na základě tohoto nařízení a veškerá rozhodnutí o zamítnutí nebo odejmutí EU schválení typu, zamítnutí registrace, o zákazu nebo omezení uvedení na trh, registrace nebo uvedení do vozidla provozu nebo které vyžadují stažení vozidla z trhu musí být podrobně odůvodněna.
2. Každé takové rozhodnutí se oznamují dotčené straně zároveň s poučením o opravných prostředcích, které jsou jí podle platných právních předpisů dotyčného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich uplatnění.
KAPITOLA XIII
MEZINÁRODNÍ PŘEDPISY
Článek 54
Předpisy EHK OSN potřebné pro EU schválení typu
1. Součástí požadavků na EU schválení typu vozidla jsou předpisy EHK OSN včetně jejich změn, pro něž Unie hlasovala a které jsou uvedeny v tomto nařízení nebo v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení.
2. Schvalovací orgány členských států uznávají schválení udělená v souladu s těmito předpisy EHK OSN uvedenými v odstavci 1 a případně odpovídající značky schválení typu namísto odpovídajících schválení typu a značek schválení typu udělených podle tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
3. Pokud Unie hlasuje pro předpis EHK OSN nebo pro jeho změnu pro účely EU schválení typu vozidla, Komise případně přijme akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75 pro účely určení závaznosti předpisu EHK OSN anebo jeho změnu a pro účely změny tohoto nařízení nebo aktu v přenesené pravomoci přijatého na základě tohoto nařízení.
Tento akt v přenesené pravomoci stanoví lhůty pro povinné použití předpisu EHK OSN nebo jeho změn a případně obsahuje přechodná ustanovení.
Komise přijme zvláštní akty v přenesené pravomoci, jež uvádějí povinné uplatňování jednotlivých předpisů EHK OSN.
KAPITOLA XIV
POSKYTOVÁNÍ TECHNICKÝCH INFORMACÍ
Článek 55
Informace určené pro uživatele
1. Výrobce nesmí poskytnout technické informace o údajích stanovených v tomto nařízení, jeho prováděcích aktech nebo aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení, jež se odchylují od údajů schválených schvalovacím orgánem.
2. Pokud tak stanoví prováděcí akt nebo akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení, zpřístupní výrobce uživatelům veškeré příslušné informace a nezbytné pokyny popisující všechny zvláštní podmínky nebo omezení spojená s užíváním vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku.
3. Informace uvedené v odstavci 2 se poskytnou v úředním jazyce či jazycích členského státu, kde má být vozidlo uvedeno na trh, zaregistrováno nebo uvedeno do provozu. Po přijetí schvalovacím orgánem se uvedou v příručce uživatele.
Článek 56
Informace určené pro výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Výrobce vozidla zpřístupní výrobcům konstrukčních částí nebo samostatných technických celků všechny údaje, včetně případných výkresů, na něž odkazují akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty přijaté na základě tohoto nařízení, jež jsou nezbytné pro EU schválení typu pro konstrukční části nebo samostatné technické celky nebo pro získání povolení podle článku 50.
Výrobce vozidla může požadovat od výrobců konstrukčních částí nebo samostatných technických celků uzavření závazné dohody na ochranu důvěrné povahy všech informací, jež nejsou veřejně dostupné, včetně informací, jež se vztahují k právům duševního vlastnictví.
2. Výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jakožto držitel certifikátu EU schválení typu, jenž podle čl. 31 odst. 4 obsahuje omezení použití nebo zvláštní podmínky pro montáž nebo obojí, poskytne výrobci vozidla o této věci veškeré podrobné informace.
Pokud tak stanoví akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení, poskytne výrobce konstrukčních částí nebo samostatných technických celků společně s vyrobenými konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky pokyny ohledně omezení použití nebo zvláštních podmínek pro montáž nebo obojí.
KAPITOLA XV
PŘÍSTUP K INFORMACÍM O OPRAVÁCH A ÚDRŽBĚ
Článek 57
Povinnosti výrobce
1. Výrobce poskytne samostatným provozovatelům neomezený přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla na svých internetových stránkách, za použití standardizovaného formátu, snadným a rychle dostupným způsobem. Tento přístup by zejména měl být nediskriminační v porovnání s přístupem nebo informacemi poskytovanými autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám. Tato povinnost se nevztahuje na vozidla schválená jako malosériová vozidla.
2. Do doby, než Komise přijme společný standard, se informace uvedené v odstavci 1 poskytují jednotným způsobem, umožňujícím nezávislým provozovatelům jejich zpracování s vynaložením přiměřeného úsilí.
Výrobce také poskytne nezávislým provozovatelům, autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám školicí materiály.
3. Informace uvedené v odstavci 1 musí obsahovat alespoň:
a)
jednoznačné identifikační číslo vozidla;
b)
příručky k obsluze včetně záznamů o opravách a údržbě a plánů servisních kontrol;
c)
technické manuály a technické servisní bulletiny;
d)
informace o konstrukčních částech a diagnostické informace (jako například minimální a maximální teoretické hodnoty pro měření);
e)
schémata zapojení;
f)
diagnostické chybové kódy, včetně specifických kódů výrobce;
g)
softwarové identifikační a kalibrační číslo vztahující se na typ vozidla;
h)
informace týkající se značkových nástrojů a zařízení a poskytované jejich prostřednictvím;
i)
informace o zaznamenávání údajů a údaje o obousměrném monitorování a zkouškách;
j)
pracovní jednotky.
4. Autorizovaní obchodní zástupci nebo opravny v rámci distribučního systému určitého výrobce vozidel se pro účely tohoto nařízení považují za samostatné provozovatele, pokud poskytují opravárenské nebo údržbářské služby k vozidlům, pro něž nejsou členy distribučního systému daného výrobce vozidel.
5. Informace o opravách a údržbě vozidel musí být vždy dostupné, s výjimkou případů údržby informačního systému.
6. Pro účely výroby a údržby náhradních dílů a dílů pro údržbu a diagnostických přístrojů a zkušebních zařízení kompatibilních se systémem OBD poskytne výrobce informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému výrobci nebo opravně konstrukčních částí, diagnostických nástrojů nebo zkušebního zařízení, kteří o ně projeví zájem.
7. Pro účely projektování a výroby vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem poskytne výrobce informace o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel nediskriminačním způsobem každému zúčastněnému výrobci nebo servisnímu technikovi nebo opravně vybavení pro vozidla poháněná alternativním palivem.
8. Při podávání žádosti o EU schválení typu výrobce předloží schvalovacímu orgánu doklad o dodržení podmínek tohoto nařízení, pokud jde o poskytování informací podle tohoto článku.
Pokud tyto informace nejsou v okamžiku podání žádosti o EU schválení typu dostupné nebo nejsou v souladu s tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty přijatými na jeho základě, výrobce dodá tyto informace do šesti měsíců od data schválení typu.
Komise může přijímat prováděcí akty, jimiž stanoví vzor certifikátu o přístupu k informacím o systémech OBD pro vozidla a opravách a údržbě vozidel, který se předkládá schvalovacímu orgánu jako doklad o dodržení podmínek. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2.
9. Pokud tento doklad o dodržení podmínek není během lhůty uvedené v odst. 8 druhém pododstavci dodán, schvalovací orgán přijme vhodná opatření k zajištění jejich dodržování.
10. Výrobce zpřístupní na svých internetových stránkách následné změny a doplnění informací o opravách a údržbě vozidla v tutéž dobu, kdy je zpřístupní autorizovaným opravnám.
11. Pokud jsou záznamy o opravách a údržbě vozidla vedeny v centrální databázi výrobce vozidla nebo jeho jménem, nezávislé opravny musí mít k těmto záznamům bezplatný přístup a musí mít možnost zadávat informace o opravách a údržbě, které provedly.
12. Komise je zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví podrobné požadavky na přístup k informacím o opravách a údržbě, zejména technické specifikace týkající se způsobu poskytování informací o opravách a údržbě vozidel.
Článek 58
Povinnosti s ohledem na více držitelů schválení typu
1. V případě postupného schválení typu nebo vícestupňového schválení typu, je výrobce odpovědný za dané jednotlivé schválení typu odpovědný také za sdělení informací o opravách týkajících se příslušného systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo konkrétní fáze jak konečnému výrobci, tak samostatným provozovatelům.
2. Konečný výrobce je odpovědný za sdělení informací o celém vozidle samostatným provozovatelům.
Článek 59
Poplatky za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla
1. Výrobce může za přístup k informacím o opravách a údržbě vozidla, na které se vztahuje toto nařízení, účtovat přiměřený a úměrný poplatek. Poplatek není přiměřený nebo úměrný, pokud odrazuje od přístupu k informacím tím, že nezohledňuje rozsah, ve kterém je samostatný provozovatel využívá.
2. Výrobce poskytuje informace o opravách vozidla a údržbě denně, měsíčně nebo ročně, přičemž poplatky se liší v závislosti na časovém období, na které se tento přístup poskytuje.
Článek 60
Fórum pro přístup k informacím o vozidle
Oblasti působnosti fóra pro přístup k informacím o vozidle, které bylo zřízeno podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 962/2008 ze dne 18. července 2008 kterým se provádí a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (28), se rozšiřuje na vozidla, na něž se vztahuje toto nařízení.
Pokud existují důkazy o záměrném nebo nezáměrném zneužití informací o příslušných systémech OBD a opravách a údržbě vozidel, fórum uvedené v prvním pododstavci poskytuje Komisi poradenství ohledně opatření k zamezení tohoto zneužívání.
KAPITOLA XVI
URČENÍ A OZNÁMENÍ TECHNICKÝCH ZKUŠEBEN
Článek 61
Požadavky na technické zkušebny
1. Určující schvalovací orgány zajistí, aby předtím, než určí technickou zkušebnu podle článku 63, tato zkušebna splňovala požadavky stanovené v odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Aniž je dotčen čl. 64 odst. 1, technická zkušebna se zřizuje podle vnitrostátního práva členského státu a má právní subjektivitu.
3. Technická zkušebna musí být subjektem třetí strany, nezávislým na procesu návrhu, výroby, dodávek a údržby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jež posuzuje.
Za subjekt vyhovující požadavkům prvního pododstavce lze považovat subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu svazu zastupujícímu podniky, jež se podílejí na návrhu, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které tento subjekt posuzuje, zkouší nebo u nichž provádí prohlídky, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.
4. Technická zkušebna, její nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů kategorií činností, pro které byly určeny podle čl. 63 odst. 1, nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají nebo udržují vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež posuzují, a nesmí ani zastupovat strany účastnící se těchto činností. To nevylučuje používání posuzovaných vozidel, systémů, konstrukčních části nebo samostatných technických celků uvedených v odstavci 3 tohoto článku, které jsou nezbytné pro činnost technické zkušebny, ani používání takových vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků k osobním účelům.
Technická zkušebna zajistí, že činnosti jejích poboček nebo subdodavatelů neohrozí důvěrnost, objektivitu a nestrannost různých kategorií jejích činností, pro které byla určena.
5. Technická zkušebna a její zaměstnanci provádějí různé kategorie činností, pro něž byla určena, posuzování na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činností posuzování, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.
6. Technická zkušebna musí být schopna provádět všechny kategorie úkolů, pro něž byla určena podle čl. 63 odst. 1, a prokázat určujícímu schvalovacímu orgánu, že má:
a)
pracovníky s odpovídajícími schopnostmi, specifickými odbornými znalostmi a odbornou přípravou a s dostatečnými a relevantními zkušenostmi potřebnými k plnění příslušných úkolů;
b)
popisy postupů potřebných pro kategorie činností, pro něž má být zkušebna určena, zajišťující transparentnost a opakovatelnost těchto postupů;
c)
postupy pro provádění kategorií činností, pro něž má být zkušebna určena a jež řádně zohledňují míru složitosti technologie daného vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu, a
d)
prostředky nezbytné k náležitému plnění úkolů spojených s kategoriemi činností, pro něž má být zkušebna určena, a přístup k veškerému nezbytnému vybavení a zařízení.
Zkušebna dále prokáže určujícímu schvalovacímu orgánu, že splňuje normy stanovené prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci přijatých podle článku 65, které jsou relevantní pro kategorie činností, pro něž je určena.
7. Musí být zaručena nestrannost technické zkušebny, jejího nejvyššího vedení a pracovníků, kteří provádějí posuzování. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudek a bezúhonnost ve vztahu ke kategoriím činností, pro něž byla zkušebna určena.
8. Technická zkušebna uzavře pojištění odpovědnosti ve vztahu ke svým činnostem, pokud tuto odpovědnost v souladu s vnitrostátním právem nepřevzal členský stát nebo pokud není za posuzování shody přímo odpovědný sám členský stát.
9. Pracovníci technické zkušebny jsou povinni zachovávat služební tajemství, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle tohoto nařízení nebo podle jakéhokoli ustanovení vnitrostátních právních předpisů, kterými se uvedený článek provádí, s výjimkou styku s určujícími schvalovacím orgánem, nebo pokud tak vyžadují právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy. Vlastnická práva jsou chráněna.
Článek 62
Pobočky a subdodavatelé technických zkušeben
1. Technická zkušebna smí některé ze svých činnosti, pro něž byla určena podle čl. 63 odst. 1, zadat subdodavateli nebo nechat provést pobočkou pouze se souhlasem svého určujícího schvalovacího orgánu.
2. Pokud technická zkušebna zadá konkrétní úkoly spojené s kategoriemi činností, pro něž byla určena, subdodavateli nebo pobočce, zajistí, že subdodavatel nebo pobočka splňuje požadavky stanovené v článku 61, a informuje určující schvalovací orgán.
3. Technická zkušebna nese plnou odpovědnost za úkoly provedené jejími subdodavateli nebo pobočkami bez ohledu na to, kde jsou usazeny.
4. Technická zkušebna uchovává pro potřebu určujícího schvalovacího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo pobočky a úkolů, které vykonávají.
Článek 63
Určení technických zkušeben
1. V závislosti na oblasti své působnosti se technické zkušebny určí podle jedné nebo více z těchto čtyř kategorií činností:
a)
kategorie A: technické zkušebny, jež provádějí zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II ve svých vlastních zařízeních;
b)
kategorie B: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky uvedené v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II, které jsou prováděny v zařízeních výrobce nebo v zařízeních třetí osoby;
c)
kategorie C: technické zkušebny, jež pravidelně posuzují a sledují postupy výrobce pro kontrolu shodnosti výroby;
d)
kategorie D: technické zkušebny, jež dohlížejí na zkoušky či kontroly nebo je provádějí v rámci dohledu nad shodností výroby.
2. Jako technická zkušebna pro jednu nebo více činností uvedených v odstavci 1 může být určen schvalovací orgán.
3. Technické zkušebny ze třetí země jiné než zkušebny určené v souladu s článkem 64 mohou být oznámeny pro účely článku 67, pouze pokud tuto možnost stanoví dvoustranná dohoda mezi Unií a dotyčnou třetí zemí. Toto ustanovení nebrání možnosti technické zkušebny zřízené podle vnitrostátního práva členského státu v souladu s čl. 61 odst. 2 zřizovat pobočky ve třetích zemích, pokud jsou tyto pobočky přímo řízeny a ovládány určenou technickou zkušebnou.
Článek 64
Akreditované vnitropodnikové technické zkušebny výrobce
1. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna výrobce může být určena pouze pro činnosti kategorie A, pokud jde o technické požadavky, u nichž akt v přenesené pravomoci přijatý na základě tohoto nařízení povolil vlastní zkoušení. Technická zkušebna musí tvořit samostatnou a oddělenou součást daného podniku a nesmí se podílet se na návrhu, výrobě, dodávkách nebo údržbě vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež posuzuje.
2. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna musí splňovat tato kritéria:
a)
musí být určena schvalovacím orgánem členského státu a akreditována vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu čl. 2 bodu 11 nařízení (ES) č. 765/2008 a musí být v souladu s normami a postupy uvedenými v článku 65 tohoto nařízení;
b)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna a její pracovníci jsou organizačně samostatnou jednotkou a používají takové metody podávání zpráv uvnitř podniku, jehož jsou součástí, které zajišťují jejich nestrannost a prokazují ji příslušnému vnitrostátnímu akreditačnímu orgánu;
c)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna ani její pracovníci se nesmí účastnit žádných činností, které by mohly ohrozit jejich nezávislý úsudek nebo bezúhonnost ve vztahu ke kategoriím činností, pro něž byla zkušebna určena;
d)
akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna poskytuje služby výhradně podniku, jehož je součástí.
3. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna se pro účely článku 67 nemusí oznamovat Komisi, avšak informace o akreditaci poskytne podnik, jehož součástí je akreditovaný vnitropodnikový subjekt, nebo vnitrostátní akreditační orgán určujícímu schvalovacímu orgánu na jeho žádost.
Článek 65
Postupy pro výkonností normy a pro posuzování technických zkušeben
V zájmu zajištění stejné vysoké úrovně výkonnostních norem technických zkušeben ve všech členských státech je Komise zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, jimiž stanoví standardy, jež musí technické zkušebny splňovat, postup pro jejich posuzování v souladu s článkem 66 a jejich akreditaci v souladu s článkem 64.
Článek 66
Posouzení kvalifikace technických zkušeben
1. Určující schvalovací orgán vypracuje hodnotící zprávu dokládající, že bylo provedeno posouzení navržené technické zkušebny s ohledem na splnění požadavků tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení. Součástí této zprávy může být akreditační osvědčení vydané akreditačním orgánem.
2. Posouzení, na němž je založena zpráva uvedená v odstavci 1, se provádí v souladu s ustanoveními uvedenými v aktu v přenesené pravomoci přijatém podle článku 65. U hodnotící zprávy se nejméně každé tři roky provádí přezkum.
3. Hodnotící zpráva se na požádání zašle Komisi. V těchto případech a v případech, kdy posouzení není založeno na akreditačním osvědčení vydaném vnitrostátním akreditačním orgánem, které dokládá, že technická zkušebna splňuje požadavky tohoto nařízení, předloží určující schvalovací orgán Komisi listinné důkazy dokládající způsobilost technické zkušebny a přijatá opatření, která zajišťují, že je technická zkušebna pravidelně sledována určujícím schvalovacím orgánem a splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci přijatých na jeho základě.
Schvalovací orgán, který usiluje o to, aby byl určen jako technická zkušebna v souladu s čl. 63 odst. 2, dokládá shodu prostřednictvím posouzení, jež provádějí auditoři nezávislí na posuzované činnosti. Tito auditoři mohou být z téže organizace za předpokladu, že jsou řízeni nezávisle na pracovnících provádějících posuzovanou činnost.
4. Akreditovaná vnitropodniková technická zkušebna musí splňovat příslušná ustanovení tohoto článku.
Článek 67
Postupy pro oznámení
1. Členské státy oznámí Komisi u každé technické zkušebny, kterou určily jméno, adresu včetně elektronické adresy, odpovědné osoby a příslušnou kategorii činností a veškeré pozdější změny těchto určení. V oznámení se uvede, pro jaké položky uvedené v příloze II jsou technické zkušebny určeny.
2. Technická zkušebna může provádět činnosti uvedené v čl. 63 odst. 1 jménem určujícího schvalovacího orgánu odpovědného za schválení typu, pouze pokud byla předem oznámena Komisi v souladu s ustanoveními odstavce 1 tohoto článku.
3. Táž technická zkušebna může být určena více určujícími schvalovacími orgány a oznámena členskými státy těchto určujících schvalovacích orgánů bez ohledu na kategorii nebo kategorie činností, jež bude vykonávat v souladu s čl. 63 odst. 1.
4. Jakékoli následné významné změny týkající se určení se oznámí Komisi.
5. Pokud je třeba při použití aktu uvedeného v příloze II určit konkrétní organizaci nebo příslušný subjekt, jejichž činnost není zahrnuta do činností, na něž se vztahuje čl. 63 odst. 1, provede se oznámení podle tohoto článku.
6. Komise na své internetové stránce zveřejní seznam technických zkušeben oznámených podle tohoto článku a podrobné údaje o nich.
Článek 68
Změny v určení
1. Pokud určující schvalovací orgán zjistí nebo je upozorněn na to, že jím určená technická zkušebna již nesplňuje požadavky stanovené v tomto nařízení nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší určení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Členský stát, který oznámil tuto technickou zkušebnu, o tom okamžitě uvědomí Komisi. Komise odpovídajícím způsobem upraví zveřejněné informace uvedené v čl. 67 odst. 6.
2. V případě omezení, pozastavení nebo zrušení určení nebo v případě, že technická zkušebna ukončila svou činnost, učiní určující schvalovací orgán příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se uvedené technické zkušebny buď zpracovány jinou technickou zkušebnou, nebo aby byly na vyžádání k dispozici určujícímu schvalovacímu orgánu nebo orgánům pro dozor nad trhem.
Článek 69
Zpochybnění způsobilosti technických zkušeben
1. Komise vyšetří všechny případy, v nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti technické zkušebny nebo o tom, zda technická zkušebna nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou jí uloženy.
2. Členský stát určujícího schvalovacího orgánu předloží Komisi na vyžádání všechny informace týkající se odůvodnění určení dané technické zkušebny nebo jeho zachování.
3. Komise zajistí, aby se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.
4. Pokud Komise zjistí, že technická zkušebna nesplňuje nebo přestala splňovat požadavky pro své určení, informuje o tom členský stát určujícího schvalovacího orgánu s cílem stanovit ve spolupráci s tímto členským státem nezbytná nápravná opatření a požádá tento členský stát, aby tato nezbytná nápravná opatření přijal, včetně případného zrušení určení.
Článek 70
Provozní povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny provádějí jménem určujícího schvalovacího orgánu kategorie činností, pro něž byly určeny, a to v souladu s postupy posuzování shody a zkušebními postupy stanovenými v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II.
Technické zkušebny dohlížejí na provádění zkoušek potřebných ke schválení nebo kontrol uvedených v tomto nařízení nebo v některém z aktů uvedených v příloze II samy nebo tyto činnosti samy provádějí, s výjimkou případů, u nichž jsou povoleny alternativní postupy. Technické zkušebny neprovádějí zkoušky, hodnocení ani inspekce, pro něž nebyly svým schvalovacím orgánem řádně určeny.
2. Technické zkušebny musí vždy:
a)
umožnit ve vhodných případech schvalovacímu orgánu, který zkušebnu určil, návštěvu v průběhu posuzování shody;
b)
aniž je dotčen čl. 61 odst. 9 a článek 71, poskytnout svému určujícímu schvalovacímu orgánu na jeho žádost veškeré požadované informace o jejich kategoriích činností spadajících do působnosti tohoto nařízení.
3. Pokud technická zkušebna zjistí, že výrobce nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, oznámí tuto skutečnost určujícímu schvalovacímu orgánu a tento orgán nařídí výrobci, aby přijal vhodná nápravná opatření, a nevydá certifikát schválení typu, dokud nebudou přijata vhodná nápravná opatření dle požadavků schvalovacího orgánu.
4. Pokud v průběhu sledování shody výroby po vydání certifikátu schválení typu technická zkušebna, která jedná jménem určujícího schvalovacího orgánu, zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek již není v souladu s tímto nařízením, oznámí tuto skutečnost určujícímu schvalovacímu orgánu. Schvalovací orgán přijme náležitá opatření podle článku 33.
Článek 71
Informační povinnosti technických zkušeben
1. Technické zkušebny informují svůj určující schvalovací orgán o:
a)
veškerých zjištěných případech neshody, jež si mohou vyžádat zamítnutí, omezení, pozastavení nebo odejmutí certifikátu schválení typu;
b)
všech okolnostech, které mají vliv na rozsah a podmínky určení;
c)
všech žádostech o informace týkajících se jejich činností, které obdržely od orgánů pro dozor nad trhem.
2. Na žádost svého určujícího schvalovacího orgánu technické zkušebny poskytují informace o činnostem v rámci působnosti jejich určení a o jakékoli jiné prováděné činnosti, včetně přeshraničních činností a zadávání subdodávek.
KAPITOLA XVII
PROVÁDĚCÍ AKTY A AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 72
Prováděcí akty
Aby bylo dosaženo cílů tohoto nařízení a byly zajištěny jednotné podmínky při jeho provádění, přijme Komise přezkumným postupem podle čl. 73 odst. 2 prováděcí akty, kterými stanoví tato prováděcí opatření:
a)
vzor prohlášení výrobce o životnosti kritických systémů funkční bezpečnosti, dílů a zařízení uvedených v čl. 22 odst. 7;
b)
vzory pro dokumentaci a pro informační dokument uvedený v čl. 27 odst. 4;
c)
systém číslování certifikátů EU schválení typu uvedený v čl. 29 odst. 4;
d)
vzor certifikátu EU schválení typu uvedený v čl. 30 odst. 2;
e)
vzor listu s výsledky zkoušek uvedený v čl. 30 odst. 3, který je připojen k certifikátu EU schválení typu;
f)
vzor seznamu příslušných požadavků nebo aktů uvedený v čl. 30 odst. 6;
g)
obecné požadavky na formát zkušebního protokolu uvedený v čl. 32 odst. 1;
h)
vzor prohlášení o shodě uvedený v čl. 38 odst. 2;
i)
vzor značky EU schválení typu uvedený v čl. 39 odst. 3;
j)
povolení udělit EU schválení typu s výjimkou týkající se nových technických řešení nebo nových koncepcí dle čl. 40 odst. 3;
k)
vzor certifikátu schválení typu a prohlášení o shodě týkající se nových technologií nebo nových koncepcí uvedených v čl. 40 odst. 4;
l)
povolení udělené členskému státu, aby prodloužil platnost schválení typu dle čl. 41 odst. 2;
m)
seznam dílů a zařízení uvedený v čl. 50 odst. 2;
n)
vzor a systém číslování certifikátů uvedených v čl. 51 odst. 3 a veškeré aspekty týkající se postupu povolování podle uvedeného článku;
o)
vzor certifikátu uvedeného v čl. 57 odst. 8, kterým se schvalovacímu orgánu dokládá dodržení podmínek.
Článek 73
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen „Technický výbor - motorová vozidla“ zřízený článkem 40 směrnice 2007/46/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 74
Změna příloh
Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení týkající se změn jeho příloh, Komise je rovněž zmocněna k přijetí aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 75, kterými pozmění:
i)
přílohu II část B a C, pokud jde o stanovení dalších požadavků na funkční bezpečnost a konstrukci vozidel pro podkategorii L7e-A - těžké silniční čtyřkolky,
ii)
přílohy II a V s cílem přidat odkazy na regulační akty a opravy,
iii)
příloha V část B s cílem změnit uplatnitelná referenční paliva,
iv)
přílohu VI části C a D s cílem zohlednit výsledky studie uvedené v čl. 23 odst. 4 a nově přijaté předpisy EHK OSN.
Článek 75
Výkon přenesení pravomoci
1. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článcích 65 a 74 je Komisi svěřena na dobu pěti let, počínaje 22. března 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článcích 65 a 74 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí uvedených v tomto rozhodnutí. Rozhodnutí nabývá účinku dnem následujícím po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm uveden. Nedotýká se platnosti žádného z již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 18 odst. 3, čl. 20 odst. 2, čl. 21 odst. 5, čl. 22 odst. 5 a 6, čl. 23 odst. 6 a 12, čl. 24 odst. 3, čl. 25 odst. 8, čl. 32 odst. 6, čl. 33 odst. 6, čl. 50 odst. 4, čl. 54 odst. 3, čl. 57 odst. 12 a článků 65 a 74 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví ve lhůtě dvou měsíců od oznámení aktu Evropskému parlamentu a Radě námitky nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty Komisi informují, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA XVIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 76
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů přijatých na jeho základě hospodářskými subjekty. Učiní všechna nezbytná opatření, aby bylo zajištěno uplatňování těchto sankcí. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy uvědomí o těchto ustanoveních Komisi nejpozději do 23. března 2015 a neprodleně ji informují o všech dalších změnách, jež se těchto ustanovení týkají.
2. Typy porušení nařízení, na které se vztahují sankce, zahrnují:
a)
nepravdivá prohlášení v průběhu schvalovacích postupů nebo postupů vedoucích ke stažení;
b)
padělání výsledků zkoušek pro schvalování typu;
c)
neposkytnutí údajů nebo technických specifikací, které by mohlo vést ke stažení, odmítnutí nebo odejmutí schválení typu;
d)
používání odpojovacích zařízení;
e)
odmítnutí zpřístupnit informace;
f)
dodávání vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které podléhají schválení, na trh ze strany hospodářských subjektů, aniž by bylo toto schválení uděleno, nebo padělání dokumentů nebo značek za tímto účelem.
Článek 77
Přechodná ustanovení
1. Aniž jsou dotčena ostatní ustanovení tohoto nařízení, tímto nařízením nepozbývá platnosti žádné EU schválení typu udělené vozidlům nebo systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům před 1. lednem 2016.
2. Pokud není stanoveno jinak, EU schválení typu udělená vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům na základě aktů uvedených v čl. 81 odst. 1 zůstávají u stávajících typů vozidel v platnosti až do dat uvedených v příloze IV.
3. Odchylně od tohoto nařízení se schválení typu pro nové typy vozidel kategorií L1e, L2e a L6e nebo nové systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky určené pro tato vozidla udělují až do 31. prosince 2016 podle směrnice 2002/24/ES.
4. Schvalovací orgány nadále mohou vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům uvedeným v odstavci 1 udělovat rozšíření schválení v souladu se směrnicí 2002/24/ES a jakoukoliv ze směrnic uvedených v čl. 81 odst. 1. Tato schválení nelze použít pro účely získání schválení typu úplného vozidla podle tohoto nařízení.
5. Odchylně od směrnice 2002/24/ES se schválení typu uděluje do 31. prosince 2015 rovněž vozidlům, které splňují požadavky týkající se pohonu a vlivu na životní prostředí stanovené tímto nařízením a akty v přenesené pravomoci přijatými na jeho základě a uvedené v příloze II části A.
V takovém případě, pokud vozidla odpovídají schválenému typu, vnitrostátní orgány nezakáží, neomezí ani nebrání jejich registraci, uvedení na trh nebo uvedení do provozu.
Článek 78
Zpráva
1. Do 31. prosince 2020 informují členské státy Komisi o uplatnění postupů pro schvalování typu stanovených tímto nařízením.
2. Na základě informací poskytnutých podle odstavce 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2021 zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato zpráva zejména posoudí, zda je na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení vhodné zahrnout do kapitoly X také udělování EU schválení typu vozidlům malých sérií. Pokud bude toto posouzení kladné, Komise předloží příslušný návrh.
Článek 79
Přezkum pokročilých brzdných systémů
1. Do 31. prosince 2019 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
2. Tato zpráva posoudí, zda je vhodné stanovit, aby byly motocykly podkategorie L3e-A1 povinně vybaveny protiblokovacím brzdným systémem, případně doplněným o kombinovaný brzdný systém, dle volby výrobce. Zpráva bude vycházet z posouzení technické proveditelnosti tohoto požadavku, analýzy nákladové účinnosti, analýzy dopravních nehod a konzultací se zúčastněnými stranami. Zohlední rovněž související evropské a mezinárodní normy.
3. Pro účely zprávy uvedené v odstavci 2 členské státy poskytnou Komisi do 31. prosince 2017 statistické údaje o dopravních nehodách těchto motocyklů za předchozí čtyři roky, rozdělené podle klasifikace vozidel uvedené v příloze I a podle typu pokročilého brzdného systému, jímž je daný typ vybaven.
4. Na základě výsledků této zprávy Komise zváží, zda předloží legislativní návrh na povinné vybavení vozidel této podkategorie pokročilým brzdným systémem.
Článek 80
Přezkum schválení jednotlivých vozidel
1. Do 31. prosince 2022 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o tématech uvedených v odstavci 3.
2. Tato zpráva bude založena na konzultacích s příslušnými zúčastněnými subjekty a zohlední stávající související evropské a mezinárodní normy.
3. Do 31. prosince 2021 oznámí členské státy Komisi:
a)
počet jednotlivých schválení, které ročně udělily vnitrostátní orgány daného členského státu od 1. ledna 2016 vozidlům kategorie L před jejich první registrací;
b)
vnitrostátní kritéria, na nichž byla tato schválení založena, pokud se tato kritéria odchylují od požadavků, které musí splňovat EU schválení typu.
4. Ke zprávě budou případně připojeny legislativní návrhy a zpráva posoudí zahrnutí jednotlivých schválení do nařízení na základě harmonizovaných požadavků.
Článek 81
Zrušení
1. Aniž je dotčen čl. 77 tohoto nařízení, směrnice 2002/24/ES, jakož i směrnice 93/14/EHS, 93/30/EHS, 93/33/EHS, 93/93/EHS, 95/1/ES, 97/24/ES, 2000/7/ES, 2002/51/ES, 2009/62/ES, 2009/67/ES, 2009/78/ES, 2009/79/ES, 2009/80/ES a 2009/139/ES se zrušují s účinností od 1. ledna 2016.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení, pokud jde o směrnici 2002/24/ES, v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze IX.
Článek 82
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Od 22. března 2013 vnitrostátní orgány nesmí odmítnout udělit EU schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu novému typu vozidla nebo zakázat registraci, uvedení na trh nebo uvedení do provozu nového vozidla na základě žádosti výrobce, pokud toto vozidlo splňuje požadavky tohoto nařízení a aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na jeho základě.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 15. ledna 2013.
32013R0168
L 060/52
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
UREDBA (EU) br. 168/2013 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. siječnja 2013.
o homologaciji i nadzoru tržišta vozila na dva ili tri kotača i četverocikala
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prijenosa nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
djelujući u skladu s uobičajenim zakonodavnim postupkom (2),
budući da:
(1)
Unutarnje tržište obuhvaća područje bez unutarnjih granica u kojem se moraju osigurati slobodno kretanje robe, osoba, usluga i kapitala. S tim ciljem uspostavljen je sveobuhvatan sustav EZ homologacije tipa za vozila na dva ili tri kotača Direktivom 2002/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3) o homologaciji takvih vozila. Ta bi se načela trebala nastaviti primjenjivati i na ovu Uredbu, kao i na delegirane i provedbene akte donesene na temelju ove Uredbe.
(2)
Unutarnje tržište trebalo bi biti utemeljeno na transparentnim, jednostavnim i dosljednim pravilima koja osiguravaju pravnu sigurnost i jasnoću što jednako koristi i poduzećima i potrošačima.
(3)
S ciljem pojednostavnjenja i ubrzanja donošenja homologacijskog zakonodavstva, u zakonodavstvo EU-a o homologaciji tipa vozila uveden je novi regulatorni pristup prema kojem zakonodavac u uobičajenom zakonodavnom postupku određuje samo temeljna pravila i načela i ovlašćuje Komisiju za utvrđivanje daljnjih tehničkih detalja. S obzirom na temeljne zahtjeve, ovom se Uredbom shodno tome utvrđuju samo temeljne odredbe o funkcionalnoj sigurnosti i učinku na okoliš, i ovlašćuje Komisija za utvrđivanje tehničkih specifikacija.
(4)
Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje mjere na nacionalnoj razini ni razini Unije u pogledu uporabe vozila kategorije L na cesti, kao što su posebni zahtjevi za vozačke dozvole, ograničenja najviše dopuštene brzine ili mjere kojima se uređuje pristup pojedinim cestama.
(5)
Nadzor tržišta u automobilskom sektoru, a posebno sektoru vozila kategorije L treba se poboljšati povećanjem pravnih odredaba koje uređuju sukladnost proizvodnje i točno navode obveze gospodarskih subjekata u lancu nabave. Posebno treba razjasniti ulogu i odgovornosti nadležnih tijela u državama članicama i učvrstiti zahtjeve koji se odnose na nadležnost, obveze i učinkovitost tehničkih služba koje provode ispitivanja za homologaciju tipa vozila. Utvrđivanje sukladnosti sa zahtjevima za homologaciju tipa i sukladnost proizvodnje iz zakonodavstva koje se primjenjuje na automobilski sektor trebalo bi ostati temeljna odgovornost nadležnih tijela, dok nadzor tržišta mogu zajedno izvoditi različita nacionalna tijela. Trebalo bi uvesti učinkovitu koordinaciju i nadziranje na razini Unije i na nacionalnoj razini kako bi se osiguralo da nadležna tijela za homologaciju i nadzor tržišta učinkovito primjenjuju nove mjere.
(6)
Obveze nacionalnih tijela utvrđene u odredbama ove Uredbe o nadzoru tržišta detaljnije su od odgovarajućih odredaba Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište (4).
(7)
Ova bi Uredba trebala sadržavati temeljne zahtjeve za zaštitu okoliša i funkcionalnu sigurnost vozila. Glavni elementi bitnih zahtjeva ove Uredbe temelje se na rezultatima ocjene učinka od 4. listopada 2010. koju je provela Komisija analizirajući različite mogućnosti navodeći moguće prednosti i nedostatke u smislu gospodarskih, okolišnih, sigurnosnih i socijalnih aspekata. U tu analizu bili su uključeni i kvalitativni i kvantitativni aspekti. Nakon usporedbe različitih mogućnosti utvrđene su i izabrane preferirane mogućnosti koje predstavljaju temelj ove Uredbe.
(8)
Cilj ove Uredbe je odrediti usklađena pravila za homologaciju tipa vozila kategorije L s namjerom osiguravanja funkcioniranja unutarnjeg tržišta. Vozila kategorije L su vozila na dva, tri ili četiri kotača s motornim pogonom. Osim toga, ovom se Uredbom namjerava pojednostavniti sadašnji pravni okvir kako bi se smanjile emisije vozila kategorije L i time omogućio razmjeran udio emisija vozila kategorije L u cjelokupnim emisijama cestovnog prometa, povećala ukupna razina sigurnosti, provela prilagodba tehničkom napretku i ojačala pravila o nadzoru tržišta.
(9)
Kako bi se osigurala visoka razina funkcionalne sigurnosti vozila, sigurnost na radu i zaštita okoliša, tehnički zahtjevi i standardi zaštite okoliša primjenljivi na vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice s obzirom na homologaciju tipa trebali bi se uskladiti.
(10)
Na ciljeve ove Uredbe ne bi trebalo utjecati ugrađivanje određenih sustava, sastavnih dijelova ni zasebnih tehničkih jedinica nakon što su vozila stavljena na tržište, registrirana ili stavljena u uporabu. Prema tome, treba poduzeti odgovarajuće mjere kako bi se osiguralo da sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji se mogu ugraditi na vozila i koji mogu značajno negativno utjecati na djelovanje sustava koji su od temeljne važnosti za zaštitu okoliša ili funkcionalnu sigurnost, prethodno budu podvrgnuti pregledu nadležnog tijela prije nego što ih se stavi na tržište, registrira ili stavi u uporabu.
(11)
Direktivom 95/1/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 2. veljače 1995. o najvećoj konstrukcijskoj brzini, najvećem zakretnom momentu i najvećoj neto snazi motora motornih vozila na dva ili tri kotača (5) dana je mogućnost državama članicama da odbiju prvobitnu registraciju i sve naknadne registracije na svojem državnom području za vozila s najvećom neto snagom većom od 74 kW. Očekivana povezanost između sigurnosti i apsolutnog ograničenja snage nije se mogla potvrditi u nekoliko znanstvenih studija. Zbog tog razloga i kako bi se uklonile unutarnje prepreke trgovini na tržištu Unije ta mogućnost više se ne bi trebala održati. Trebalo bi uvesti druge učinkovitije mjere kojima bi se pomoglo smanjiti visoki broj smrtnih slučajeva i ozlijeđenih među vozačima motornih vozila na dva kotača u prometnim nesrećama u Uniji.
(12)
Ovom se Uredbom određuju zahtjevi zaštite okoliša za dvije faze pri čemu je druga faza (Euro 5) obvezna za nove tipove vozila od 1. siječnja 2020., čime se ostvaruje dugoročna predvidljivost planiranja za proizvođače vozila i sektor nabave. Na temelju podataka koji će u budućnosti biti raspoloživi, studija o učinku na okoliš koja se zahtijeva ovom Uredbom trebala bi osigurati dodatnu podlogu uporabom modela, analize tehničke izvedivosti i analize troškovne učinkovitosti na temelju najnovijih podataka koji će biti raspoloživi. Osim toga, studija bi trebala između ostalog ocijeniti izvedivost i troškovnu učinkovitost zahtjeva za ispitivanje vozila u upotrebi, zahtjeva za emisije izvan uvjeta ispitnog ciklusa i ograničenje broja emitiranih krutih čestica za određene (pot)kategorije. Na temelju rezultata studije Komisija bi trebala razmotriti donošenje prijedloga kojim bi se ovi novi elementi uveli u buduće zakonodavstvo o homologaciji, koji bi se primjenjivali nakon faza propisanih ovom Uredbom.
(13)
Namjera sustava EU homologacije tipa je omogućiti svakoj državi članici da potvrdi kako je svaki tip vozila prošao provjere propisane ovom Uredbom i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, i da je njegov proizvođač dobio certifikat o homologaciji. On također obvezuje proizvođače da izdaju potvrdu o sukladnosti za svako vozilo proizvedeno u skladu s homologacijom tipa. Kada vozilo ima priložen takav certifikat dozvoljava se njegovo stavljanje na tržište i registracija za uporabu u cijeloj Uniji.
(14)
Kako bi se osiguralo da je postupak za nadzor sukladnosti proizvodnje, koji je jedan od temelja sustava EU homologacije tipa, ispravno proveden i da pravilno funkcionira, proizvođače treba redovito provjeravati nadležno tijelo ili odgovarajuće kvalificirana tehnička služba imenovana u tu svrhu.
(15)
Ovu Uredbu sačinjava skupina posebnih sigurnosnih zahtjeva i zahtjeva za zaštitu okoliša. Prema tome, važno je uspostaviti odredbe kojima će se osigurati da u slučajevima kada vozilo predstavlja ozbiljan rizik za korisnike ili okoliš, proizvođač ili bilo koji drugi gospodarski subjekt u lancu nabave poduzima učinkovite mjere zaštite uključujući opoziv vozila, u smislu članka 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008. Homologacijska tijela, shodno tome, moraju moći ocijeniti jesu li te mjere dovoljne.
(16)
U pojedinim ograničenim slučajevima prikladno je dozvoliti nacionalnu homologaciju tipa malih serija. Kako bi se spriječila zlouporaba, svaki pojednostavnjeni postupak za vozila malih serija treba ograničiti na slučajeve vrlo ograničene proizvodnje. Prema tome, potrebno je precizno definirati pojam malih serija u smislu broja proizvedenih vozila.
(17)
Unija je ugovorna stranka Sporazuma Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu o donošenju jedinstvenih tehničkih propisa za vozila s kotačima, opremu i dijelove koji se mogu ugraditi na vozila i/ili biti upotrijebljeni na vozilima s kotačima i uvjeta za uzajamno priznavanje homologacija dodijeljenih na temelju tih propisa („Revidirani sporazum iz 1958.”) (6). Kako bi se pojednostavnilo zakonodavstvo o homologaciji u skladu s preporukama izvješća koje je Komisija objavila 2006. pod naslovom „CARS 21”: Konkurentan sustav propisa za automobilski sektor u 21. stoljeću”, prikladno je staviti izvan snage sve zasebne direktive bez smanjivanja razine zaštite. Zahtjevi postavljeni u tim direktivama trebaju se prenijeti i u ovu Uredbu ili delegirane akte donesene sukladno ovoj Uredbi, i treba ih, ondje gdje je primjereno, zamijeniti upućivanjima na odgovarajuće pravilnike Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu (UNECE) za koje je Unija dala svoj glas ili kojima je Unija pristupila i koji su priloženi revidiranom Sporazumu iz 1958. Kako bi se smanjilo administrativno opterećenje postupka homologacije tipa, proizvođačima vozila treba biti dopušteno tražiti homologaciju u skladu s ovom Uredbom, gdje je prikladno, izravno putem dobivanja homologacije prema odgovarajućim propisima UNECE-a, navedenima u prilozima ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
(18)
Posljedično, pravilnike UNECE-a i njihove izmjene za koje je Unija glasala u skladu s Odlukom 97/836/EZ, trebalo bi uključiti u zakonodavstvo EU-a o homologaciji. Sukladno tome Komisiju treba ovlastiti za donošenje potrebnih prilagodba priloga ovoj Uredbi ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
(19)
Neograničen pristup informacijama o popravku vozila putem standardiziranog obrasca koji se može koristiti za dobivanje tehničkih informacija i učinkovito natjecanje služba za informacije o popravku i održavanju vozila potrebne su za poboljšanje funkcioniranja unutarnjeg tržišta, posebno u pogledu slobodnog kretanja roba, slobode poslovnog nastana i slobode pružanja usluga na tržištu. Veliki je dio takvih informacija povezan s ugrađenim sustavima za dijagnostiku i njihovom međudjelovanju s drugim sustavima vozila. Prikladno je utvrditi tehničke specifikacije kojih bi se proizvođači trebali pridržavati u pogledu svojih internetskih stranica, zajedno s ciljanim mjerama za osiguranje razumnog pristupa za mala i srednja poduzeća.
(20)
Kako bi se osigurali jedinstveni uvjeti za provedbu ove Uredbe, provedbene bi se ovlasti trebale dodijeliti Komisiji. Te ovlasti trebalo bi provoditi u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (7).
(21)
Kako bi se ova Uredba dopunila daljnjim tehničkim detaljima, ovlasti za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije trebalo bi prenijeti na Komisiju u odnosu na zahtjeve za učinak na okoliš i učinak pogona, funkcionalnu sigurnost i konstrukciju vozila. Izuzetno je važno da Komisija provede odgovarajuća savjetovanja tijekom pripremnog rada, uključujući savjetovanja na stručnoj razini. Komisija bi prilikom pripreme i sastavljanja delegiranih akata trebala osigurati istodoban, pravovremen i odgovarajući prijenos relevantnih dokumenata Europskom parlamentu i Vijeću.
(22)
Države članice trebaju utvrditi pravila o kaznama primjenljivim za kršenja ove Uredbe i delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi i osigurati da se iste primjenjuju. Te bi kazne trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
(23)
Kako bi mogla ocijeniti i odlučiti da li da proširi obveznu ugradnju pojedinih naprednih kočnih sustava na dodatne kategorije motocikala, Komisija treba izvješćivati Europski parlament i Vijeće na temelju, između ostalog, podataka o prometnim nesrećama koje im dostavljaju države članice.
(24)
Iako ništa u ovoj Uredbi ne sprječava države članice u primjeni njihovih vlastitih pojedinačnih homologacijskih sustava, Komisija bi trebala izvješćivati Europski parlament i Vijeće o radu tih nacionalnih sustava, kako bi ponovno razmotrili pitanje je li potrebno podnijeti zakonski prijedlog za usklađivanje pojedinačnih homologacijskih sustava na razini Unije.
(25)
U smislu revizije Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (8), granicu između ove Uredbe i Direktive 2007/46/EZ trebalo bi razmotriti u odnosu na iskustvo koje su države članice stekle pri primjeni ove Uredbe, posebno kako bi se osiguralo pošteno tržišno natjecanje među kategorijama vozila.
(26)
U interesu jasnoće, predvidljivosti, racionalnosti i pojednostavnjenja i kako bi se smanjilo opterećenje za proizvođače vozila, ova bi Uredba trebala sadržavati samo ograničen broj faza provedbe za uvođenje novih razina emisije i zahtjeva za sigurnost. Industriji treba pružiti dovoljno vremena za prilagodbu na nove odredbe utvrđene ovom Uredbom i tehničkim specifikacijama i administrativnim odredbama utvrđenim u delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi. Pravodobno utvrđivanje zahtjeva izuzetno je bitno da se proizvođačima ostavi dovoljno vremena za razvijanje, ispitivanje i primjenu tehnička rješenja za vozila proizvedena u serijama, i da proizvođači i homologacijska tijela u državama članicama uspostave potrebne administrativne sustave.
(27)
Direktiva 2002/24/EZ i posebne direktive na koje se upućuje u toj Direktivi temeljno su izmijenjene nekoliko puta. Radi jasnoće, racionalnosti i pojednostavnjenja Direktiva 2002/24/EZ i posebne direktive na koje se upućuje u toj Direktivi trebaju se staviti izvan snage i zamijeniti jednom Uredbom i malim brojem delegiranih i provedbenih akata. Donošenje Uredbe osigurava da su predmetne odredbe izravno primjenljive i da se za bolju prilagodbu tehničkom napretku mogu ažurirati znatno brže i učinkovitije.
(28)
Sljedeće direktive trebalo bi staviti izvan snage:
-
Direktivu 2002/24/EZ,
-
Direktivu Vijeća 93/14/EEZ od 5. travnja 1993. o kočenju motornih vozila na dva ili tri kotača (9),
-
Direktivu Vijeća 93/30/EEZ od 14. lipnja 1993. o zvučno-upozornim uređajima za motorna vozila na dva ili tri kotača (10),
-
Direktivu Vijeća 93/33/EEZ od 14. lipnja 1993. o zaštitnim napravama namijenjenim za sprečavanje neovlaštene uporabe motornih vozila na dva ili tri kotača (11),
-
Direktivu Vijeća 93/93/EEZ od 29. listopada 1993. o masama i dimenzijama motornih vozila na dva ili tri kotača (12),
-
Direktivu 95/1/EZ,
-
Direktivu 97/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1997. o pojedinim sastavnim dijelovima i značajkama motornih vozila na dva ili tri kotača (13),
-
Direktivu 2000/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o brzinomjerima za motorna vozila na dva ili tri kotača (14),
-
Direktivu 2002/51/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. srpnja 2002. o sniženju razine emisija onečišćujućih tvari iz motornih vozila na dva ili tri kotača (15),
-
Direktivu 2009/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o prostoru za ugradnju stražnje registarske pločice za motorna vozila na dva ili tri kotača (16),
-
Direktivu 2009/67/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o ugradnji uređaja za osvjetljavanje i svjetlosnu signalizaciju na motorna vozila na dva ili tri kotača (17),
-
Direktivu 2009/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o osloncima za motorna vozila na dva kotača (18),
-
Direktivu 2009/79/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o rukohvatima za putnike na motornim vozilima na dva kotača (19),
-
Direktivu 2009/80/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o označivanju upravljačkih naprava, pokaznih svjetiljaka i indikatora za motorna vozila na dva ili tri kotača (20),
-
Direktivu 2009/139/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2009. o propisanim oznakama za motorna vozila na dva ili tri kotača (21).
(29)
Budući da ciljeve ove Uredbe, naime utvrđivanje usklađenih pravila o administrativnim i tehničkim zahtjevima za homologaciju vozila kategorije L i o nadzoru tržišta takvih vozila, države članice ne mogu zadovoljavajuće postići pa će ih, prema tome, a i s obzirom na opseg njihovog učinka bolje postići na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva,
DONIJELI SU OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
PREDMET, PODRUČJE PRIMJENE I DEFINICIJE
Članak 1.
Predmet
1. Ovom se Uredbom uspostavljaju administrativni i tehnički zahtjevi za homologaciju tipa svih novih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica navedenih u članku 2. stavku 1.
Ova se Uredba ne primjenjuje na homologaciju pojedinačnih vozila. Međutim, države članice koje dodjeljuju takva pojedinačna odobrenja prihvaćaju homologaciju tipa vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica dodijeljenih prema ovoj Uredbi umjesto prema odgovarajućim nacionalnim propisima.
2. Ovom se Uredbom uspostavljaju zahtjevi za nadzor tržišta vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji podliježu homologaciji u skladu s ovom Uredbom. Ovom se Uredbom također utvrđuju zahtjevi za nadzor tržišta dijelova i opreme za takva vozila.
3. Ovom se Uredbom ne dovodi u pitanje primjena zakonodavstva o cestovnoj sigurnosti.
Članak 2.
Područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na vozila s dva ili tri kotača i četverocikle kako su kategorizirani u Prilogu I. članku 4. („vozila kategorije L”) koja su namijenjena za uporabu na javnim cestama, uključujući vozila koja su konstruirana i izrađena u jednoj fazi ili više njih, i sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, kao i dijelove i opremu, konstruirane i izrađene za takva vozila.
Ova se Uredba također primjenjuje na motocikle ‚enduro’ (L3e-AxE (x = 1, 2 ili 3)), motocikle ‚trial’ (L3e-AxT (x = 1, 2 ili 3)) i teške terenske četverocikle (L7e-B), kako je kategorizirano u članku 4. i Prilogu I.
2. Ova se Uredba ne primjenjuje na sljedeća vozila:
(a)
vozila čija najveća konstrukcijski određena brzina ne prelazi 6 km/h;
(b)
vozila namijenjena isključivo za osobe s fizičkim invaliditetom;
(c)
vozila kojima isključivo upravljaju pješaci;
(d)
vozila namijenjena isključivo za uporabu u natjecanjima;
(e)
vozila konstruirana i izrađena za uporabu vojske, civilne zaštite, vatrogasnih služba, snaga odgovornih za održavanje javnog reda i mira i služba hitne medicinske pomoći;
(f)
vozila za poljoprivredu ili šumarstvo koja podliježu Uredbi (EU) br. 167/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. veljače 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta vozila za poljoprivredu i šumarstvo (22), strojeve koji podliježu Direktivi 97/68/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1997. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjere protiv emisije plinovitih i krutih onečišćujućih tvari iz motora s unutarnjim izgaranjem koji se ugrađuju u izvancestovne pokretne strojeve (23) i Direktivi 2006/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o strojevima (24) i motorna vozila koja podliježu Direktivi 2007/46/EZ;
(g)
vozila prvenstveno namijenjena za terensku uporabu i konstruirana za uporabu na neasfaltiranim površinama;
(h)
bicikle s pedalama s dodatnim pogonom, opremljene pomoćnim električnim motorom s najvećom trajnom nazivnom snagom manjom ili jednakom 250 W, čija izlazna snaga se prekida kada biciklist prestane pogoniti pedalu i progresivno se smanjuje, a konačno prekida prije nego što brzina vozila dosegne 25 km/h;
(i)
vozila koja se mogu sama uravnotežiti;
(j)
vozila koja nisu opremljena barem jednim sjedećim mjestom;
(k)
vozila opremljena sjedećim mjestom pri kojem je visina točke R ≤ 540 mm u slučaju kategorija L1e, L3e i L4e ili ≤ 400 mm u slučaju kategorija L2e, L5e, L6e i L7e.
Članak 3.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe i akata navedenih u Prilogu II. osim ako u njemu nije predviđeno drukčije, primjenjuju se sljedeće definicije:
(1)
„homologacija tipa” znači postupak kojim tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(2)
„certifikat o homologaciji tipa” znači dokument kojim homologacijsko tijelo službeno potvrđuje da je tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice homologiran;
(3)
„homologacija tipa cijelog vozila” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da nepotpuni, potpuni ili dovršeni tip vozila zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(4)
„EU homologacija tipa” znači postupak kojim homologacijsko tijelo potvrđuje da tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(5)
„certifikat o EU homologaciji” znači certifikat temeljen na uzorku određenom u provedbenom aktu donesenom u skladu s ovom Uredbom ili obrascu s izjavom određenom u odgovarajućim pravilnicima UNECE-a na koje se upućuje u ovoj Uredbi ili u delegiranim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom;
(6)
„homologacija tipa sustava” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sustav ugrađen u vozilo posebnog tipa zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(7)
„homologacija tipa zasebne tehničke jedinice” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da zasebna tehnička jedinica zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve u odnosu na jedan određeni tip vozila ili više njih;
(8)
„homologacija tipa sastavnog dijela” znači homologacija tipa kojom tijelo nadležno za homologaciju potvrđuje da sastavni dio neovisno o vozilu zadovoljava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve;
(9)
„nacionalna homologacija tipa” znači postupak homologacije tipa utvrđen nacionalnim zakonodavstvom države članice, pri čemu je važenje takve homologacije ograničeno na državno područje te države članice;
(10)
„potvrda o sukladnosti” znači dokument koji je izdao proizvođač, kojim se potvrđuje da je proizvedeno vozilo sukladno homologiranom tipu vozila;
(11)
„osnovno vozilo” znači svako vozilo koje se upotrebljava u početnoj fazi višefaznog postupka homologacije tipa;
(12)
„nepotpuno vozilo” znači svako vozilo koje mora proći barem jednu daljnju fazu dovršavanja kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(13)
„dovršeno vozilo” znači svako vozilo na kraju višefaznog postupka homologacije tipa, koje ispunjava odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(14)
„potpuno vozilo” znači svako vozilo koje ne mora biti dovršeno kako bi ispunilo odgovarajuće tehničke zahtjeve ove Uredbe;
(15)
„sustav” znači sklop naprava koje u vozilu zajedno obavljaju jednu posebnu funkciju ili više njih i za koji vrijede zahtjevi iz ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe;
(16)
„sastavni dio” znači naprava koja podliježe zahtjevima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih na temelju ove Uredbe, koji može postati dio vozila i biti homologiran neovisno o vozilu u skladu s ovom Uredbom ili delegiranim ili provedbenim aktima donesenim na temelju ove Uredbe, ako ti akti sadrže izričite odredbe za to;
(17)
„zasebna tehnička jedinica” znači naprava koja podliježe zahtjevima ove Uredbe ili bilo kojeg od delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi i predstavlja dio vozila koji može biti homologiran odvojeno, ali samo u odnosu na jedan određeni tip vozila ili više njih, ako navedeni akti sadrže izričite odredbe za to;
(18)
„dijelovi” znači sva roba koja se upotrebljava za sastavljanje vozila kao i rezervni dijelovi;
(19)
„oprema” znači sva roba osim dijelova koji se mogu dodati ili ugraditi na vozilo;
(20)
„originalni dijelovi ili oprema” znači dijelovi ili oprema koji su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima koje je predvidio proizvođač vozila za proizvodnju dijelova ili opreme za sastavljanje predmetnog vozila; to uključuje dijelove ili opremu koji su proizvedeni na istoj proizvodnoj liniji kao ti dijelovi i oprema; pretpostavlja se, osim ako se ne dokaže suprotno, da dijelovi ili oprema predstavljaju originalne dijelove ili opremu ako proizvođač potvrdi da dijelovi ili oprema kakvoćom odgovaraju sastavnim dijelovima upotrijebljenim za sastavljanje predmetnog vozila i da su proizvedeni u skladu sa zahtjevima i proizvodnim standardima proizvođača vozila;
(21)
„rezervni dijelovi” znači roba namijenjena za ugradnju u vozilo ili na njega, koja nadomješta originalne dijelove tog vozila, uključujući robu kao što su maziva koja su nužna za uporabu vozila, uz iznimku goriva;
(22)
„funkcionalna sigurnost” znači odsutnost neprihvatljivog rizika od fizičke povrede ili opasnosti po zdravlje osoba ili vlasništva zbog nesreća uzrokovanih nepravilnim radom mehaničkih, hidrauličnih, pneumatskih, električnih ili elektroničkih sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica;
(23)
„napredni sustav kočenja” znači sustav kočenja s protublokirajućim uređajem, kombinirani sustav kočenja ili oba;
(24)
„sustav kočenja s protublokirajućim uređajem” znači sustav koji predviđa proklizavanje kotača i automatski regulira pritisak koji proizvode sile kočenja na kotač (kotače) kako bi se ograničio stupanj proklizavanja kotača;
(25)
„kombinirani sustav kočenja” znači:
(a)
za vozila kategorije L1e i L3e: sustav radnog kočenja u kojem se najmanje dvije kočnice na različitim kotačima zajedno aktiviraju djelovanjem na jednu upravljačku napravu;
(b)
za vozila kategorije L4e: sustav radnog kočenja koji najmanje djeluje na prednji i stražnji kotač, djelovanjem na jednu upravljačku napravu (ako uređaj za kočenje djeluje istodobno na stražnji kotač i na kotač bočne prikolice to se smatra stražnjom kočnicom);
(c)
za vozila kategorija L2e, L5e, L6e i L7e: sustav radnog kočenja koji djeluje na sve kotače djelovanjem na jednu upravljačku napravu;
(26)
„automatsko uključivanje naprava za osvjetljavanje” znači da se sustav osvjetljavanja uključuje prilikom uključivanja sklopke za paljenje motora;
(27)
„uređaj za kontrolu onečišćenja” znači oni sastavni dijelovi vozila koji nadziru i/ili ograničavaju emisije iz ispušne cijevi i emisije isparavanjem;
(28)
„zamjenski uređaj za kontrolu onečišćenja” znači uređaj za kontrolu onečišćenja ili sklop takvih uređaja koji su predviđeni za zamjenu izvornog uređaja za kontrolu onečišćenja i koji se može homologirati kao zasebna tehnička jedinica;
(29)
„sjedeće mjesto” znači:
(a)
‚sedlo’ na kojem vozač ili putnik sjede u jahaćem položaju; ili
(b)
svako sjedalo za najmanje jednu osobu veličine ispitne lutke nalik čovjeku, koja po mjerama odgovara 50 posto odraslih muškaraca, u slučaju vozača;
(30)
„motor s kompresijskim paljenjem” ili „CI-motor” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi na načelu Dieselovog kružnog ciklusa;
(31)
„motor s vanjskim izvorom paljenja” ili „PI-motor” znači motor s unutarnjim izgaranjem koji radi na načelu ‚Ottovog’ kružnog ciklusa;
(32)
„hibridno vozilo” znači motorno vozilo opremljeno s barem dva različita pretvornika energije i dva različita sustava za pohranu energije (u vozilu) u svrhu pogona vozila;
(33)
„hibridno električno vozilo” znači vozilo koje za potrebe mehaničkog pogona crpi energiju iz oba od sljedećih ugrađenih sustava za pohranu energije/snage za pogon vozila:
(a)
goriva;
(b)
akumulatora, kondenzatora, zamašnjaka/generatora ili druge naprave za pohranjivanje električne energije ili snage.
Ta definicija također uključuje vozila koja crpe energiju iz potrošnoga goriva samo u svrhu punjenja naprave za pohranu električne energije/snage;
(34)
„vrsta pogona” znači motor s unutarnjim izgaranjem, električni motor, hibridna aplikacija ili kombinacija tih ili drugih tipova motora;
(35)
„najveća trajna nazivna snaga” znači najveća snaga u trideset minuta na izlaznoj osovini električnog motora kako je određeno u Pravilniku UNECE-a br. 85;
(36)
„najveća neto snaga” znači najveća snaga motora s unutarnjim izgaranjem na ispitnoj napravi na kraju koljenaste osovine ili jednakovrijednog sastavnog dijela;
(37)
„poremećajni uređaj” označava svaki dio koji je konstruiran da određuje temperaturu, brzinu vozila, brzinu vrtnje motora, stupanj prijenosa u mjenjaču, podtlak u cjevovodu, ili bilo koji drugi parametar za potrebe aktiviranja, modulacije, usporavanja ili prekidanja funkcije nekoga dijela u sustavu za kontrolu emisije, pri čemu se smanjuje učinkovitost sustava za kontrolu emisije, u uvjetima koje je razumno očekivati da mogu nastupiti pri uobičajenome radu i upotrebi vozila;
(38)
„trajnost” znači sposobnost sastavnih dijelova i sustava da traju tako da je učinak na okoliš kako je utvrđeno u članku 23. i Prilogu V. još uvijek zadovoljavajući nakon prijeđenih kilometara kako je definirano u Prilogu VII. i da je osigurana funkcionalna sigurnost vozila, ako se vozilo koristi u uobičajenim ili planiranim uvjetima i servisirano je u skladu s preporukama proizvođača;
(39)
„kapacitet motora” znači:
(a)
za klipne motore s pravocrtnim gibanjem klipa, nazivni radni obujam motora;
(b)
za motore s rotirajućim klipom (Wankel), dvostruki nazivni radni obujam motora;
(40)
„emisije isparavanjem” znači pare ugljikovodika koje su izašle iz sustava za gorivo motornog vozila, osim onih u emisijama iz ispušne cijevi;
(41)
„ispitivanje SHED” ispitivanje vozila u zatvorenom kućištu za određivanje isparavanja, u kojem se provodi posebno ispitivanje emisije isparavanjem;
(42)
„sustav plinovitoga goriva” znači sustav koji sačinjava pohrana plinovitoga goriva, dobava goriva, mjerni i nadzorni dijelovi ugrađeni u vozilo kako bi se omogućilo da vozilo vozi na UNP, SPP ili vodik u primijeni s jednim gorivom, s dva goriva i s više goriva;
(43)
„plinovita onečišćujuća tvar” znači emisije ispušnih plinova ugljičnog monoksida (CO), dušikovih oksida (NOx) izraženih kao ekvivalent dušikovog dioksida (NO2), i ugljikovodika (HC);
(44)
„emisije iz ispušne cijevi” znači emisije plinovitih onečišćujućih tvari i krutih čestica kroz ispušnu cijev vozila;
(45)
„onečišćujuće čestice” znači sastavni dio ispušnih plinova koji je izdvojen iz razrijeđenih ispušnih plinova na najvećoj temperaturi od 325 K (52 °C) pomoću filtara opisanih u postupku ispitivanja za provjeravanje prosječnih emisija iz ispušne cijevi;
(46)
„Svjetski usklađeni ciklus ispitivanja za motocikle” ili „WMTC” znači svjetski usklađeni ciklus laboratorijskih ispitivanja emisija WMTC kako je definiran globalnim tehničkim Pravilnikom UNECE-a br. 2;
(47)
„proizvođač” znači svaka fizička ili pravna osoba koja je odgovorna nadležnom homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije ili odobravanja, za osiguravanje sukladnosti proizvodnje i koja je također odgovorna za nadzor tržišta vezano uz proizvedena vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice, bez obzira je li fizička ili pravna osoba izravno uključena ili nije, u sve faze dizajna i konstruiranja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja je predmet homologacijskog postupka;
(48)
„zastupnik proizvođača” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koju je proizvođač propisno imenovao da ga zastupa pred nadležnim homologacijskim tijelom ili tijelom nadležnim za nadzor tržišta i da nastupa u ime proizvođača vezano uz pitanja obuhvaćena ovom Uredbom;
(49)
„uvoznik” znači svaka fizička ili pravna osoba s poslovnim nastanom u Uniji koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu iz treće zemlje;
(50)
„distributer” znači svaka fizička ili pravna osoba u lancu nabave, osim proizvođača ili uvoznika, koja stavlja na tržište vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(51)
„gospodarski subjekt” znači proizvođač, zastupnik proizvođača, uvoznik ili distributer;
(52)
„registracija” znači administrativno odobrenje za stavljanje u uporabu kao i cestovni promet vozila, uključujući identifikaciju ove posljednje i izdavanje serijskog broja poznatijeg kao registarski broj, bilo da je trajni, privremeni ili na kraće vremensko razdoblje;
(53)
„početak uporabe” znači prva uporaba za predviđenu svrhu vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(54)
„stavljanje na tržište” znači prvo stavljanje na raspolaganje vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme u Uniji;
(55)
„staviti na raspolaganje na tržište” znači svaka nabava vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme za distribuciju ili uporabu na tržištu u tijeku trgovačke djelatnosti, bilo za plaćanje ili besplatno;
(56)
„homologacijsko tijelo” znači nadležno tijelo države članice koje je država članica osnovala ili imenovala i o tome obavijestila Komisiju, koje ima nadležnost za sve aspekte homologacije tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, za postupak ovlaštenja, izdavanje i prema potrebi povlačenja ili odbijanja homologacijskih certifikata, za djelovanje kao kontaktno tijelo za homologacijska tijela drugih država članica, za određivanje tehničkih služba i osiguravanje da proizvođač ispunjava svoje obveze u pogledu sukladnosti proizvodnje;
(57)
„tijelo za nadzor tržišta” znači nadležno tijelo države članice odgovorno za provođenje nadzora tržišta na njezinom državnom području;
(58)
„nadzor tržišta” znači aktivnosti koje su provela nacionalna nadležna tijela kao i mjere koje su poduzela kako bi osigurala da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su raspoloživi na tržištu u skladu sa zahtjevima određenim u odgovarajućem zakonodavstvu Unije za usklađenje i ne ugrožavaju zdravlje, sigurnost kao nijedan drugi aspekt zaštite javnog interesa;
(59)
„nacionalno tijelo” znači homologacijsko tijelo ili bilo koje drugo nadležno tijelo uključeno u i odgovorno za nadzor tržišta, graničnu kontrolu ili registraciju u državi članici s obzirom na vozila, sustave, sastavne dijelove, zasebne tehničke jedinice, dijelove ili opremu;
(60)
„tehnička služba” znači organizacija ili tijelo koje je odredilo nadležno homologacijsko tijelo države članice kao ispitni laboratorij za provođenje ispitivanja ili kao tijelo za ocjenu sukladnosti koje provodi prvobitnu ocjenu i druga ispitivanja ili provjere, u ime homologacijskog tijela, i koje samo provodi te funkcije za homologacijsko tijelo;
(61)
„samoispitivanje” znači da proizvođač koji je bio imenovan tehničkom službom za ocjenjivanje sukladnosti s pojedinim zahtjevima izvodi ispitivanja u vlastitim prostorima, evidentira rezultate ispitivanja i podnosi izvješće i zaključke homologacijskom tijelu;
(62)
„virtualna ispitna metoda” znači računalne simulacije, uključujući izračune kojima se pokazuje je li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjavaju tehničke zahtjeve delegiranih akata donesenih u skladu s člankom 27. stavkom 6. bez potrebe za uporabom fizičkog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(63)
„ugrađen sustav za dijagnostiku” ili „OBD sustav” znači sustav koji ima sposobnost identificiranja područja u kojem je vjerojatno došlo do neispravnog rada pomoću kodova grešaka pohranjenih u memoriji računala;
(64)
„informacije o popravku i održavanju vozila” znače sve informacije potrebne za dijagnozu, servisiranje, provjeru, periodični nadzor, popravak, reprogramiranje ili ponovno pokretanje vozila i koje proizvođači osiguravaju ovlaštenim trgovcima i serviserima, uključujući sve naknadne izmjene i dopune takvih informacija; te informacije uključuju sve informacije potrebne za ugradnju dijelova i opreme na vozila;
(65)
„neovisni subjekt” znači druga poduzeća osim ovlaštenih trgovaca i servisera koja su izravno ili neizravno uključena u popravak i održavanje vozila, posebno serviseri, proizvođači ili distributeri opreme za popravak, alata ili rezervnih dijelova, izdavači tehničkih informacija, automobilski klubovi, cestovni operateri za pomoć, operateri koji nude usluge provjere i provedbe ispitivanja, operateri koji nude obuku za instalatere, proizvođači i serviseri opreme za vozila na alternativna goriva;
(66)
„ovlašteni serviser” znači osoba koja nudi usluge popravka i održavanja za vozila koja su unutar distribucijskog sustava kako ga je uspostavio isporučitelj vozila;
(67)
„vozilo na kraju serije” znači svako vozilo iz zalihe, koje ne može biti dostupno na tržištu ili ga više nije moguće staviti na tržište, registrirati ni staviti u uporabu s obzirom na stupanje na snagu novih tehničkih zahtjeva u vezi s kojima vozilo nije bilo homologirano;
(68)
„motorno vozilo na dva kotača” ili „PTW” (powered two-wheeler) znači vozilo na dva kotača na motorni pogon, uključujući bicikle s pomoćnim motorom, mopede na dva kotača i motocikle na dva kotača;
(69)
„motorni tricikl” znači motorno vozilo na tri kotača koje ispunjava klasifikacijske kriterije za vozila kategorije L5e;
(70)
„četverocikl” znači vozilo s četiri kotača koje ispunjava klasifikacijske kriterije za vozila kategorije L6e ili L7e;
(71)
„samouravnoteženo vozilo” znači koncept vozila koji se temelji na svojstvenoj nepostojanoj ravnoteži i koje treba pomoćni sustav nadzora da bi održalo ravnotežu te koje uključuje motorna vozila s jednim kotačem ili motorna vozila na dva kotača, dva traga;
(72)
„dvostruki kotači” znači dva kotača ugrađena na istu osovinu koji se smatraju jednim kotačem pri čemu je udaljenost središta njihovih područja dodira s tlom jednaka ili manja od 460 mm;
(73)
„tip vozila” znači skupina vozila, uključujući varijante i izvedenice iste kategorije, koja se ne razlikuje prema barem sljedećim temeljnim značajkama:
(a)
kategoriji i potkategoriji;
(b)
proizvođaču;
(c)
šasiji, konstrukciji, podkonstrukciji, podnom dijelu ili strukturi na koju se pričvršćuju glavni sastavni dijelovi;
(d)
određenju tipa kako je naveo proizvođač;
(74)
„varijanta” znači vozila istog tipa koja imaju:
(a)
jednake osnovne značajke oblika nadogradnje;
(b)
jednaki pogon i konfiguraciju pogona;
(c)
ako je motor s unutarnjim izgaranjem dio pogona, radni ciklus motora je jednak;
(d)
jednak broj i raspored cilindara;
(e)
jednaki tip mjenjača;
(f)
razliku između najniže i najviše vrijednosti mase vozila u voznom stanju koja ne prelazi 20 % najniže vrijednosti;
(g)
razliku između najniže i najviše vrijednosti najveće dopuštene mase koja ne prelazi 20 % najniže vrijednosti;
(h)
razliku između najniže i najviše vrijednosti radnog kapaciteta motora (kod motora s unutarnjim izgaranjem) koja ne prelazi 30 % najniže vrijednosti; i
(i)
razliku između najniže i najviše vrijednosti izlazne snage motora koja ne prelazi 30 % najniže vrijednosti;
(75)
„inačica varijante” znači vozilo koje se sastoji od kombinacije značajka navedenih u dokumentaciji iz članka 29. stavka 10.;
(76)
„motor s vanjskim izgaranjem” znači toplinski motor kod kojeg su komora za izgaranje i komora za ekspanziju fizički odvojene i kod kojeg se unutarnja radna tekućina zagrijava izgaranjem u vanjskom izvoru; toplina od vanjskog izgaranja širi unutarnju radnu tekućinu koja zatim širenjem i djelovanjem na mehanizam motora proizvodi kretanje i iskoristivi rad;
(77)
„izvor i prijenos snage” znači sastavni dijelovi i sustavi vozila koji proizvode snagu i prenose je na površinu ceste, uključujući motor (motore), sustave upravljanja motorom ili druge upravljačke module, naprave za zaštitu okoliša od onečišćenja uključujući sustave za smanjenje emisija onečišćujućih tvari i smanjenje buke, prijenosni mehanizam i njegovo upravljanje, bilo pogonsko vratilo ili remenski prijenos ili lančani prijenos, diferencijale, završni prijenos, i gumu pogonskog kotača (polumjer);
(78)
„vozilo na jednu vrstu goriva” znači vozilo koje je konstruirano prvenstveno za jednu vrstu goriva;
(79)
„vozilo na plin kao jednu vrstu goriva” označava vozilo na jednu vrstu goriva koje je konstruirano prvenstveno za pogon na UNP, PP/biometan ili vodik, ali može imati i benzinski sustav koji se upotrebljava samo u nuždi ili za pokretanje motora, a u kojem spremnik za benzin sadrži najviše 5 litara benzina;
(80)
„E5” znači mješavina goriva s 5 % bezvodnog etanola i 95 % benzina;
(81)
„UNP” znači ukapljeni naftni plin koji je sastavljen od propana i butana, ukapljenih u spremnik pod pritiskom;
(82)
„PP” znači prirodni plin koji sadrži vrlo visoki udio metana;
(83)
„biometan” znači obnovljivi prirodni plin iz organskih izvora koji je u početku „bioplin” ali se zatim pročišćuje u postupku zvanom „bioplin u biometan” kojim se uklanjaju nečistoće iz bioplina kao što su ugljični dioksid, siloksani i vodikovi sulfidi (H2S);
(84)
„vozilo s dvjema vrstama goriva” znači vozilo s dva odvojena sustava za pohranjivanje goriva koje povremeno može voziti na dvije različite vrste goriva, ali je konstruirano da u isto vrijeme vozi samo na jednu vrstu goriva;
(85)
„vozilo na plin s dvjema vrstama goriva” znači vozilo na dvije vrste goriva koje može voziti na benzin ali i na UNP, PP/biometan ili vodik;
(86)
„vozilo s prilagodljivim gorivom” znači vozilo s jednim sustavom za pohranjivanje goriva koje može voziti na mješavine dvaju goriva ili više njih;
(87)
„E85” znači mješavina goriva s 85 % bezvodnog etanola i 15 % benzina;
(88)
„vozilo s prilagodljivim gorivom na etanol” znači vozilo s prilagodljivim gorivom koje može voziti na benzin ili mješavinu benzina i etanola s udjelom etanola do 85 %;
(89)
„H2PP” znači mješavina goriva od vodika i prirodnog plina;
(90)
„vozilo s prilagodljivim gorivom na H2PP” znači vozilo s jednim sustavom za pohranjivanje goriva koje može voziti na mješavine vodika i prirodnog plina/biometana;
(91)
„vozilo s prilagodljivim gorivom na biodizel” znači vozilo s prilagodljivim gorivom koje može voziti na mineralno dizelsko gorivo ili mješavinu mineralnog dizelskoga goriva i biodizela;
(92)
„B5” znači mješavina goriva od do 5 % biodizela i 95 % dizela iz nafte;
(93)
„biodizel” znači dizelsko gorivo na osnovi biljnog ulja ili životinjske masnoće koje je sastavljeno od alkil estera s dugim lancima, proizvedeno na održiv način;
(94)
„potpuno električno vozilo” znači vozilo pokretano:
(a)
sustavom sastavljenim od jedne ili više naprava za pohranu električne energije ili jedne ili više naprava za kondicioniranje električne energije i jednog ili više strojeva koji pretvaraju pohranjenu energiju u mehaničku energiju, koja se prenosi na kotače i tako pogoni vozilo;
(b)
pomoćnim električnim pogonom ugrađenim u vozilo konstruiranim za uporabu pedala;
(95)
„vozilo s pogonom na vodikove gorive ćelije” znači vozilo s pogonom na gorive ćelije koje za pogon vozila pretvaraju kemijsku energiju vodika u električnu energiju;
(96)
„točka R” ili „referentna točka sjedala” znači konstrukcijski određena točka koju određuje proizvođač za svako sjedalo i to u odnosu na trodimenzionalni koordinatni sustav.
Upućivanja u ovoj Uredbi na zahtjeve, postupke ili aranžmane određene ovom Uredbom tumače se kao upućivanja na takve zahtjeve, postupke ili aranžmane kako su određeni u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim na temelju ove Uredbe.
Članak 4.
Kategorije vozila
1. Vozila kategorije L obuhvaćaju motorna vozila s dva, tri i četiri kotača kako su kategorizirana u ovom članku i Prilogu I., uključujući bicikle s pomoćnim motorom, mopede s dva i tri kotača, motocikle s dva i tri kotača, motocikle s bočnom prikolicom, lake i teške cestovne četverocikle (quad) i lake i teške poluzatvorene četverocikle.
2. Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće kategorije i potkategorije vozila, kako je opisano u Prilogu I.:
(a)
kategorija vozila L1e (lako motorno vozilo na dva kotača) s potkategorijama:
i.
vozilo L1e-A (bicikl s pomoćnim motorom);
ii.
vozilo L1e-B (moped na dva kotača);
(b)
kategorija vozila L2e (moped na tri kotača) s potkategorijama:
i.
vozilo L2e-P (moped na tri kotača konstruiran za prijevoz putnika);
ii.
vozilo L2e-U (moped na tri kotača konstruiran za prijevoz robe);
(c)
kategorija vozila L3e (motocikl na dva kotača) s potkategorijama:
i.
radna snaga motocikla (25), s daljnjim potkategorijama:
-
vozilo L3e-A1 (motocikli male snage),
-
vozilo L3e-A2 (motocikli srednje snage),
-
vozilo L3e-A3 (motocikli velike snage);
ii.
posebna uporaba:
-
L3e-A1E, L3e-A2E ili L3e-A3E motocikl ‚enduro’,
-
L3e-A1T, L3e-A2T ili L3e-A3T motocikl ‚trial’;
(d)
kategorija vozila L4e (motocikl na dva kotača s bočnom prikolicom);
(e)
kategorija vozila L5e (motorni tricikl) s potkategorijama:
i.
vozilo L5e-A (tricikl): vozilo konstruirano prije svega za prijevoz putnika;
ii.
vozilo L5e-B (teretni tricikl): tricikl za gospodarsku uporabu isključivo konstruiran za prijevoz robe;
(f)
kategorija vozila L6e (laki četverocikl) s potkategorijama:
i.
vozilo L6e-A (laki cestovni četverocikl);
ii.
vozilo L6e-B (laki poluzatvoreni četverocikl) s daljnjim potkategorijama:
-
vozilo L6e-BU (laki poluzatvoreni četverocikl za prijevoz robe): vozilo za gospodarsku uporabu isključivo konstruirano za prijevoz robe;
-
vozilo L6e-BP (laki poluzatvoreni četverocikl za prijevoz putnika): vozilo konstruirano prije svega za prijevoz putnika;
(g)
kategorija vozila L7e (teški četverocikli) s potkategorijama:
i.
L7e-A (teški cestovni četverocikl) s potkategorijama:
-
L7e-A1: A1 teški cestovni četverocikl,
-
L7e-A2: A2 teški cestovni četverocikl;
ii.
vozilo L7e-B (teški terenski četverocikl) s potkategorijama:
-
L7e-B1: terenski četverocikl,
-
L7e-B2: ‚buggy’ s usporedno postavljenim sjedalima,
iii.
vozilo L7e-C (teški poluzatvoreni četverocikl) s potkategorijama:
-
vozilo L7e-CU (teški poluzatvoreni četverocikl za prijevoz robe): vozilo za gospodarsku uporabu isključivo konstruirano za prijevoz robe,
-
vozilo L7e-CP (teški poluzatvoreni četverocikl za prijevoz putnika): vozilo konstruirano prije svega za prijevoz putnika.
3. Vozila kategorije L navedena u stavku 2. su dalje klasificirana s obzirom na vrstu pogona vozila:
(a)
pogon na motor s unutarnjim izgaranjem:
-
motor s kompresijskim paljenjem (CI),
-
motor s vanjskim izvorom paljenja (PI);
(b)
pogon na motor s vanjskim izgaranjem, turbinski motor ili motor s rotacijskim klipom, pri čemu, za potrebe usklađenja sa zahtjevima za sigurnost okoliša i funkcionalnu sigurnost, vozilo opremljeno takvim pogonom smatra se istim kao i vozilo s motorom s unutarnjim izgaranjem koji ima vanjski izvor paljenja;
(c)
pogon na motor na stlačeni zrak i ne emitira više razine onečišćujućih tvari i/ili inertnih plinova od onih koje su postojeće u okolnom zraku, pri čemu se takvo vozilo, s obzirom na zahtjeve za funkcionalnu sigurnost i pohranu i dobavu goriva, smatra vozilom koje radi na plinsko gorivo;
(d)
pogon električnim motorom;
(e)
hibridno vozilo koje kombinira bilo koju konfiguraciju pogona iz točaka (A), (b), (c) ili (d) ovog stavka uključujući kombinacije s više motora s unutarnjim izgaranjem i/ili električnih motora.
4. S obzirom na klasifikaciju vozila kategorije L iz stavka 2., vozilo koje se ne može uvrstiti u određenu kategoriju jer ne ispunjava najmanje jedno mjerilo za navedenu kategoriju, uvrštava se u sljedeću kategoriju čija mjerila ispunjava. To se primjenjuje na sljedeće skupine kategorija i potkategorija:
(a)
kategoriju L1e s potkategorijama L1e-A i L1e-B i kategoriju L3e s potkategorijama L3e-A1, L3e-A2 i L3e-A3;
(b)
kategoriju L2e i kategoriju L5e s potkategorijama L5e-A i L5e-B;
(c)
kategoriju L6e s potkategorijama L6e-A i L6e-B i kategoriju L7e s potkategorijama L7e-A, L7e-B i L7e-C;
(d)
bilo koji drugi logični slijed kategorija i/ili potkategorija koji predloži proizvođač i odobri homologacijsko tijelo.
5. Ne dovodeći u pitanje (pod)klasifikacijske kriterije određene u stavcima od 1. do 4. ovog članka i u Prilogu I., primjenjuju se dodatne potkategorije kako je određeno u Prilogu V., kako bi se uskladili postupci ispitivanja učinka na okoliš na međunarodnoj razini, pozivajući se na pravilnike UNECE-a i globalne tehničke pravilnike UNECE-a.
Članak 5.
Određivanje mase u voznom stanju
1. Masa vozila kategorije L u voznom stanju određuje se mjerenjem mase neopterećenog vozila spremnog za uobičajenu uporabu i uključuje masu:
(a)
tekućina;
(b)
standardne opreme u skladu s tehničkim podacima proizvođača;
(c)
„gorivo” u spremnicima za gorivo koji su napunjeni najmanje do 90 % svojih kapaciteta.
Za potrebe ove točke:
i.
ako vozilo ima pogon na tekuće gorivo to se smatra gorivom;
ii.
ako vozilo ima pogon na tekuću mješavinu goriva i ulja:
-
ako su gorivo za pogon vozila i mazivo ulje prethodno pomiješani, ta se mješavina smatra gorivom,
-
ako su gorivo za pogon vozila i mazivo ulje pohranjeni odvojeno, onda se samo gorivo koje pogoni vozilo smatra gorivom; ili
iii.
ako vozilo ima pogon na plinsko gorivo, ukapljeno plinsko gorivo ili radi na stlačeni zrak, masa goriva u posudama za plinsko gorivo postavlja se na 0 kg;
(d)
nadogradnje, kabine, vrata; i
(e)
sigurnosnih stakala, spojnica, rezervnih kotača kao i alata.
2. Masa u voznom stanju vozila kategorije L isključuje masu:
(a)
vozača (75 kg) i putnika (65 kg);
(b)
strojeva ili opreme postavljenih na platformu za utovar;
(c)
u slučaju hibridnog ili potpuno električnog vozila, pogonskih akumulatora;
(d)
sustava za plinsko gorivo kao i posude za pohranjivanje plinskoga goriva, u slučaju vozila s jednom vrstom goriva, s dvjema vrstama goriva ili više vrsta goriva; i
(e)
posude za pohranjivanje stlačenog zraka u slučaju pogona na stlačeni zrak.
POGLAVLJE II.
OPĆE OBVEZE
Članak 6.
Obveze država članica
1. Države članice osnivaju ili imenuju homologacijska tijela nadležna za pitanja vezana uz homologaciju i tijela za nadzor tržišta nadležna za pitanja vezana uz nadzor tržišta u skladu s ovom Uredbom. Države članice obavješćuju Komisiju o osnivanju i imenovanju takvih tijela.
Obavijest o nadležnim tijelima za homologaciju i nadzor tržišta obuhvaća njihovo ime, adresu, uključujući elektroničku adresu i područje nadležnosti. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje popis i detalje o nadležnim homologacijskim tijelima.
2. Države članice dozvoljavaju stavljanje na tržište, registriranje ili stavljanje u uporabu samo onih vozila, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
3. Države članice ne zabranjuju, ograničavaju ni ne sprečavaju stavljanje na tržište, registraciju ni stavljanje u uporabu vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zbog razloga povezanih s aspektima njihove konstrukcije i funkcioniranja obuhvaćenim ovom Uredbom, ako ispunjavaju njezine zahtjeve.
4. Države članice organiziraju i provode nadzor tržišta i provjere vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji ulaze na tržište u skladu s poglavljem III. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 7.
Obveze nadležnih homologacijskih tijela
1. Nadležna homologacijska tijela osiguravaju da proizvođači koji podnose zahtjev za homologaciju ispunjavaju svoje obveze sukladno ovoj Uredbi.
2. Nadležna homologacijska tijela dodjeljuju homologaciju samo onim vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe.
Članak 8.
Mjere za nadzor tržišta
1. Nadležna tijela za nadzor tržišta u primjerenom opsegu provode odgovarajući pregled dokumentacije za homologirana vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice pri čemu uzimaju u obzir utvrđena načela za ocjenu rizika, pritužaba i drugih informacija.
Nadležna tijela za nadzor tržišta mogu od gospodarskih subjekata zahtijevati da daju na raspolaganje onu dokumentaciju i informacije za koje smatraju da su potrebni za provođenje njihovih djelatnosti.
Kada gospodarski subjekti prilože potvrde o sukladnosti, nadležna tijela za nadzor tržišta uzimaju u obzir takve potvrde.
2. Za dijelove i opremu koji nisu navedeni u stavku 1. ovog članka, u cijelosti se primjenjuje članak 19. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008.
Članak 9.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kad ih se stavi na tržište ili se počnu upotrebljavati, izrađeni i homologirani u skladu sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi i delegiranim i provedbenim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom.
2. U slučaju višefazne homologacije tipa, svaki proizvođač je odgovoran za homologaciju i sukladnost proizvodnje sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica dodanih u fazi dovršavanja vozila koje obavlja proizvođač. Svaki proizvođač koji preinači sastavne dijelove ili sustave koji su već homologirani u ranijim fazama, odgovorni su za homologaciju i sukladnost proizvodnje preinačenih sastavnih dijelova i sustava.
3. Proizvođači koji nepotpuno vozilo preinače tako da se ono zbog toga uvrštava u drugu kategoriju vozila, zbog čega se izmjenjuju i zakonski zahtjevi koji su već ocijenjeni u prijašnjoj fazi homologacije, odgovorni su također za sukladnost sa zahtjevima koji se primjenjuju za kategoriju vozila u koju je sad uvršteno preinačeno vozilo.
4. Za potrebe homologacije vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica obuhvaćenih ovom Uredbom, proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije da ih zastupa pred homologacijskim tijelom.
5. Proizvođači s poslovnim nastanom izvan Unije osim toga, imenuju jednog zastupnika s poslovnim nastanom unutar Unije za potrebe nadzora tržišta, koji može biti zastupnik naveden u stavku 4. ili dodatni zastupnik.
6. Proizvođači odgovaraju nadležnom homologacijskom tijelu za sve aspekte postupka homologacije i za osiguranje sukladnosti proizvodnje, bez obzira na to jesu li izravno uključeni u sve faze izrade vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ne.
7. U skladu s ovom Uredbom i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi proizvođači osiguravaju da se provode postupci za utvrđivanje sukladnosti serijske proizvodnje s homologiranim tipom. U skladu s poglavljem VI. uzimaju se u obzir preinake dizajna vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili značajke i promjene u zahtjevima za koje je deklarirano da ih vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica ispunjava.
8. Osim propisane oznake i homologacijskih oznaka namještenih na vozila, sastave dijelove ili zasebne tehničke jedinice u skladu s člankom 34., proizvođači vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, navode svoje ime, registrirano trgovačko ime ili registriranu trgovačku oznaku i adresu u Uniji na kojoj ih se može kontaktirati u vezi s njihovim vozilima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji su raspoloživi na tržištu ili, ako to nije moguće, na ambalaži ili u dokumentu priloženom sastavnom dijelu ili zasebnoj tehničkoj jedinici.
9. Proizvođači osiguravaju da u trenutku kada odgovaraju za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njegovu sukladnost sa zahtjevima određenim u ovoj Uredbi.
Članak 10.
Obveze proizvođača u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Proizvođači koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da njihovo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati nisu sukladni s ovom Uredbom ili delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili ih, prema potrebi, povlače ili opozivaju s tržišta.
Proizvođač odmah obavješćuje nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju, navodeći detalje o nesukladnosti i poduzetim korektivnim mjerama.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, proizvođači o tome odmah obavješćuju homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema stavljeni na tržište ili su se počeli upotrebljavati, pri čemu navode detalje, posebno o nesukladnosti i svim poduzetim korektivnim mjerama.
3. Proizvođači pohranjuju opisnu dokumentaciju iz članka 29. stavka 10., a proizvođač vozila dodatno pohranjuje kopiju potvrde o sukladnosti navedenu u članku 38. kako bi bila na raspolaganju nadležnim tijelima u razdoblju od 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, a u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
4. Proizvođači na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu putem nadležnog homologacijskog tijela kopiju certifikata o EU homologaciji tipa ili odobrenja kako se navodi u članku 51. stavku 1. dokazujući sukladnost vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Proizvođači surađuju s nacionalnim tijelom u svakoj aktivnosti poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008 kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju njihova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu.
Članak 11.
Obveze zastupnika proizvođača u pogledu nadzora tržišta
Zastupnik proizvođača za nadzor tržišta obavlja zadatke u skladu s ovlaštenjem koje izdaje proizvođač. To ovlaštenje omogućuje zastupniku da obavlja barem sljedeće:
(a)
ima pristup opisnoj dokumentaciji iz članka 22. i certifikatima o sukladnosti iz članka 33. tako da oni mogu biti dani na raspolaganje homologacijskim tijelima na razdoblje od 10 godina nakon stavljanja na tržište vozila i na razdoblje od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
nastavno na obrazloženi zahtjev homologacijskog tijela, osigurati tom tijelu sve potrebne informacije i dokumentaciju za dokazivanje sukladnosti proizvodnje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(c)
surađuje s nadležnim tijelima za homologaciju i za nadzor tržišta, na njihov zahtjev, u svakoj aktivnosti poduzetoj za uklanjanje ozbiljnog rizika koje predstavljaju vozila, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema u okviru njegovog ovlaštenja.
Članak 12.
Obveze uvoznika
1. Uvoznici stavljaju na tržište ona vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice kojima je dodijeljena EU homologacija tipa ili ispunjavaju zahtjeve za nacionalnu homologaciju s obzirom na dijelove ili opremu za koje u cijelosti važe zahtjevi iz Uredbe (EZ) br. 765/2008.
2. Prije stavljanja na tržište homologiranog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice uvoznici provjeravaju da postoji opisna dokumentacija u skladu s člankom 29. stavkom 10. i da sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu homologacijsku oznaku i ispunjavaju zahtjeve članka 9. stavka 8. U slučaju vozila uvoznik provjerava da je vozilu priložena zahtijevana potvrda o sukladnosti.
3. Kada uvoznici smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe i da nisu sukladni odgovarajućoj homologaciji tipa, oni neće staviti na tržište niti dozvoliti stavljanje u uporabu ni registriranje vozila, sustava, sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice, dijela ni opreme dok se ne uspostavi sukladnost. Osim toga, ako smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik oni o tome obavješćuju proizvođača i tijela nadležna za nadzor tržišta. U slučaju homologiranih vozila, sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica oni također obavješćuju nadležno homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju za tu namjenu.
4. Uvoznici navode svoje ime, registriran trgovački naziv ili registriranu trgovačku oznaku i adresu na kojoj ih se može kontaktirati vezano uz vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu, ili, ako to nije moguće, na njihovoj ambalaži ili na dokumentu koji je priložen sustavu, sastavnom dijelu, zasebnoj tehničkoj jedinici, dijelu ili opremi.
5. Uvoznici osiguravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica imaju priložene upute i informacije, koje se zahtijevaju u skladu s člankom 51., na službenom jeziku ili jezicima predmetnih država članica.
6. Uvoznici osiguravaju da dok je vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica pod njihovom odgovornošću, uvjeti skladištenja ili prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi.
7. Ako uvoznik, s obzirom na ozbiljan rizik koji predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema, smatra da je radi zaštite zdravlja i sigurnosti potrošača to primjereno, istražuje moguće pritužbe i prema potrebi vodi evidenciju pritužaba i opoziva vozila, sustava, sastavnih dijelova, zasebnih tehničkih jedinica, dijelova ili opreme i o takvom nadzoru obavješćuje distributere.
Članak 13.
Obveze uvoznika u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Uvoznici koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na tržište nisu sukladni s ovom Uredbom, odmah poduzimaju korektivne mjere potrebne za postizanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, ili ih prema potrebi povlače ili opozivaju s tržišta.
2. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, uvoznici o tome odmah obavješćuju proizvođača i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta države članice u kojoj su oni stavljeni na tržište. Uvoznik ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj mjeri i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
3. Uvoznici pohranjuju kopiju potvrde o sukladnosti tako da je tijelu za homologaciju i tijelu za nadzor tržišta ona na raspolaganju u razdoblju od narednih 10 godina nakon stavljanja vozila na tržište, i u razdoblju od pet godina nakon stavljanja na tržište sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i osiguravaju da je opisna dokumentacija iz članka 29. stavka 10. raspoloživa tim tijelima, na zahtjev.
4. Uvoznici na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela podnose tom tijelu sve informacije i dokumentaciju potrebnu za dokazivanje sukladnosti vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, na jeziku koji to tijelo može lako razumjeti. Uvoznici surađuju s tim nacionalnim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj kako bi se otklonili rizici koje predstavlja vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema koji su oni stavili na tržište.
Članak 14.
Obveze distributera
1. Distributeri prilikom stavljanja na tržište vozila, sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice, dijela ili opreme poštuju zahtjeve ove Uredbe.
2. Distributeri prije stavljanja na raspolaganje na tržištu, registriranja ili stavljanja u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, provjeravaju da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nose zahtijevanu zakonsku oznaku ili homologacijsku oznaku, da imaju priložene zahtijevane dokumente i upute i sigurnosne informacije na službenom jeziku ili službenim jezicima države članice u kojoj se vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica planiraju staviti na tržite, i da su uvoznik i proizvođač ispunili zahtjeve određene u članku 12. stavcima 2. i 4. i članku 39. stavcima 1. i 2.
3. Distributeri osiguravaju da u trenutku kada su oni odgovorni za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, uvjeti skladištenja i prijevoza ne ugrožavaju njihovu sukladnost sa zahtjevima određenima u ovoj Uredbi.
Članak 15.
Obveze distributera u pogledu njihovih proizvoda koji nisu u sukladnosti ili koji predstavljaju ozbiljnu opasnost
1. Kada distributeri smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu u sukladnosti sa zahtjevima ove Uredbe, ne stavljaju na raspolaganje na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu to vozilo, sustav, sastavni dio ni zasebnu tehničku jedinicu, dok se ne uspostavi njihova sukladnost.
2. Distributeri koji smatraju ili imaju razloga vjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koje su oni stavili na raspolaganje na tržište ili registrirali ili za čije stavljanje u uporabu su oni odgovorni, nisu u sukladnosti s ovom Uredbom, obavješćuju proizvođača ili zastupnika proizvođača kako bi osigurali da su poduzete korektivne mjere u skladu s člankom10. stavkom 1. ili člankom 13. stavkom 1., potrebne za postizanje sukladnosti tog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice ili da se prema potrebi opozovu s tržišta.
3. Kada vozilo, sustav, sastavni dio, zasebna tehnička jedinica, dio ili oprema predstavljaju ozbiljan rizik, distributeri o tome odmah obavješćuju proizvođača, uvoznika i homologacijsko tijelo i tijelo nadležno za nadzor tržišta u državi članici u kojoj su oni stavljeni na tržište. Distributer ih također obavješćuje o svakoj poduzetoj akciji i navodi detalje, posebno o ozbiljnom riziku i svim korektivnim mjerama koje je poduzeo proizvođač.
4. Distributeri, na temelju obrazloženog zahtjeva nacionalnog nadležnog tijela, osiguravaju da proizvođač dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 10. stavku 4. ili da uvoznik dostavi nacionalnom tijelu informacije navedene u članku 13. stavku 3. Oni surađuju s tim tijelom, na njegov zahtjev, u svakoj akciji poduzetoj u skladu s člankom 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008 kako bi se otklonili rizici koje predstavljaju vozila, sustavi, sastavni dijelovi, zasebne tehničke jedinice, dijelovi ili oprema, koje su oni stavili na raspolaganje na tržište.
Članak 16.
Slučajevi u kojima se obveze proizvođača primjenjuju na uvoznike i distributere
Uvoznik ili distributer smatraju se proizvođačem za potrebe ove Uredbe i podliježu obvezama proizvođača iz članaka 9. do 11., kada uvoznik ili distributer stavi na raspolaganje na tržište, registrira ili je odgovoran za stavljanje u uporabu vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice pod njegovim imenom ili trgovačkom oznakom ili preinači vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu tako da sukladnost s primjenljivim zahtjevima može postati sporna.
Članak 17.
Određivanje gospodarskih subjekata
Gospodarski subjekti, na zahtjev, izvješćuju nadležna tijela za homologaciju i za nadzor tržišta, u razdoblju od pet godina, o sljedećem:
(a)
svakom gospodarskom subjektu koji im je isporučio vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu;
(b)
svakom gospodarskom subjektu kojem su oni isporučili vozilo, sustav, sastavni dio, zasebnu tehničku jedinicu, dio ili opremu.
POGLAVLJE III.
TEMELJNI ZAHTJEVI
Članak 18.
Opći temeljni zahtjevi
1. Vozila kategorije L i sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice namijenjeni za takva vozila ispunjavaju zahtjeve navedene u prilozima od II. do VIII. primjenljive na odgovarajuće (pot)kategorije vozila.
2. Vozila kategorije L i njihovi sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice čija je elektromagnetska kompatibilnost obuhvaćena delegiranim aktima iz stavka 3. ovog članka o izradi vozila i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, ne podliježu Direktivi 2004/108/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2004. o usklađivanju zakonodavstava država članica o elektromagnetskoj kompatibilnosti (26).
3. Komisija za popunjavanje zahtjeva za homologaciju tipa vozila kategorije L iz ove Uredbe donosi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim tehničkim zahtjevima i postupcima ispitivanja kako je sažeto u Prilogu II. (A), (B) i (C), čime osigurava visoku razinu sigurnosti i zaštite okoliša kako je određeno u odgovarajućim odredbama ove Uredbe. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 19.
Zabrana poremećajnih uređaja
Uporaba poremećajnih uređaja koji smanjuju sigurnost i utječu na elektromagnetsku kompatibilnost, ili utječu na ugrađeni sustav dijagnostike, sustave za smanjenje buke ili smanjenje emisije onečišćujućih tvari je zabranjena. Element konstrukcije ne smatra se poremećajnim uređajem ako ispunjava bilo koji od sljedećih uvjeta:
(a)
potreba za uređajem je opravdana radi zaštite motora od kvara ili nezgode i osigurava siguran rad vozila;
(b)
uređaj ne radi nakon paljenja motora;
(c)
uvjeti djelovanja su uključeni u značajnom omjeru u postupke ispitivanja za provjeru sukladnosti vozila s ovom Uredbom i delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
Članak 20.
Mjere za proizvođače u vezi s preinakama pogonskog sklopa vozila
1. Proizvođači vozila opremaju vozila kategorije L, uz iznimku potkategorija L3e-A3 i L4e-A3, određenim značajkama za sprečavanje nedozvoljenih preinaka pogonskog sklopa vozila, pomoću niza tehničkih zahtjeva i specifikacija s ciljem:
(a)
sprečavanja preinaka koje bi negativno utjecale na sigurnost, posebno povećavanjem radnog učinka vozila nedozvoljenim preinakama pogonskog sklopa s namjerom povećanja najvećeg okretnog momenta i/ili snage i/ili najveće konstrukcijski određene brzine koji su propisno utvrđeni tijekom postupka homologacije tipa kako ga je proveo proizvođač vozila; i/ili
(b)
sprečavanja štete za okoliš.
2. Komisija donosi delegirane akte u skladu s člankom 75. o posebnim zahtjevima u pogledu mjera iz stavka 1. i kako bi omogućila sukladnost sa stavkom 4. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Nakon preinake pogonskog sklopa vozilo ispunjava tehničke zahtjeve za prvobitnu kategoriju ili potkategoriju vozila ili prema potrebi, za novu kategoriju ili potkategoriju vozila, koji su bili na snazi kad je prvobitno vozilo stavljeno na tržište, registrirano ili stavljeno u uporabu, uključujući najnovije izmjene tih zahtjeva.
Kada proizvođač vozila konstruira pogonski sklop vozila tako da je moguća preinaka tog sklopa čime to vozilo nije više sukladno s homologiranim tipom, ali odgovara dodatnoj varijanti ili inačici, proizvođač vozila u zahtjevu navodi sve bitne informacije za svaku varijantu ili inačicu koja je ostvarena na taj način i svaka varijanta ili inačica se izrijekom homologiraju. Ako preinačeno vozilo potpada u novu kategoriju ili potkategoriju podnosi se zahtjev za novu homologaciju.
4. Ne dovodeći u pitanje stavak 1., kako bi se izbjegle preinake ili prilagodbe s negativnim učincima vozila na funkcionalnu sigurnost ili okoliš, proizvođač nastoji primjenom najbolje inženjerske prakse spriječiti da takve preinake ili prilagodbe budu tehnički izvedive, osim ako se te preinake ili prilagodbe izričito ne navode i nisu sadržane u opisnoj dokumentaciji a time su obuhvaćene u homologaciji.
Članak 21.
Opći zahtjevi za ugrađene sustave za dijagnostiku
1. Vozila kategorije L opremljena su sustavom OBD koji je sukladan zahtjevima za funkcionalnost i postupcima ispitivanja kako su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 5. i od datuma primjena kako su određeni u Prilogu IV.
2. Od datuma određenih u točki 1.8.1. Priloga IV. vozila (pot)kategorija L3e, L4e, L5e-A, L6e-A i L7e-A opremljena su sustavom OBD I, koji nadzire kvarove u strujnom krugu i elektroničke kvarove sustava za praćenje emisije i dojavljuje o tim kvarovima koji uzrokuju prekoračenje graničnih vrijednosti emisija određenih u Prilogu VI. (B1).
3. Od datuma određenih u točki 1.8.2. Priloga IV. vozila (pot)kategorija L3e do L7e opremljena su sustavom OBD I, koji nadzire kvarove u strujnom krugu i elektroničke kvarove sustava za praćenje emisije i koji se aktivira kod prekoračenja graničnih vrijednosti emisija određenih u Prilogu VI. (B2). Sustavi OBD I za (pot)kategorije tih vozila također dojavljuju aktiviranje bilo kojeg načina rada koji značajno smanjuje zakretni moment motora.
4. Od datuma određenih u točki 1.8.3. Priloga IV. i podložno članku 23. stavku 5., vozila (pot)kategorija L3e, L5e-A, L6e-A i L7e-A dodatno su opremljena sustavom OBD II koji nadzire i dojavljuje o kvarovima sustava za praćenje emisija i koji uzrokuju prekoračenje graničnih vrijednosti emisija određenih u Prilogu VI. (B2).
5. Za usklađivanje sustava OBD koji izvješćuje o kvarovima u funkcionalnoj sigurnosti ili sustava za praćenje emisija, i za lakši, uspješniji i učinkovitiji popravak vozila, Komisija je ovlaštena donositi akte u skladu s člankom 75. o detaljnim tehničkim zahtjevima povezanim s ugrađenom dijagnostikom, uključujući zahtjeve za funkcionalnost OBD-a i postupke ispitivanja za teme navedene u stavcima od 1. do 4. te kako se navodi u Prilogu II. (C) 11 i ispitivanju tipa VIII iz Priloga V.
Članak 22.
Zahtjevi za funkcionalnu sigurnost vozila
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je rizik od povrede putnika i drugih osoba u okolici vozila što manji.
2. Proizvođač osigurava izdržljivost funkcionalne sigurnosti vozila tijekom uobičajenog vijeka trajanja vozila ako se upotrebljava u uobičajenim uvjetima i servisira u skladu s preporukama proizvođača. Proizvođač prilaže izjavu u opisnoj dokumentaciji kojom potvrđuje da je osigurana izdržljivost sustava, dijelova i opreme kritičnih za funkcionalnu sigurnost, pomoću odgovarajućih ispitivanja i uporabom dobre inženjerske prakse.
3. Proizvođači osiguravaju da su vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice sukladni s odgovarajućim zahtjevima iz priloga II. i VIII. i ispunjavaju postupke ispitivanja i zahtjeve za radni učinak kako je utvrđeno u delegiranom aktu donesenom sukladno stavku 5.
4. Sastavni dijelovi vozila, kod kojih su opasnosti električne prirode pokrivene delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, ne podliježu Direktivi 2006/95/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na električnu opremu konstruiranu za uporabu unutar određenih graničnih vrijednosti napona (27).
5. Kako bi se osiguralo da se postigla visoka razina funkcionalne sigurnosti, Komisija donosi delegirane akte u skladu s člankom 75. o posebnim zahtjevima navedenim u Prilogu II.(B) za funkcionalnu sigurnost vozila i ako je potrebno primjenjuje dodatne zahtjeve za funkcionalnu sigurnost iz Priloga VIII. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
6. Komisija u drugom koraku do 31.prosinca 2020. donosi delegirani akt u skladu s člankom 75. kako bi se uskladili zahtjevi za uobičajeni vijek trajanja i zahtjevi i ispitivanja za osiguranje cjelovitosti konstrukcije vozila kako je navedeno u Prilogu II. (B) 17.
7. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi odredila predložak za izjavu proizvođača. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
Članak 23.
Zahtjevi za učinak na okoliš
1. Proizvođači osiguravaju da su vozila konstruirana, izrađena i sastavljena tako da je utjecaj na okoliš što manji. Proizvođači osiguravaju da homologirana vozila ispunjavaju zahtjeve za učinak na okoliš propisane u prilozima II., V. i VI. i unutar prijeđenih kilometara određenih u Prilogu VII.
2. Proizvođači osiguravaju da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice ispunjavaju postupke ispitivanja i zahtjeve za ispitivanje kako je određeno u Prilogu V. u okviru datuma za primjenu određenih u Prilogu IV. koje treba utvrditi u delegiranom aktu donesenom sukladno stavku 12. ovog članka.
3. Proizvođači osiguravaju da su ispunjeni homologacijski zahtjevi za provjeru ispunjavanja zahtjeva za trajnost. Prema izboru proizvođača primjenjuje se jedan od sljedećih postupaka za utvrđivanje trajnosti, da se homologacijskom tijelu dokaže trajnost učinka na okoliš homologiranog vozila:
(a)
ispitivanje trajnosti s ukupnim brojem prijeđenih kilometara:
Ispitna vozila fizički voze cjelokupnu udaljenost određenu u Prilogu VII. (A), i ispituju se u skladu s postupkom utvrđenim za ispitivanje tipa V, kako je određen u delegiranom aktu, donesenom na temelju stavka 12. ovog članka. Rezultati ispitivanja emisija do postignute cjelokupne udaljenosti određene u Prilogu VII. (A), i uključujući istu, su niži od graničnih vrijednosti za okoliš određenih u Prilogu VI. (A);
(b)
ispitivanje trajnosti s djelomičnim brojem prijeđenih kilometara:
Ispitna vozila fizički voze 50 % cjelokupne udaljenosti određene u Prilogu VII. (A), i ispituju se u skladu s postupkom utvrđenim za ispitivanje tipa V, kako je određen u delegiranom aktu, donesenom na temelju stavka 12. ovog članka. Kako je određeno u tom članku rezultati ispitivanja ekstrapoliraju se na cijelu udaljenost određenu u Prilogu VII. (A). Rezultati ispitivanja i ekstrapolirani rezultati su niži od graničnih vrijednosti za okoliš određenih u Prilogu VI. (A);
(c)
matematički postupak utvrđivanja trajnosti:
Za svaku sastavnu tvar emisije, umnožak faktora pogoršanja određenog u Prilogu VII. (B), i rezultata ispitivanja učinka na okoliš vozila, koje je prevezlo više od 100 km, nakon što je prvi put pokrenuto po izlasku iz proizvodne linije, je niži od graničnih vrijednosti za okoliš određenih u Prilogu VI. (A).
4. Do 1. siječnja 2016. Komisija provodi sveobuhvatnu studiju učinka na okoliš. Studija ocjenjuje kvalitetu zraka i udio onečišćujućih tvari koje proizvode vozila kategorije L i obuhvaća zahtjeve ispitivanja tipova I, IV, V, VII i VIII navedene u Prilogu V.
U studiji se također pregledavaju i ocjenjuju najnoviji znanstveni podaci, rezultati znanstvenih istraživanja, uporaba modela i troškovna učinkovitost s ciljem konačnog uspostavljanja standarda Euro 5 iz Priloga IV. i zahtjevi za zaštitu okoliša Euro 5 iz Priloga V., Priloga VI. (A2), (B2) i (C2) i Priloga VII. o broju kilometara za određivanje trajnosti za Euro 5 i faktora za njegovo pogoršanje, te da se tako odrede konačne mjere politike.
5. Na temelju rezultata pregleda iz stavka 4., Komisija do 31. prosinca 2016. predstavlja Europskom parlamentu i Vijeću izvješće o sljedećem:
(a)
datumima početka primjene razine Euro 5 iz Priloga IV.;
(b)
graničnim vrijednostima emisija Euro 5 iz Priloga VI. (A2) i pragovima za emisije OBD-a iz Priloga VI. (B2);
(c)
o tome da su svi novi tipovi vozila (pot)kategorija L3e, L5e, L6e-A i L7e-A osim OBD-om faze I, opremljeni i OBD-om faze II na razini Euro 5;
(d)
broju prijeđenih kilometara za utvrđivanje trajnosti za razinu Euro 5 iz Priloga VII. (A) i faktora pogoršanja za razinu Euro 5 iz Priloga VII. (B).
Komisija s obzirom na to izvješće sastavlja odgovarajuće zakonodavne prijedloge.
6. Na temelju rezultata studije o utjecaju na okoliš Komisija donosi delegirani akt u skladu s člankom 75. koji određuje koje od (pot)kategorija L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B i L7e-C za razinu Euro 5 treba podvrći ispitivanju SHED ili ispitivanju propusnosti spremnika i vodova za gorivo, s graničnim vrijednostima iz Priloga VI.(C2).
7. Proizvođači osiguravaju da vozila kategorija L ispunjavaju primjenljive zahtjeve za ispitivanje u pogledu učinka na okoliš za homologaciju i proširenja kako je utvrđeno u Prilogu V. (A).
8. Pri ispitivanjima tipa I zadane su granične vrijednosti emisija za motocikle L3e-AxE (enduro, x = 1, 2 ili 3) i L3e-AxT (trial, x = 1, 2 ili 3) kao zbroj vrijednosti L2 (THC) i L3 (NOx) iz Priloga VI. (A). Rezultati ispitivanja emisija (NOx + THC) su jednaki ili manji od ove granične vrijednosti (L2 + L3).
9. Vozila kategorije Le4 ispunjavaju zahtjeve za učinak na okoliš utvrđene u Prilogu V. za vozila kategorije L3e, pri čemu se pri ispitivanjima tipa I, IV, VII i VIII iz Priloga V. ispituje cjelokupan sastav osnovnog vozila s ugrađenom bočnom prikolicom ili samo osnovno vozilo bez bočne prikolice, kako je primjenljivo.
10. Proizvođači osiguravaju da su sve zamjenske naprave za praćenje onečišćenja koje se stavljaju na tržište ili počnu upotrebljavati u Uniji, homologirane u skladu s ovom Uredbom.
11. Zahtjevi navedeni u stavcima od 1. do 10. primjenjuju se na vozila, sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice u skladu s Prilogom II.
12. Kako bi osigurala visoku razinu zaštite okoliša Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim tehničkim zahtjevima za učinak na okoliš za teme iz stavaka 1., 2., 3., 6. i 7. ovog članka uključujući postupke ispitivanja.
Članak 24.
Dodatni zahtjevi za zaštitu okoliša u pogledu emisija stakleničkih plinova i potrošnje goriva kao i potrošnje električne energije i električnog raspona
1. Emisije CO2 (ugljični dioksid) određuje proizvođač u odgovarajućem laboratorijskom ciklusu ispitivanju emisija i o tome izvješćuje nadležno homologacijsko tijelo. Potrošnja goriva i/ili potrošnja električne energije i električni raspon također se izračunavaju na temelju rezultata laboratorijskih homologacijskih ispitivanja ili mjere, pri čemu je prisutna tehnička služba i o čemu se izvješćuje nadležno homologacijsko tijelo.
2. Rezultat mjerenja CO2, izračunane ili mjerene potrošnje goriva, potrošnje električne energije i električnog raspona uključuje se u opisnu mapu kako se navodi u provedbenom aktu iz članka 27. stavka 4. a bitne informacije također se navode u potvrdi o sukladnosti.
Osim navođenja u potvrdi o sukladnosti proizvođači osiguravaju da su podaci o emisiji CO2, potrošnji goriva, potrošnji električne energije i električnom rasponu također dostavljeni i kupcu vozila u trenutku kupnje novog vozila, u obliku koji smatraju prikladnim.
3. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o zahtjevima za postupak ispitivanja tipa VII u pogledu mjerenja emisije CO2 i izračuna i metoda mjerenja potrošnje goriva, potrošnje električne energije i električnog raspona.
POGLAVLJE IV.
POSTUPCI ZA EU HOMOLOGACIJU TIPA
Članak 25.
Postupci za EU homologaciju tipa
1. Pri podnošenju zahtjeva za homologaciju cijelog vozila proizvođač može odabrati jedan od sljedećih postupaka:
(a)
homologacija tipa korak po korak;
(b)
homologacija tipa u jednom koraku;
(c)
miješana homologacija tipa.
Osim toga, proizvođač može odabrati i homologaciju tipa u više faza.
Samo je postupak homologacije tipa korak po korak primjenljiv za homologaciju tipa sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica.
2. Homologacija tipa korak po korak predstavlja postupak kojim se postupno prikuplja cijeli komplet certifikata o EU homologaciji tipa za sustave, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice koji sačinjavaju vozilo, što na kraju rezultira homologacijom tipa cijelog vozila.
3. Kod homologacije tipa u jednom koraku izvodi se homologacija vozila kao cjeline putem samo jednog postupka.
4. Miješana homologacija tipa je postupak homologacije korak po korak, kod kojeg se u konačnoj fazi homologacije tipa cijelog vozila dodjeljuje homologacija za jedan sustav ili više njih, pri čemu se za te sustave ne trebaju izdavati certifikati o EU homologaciji tipa.
5. Kod homologacije tipa u više faza, jedno homologacijsko tijelo ili više njih potvrđuju da s obzirom na stanje dovršenosti, tip nepotpunog ili dovršenog vozila ispunjava odgovarajuće administrativne odredbe i tehničke zahtjeve ove Uredbe.
Višefazna homologacija tipa dodjeljuje se za tip nepotpunog ili dovršenog vozila koje je sukladno s detaljima iz opisne dokumentacije predviđene u članku 22. i koje ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu I. uzimajući u obzir stanje dovršenosti vozila.
6. Homologacija tipa za završnu fazu izrade dodjeljuje se tek nakon što je nadležno homologacijsko tijelo provjerilo da vozilo koje je homologirano u završnoj fazi u tom trenutku ispunjava sve primjenljive tehničke zahtjeve. To uključuje i dokumentarnu provjeru svih zahtjeva obuhvaćenih homologacijom tipa za nepotpuno vozilo koja je dodijeljena tijekom postupka u više faza, čak i kad je dodijeljena za različite (pot)kategorije vozila.
Višefazna homologacija koja se navodi u drugom podstavku stavka 1. primjenjuje se samo na vozila potkategorija L2e -U, L4e, L5e-B, L6e-BU i L7e-CU.
7. Izbor homologacijskog postupka ne utječe na primjenljive temeljne zahtjeve koje homologirani tip vozila mora ispunjavati u vrijeme izdavanja homologacije tipa za cjelovito vozilo.
8. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim aranžmanima s obzirom na postupke homologacije tipa. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 26.
Zahtjev za homologaciju tipa
1. Proizvođač podnosi zahtjev za homologaciju tipa nadležnom homologacijskom tijelu.
2. Za određeni tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice podnosi se samo jedan zahtjev u samo jednoj državi članici.
3. Za svaki tip koji treba homologirati podnosi se poseban zahtjev.
Članak 27.
Opisna dokumentacija
1. Podnositelj zahtjeva prilaže tijelu za homologaciju opisnu dokumentaciju.
2. Opisna dokumentacija obuhvaća sljedeće:
(a)
opisni dokument;
(b)
sve podatke, crteže, fotografije i ostale informacije;
(c)
za vozila se navodi postupak (postupci) odabran(i) u skladu s člankom 25. stavkom 1.;
(d)
sve dodatne informacije koje zatraži nadležno tijelo za homologaciju u okviru postupka podnošenja zahtjeva.
3. Opisna dokumentacija može se priložiti u papirnatom ili elektroničkom obliku koji prihvaćaju tehnička služba i homologacijsko tijelo.
4. Komisija putem provedbenih akata određuje predloške za opisni dokument i opisnu dokumentaciju. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 28.
Posebni zahtjevi za informacije koje treba navesti u zahtjevu za homologaciju tipa s obzirom na odabrani postupak
1. Zahtjevu za homologaciju korak po korak prilaže se opisna dokumentacija u skladu s člankom 27. i komplet certifikata zatraženih sukladno jednom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu II.
U slučaju homologacije tipa sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, sukladno primjenljivim aktima navedenim u Prilogu II., homologacijsko tijelo ima pristup povezanoj opisnoj dokumentaciji do trenutka kad je homologacija ili izdana ili odbijena.
2. Zahtjevu za homologaciju u jednom koraku prilaže se opisna dokumentacija predviđena člankom 27. koja sadrži odgovarajuće informacije u skladu s provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, u odnosu na primjenljive akte.
3. U slučaju postupka miješane homologacije tipa, opisnoj dokumentaciji prilažu se certifikati zahtijevani sukladno svakom od primjenljivih akata navedenih u Prilogu II. te su u njoj obuhvaćene, ako se ne priloži nijedan homologacijski certifikat, relevantne informacije u skladu s provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, u odnosu na te primjenljive akte.
4. Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., za potrebe višefazne homologacije tipa podnose se sljedeće informacije:
(a)
u prvoj fazi, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikati o EU homologaciji tipa koji su bitni za stanje dovršenosti osnovnog vozila;
(b)
u drugoj i narednim fazama, oni dijelovi opisne dokumentacije i certifikata o EU homologaciji tipa koji su bitni za sadašnju fazu izrade, zajedno s kopijom certifikata o EU homologaciji tipa za vozilo izdanog u prethodnoj fazi izrade i detaljnim podacima o svim promjenama ili dodacima koje je proizvođač napravio na vozilu.
Informacije iz točaka (a) i (b) prvog podstavka ovog stavka mogu se priložiti u skladu sa stavkom 3.
5. Nadležno homologacijsko tijelo može uz obrazložen zahtjev, zatražiti proizvođača da dostavi sve dodatne informacije koje su potrebne da se omogući donošenje odluke o tome koja su ispitivanja potrebna ili da se olakša izvođenje tih ispitivanja.
POGLAVLJE V.
PROVOĐENJE POSTUPAKA EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 29.
Opće odredbe
1. Homologacijska tijela dodjeljuju EU homologaciju tipa samo nakon provjere sukladnosti proizvodnih aranžmana navedenih u članku 28. i sukladnosti tipa vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s primjenljivim zahtjevima.
2. EU homologacije tipa dodjeljuju se u skladu s ovim poglavljem.
3. Ako neko homologacijsko tijelo dokaže da tip vozila, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, iako sukladni s propisanim odredbama, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju ili predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost putnika, ono može odbiti dodijeliti EU homologaciju tipa. U tom slučaju ono odmah šalje homologacijskim tijelima drugih država članica i Komisiji detaljan spis u kojem objašnjava razloge svoje odluke i prilaže dokaz za te tvrdnje.
4. Certifikati o EU homologaciji tipa numeriraju se u skladu s usklađenim sustavom koji utvrđuje Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
5. Homologacijsko tijelo, u roku mjesec dana od izdavanja EU homologacije tipa šalje homologacijskim tijelima drugih država članica kopiju certifikata EU homologacije tipa vozila zajedno s prilozima, za svaki tip vozila koji je homologiralo putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
6. Homologacijsko tijelo bez odgode obavješćuje homologacijska tijela drugih država članica o svojem odbijanju ili povlačenju bilo koje homologacije vozila, zajedno s razlozima takve odluke.
7. U razdobljima od svaka tri mjeseca homologacijsko tijelo šalje homologacijskim tijelima drugih država članica popis EU homologacija tipa koje je dodijelilo, izmijenilo, odbilo dodijeliti ili povuklo za sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice tijekom prethodnog razdoblja.
8. Ako ga to zatraži homologacijsko tijelo druge države članice, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa, u roku mjesec dana od primitka takvog zahtjeva, šalje tijelu koje je to tražilo kopiju certifikata o EU homologaicji tipa zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija također može biti u obliku sigurnog elektroničkog spisa.
9. Ako to Komisija zatraži, homologacijsko tijelo Komisiji također podnosi informacije navedene u stavcima od 5. do 8.
10. Homologacijsko tijelo prikuplja dokumentaciju koja se sastoji od opisne dokumentacije kojoj su priložena izvješća ispitivanja i svi ostali dokumenti koje je priložila tehnička služba ili homologacijsko tijelo opisnoj dokumentaciji u tijeku provođenja svojih funkcija. Dokumentacija sadrži popis vlastitog sadržaja, odgovarajuće numeriran ili drukčije označen kako bi se jasno prepoznale sve stranice i format svakog dokumenta kako bi se evidentirali svi uzastopni postupci u upravljanju EU homologacijom tipa, posebno se navode datumi revizija i ažuriranja. Homologacijsko tijelo čuva podatke sadržane u dokumentaciji raspoložive u razdoblju od 10 godina nakon prestanka važenja predmetne homologacije.
Članak 30.
Posebne odredbe u odnosu na certifikat o EU homologaciji tipa
1. Certifikat o EU homologaciji tipa sadrži priloženo sljedeće:
(a)
dokumentaciju navedenu u članku 29. stavku 10.;
(b)
rezultate ispitivanja;
(c)
imena i uzorke potpisa osoba ovlaštenih za potpisivanje potvrda o sukladnosti i njihov položaj u poduzeću;
(d)
u slučaju EU homologacije tipa cijelog vozila, ispunjen primjerak potvrde o sukladnosti.
2. Certifikat o EU homologaciji tipa izdaje se na temelju predloška koji određuje Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom iz članka 73. stavka 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Za svaki tip vozila, homologacijsko tijelo:
(a)
ispunjava sve bitne dijelove certifikata o EU homologaciji tipa, uključujući priloženi obrazac rezultata ispitivanja;
(b)
sastavlja sadržaj dokumentacije;
(c)
izdaje podnositelju zahtjeva ispunjen certifikat zajedno s prilozima, bez odgode.
Komisija utvrđuje predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja naveden u točki (a) putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
4. U slučaju EU homologacije tipa za koju su, u skladu s člankom 40., uvedena ograničenja u pogledu njezinog važenja, ili su izuzete pojedine odredbe ove Uredbe ili delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, u certifikatu o EU homologaciji tipa navode se ta ograničenja ili izuzeća.
5. Ako proizvođač odabere miješani postupak homologacije tipa, homologacijsko tijelo dovršava dokumentaciju s upućivanjima na rezultate ispitivanja utvrđene provedbenim aktima kako se navodi u članku 32. stavku 1., za koju nije dostupan certifikat o EU homologaciji tipa.
6. Ako proizvođač odabere postupak homologacije u jednom koraku homologacijsko tijelo određuje popis primjenljivih zahtjeva ili akata i prilaže taj popis certifikatu o EU homologaciji tipa. Komisija putem provedbenih akata donosi primjerak za takav popis. Ti provedbeni akti donose se u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
Članak 31.
Posebne odredbe koje se odnose na sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice
1. EU homologacija tipa dodjeljuje se za sustav koji je sukladan pojedinostima navedenim u opisnoj dokumentaciji i koji ispunjava tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
2. EU homologacija tipa za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu dodjeljuje se za sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji su sukladni pojedinostima iz opisne dokumentacije i koji ispunjavaju tehničke zahtjeve utvrđene u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
3. Kada su sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji jesu ili nisu namijenjeni za popravak, servisiranje ili održavanje, također obuhvaćeni homologacijom tipa sustava s obzirom na vozilo, nije potrebna dodatna homologacija sastavnog dijela ni zasebne tehničke jedinice osim ako nije predviđena odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
4. Kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obavljaju svoju funkciju ili imaju posebne značajke samo kad su povezani s drugim dijelovima vozila i, prema tome, kad je moguće provjeriti sukladnost sa zahtjevima samo kada sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica rade povezano s tim drugim dijelovima vozila, područje primjene EU homologacije tipa sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice odgovarajuće se ograničava.
U tim se slučajevima u certifikatu o EU homologaciji tipa navodi svako ograničenje u uporabi sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i navode se posebni uvjeti za njihovu ugradnju.
Ako takav sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ugrađuje proizvođač vozila, sukladnost sa svim primjenljivim ograničenjima u uporabi ili uvjetima za ugradnju provjeravaju se u trenutku homologacije vozila.
Članak 32.
Ispitivanja koja se zahtijevaju za EU homologaciju tipa
1. Sukladnost s tehničkim propisima utvrđenima u ovoj Uredbi i u aktima navedenim u Prilogu II. dokazuje se putem odgovarajućih ispitivanja koja izvode imenovane tehničke službe.
Ispitni postupci navedeni u prvom podstavku i posebna oprema i alati koji su propisani za provođenje tih ispitivanja, određeni su u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
Obrazac izvješća o ispitivanju sukladan je općim zahtjevima kako ih je utvrdila Komisija putem provedbenih akata. Ti se provedbeni akti donose u skladu s ispitnim postupkom navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
2. Proizvođač daje homologacijskom tijelu na raspolaganje onoliko vozila, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koliko ih je zatraženo prema odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II. za provođenje zahtijevanih ispitivanja.
3. Zahtijevana ispitivanja provode se na vozilima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama koji su predstavnici tipa koji treba homologirati.
Međutim, proizvođač može odabrati, u dogovoru s homologacijskim tijelom, vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu koji, iako nisu predstavnici tipa koji treba homologirati, udružuju brojne najneugodnije značajke s obzirom na zahtijevanu razinu djelovanja. Metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao pomoć u donošenju odluka tijekom izbornog postupka.
4. U dogovoru s homologacijskim tijelom metode virtualnog ispitivanja mogu se upotrijebiti kao alternativa postupcima ispitivanja navedenim u stavku 1., na zahtjev proizvođača, u odnosu na one zahtjeve koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
5. Metode virtualnog ispitivanja ispunjavaju uvjete određene u delegiranim aktima donesenim sukladno stavku 6.
6. Kako bi se osiguralo da su rezultati dobiveni virtualnim ispitivanjem jednako značajni kao oni dobiveni fizičkim ispitivanjem Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 75. o zahtjevima koji podliježu virtualnom ispitivanju i uvjetima pod kojima se takvo virtualno ispitivanje provodi. Prilikom donošenja delegiranih akata Komisija, prema potrebi, kao temelj uzima zahtjeve i postupke predviđene u Prilogu XVI. Direktivi 2007/46/EZ.
Članak 33.
Dogovori o sukladnosti proizvodnje
1. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere za provjeru, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su postignuti odgovarajući dogovori za osiguranje da će vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, biti sukladni homologiranom tipu.
2. Homologacijsko tijelo koje dodjeljuje homologaciju tipa cijelog vozila poduzima potrebne mjere za provjeru da su potvrde o sukladnosti koje je izdao proizvođač sukladne članku 38. S tim ciljem homologacijsko tijelo provjerava da je dovoljan broj uzoraka potvrda o sukladnosti sukladan članku 38. i da je proizvođač poduzeo potrebne mjere kako bi osigurao da su podaci u potvrdama o sukladnosti ispravni.
3. Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere u odnosu na navedenu homologaciju kako bi provjerilo, ako je potrebno u suradnji s homologacijskim tijelima drugih država članica, da su mjere iz stavaka 1. i 2. i dalje odgovarajuće tako da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, koji su u proizvodnji, i dalje ostaju sukladni s homologiranim tipom i da su potvrde o sukladnosti i dalje sukladne s člankom 38.
4. Za provjeru jesu li vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica sukladni homologiranom tipu, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa može provesti provjere ili ispitivanja zahtijevane za EU homologaciju tipa na uzorcima uzetim u prostorijama proizvođača i proizvodnim pogonima.
5. Kada homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa utvrdi da se mjere iz stavaka 1. i 2. ne primjenjuju, značajno odstupaju od dogovorenih mjera i planova nadzora, prestale su se primjenjivati ili se smatra da više nisu odgovarajuće, iako se proizvodnja i dalje odvija, to homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura pravilno provođenje postupka za nadzor sukladnosti proizvodnje ili povlači homologaciju.
6. Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o detaljnim pojedinostima u odnosu na sukladnost proizvodnje. Prvi takvi delegirani akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE VI.
IZMJENE EU HOMOLOGACIJA TIPA
Članak 34.
Opće odredbe
1. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa o svakoj promjeni podataka u dokumentaciji.
Homologacijsko tijelo odlučuje koji postupak iz članka 35. treba primijeniti.
Prema potrebi homologacijsko tijelo može odlučiti nakon savjetovanja s proizvođačem da treba dodijeliti novu EU homologaciju tipa.
2. Zahtjev za izmjenu EU homologacije tipa podnosi se homologacijskom tijelu koje je dodijelilo prvobitnu EU homologaciju tipa.
3. Ako homologacijsko tijelo utvrdi da radi izmjene treba ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, ono o tome obavješćuje proizvođača.
Postupci navedeni u članku 35. primjenjuju se samo ako na temelju tih inspekcijskih pregleda ili ispitivanja homologacijsko tijelo zaključi da se zahtjevi za EU homologaciju tipa i dalje ispunjavaju.
Članak 35.
Revizije i proširenja EU homologacija tipa
1. Ako su podaci koji su zabilježeni u dokumentaciji bili izmijenjeni bez da je trebalo ponoviti inspekcijske preglede ili ispitivanja, izmjene se označavaju kao „revizija”.
U takvim slučajevima homologacijsko tijelo, prema potrebi, izdaje revidirane stranice dokumentacije, pri čemu se ispravljene stranice označavaju tako da je jasno vidljiva priroda izmjene i datum ponovnog izdavanja. Konsolidirana, ažurirana verzija dokumentacije s priloženim detaljnim opisom izmjena, ispunjava taj zahtjev.
2. Izmjena se označava kao „proširenje” ako su podaci zabilježeni u dokumentaciji izmijenjeni i:
(a)
potrebni su daljnji inspekcijski pregledi ili ispitivanja;
(b)
bilo koji podaci u certifikatu o EU homologaciji tipa su izmijenjeni, osim njegovih priloga;
(c)
počinju se primjenjivati novi zahtjevi u skladu s bilo kojim aktom navedenim u Prilogu I., za homologirani tip vozila ili za homologirani sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
U slučaju proširenja homologacijsko tijelo izdaje ažurirani certifikat o EU homologaciji tipa označen brojem proširenja, povećanim u skladu s brojem uzastopnih proširenja koja su već dodijeljena. Takav certifikat o homologaciji jasno navodi razlog proširenja i datum ponovnog izdavanja.
3. Kad god su izdane izmijenjene stranice ili konsolidirana, ažurirana verzija, sukladno tome izmjenjuje se popis sadržaja te dokumentacije priložen certifikatu o homologaciji tako da se na njemu navodi datum najnovijeg proširenja ili revizije, ili datum najnovije konsolidacije ažurirane verzije.
4. Nije potrebna izmjena homologacije tipa vozila ako su novi zahtjevi navedeni u točki (c) stavka 2., s tehničkog stajališta nebitni za taj tip vozila ili se tiču drugih kategorija vozila kojima to vozilo ne pripada.
Članak 36.
Izdavanje i obavijest o izmjeni
1. U slučaju proširenja svih značajnih odjeljaka certifikata EU homologacije tipa, njegovi prilozi i popis sadržaja dokumentacije bit će ažurirani. Ažuriran certifikat i njegovi prilozi izdaju se podnositelju zahtjeva bez odgode.
2. U slučaju revizije, homologacijsko tijelo podnositelju zahtjeva bez odgode izdaje revidirane dokumente ili prema potrebi konsolidiranu, ažuriranu verziju, uključujući revidiran popis sadržaja dokumentacije.
3. Homologacijsko tijelo obavješćuje homologacijska tijela drugih država članica o svakoj izmjeni na EU homologacijama tipa, u skladu s postupcima određenim u članku 29.
POGLAVLJE VII.
VAŽENJE EU HOMOLOGACIJE TIPA
Članak 37.
Prestanak važenja
1. EU homologacije tipa izdaju se na neograničeno vrijeme.
2. EU homologacija tipa vozila postaje nevažeća u nekom od sljedećih slučajeva:
(a)
novi zahtjevi koji se primjenjuju na homologirani tip vozila postaju obavezni da bi vozilo bilo dostupno na tržištu, registrirano, počelo se upotrebljavati, a homologaciju nije moguće odgovarajuće ažurirati;
(b)
proizvodnja homologiranog vozila je proizvoljno u potpunosti prekinuta;
(c)
važenje homologacije istječe s obzirom na ograničenje u skladu s člankom 40. stavkom 6.;
(d)
homologacija je povučena u skladu s člankom 33. stavkom 5., člankom 49. stavkom 1. ili člankom 52. stavkom 4.
3. Kada samo jedna varijanta unutar tipa ili jedna inačica u okviru varijante postane nevažeća, EU homologacija tipa predmetnog vozila prestaje važiti samo ako se tiče te pojedine varijante ili inačice.
4. Kada se potpuno prekida proizvodnja pojedinog tipa vozila, proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za to vozilo.
U roku mjesec dana od primitka obavijesti navedene u prvom podstavku, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa za vozilo shodno tome obavješćuje homologacijska tijela ostalih država članica.
5. Ne dovodeći u pitanje stavak 4., u slučajevima kada EU homologacija tipa treba postati nevažeća, proizvođač o tome obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa bez odgode prosljeđuje obavijest sa svim bitnim informacijama homologacijskim tijelima drugih država članica kako bi se omogućila primjena članka 44., kada je to potrebno.
U obavijesti iz drugog podstavka posebno se navodi datum proizvodnje i identifikacijski broj zadnjeg proizvedenog vozila.
POGLAVLJE VIII.
POTVRDA O SUKLADNOSTI I OZNAKE
Članak 38.
Potvrda o sukladnosti
1. Proizvođač u svojstvu nositelja homologacije tipa vozila izdaje potvrdu o sukladnosti koja se kao papirni dokument prilaže svakom vozilu, potpunom, nepotpunom ili dovršenom, koje je proizvedeno u sukladnosti s homologiranim tipom.
Takva se potvrda izdaje kupcu besplatno zajedno s vozilom. Njezina dostava ne može ovisiti o izričitom zahtjevu ili podnošenju dodatnih informacija proizvođaču.
Proizvođač vozila na zahtjev vlasnika vozila u razdoblju od 10 godina od datuma proizvodnje vozila izdaje duplikat potvrde o sukladnosti za naknadu koja ne prelazi troškove njezinog izdavanja. Riječ „duplikat” treba biti jasno vidljiva na prednjoj stranici svake ponovljene potvrde.
2. Proizvođač koristi predložak za potvrdu o sukladnosti koji je prihvatila Komisija putem provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. Potvrda o sukladnosti mora biti dizajnirana kako bi se izbjegla moguća krivotvorenja. S tim ciljem provedbeni akti osiguravaju da je papir koji se koristi za potvrde zaštićen s nekoliko zaštitnih otisaka. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
3. Potvrda o sukladnosti sastavlja se na barem jednom od službenih jezika Unije. Svaka država članica može zatražiti da potvrda o sukladnosti bude prevedena na njezin službeni jezik ili jezike.
4. Osobe ovlaštene za potpisivanje potvrda o sukladnosti rade u organizaciji proizvođača i propisno su ovlaštene od strane upravnog tijela da u potpunosti preuzmu pravnu odgovornost proizvođača u odnosu na konstrukciju i izradu ili sukladnost proizvodnje vozila.
5. Potvrda o sukladnosti se ispunjava u cijelosti i ne sadrži ograničenja u pogledu uporabe vozila, osim onih predviđenih ovom Uredbom ili nekim od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
6. U slučaju nepotpunog ili potpunog vozila, proizvođač ispunjava samo one stavke na potvrdi o sukladnosti koje su dodane ili promijenjene u sadašnjoj fazi homologacije i prilaže potvrdi sve potvrde o sukladnosti koje su izdane u prethodnim fazama.
7. Potvrda o sukladnosti vozila, za vozila homologirana u skladu s člankom 40. stavkom 2. u naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana primjenjujući članak 40. stavak 4. Uredbe (EU) br. 168/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. siječnja 2013. o homologaciji i nadzoru tržišta vozila s dva ili tri kotača i četverocikala (privremena homologacija)”.
8. Potvrda o sukladnosti kako je određena u provedbenim aktima navedenim u stavku 2., za vozila homologirana u skladu s člankom 42. u svojem naslovu sadrži navod „Za potpuna/dovršena vozila, homologirana u malim serijama” a pokraj njega je datum proizvodnje iza kojeg je redni broj, između 1. i granice koja se navodi u tablici iz Priloga III., kojim se u odnosu na godinu proizvodnje označava položaj tog vozila u okviru proizvodnje predviđene za tu godinu.
9. Ne dovodeći u pitanje stavak 1. proizvođač može poslati potvrdu o sukladnosti elektroničkim putem tijelu za registraciju svake države članice.
Članak 39.
Propisana tablica s odgovarajućom oznakom vozila i homologacijskom oznakom sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Proizvođač vozila na svako vozilo izrađeno u skladu s homologiranim tipom postavlja propisanu tablicu s odgovarajućom oznakom koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno stavku 3.
2. Proizvođač sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, bilo da su dio sustava ili ne, pričvršćuje na svaki sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu proizvedene u sukladnosti s homologiranim tipom homologacijsku oznaku koja se zahtijeva prema odgovarajućem provedbenom aktu donesenom sukladno ovoj Uredbi ili odgovarajućem propisu UNECE-a.
Kada se homologacijska oznaka ne zahtijeva proizvođač pričvršćuje barem trgovački naziv ili trgovačku oznaku proizvođača, broj tipa ili identifikacijski broj.
3. Propisana pločica i oznaka EU homologacije tipa u skladu su s modelom koji odredi Komisija pomoću provedbenih akata. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. Prvi takvi provedbeni akti donose se do 31. prosinca 2014.
POGLAVLJE IX.
IZUZEĆA ZA NOVE TEHNOLOGIJE ILI NOVA TEHNIČKA RJEŠENJA
Članak 40.
Izuzeća za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za EU homologaciju s obzirom na tip vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji uključuju nove tehnologije ili tehnička rješenja koji su nepodudarni s jednim aktom ili više akata navedenih u Prilogu II.
2. Homologacijsko tijelo dodjeljuje EU homologaciju tipa iz stavka 1. ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:
(a)
u zahtjevu su navedeni razlozi zbog kojih predmetne tehnologije ili tehnička rješenja čine da sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu sukladni s jednim aktom ili više njih navedenih u Prilogu II.;
(b)
u zahtjevu su opisani utjecaji novih tehnologija na sigurnost i okoliš te mjere poduzete kako bi se osigurala barem jednaka razina sigurnosti i zaštite okoliša kakva je osigurana zahtjevima od kojih se traži izuzeće;
(c)
zahtjev sadrži opise ispitivanja i rezultate koji dokazuju da je uvjet iz točke (b) ispunjen.
3. Dodjeljivanje takve EU homologacije tipa s izuzećem za nove tehnologije ili nova tehnička rješenja podliježe odobrenju Komisije. To odobrenje dodjeljuje se putem provedbenog akta. Taj provedbeni akt donosi se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2.
4. Homologacijsko tijelo može dok čeka odluku o odobrenju Komisije, već izdati EU homologaciju tipa, ali ona je privremena, važeća samo na državnom prostoru te države članice, za tip vozila obuhvaćen traženim izuzećem. Homologacijsko tijelo o tome bez odgode obavješćuje Komisiju i druge države članice putem dokumentacije koja sadrži informacije iz stavka 2.
Privremenost i ograničeno teritorijalno važenje očiti su iz naslova certifikata o homologaciji tipa i naslova potvrde o sukladnosti. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi osigurala usklađene predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti za potrebe ovog stavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2.
5. Ostala homologacijska tijela mogu odlučiti pismeno prihvatiti privremenu homologaciju spomenutu u stavku 4. unutar svojeg državnog područja.
6. Ako je prikladno, u odobrenju Komisije navedenom u stavku 3. također se navodi podliježe li nekim ograničenjima. U svim slučajevima homologacija tipa važeća je barem 36 mjeseci.
7. Ako Komisija odluči odbiti odobrenje, homologacijsko tijelo odmah dostavlja obavijest nositelju privremene homologacije tipa navedene u stavku 3. da će privremena homologacija biti opozvana šest mjeseci nakon dana odbijanja zahtjeva od strane Komisije.
Međutim, vozila proizvedena u sukladnosti s privremenom homologacijom prije nego što je postala nevažeća mogu se staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu u svakoj državi članici koja je prihvatila privremenu homologaciju.
Članak 41.
Naknadne prilagodbe delegiranih i provedbenih akata
1. Ako Komisija dozvoli dodjelu izuzeća u skladu s člankom 40. ona odmah poduzima potrebne mjere za prilagodbu predmetnih delegiranih ili provedbenih akata tehnološkom razvoju.
Kada se izuzeće u skladu s člankom 40. odnosi na pravilnik UNECE-a, Komisija predlaže izmjenu odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
2. Čim se odgovarajući akti izmijene, prestaje svako ograničenje iz odluke Komisije o odobrenju izuzeća.
Ako nisu poduzete mjere za prilagodbu delegiranih ili provedbenih akata, Komisija može, na zahtjev države članice koja je dodijelila homologaciju, dopustiti državi članici, putem odluke u obliku provedbenog akta donesenog u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2., da proširi homologaciju.
POGLAVLJE X.
VOZILA PROIZVEDENA U MALIM SERIJAMA
Članak 42.
Nacionalna homologacija tipa malih serija
1. Proizvođač može podnijeti zahtjev za nacionalnu homologaciju malih proizvodnih serija tipa vozila unutar količinskih godišnjih granica određenih u Prilogu III. Ti granični iznosi primjenjuju se na raspoloživost na tržištu, registraciju ili stavljanje u uporabu vozila homologiranog tipa, na tržištu svake države članice u danoj godini.
2. Za tip vozila iz stavka 1. države članice mogu izuzeti jedan temeljni zahtjev ili više takvih zahtjeva utvrđenih u jednom delegiranom aktu ili više takvih akata navedenih u Prilogu II., uz uvjet da navedu alternativne zahtjeve.
„Alternativni zahtjevi” znači administrativne odredbe i tehnički zahtjevi koji osiguravaju takvu razinu funkcionalne sigurnosti i zaštite okoliša te sigurnosti pri radu koja je u najvećoj mjeri jednakovrijedna razini predviđenoj u jednom delegiranom aktu ili više takvih akata navedenih u Prilogu II.
Za tip vozila iz stavka 1. države članice mogu izuzeti jednu administrativnu odredbu ili više takvih odredaba ove Uredbe ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Država članica izuzima odredbe kako se navodi u ovom stavku samo ako za to ima opravdane razloge.
3. Za nacionalnu homologaciju tipa vozila prema ovom članku, prihvaćaju se sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji su homologirani u skladu s aktima navedenim u Prilogu II.
4. Certifikat o homologaciji tipa za vozila homologirana u skladu s ovim člankom sastavlja se u skladu s prijedlogom iz članka 30. stavka 2., ali ne navodi naslov „Certifikat o EU homologaciji tipa vozila” već se u njemu navodi sadržaj izuzeća dodijeljenih sukladno stavku 2. Certifikati o homologaciji tipa se numeriraju u skladu s usklađenim sustavom navedenim u članku 29. stavku 4.
5. Certifikat o homologaciji tipa navodi prirodu izuzeća dodijeljenih sukladno prvom i trećem podstavku stavka 2.
6. Važenje nacionalne homologacije tipa malih serija ograničeno je na državno područje države članice čije je homologacijsko tijelo dodijelilo homologaciju.
7. Međutim, na zahtjev proizvođača, kopija certifikata o homologaciji tipa i njegovih priloga šalje se preporučenom poštom ili elektroničkom poštom homologacijskim tijelima država članica koje odredi proizvođač.
8. U roku tri mjeseca od primitka zahtjeva navedenog u stavku 7., homologacijska tijela država članica koje je odredio proizvođač odlučuju hoće li prihvatiti homologaciju ili ne. Ona službeno dostavljaju svoju odluku homologacijskom tijelu koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa malih proizvodnih serija.
9. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju nacionalnu homologaciju tipa osim ako nemaju utemeljene razloge za vjerovati da nacionalni tehnički zahtjevi, u skladu s kojima je vozilo homologirano, nisu istovjetni njihovim vlastitima.
10. Na zahtjev podnositelja zahtjeva koji želi staviti na tržište ili registrirati vozilo s nacionalnom homologacijom tipa za male serije u drugoj državi članici, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo nacionalnu homologaciju tipa za male serije dostavlja nacionalnom nadležnom tijelu druge države članice kopiju homologacijskog certifikata zajedno s dokumentacijom. Primjenjuju se stavci 8. i 9.
POGLAVLJE XI.
STAVLJANJE NA TRŽIŠTE, REGISTRACIJA ILI POČETAK UPORABE VOZILA
Članak 43.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila
1. Ne dovodeći u pitanje članke 46. i 47., vozila za koja je EU homologacija tipa cijelog vozila obvezna ili za koja je proizvođač dobio takvu homologaciju tipa sukladno ovoj Uredbi, stavljaju se na tržište, registriraju ili stavljaju u uporabu samo ako imaju priloženu važeću potvrdu o sukladnosti izdanu u skladu s člankom 38.
Ako su takva vozila nepotpuna, dozvoljeno je stavljanje na tržište ili početak uporabe takvih vozila, ali nadležna tijela odgovorna za registraciju vozila u državama članicama mogu odbiti dozvoliti registriranje i uporabu takvih vozila na cesti.
Članak 44.
Stavljanje na tržište, registracija ili početak uporabe vozila koja su na kraju proizvodne serije
1. Podložno ograničenom broju vozila na kraju proizvodne serije i roku iz stavaka 2. i 4., vozila koja su sukladna tipu vozila čija je EU homologacija tipa postala nevažeća u skladu s člankom 37. mogu biti stavljena na tržište, registrirana ili stavljena u uporabu.
Prvi se stavak primjenjuje samo na vozila unutar državnog područja Unije koja su bila obuhvaćena važećom EU homologacijom tipa u vrijeme njihove proizvodnje, ali koja nisu bila stavljena na tržište ni registrirana ni stavljena u uporabu prije nego što je EU homologacija tipa prestala važiti.
2. Stavak 1. primjenjuje se u slučaju potpunih vozila, u razdoblju od 24 mjeseca od dana kada je EU homologacija tipa prestala važiti, a u slučaju dovršenih vozila, u razdoblju od 30 mjeseci od tog dana.
3. Proizvođač koji želi imati korist od stavka 1. podnosi zahtjev nacionalnom nadležnom tijelu svake države članice u kojoj predmetna vozila namjerava staviti na tržište, registrirati i staviti u uporabu. U tom se zahtjevu navode svi tehnički ili ekonomski razlozi zbog kojih ta vozila nisu sukladna novim zahtjevima homologacije.
Predmetno nacionalno tijelo odlučuje, u roku od tri mjeseca od primitka zahtjeva, hoće li i u kojem broju dozvoliti registraciju tih vozila na svojem državnom području.
4. Broj vozila iz serija koje se više ne proizvode ne prelazi 10 % od broja vozila registriranih u dvije prethodne godine ili 100 vozila po državi članici, koji god broj je veći.
5. U potvrdu o sukladnosti vozila stavljenih u uporabu prema ovom postupku unosi se poseban navod kojim se vozilo svrstava pod „vozilo na kraju serije”.
6. Države članice osiguravaju da se broj vozila koji je stavljen na tržište, registriran ili stavljen u uporabu sukladno postupku određenom u ovom članku, učinkovito nadzire.
7. Ovaj se članak primjenjuje samo na novo stanje zbog prestanka važenja homologacije tipa u slučaju navedenom u točki (a) članka 37. stavka 2.
Članak 45.
Stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica
1. Sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice mogu biti stavljeni na tržište ili stavljeni u uporabu ako su sukladni zahtjevima odgovarajućih akata koji su navedeni u Prilogu II. i ako su odgovarajuće označeni u skladu s člankom 39.
2. Stavak 1. se ne primjenjuje u slučaju sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su posebno izrađeni ili konstruirani za nova vozila koja nisu obuhvaćena ovom Uredbom.
3. Odstupajući od stavka 1., države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili stavljanje u uporabu sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su bili izuzeti od jedne odredbe ove Uredbe ili više njih prema članku 40. ili su namijenjeni za ugradnju na vozila obuhvaćena homologacijama dodijeljenim prema članku 42. koje se odnose na predmetni sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu.
4. Odstupajući od stavka 1. i ako nije drukčije određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, države članice mogu dozvoliti stavljanje na tržište ili početak uporabe sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica koji su namijenjeni za ugradnju na vozila za koja se prilikom stavljanja na tržište ili početka njihove uporabe nije zahtijevala homologacija tipa prema ovoj Uredbi ili Direktivi 2002/24/EZ.
POGLAVLJE XII.
ZAŠTITNE KLAUZULE
Članak 46.
Postupak za postupanje s vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama koji predstavljaju ozbiljan rizik na nacionalnoj razini
1. Kada nadležna tijela za nadzor tržišta jedne države članice poduzmu mjere sukladno članku 20. Uredbe (EZ) br. 765/2008, ili kada imaju dovoljno razloga za povjerovati da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica obuhvaćeni ovom Uredbom predstavljaju ozbiljan rizik za zdravlje i sigurnost osoba ili druge aspekte zaštite javnih interesa obuhvaćenih ovom Uredbom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju provodi ocjenjivanje u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu, obuhvaćajući sve zahtjeve utvrđene ovom Uredbom. Bitni gospodarski subjekti u potpunosti surađuju s nadležnim tijelima za homologaciju i/ili nadzor tržišta.
Ako u tijeku ocjenjivanja homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju otkrije da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica nisu sukladni zahtjevima utvrđenim u ovoj Uredbi, ono bez odgode zahtijeva da gospodarski subjekt na kojeg se to odnosi poduzme sve korektivne mjere kako bi doveo vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu u sukladnost s tim zahtjevima, povukao vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu s tržišta, ili ih opozvao u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika.
Članak 21. Uredbe (EZ) br. 765/2008 primjenjuje se na mjere navedene u drugom podstavku ovog stavka.
2. Ako homologacijska tijela smatraju da nesukladnost nije ograničena na njihov nacionalni teritorij, ona obavješćuju Komisiju i druge države članice o rezultatima ocjene i mjeri koja se zahtijeva od gospodarskog subjekta.
3. Gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva nesukladna vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koje je on stavio na tržište, registrirao ili je odgovoran za njihovo stavljanje u uporabu u Uniji.
4. Kada gospodarski subjekt ne poduzme odgovarajuće korektivne mjere u roku navedenom u drugom podstavku stavka 1., nacionalna tijela poduzimaju odgovarajuće mjere zabrane ili ograničavanja stavljanja na tržište, registriranja ili stavljanja u uporabu nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica na njihovom nacionalnom tržištu, kako bi ih povukla sa svojeg tržišta ili ih opozvala.
5. Nacionalna tijela bez odgode obavješćuju Komisiju i druge države članice o mjerama predviđenim u stavku 4.
Poslane informacije uključuju sve raspoložive detalje a posebno podatke potrebne za identificiranje nesukladnih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, njihovog podrijetla, prirode navodne nesukladnosti i uključenog rizika, i obrazloženja koja je podnio relevantni gospodarski subjekt. Homologacijska tijela posebno navode je li nesukladnost posljedica:
(a)
propusta kod vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice jer ne ispunjavaju zahtjeve koji se odnose na zdravlje ili sigurnost osoba, zaštitu okoliša ili druge aspekte zaštite javnog interesa obuhvaćene ovom Uredbom;
(b)
nedostataka u odgovarajućim aktima navedenim u Prilogu II.
6. Države članice u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim donesenim mjerama i svim dodatnim raspoloživim informacijama koje se odnose na nesukladnost predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, i u slučaju neslaganja s objavljenom nacionalnom mjerom ulažu svoje prigovore.
7. Kada druga država članica ili Komisija u roku mjesec dana od primitka informacija iz stavka 6. ovog članka, ulože prigovor s obzirom na mjeru koju je poduzela država članica, tu mjeru ocjenjuje Komisija u skladu s člankom 47.
8. Države članice osiguravaju da se bez odgode poduzmu odgovarajuće mjere ograničavanja u odnosu na predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu kao što su povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s njihovog tržišta.
Članak 47.
Zaštitni postupak Unije
1. Kada su tijekom postupka iz članka 46. stavaka 3. i 4. uloženi prigovori protiv mjere koju je poduzela država članica, ili ako Komisija smatra da je nacionalna mjera protivna zakonodavstvu Unije, Komisija bez odgode ocjenjuje nacionalne mjere nakon savjetovanja s državama članicama i predmetnim gospodarskim subjektom ili subjektima. Na temelju rezultata te ocjene Komisija odlučuje, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2., je li se nacionalna mjera smatra opravdanom ili ne.
Komisija o svojoj odluci obavješćuje sve države članice i predmetni gospodarski subjekt ili subjekte.
2. Ako Komisija smatra da je nacionalna mjera opravdana, sve države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su nesukladno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica povučeni s njihovih tržišta i o tome obavješćuju Komisiju. Ako se smatra da je nacionalna mjera neopravdana predmetna država članica povlači ili prilagođava mjeru u skladu s odlukom iz stavka 1.
3. Ako se smatra da je nacionalna mjera opravdana i pripisuje se nedostacima ove Uredbe ili delegiranih ili provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže odgovarajuće mjere kako slijedi:
(a)
kada se radi o delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, Komisija predlaže potrebne izmjene predmetnog akta;
(b)
kada se radi o propisima UNECE-a, Komisija predlaže nacrt potrebnih izmjena odgovarajućeg propisa UNECE-a u skladu s postupkom primjenljivim sukladno revidiranom Sporazumu iz 1958.
Članak 48.
Sukladna vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji predstavljaju ozbiljan rizik
1. Kada država članica nakon provedene ocjene prema članku 46. stavku 1. smatra da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice, iako su sukladni primjenljivim zahtjevima ili su odgovarajuće označeni, predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost ili mogu ozbiljno naštetiti okolišu ili javnom zdravlju, ona zahtijeva od relevantnoga gospodarskog subjekta da poduzme odgovarajuće mjere za osiguranje da predmetno vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica, kad su stavljeni na tržište, registrirani ili nakon njihovog stavljanja u uporabu, više ne predstavljaju takav rizik, i za povlačenje vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice s tržišta ili za opoziv u razumnom roku, razmjerno prirodi rizika. Država članica može odbiti registrirati takva vozila dok proizvođač vozila nije poduzeo sve odgovarajuće mjere.
2. Za vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu iz stavka 1. gospodarski subjekt osigurava da su poduzete sve odgovarajuće korektivne mjere u odnosu na sva takva vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji su stavljeni na tržište, registrirani ili stavljeni u uporabu u Uniji.
3. Države članice iz stavka 1. u roku mjesec dana obavješćuju Komisiju i druge države članice o svim raspoloživim detaljima, posebno podacima potrebnim za identifikaciju predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, podrijetla i dobavnog lanca vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, prirode uključenog rizika i prirode trajanja poduzetih nacionalnih mjera.
4. Komisija se bez odgode savjetuje s državama članicama i relevantnim gospodarskim subjektom ili subjektima i posebno homologacijskim tijelom koje je dodijelilo homologaciju tipa, i ocjenjuje poduzete nacionalne mjere. Na temelju te ocjene Komisija odlučuje jesu li nacionalne mjere iz stavka 1. opravdane ili ne i prema potrebi predlaže odgovarajuće mjere.
5. Komisija upućuje svoju odluku državama članicama i odmah o njoj obavješćuje sve države članice i relevantan gospodarski subjekt ili subjekte.
Članak 49.
Vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji nisu u skladu s homologiranim tipom
1. Ako nova vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice kojima je priložena potvrda o sukladnosti ili koji nose homologacijsku oznaku nisu sukladni s homologiranim tipom, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima potrebne mjere, uključujući povlačenje homologacije tipa, za osiguranje da vozila, sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice u proizvodnji, postanu sukladni s homologiranim tipom.
2. Za potrebe stavka 1., odstupanja od podataka iz certifikata o EU homologaciji ili iz opisne dokumentacije smatra se nesukladnošću s homologiranim tipom.
3. Ako homologacijsko tijelo dokaže da nova vozila, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice koji imaju priloženu potvrdu o sukladnosti ili nose homologacijsku oznaku izdanu u drugoj državi članici nisu sukladni s homologiranim tipom, može zatražiti homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa da provjeri da vozila, sustavi, sastavni dijelovi i zasebne tehničke jedinice koji su u proizvodnji, ostaju i dalje sukladni homologiranom tipu. Po primitku takvog zahtjeva, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa što je prije moguće poduzima potrebne mjere a najkasnije u roku tri mjeseca od datuma zahtjeva.
4. Homologacijsko tijelo zahtijeva od homologacijskog tijela koje je dodijelilo homologaciju tipa sustava, sastavnog dijela, zasebne tehničke jedinice ili nepotpunog vozila da poduzme potrebne mjere za osiguranje da se vozila koja su u proizvodnji ponovno dovedu u sukladnost s homologiranim tipom u sljedećim slučajevima:
(a)
kod EU homologacije tipa kada se nesukladnost vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice;
(b)
kod homologacije tipa u više faza kada se nesukladnost dovršenog vozila pripisuje isključivo nesukladnosti sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice koji/koja čini dio nepotpunog vozila ili nesukladnosti samog nepotpunog vozila.
5. Po primitku takvog zahtjeva, predmetno homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere, ako je potrebno, zajedno s homologacijskim tijelom koje je podnijelo zahtjev, što je prije moguće a najkasnije tri mjeseca od datuma zahtjeva.
6. Kada je utvrđena nesukladnost homologacijsko tijelo države članice koja je dodijelila EU homologaciju tipa za sustav, sastavni dio ili zasebnu tehnički jedinicu ili za nepotpuno vozilo poduzima mjere određene u stavku 1.
Homologacijska tijela se međusobno obavješćuju unutar mjesec dana o svakom povlačenju EU homologacije tipa i o razlozima za tu odluku.
7. Ako homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa osporava nesukladnost o kojoj je obaviješteno, predmetne države članice nastoje riješiti spor. O tome se obavješćuje Komisija koja prema potrebi održava odgovarajuća savjetovanja s namjerom postizanja rješenja.
Članak 50.
Stavljanje na tržište i u uporabu dijelova ili opreme koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji su od temeljnog značaja
1. Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili za njegov učinak na okoliš ne stavljaju se na tržište, ne registriraju ni ne stavljaju u uporabu i zabranjuju se, osim ako ih ne odobri homologacijsko tijelo u skladu s člankom 51. stavcima 1. i 4.
2. Kako bi se osigurala jedinstvena primjena stavka 1. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi se sastavio popis takvih dijelova ili opreme na temelju raspoloživih informacija i posebno informacija primljenih od država članica koje se odnose na:
(a)
ozbiljnost rizika za sigurnost ili učinak na okoliš vozila opremljenih predmetnim dijelovima ili opremom;
(b)
mogući učinak uvođenja zahtjeva za odobrenje dijelova ili opreme, prema ovom članku, na potrošače i proizvođače na preprodajnom tržištu.
Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
3. Stavak 1. ne primjenjuje se na originalne dijelove ili opremu ni na dijelove i opremu koji su homologirani u skladu s bilo kojim od akata navedenih u Prilogu II., osim kada se homologacija odnosi na aspekte koji nisu obuhvaćeni stavkom 1.
Stavak 1. ne primjenjuje se na dijelove ni opremu isključivo proizvedene za trkaća vozila koja se ne namjeravaju upotrebljavati na javnim cestama. Ako dijelovi ili oprema uključeni na popisu iz nekog provedbenog akta iz stavka 2. imaju dvojnu uporabu za utrke i na cesti, ti dijelovi ili oprema ne mogu biti dostupni široj javnosti za uporabu na cestovnim vozilima, osim ako ne ispunjavaju zahtjeve ovog članka. Prema potrebi Komisija donosi odredbe za definiranje dijelova ili opreme koji se spominju u ovom stavku.
4. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o zahtjevima koje trebaju ispunjavati dijelovi i oprema iz stavka 1. ovog članka.
Ti zahtjevi mogu se temeljiti na aktima navedenim u Prilogu II. ili se mogu sastojati od usporedbe dijelova ili opreme s učinkom originalnog vozila na okoliš ili sigurnost ili prema potrebi, bilo kojih njegovih dijelova. U svakom slučaju, zahtjevi osiguravaju da dijelovi ili oprema ne štete funkcioniranju tih sustava koji su od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili njegov učinak na okoliš.
Članak 51.
Dijelovi ili oprema koji mogu predstavljati ozbiljan rizik za ispravno funkcioniranje sustava koji je od temeljnog značaja - povezani zahtjevi
1. Za potrebe članka 50. stavka 1. proizvođač dijelova ili opreme podnosi homologacijskom tijelu zahtjev kojem je priloženo izvješće o ispitivanju koje je sastavila imenovana tehnička služba kojim se potvrđuje da dijelovi ili oprema za koje je traženo odobrenje ispunjavaju zahtjeve iz članka 50. stavka 4. Proizvođač može podnijeti samo jedan zahtjev za tip dijela samo jednom homologacijskom tijelu.
Ako ga to zatraži nadležno tijelo druge države članice homologacijsko tijelo koje je dodijelilo odobrenje u roku mjesec dana od primitka zahtjeva šalje nadležnom tijelu kopiju zatraženog odobrenog certifikata zajedno s prilozima putem sustava zajedničke sigurne elektroničke razmjene. Kopija može također biti u obliku sigurnog elektroničkog dokumenta.
2. Zahtjev obuhvaća podatke o proizvođaču dijelova ili opreme, tipu, identifikaciji i broju dijela ili opreme, ime proizvođača vozila, tip vozila i prema potrebi godinu proizvodnje ili bilo koje druge informacije koje omogućavaju identifikaciju vozila na koje se ti dijelovi ili oprema namjeravaju ugraditi.
Kada homologacijsko tijelo uzimajući u obzir izvješće o ispitivanju i druge dokaze smatra da predmetni dijelovi ili oprema ispunjavaju zahtjev iz članka 50. stavka 4., ono odobrava da se ti dijelovi ili oprema stave na tržište i stave u uporabu sukladno drugom podstavku stavka 4. ovog članka.
Homologacijsko tijelo proizvođaču izdaje certifikat bez odgode.
3. Komisija može donijeti provedbene akte kako bi odredila uzorak i sustav numeriranja za certifikat iz ovog članka, stavka 2., trećeg podstavka. Ti provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
4. Proizvođač bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dalo odobrenje o svakoj promjeni koja utječe na uvjete pod kojima je izdano. Homologacijsko tijelo odlučuje o tome mora li odobrenje biti revidirano ili ponovno izdano ili jesu li potrebna daljnja ispitivanja.
Proizvođač je odgovoran za osiguranje da se dijelovi i oprema proizvode i nastavljaju proizvoditi pod uvjetima pod kojima je izdano odobrenje.
5. Homologacijsko tijelo prije izdavanja bilo kakvog odobrenja provjerava postojanje zadovoljavajućih aranžmana i postupaka za osiguravanje učinkovitog nadzora sukladnosti proizvodnje.
Ako homologacijsko tijelo smatra da više nisu ispunjeni uvjeti za izdavanje odobrenja, ono od proizvođača zahtijeva da poduzme potrebne mjere kako bi osigurao da dijelovi ili oprema ponovno postignu sukladnost. Prema potrebi, ono povlači odobrenje.
6. Homologacijska tijela iz različitih država članica o svakom sporu u odnosu na odobrenje iz drugog podstavka stavka 2. obavješćuju Komisiju. Komisija poduzima odgovarajuće mjere kako bi riješila neslaganje i, prema potrebi, također zahtijeva povlačenje odobrenja, nakon savjetovanja s homologacijskim tijelima.
7. Dok se ne sastavi popis iz članka 50. stavka 2., države članice mogu zadržati nacionalne odredbe koje se odnose na dijelove ili opremu koji mogu utjecati na ispravno funkcioniranje sustava od temeljnog značaja za sigurnost vozila ili njegov učinak na okoliš.
Članak 52.
Opoziv vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica
1. Kada je proizvođač kojem je dodijeljena EU homologacija tipa cijelog vozila obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati vozila stavljena na tržište, registrirana ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato što sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica koji su ugrađeni na vozilo predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, ili zato što dio koji ne podliježe nikakvim posebnim zahtjevima prema homologacijskom zakonodavstvu predstavlja ozbiljan rizik za sigurnost, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
2. Kada je proizvođač sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, kojem je dodijeljena EU homologacija tipa obvezan, u skladu s Uredbom (EZ) br. 765/2008 opozvati sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice stavljene na tržište, ili za čije je stavljanje u uporabu bio odgovoran proizvođač, zato jer predstavljaju ozbiljan rizik za sigurnost, sigurnost na radu, javno zdravlje ili zaštitu okoliša, neovisno o tome jesu li ili nisu propisno homologirani u skladu s ovom Uredbom, proizvođač odmah obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo homologaciju tipa.
3. Proizvođač predlaže homologacijskom tijelu skup odgovarajućih pravnih sredstava za neutraliziranje ozbiljnog rizika iz stavaka 1. i 2. Homologacijsko tijelo o predloženim pravnim sredstvima obavješćuje homologacijsko tijelo drugih država članica bez odgode.
Homologacijska tijela osiguravaju da se pravna sredstva učinkovito provedu u njihovim državama članicama.
4. Ako predmetno homologacijsko tijelo smatra da su pravna sredstva nedostatna ili da se ne provode dovoljno brzo, o tome bez odgode obavješćuje homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa.
Homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa zatim o tome obavješćuje proizvođača. Ako proizvođač ne predloži i ne provede učinkovite korektivne mjere, homologacijsko tijelo koje je dodijelilo EU homologaciju tipa poduzima sve potrebne mjere zaštite, uključujući povlačenje EU homologacije tipa. U slučaju povlačenja EU homologacije tipa homologacijsko tijelo u roku od mjesec dana od takvog povlačenja obavješćuje proizvođača, homologacijska tijela drugih država članica i Komisiju preporučenim pismom ili jednakovrijednim elektroničkim oblikom.
Članak 53.
Obavješćivanje o odlukama i raspoloživim pravnim sredstvima
1. U svim odlukama donesenim sukladno ovoj Uredbi i svim odlukama o odbijanju ili povlačenju EU homologacije tipa, ili o odbijanju registriranja, zabrani ili ograničavanju stavljanja na tržište, registriranju ili stavljanju u uporabu vozila ili kojima se zahtijeva povlačenje vozila s tržišta, detaljno se navode razlozi na kojima se temelje.
2. O svakoj takvoj odluci obavješćuje se stranka koje se to tiče koja je istodobno obaviještena o pravnim sredstvima koja su joj dostupna prema zakonodavstvu na snazi u predmetnoj državi i o rokovima za iskorištavanje tih pravnih sredstava.
POGLAVLJE XIII.
MEĐUNARODNI PROPISI
Članak 54.
Pravilnici UNECE-a potrebni za EU homologaciju tipa
1. Pravilnici UNECE-a ili njihove izmjene za koje je Unija glasala ili kojima je Unija pristupila i koji su navedeni u ovoj Uredbi ili delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, dio su zahtjeva za EU homologaciju tipa vozila.
2. Homologacijska tijela država članica prihvaćaju homologacije dodijeljene u skladu s pravilnicima UNECE-a spomenutim u stavku 1. i gdje je primjenljivo, odgovarajuće homologacijske oznake, umjesto odgovarajućih homologacija i homologacijskih oznaka dodijeljenih u skladu s ovom Uredbom i delegiranim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi.
3. Ako je Unija glasala za pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene za potrebe EU homologacije tipa vozila, Komisija donosi delegirani akt u skladu s člankom 75. kako bi pravilnik UNECE-a ili njegove izmjene postali obvezni i za izmjenu ove Uredbe ili da se odgovarajuće izmijene delegirani akti doneseni sukladno ovoj Uredbi.
U tom se delegiranom aktu navode datumi obvezne primjene pravilnika UNECE-a ili njegovih izmjena i prema potrebi, prijelazne odredbe.
Komisija donosi posebne delegirane akte u kojima se ukazuje na obveznu primjenu pravilnika UNECE-a.
POGLAVLJE XIV.
OSIGURAVANJE TEHNIČKIH INFORMACIJA
Članak 55.
Informacije namijenjene za korisnike
1. Proizvođač ne smije dati nikakve tehničke informacije povezane s podacima propisanim u ovoj Uredbi ili u delegiranim ili provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koje se razlikuju od podataka koje je odobrilo homologacijsko tijelo.
2. Kada se delegiranim ili provedbenim aktom, donesenim sukladno ovoj Uredbi, tako propisuje, proizvođač korisnicima ostavlja dostupne sve informacije i potrebne upute kojima se opisuje bilo koji posebni uvjet ili ograničenja povezana s uporabom vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice.
3. Informacije navedene u stavku 2. dostavljaju se na službenom jeziku ili jezicima države članice u kojoj se vozilo treba staviti na tržište, registrirati ili staviti u uporabu. Nakon što ih homologacijsko tijelo prihvati, navedene se informacije objavljuju u uputama za uporabu.
Članak 56.
Informacije namijenjene za proizvođače sastavnih dijelova ili zasebne tehničke jedinice
1. Proizvođač vozila daje proizvođačima sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica sve podatke koji su potrebni za EU homologaciju tipa sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica ili za dobivanje odobrenja prema članku 50. uključujući, kada je primjenljivo, crteže iz delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Proizvođač vozila može od proizvođača sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica zahtijevati sklapanje obvezujućeg sporazuma o zaštiti povjerljivosti svake informacije koja nije javno dostupna, uključujući informacije povezane s pravom intelektualnog vlasništva.
2. Proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica kao nositelj certifikata o EU homologaciji tipa, koji u skladu s člankom 31. stavkom 4. uključuje ograničenja uporabe ili posebne uvjete za ugradnju ili oboje, o tome osigurava sve detaljne informacije proizvođaču vozila.
Kada delegirani akt donesen sukladno ovoj Uredbi tako propisuje, proizvođač sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica osigurava, zajedno s proizvedenim sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama, upute vezane uz ograničenja uporabe ili posebne uvjete ugradnje ili oboje.
POGLAVLJE XV.
PRISTUP INFORMACIJAMA O POPRAVKU I ODRŽAVANJU
Članak 57.
Obveze proizvođača
1. Proizvođači osiguravaju nediskriminirajući pristup informacijama o popravku i održavanju vozila neovisnim subjektima putem internetskih stranica upotrebljavajući standardizirani oblik pri čemu pristup mora biti jednostavan i brz. Ovaj pristup treba omogućiti na nediskriminirajući način u usporedbi s odredbom danom ili pristupom pruženim ovlaštenim trgovcima i serviserima. Ova se obveza ne primjenjuje ako je vozilo homologirano kao vozilo iz male proizvodne serije.
2. Dok Komisija ne donese standardizirani oblik za pružanje informacija iz stavka 1., te informacije trebaju biti dosljedno dostupne i to tako da ih neovisni subjekti mogu obraditi uz razuman napor.
Proizvođači osiguravaju pristup materijalu za edukaciju neovisnim subjektima i ovlaštenim trgovcima i serviserima
3. Informacije iz stavka 1. najmanje uključuju sljedeće:
(a)
nedvosmislen identifikacijski broj vozila;
(b)
servisne priručnike, uključujući evidenciju o popravku i održavanju i raspored servisa;
(c)
tehničke priručnike i biltene tehničkih službi;
(d)
informacije o sastavnim dijelovima i dijagnostici (kao što su najmanje i najveće teoretske vrijednosti mjerenja);
(e)
dijagrame ožičenja;
(f)
kodove za dijagnostičke kvarove, uključujući poseban kod proizvođača;
(g)
sve informacije o programskoj opremi i brojeve za provjere umjeravanja primjenljive na tip vozila;
(h)
informacije o vlasničkom alatu i opremi i informacije koje se odnose na taj alat i opremu;
(i)
informacije o podatkovnim zapisima, dvosmjerne kontrolne podatke i podatke o ispitivanju;
(j)
radne jedinice.
4. Ovlašteni trgovci ili serviseri u distribucijskom sustavu određenog proizvođača smatraju se neovisnim subjektima za potrebe ove Uredbe u mjeri u kojoj pružaju usluge popravka i održavanja vozila, za koja nisu članovi distribucijskog sustava proizvođača.
5. Informacije o popravku i održavanju uvijek su dostupne, osim kad se radi o održavanju informacijskog sustava.
6. Za potrebe proizvodnje i servisiranja zamjenskih ili servisnih dijelova povezanih sa sustavom OBD i dijagnostičkih alata te ispitne opreme, proizvođači svakom zainteresiranom proizvođaču ili serviseru sastavnog dijela, dijagnostičkih alata ili ispitne opreme bez diskriminiranja osiguravaju odgovarajuće informacije o sustavima OBD i o popravku i održavanju vozila.
7. Proizvođači za potrebe konstruiranja i proizvodnje automobilske opreme za vozila na alternativna goriva osiguravaju odgovarajuće informacije o OBD-u i o popravku i održavanju vozila na nediskriminirajućoj osnovi svakom zainteresiranom proizvođaču, ugraditelju ili serviseru opreme za vozila na alternativna goriva.
8. Pri podnošenju zahtjeva za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač osigurava homologacijskom tijelu dokaz o sukladnosti s ovom Uredbom u vezi s informacijama zahtijevanim prema ovom članku.
U slučaju da te informacije nisu dostupne ili nisu sukladne s ovom Uredbom ni delegiranim i provedbenim aktima donesenim sukladno ovoj Uredbi, koji se upotrebljavaju za zahtjeve za EU homologaciju tipa ili nacionalnu homologaciju tipa, proizvođač ih osigurava u roku šest mjeseci od dana odobrenja.
Komisija može donijeti provedbeni akt kako bi odredila predložak za certifikat o pristupu OBD-u u vozilu i informacijama o popravku i održavanju vozila, kojim se dokazuje sukladnost nadležnom homologacijskom tijelu. Taj provedbeni akt se donosi u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 73. stavka 2.
9. Ako se dokaz o sukladnosti ne osigura u roku navedenom u drugom podstavku stavka 8., homologacijsko tijelo poduzima potrebne mjere da osigura sukladnost.
10. Proizvođač na svojim internetskim stranicama objavljuje naknadne izmjene i dopune informacija o popravku i održavanju vozila koje su tamo dostupne, istodobno kad ih daje na raspolaganje ovlaštenim serviserima.
11. Kada proizvođač vozila vodi evidenciju o popravku i održavanju vozila u središnjoj bazi podataka ili se to vodi pod njegovim imenom, neovisni serviseri imaju besplatan pristup tim evidencijama i moraju moći pristupiti informacijama o popravku i održavanju koje su sami izveli.
12. Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. kojim se utvrđuju detaljni zahtjevi u pogledu pristupa informacijama o popravku i održavanju, posebno tehničke specifikacije koje se odnose na način na koji se osiguravaju informacije o popravku i održavanju.
Članak 58.
Obveze u odnosu na nekoliko nositelja homologacije tipa
1. U slučaju homologacije korak po korak, miješane homologacije tipa i višefazne homologacije tipa, proizvođač koji je odgovoran za predmetnu homologaciju tipa također je odgovoran završnom proizvođaču i neovisnim subjektima objaviti informacija o popravku koje se odnose na pojedini sustav, sastavni dio ili zasebnu tehničku jedinicu ili na pojedinu fazu.
2. Završni proizvođač je odgovoran osiguravati informacija o cijelom vozilu neovisnim subjektima.
Članak 59.
Naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju vozila
1. Proizvođači mogu naplatiti razumne i razmjerne naknade za pristup informacijama o popravku i održavanju, alatima za rad i edukativnim tečajevima obuhvaćenim ovom Uredbom. Naknada se ne smatra razumnom ni razmjernom ako zbog nepoštovanja opsega uporabe neovisnih subjekata odvraća od pristupa.
2. Proizvođači daju informacije o popravku i održavanju vozila na raspolaganje na dnevnoj, mjesečnoj i godišnjoj osnovi, pri čemu su naknade za pristup takvim informacijama ovisne o razdoblju za koje je dogovoren pristup.
Članak 60.
Forum o pristupu informacijama o vozilu
Područje primjene djelatnosti koje se provode preko foruma o pristupu informacijama o vozilima uspostavljenog u skladu s člankom 13. stavkom 9. Uredbe Komisije (EZ) br. 692/2008 od 18. srpnja 2008. o provedbi i izmjeni Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (euro 5 i euro 6) i pristupu informacijama o popravku i održavanju vozila (28), proširuje se na vozila obuhvaćena ovom Uredbom.
Na osnovi dokaza o namjernoj ili nenamjernoj zlouporabi OBD-a vozila i informacija o popravku i održavanju vozila, forum iz prvog stavka savjetuje Komisiju o mjerama za sprečavanje zlouporabe informacija.
POGLAVLJE XVI.
IMENOVANJE I OBJAVLJIVANJE TEHNIČKIH SLUŽBA
Članak 61.
Zahtjevi koji se odnose na tehničke službe
1. Homologacijska tijela koja su nadležna za imenovanje utvrđuju da prije nego što imenuju tehničku službu sukladno članku 63. ta tehnička služba ispunjava zahtjeve utvrđene u stavcima od 2. do 9. ovog članka.
2. Ne dovodeći u pitanje članak 64. stavak 1., tehnička se služba uspostavlja prema nacionalnom zakonodavstvu države članice i ima pravnu osobnost.
3. Tehnička služba je treće tijelo, neovisno o postupku konstruiranja, proizvodnje, isporuke ili održavanja vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice, koje ocjenjuje.
Tijelo koje je dio poslovnog udruženja ili strukovne udruge, koje zastupa poduzeća uključena u konstruiranje, proizvodnju, dobavu, sastavljanje, uporabu i održavanje vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica, koje ocjenjuje, ispituje ili provjerava, pod uvjetom da se dokaže njegova neovisnost i izostanak bilo kakvog sukoba interesa, smatra se tijelom koje ispunjava zahtjeve iz prvog podstavka.
4. Tehnička služba, njezina uprava na najvišoj razini i osobe odgovorne za provođenje kategorija djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 63. stavkom 1., nisu konstruktori, proizvođači, dobavljači ni serviseri koji održavaju vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koje ocjenjuju, niti ne predstavljaju stranke koje su uključene u te djelatnosti. To ne isključuje uporabu ocijenjenih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica iz stavka 3. ovog članka, koji su nužni za rad tehničke službe ili za uporabu takvih vozila, sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica za osobne potrebe.
Tehnička služba osigurava da aktivnosti njezinih ovisnih društava ili kooperanata ne utječu na pouzdanost, objektivnost ni nepristranost kategorija djelatnosti za koje je imenovana.
5. Tehnička služba i njezino osoblje provodi kategorije djelatnosti za koje je imenovana s najvišim stupnjem strukovnog integriteta i zahtijevanom tehničkom sposobnošću u određenom području, bez pritisaka i poticaja, posebno financijskih, koji mogu utjecati na njihovu prosudbu ili rezultate njihovih djelatnosti ocjenjivanja, posebno ako ti pritisci ili poticaji dolaze od strane osoba ili skupine osoba za koje su rezultati navedenih djelatnosti važni.
6. Tehnička je služba sposobna provoditi sve kategorije djelatnosti za koje je imenovana u skladu s člankom 63. stavkom 1., ako nadležnom homologacijskom tijelu koje je odgovorno za imenovanje dokaže da ima:
(a)
osoblje s odgovarajućim vještinama, posebnim tehničkim znanjem i strukovnim obrazovanjem kao i dovoljno odgovarajućeg iskustva za obavljanje zadataka;
(b)
opise postupaka koji se primjenjuju na kategorije djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji osiguravaju preglednost i ponovljivost tih postupaka;
(c)
postupke za izvođenje kategorija djelatnosti za koje želi biti imenovana, koji poštuju stupanj složenosti tehnologije predmetnog vozila, sustava, sastavnog dijela ili zasebne tehničke jedinice i podatak je li se radi o proizvodnom postupku za masovnu ili serijsku proizvodnju; i
(d)
sredstva koja su potrebna za odgovarajuće obavljanje zadataka povezanih s kategorijama djelatnosti za koja želi biti imenovana i da ima pristup cjelokupnoj potrebnoj opremi i prostorima za ispitivanja.
Osim toga, dokazuje homologacijskom tijelu koje je nadležno za imenovanje da ispunjava standarde koji su određeni u delegiranim aktima donesenim sukladno članku 65. koji se odnose na kategorije djelatnosti za koje je imenovana.
7. Jamči se nepristranost tehničkih služba, njihove uprave na najvišoj razini i osoblja koje provodi ocjenu. Oni ne sudjeluju ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njihovom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u odnosu na kategorije djelatnosti za koje su imenovani.
8. Tehničke službe zaključuju osiguranje od odgovornosti povezano s njihovim djelatnostima osim ako tu odgovornost ne preuzima država članica prema nacionalnom zakonodavstvu ili je država članica sama izravno odgovorna za ocjenu sukladnosti.
9. Osoblje tehničke službe poštuje povjerljivost službenih podataka u pogledu svih informacija dobivenih pri izvođenju zadataka prema ovoj Uredbi ili bilo kojoj provedbenoj odredbi nacionalnog zakonodavstva, osim pred homologacijskim tijelom nadležnim za imenovanje ili ako tako zahtjeva zakonodavstvo Unije ili nacionalno zakonodavstvo. Vlasnička prava su zaštićena.
Članak 62.
Ovisna društva i kooperanti tehničkih služba
1. Tehničke službe mogu s kooperantima sklopiti ugovor za neke od svojih djelatnosti za koje su bile imenovane u skladu s člankom 63. stavkom 1. ili izvođenje tih djelatnosti mogu prenijeti na svoje ovisno poduzeće samo uz suglasnost homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje.
2. Kada tehnička služba za određene zadatke povezane s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana sklopi ugovor s kooperantom ili ih prenese na ovisno poduzeće, ona mora osigurati da kooperant ili ovisno poduzeće ispunjavaju zahtjeve određene u članku 61. i o tome odgovarajuće obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje.
3. Tehničke službe preuzimaju potpunu odgovornost za zadatke koje izvode njihovi kooperanti ili ovisna poduzeća, bez obzira gdje se nalazi njihov poslovni nastan.
4. Tehničke službe pohranjuju za uvid homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje sve bitne dokumente koji se odnose na ocjenjivanje sposobnosti kooperanta ili ovisnog poduzeća i zadatke koje su obavili.
Članak 63.
Imenovanje tehničkih služba
1. Tehničke službe imenuju se za jednu od sljedećih kategorija djelatnosti ili više njih, ovisno o njihovom području nadležnosti:
(a)
kategorija A: tehničke službe koje u vlastitim pogonima provode ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenima u Prilogu II.;
(b)
kategorija B: tehničke službe koje nadziru ispitivanja spomenuta u ovoj Uredbi i aktima navedenima u Prilogu II., pri čemu se ta ispitivanja provode u pogonima proizvođača ili u pogonu treće stranke;
(c)
kategorija C: tehničke službe koje redovno ocjenjuju i nadziru postupke proizvođača za nadzor sukladnosti proizvodnje;
(d)
kategorija D: tehničke službe koje nadziru ili provode ispitivanja ili provjere prilikom nadzora sukladnosti proizvodnje.
2. Homologacijsko tijelo može biti imenovano tehničkom službom za jednu djelatnost iz stavka 1 ili više njih.
3. Tehničke službe treće zemlje, osim onih imenovanih u skladu s člankom 64., mogu biti prihvaćene za potrebe članka 67., ali samo ako je to prihvaćanje tehničkih služba predviđeno bilateralnim sporazumom između Unije i predmetne treće zemlje. To ne sprečava tehničku službu uspostavljenu prema nacionalnom zakonodavstvu države članice da u skladu s člankom 61. stavkom 2. osniva ovisna poduzeća u trećim zemljama, uz uvjet da su ovisna poduzeća izravno upravljana i nadzirana od strane imenovane tehničke službe.
Članak 64.
Akreditirane interne tehničke službe proizvođača
1. Akreditirana interna tehnička služba proizvođača može biti imenovana samo za djelatnosti kategorije A s obzirom na tehničke zahtjeve za koje je dozvoljeno samoispitivanje u delegiranom aktu donesenom na temelju ove Uredbe. Ta tehnička služba predstavlja zaseban i samostalan dio poduzeća i ne sudjeluje u konstruiranju, proizvodnji, isporuci ni održavanju vozila, sustava, sastavnih dijelova ni zasebnih tehničkih jedinica koje ocjenjuje.
2. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava sljedeće zahtjeve:
(a)
osim toga, što je imenuje homologacijsko tijelo države članice, akreditira je nacionalno akreditacijsko tijelo kako je definirano u točki 11. članka 2. Uredbe (EZ) br. 765/2008 i u skladu sa standardima i postupcima iz članka 65. ove Uredbe;
(b)
akreditirana interna tehnička služba i njezino osoblje su organizacijski definirani i unutar matične organizacije imaju metode izvješćivanja koje osiguravaju njihovu nepristranost i dokazuju je mjerodavnom nacionalnom akreditacijskom tijelu;
(c)
ni akreditirana interna tehnička služba niti njezino osoblje ne smiju sudjelovati ni u kakvim djelatnostima koje bi bile protivne njezinom neovisnom prosuđivanju ili integritetu u vezi s kategorijama djelatnosti za koje je bila imenovana;
(d)
akreditirana interna tehnička služba isporučuje svoje usluge isključivo poduzeću kojem pripada.
3. Akreditiranu internu tehničku službu, za potrebe članka 67., ne treba prijaviti Komisiji, ali poduzeće kojem pripada ili nacionalno akreditacijsko tijelo na zahtjev prilaže informacije o njezinom akreditiranju tijelu za homologaciju nadležnom za imenovanje.
Članak 65.
Postupci za standarde učinkovitosti i ocjenjivanje tehničkih služba
Kako bi se osiguralo da tehničke službe ispunjavaju jednaku visoku razinu standarda u svim državama članicama, Komisija se ovlašćuje donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o standardima koje tehničke službe moraju ispunjavati i postupku za njihovo ocjenjivanje u skladu s člankom 66. i njihovu akreditaciju u skladu s člankom 64.
Članak 66.
Ocjena osposobljenosti tehničkih služba
1. Homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje sastavlja izvješće o ocjeni koje dokazuje da je tehnička služba koja se kandidira bila ocijenjena s obzirom na njezinu sukladnost sa zahtjevima iz ove Uredbe i delegiranih akata donesenih na temelju ove Uredbe. To izvješće može uključivati certifikat o akreditaciji koji izdaje akreditacijsko tijelo.
2. Ocjena na temelju koje se izdaje izvješće iz stavka 1. provodi se u skladu s odredbama iz delegiranog akta donesenog sukladno članku 65. Izvješće o ocjeni se revidira najmanje svake tri godine.
3. Izvješće o ocjeni se na zahtjev podnosi Komisiji. U slučajevima kada se ocjena ne temelji na certifikatu o akreditaciji koji je izdalo nacionalno akreditacijsko tijelo i potvrđuje da tehnička služba ispunjava zahtjeve ove Uredbe, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje Komisiji dostavlja dokumentirane dokaze koji potvrđuju osposobljenost tehničke službe i mjere kojima se osigurava redovan nadzor tehničke službe od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i ispunjavanje zahtjeva ove Uredbe i delegiranih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi.
Homologacijsko tijelo koje želi biti imenovano tehničkom službom u skladu s člankom 63. stavkom 2. dokazuje sukladnost sa zahtjevima pomoću ocjene koju provode revizori neovisni o djelatnosti koja se ocjenjuje. Ti revizori mogu biti iz iste organizacije uz uvjet da su s obzirom na upravu odvojeni od osoblja koje provodi djelatnost koja se ocjenjuje.
4. Akreditirana interna tehnička služba ispunjava odgovarajuće odredbe ovog članka.
Članak 67.
Postupci objave
1. Države članice izvješćuju Komisiju o imenu, adresi i elektroničkoj adresi, odgovornim osobama i kategoriji djelatnosti svake tehničke službe koju su imenovale kao i o svim naknadnim izmjenama tih imenovanja. U obavijesti se navodi za koje stavke iz Priloga II. su tehničke službe bile imenovane.
2. Tehnička služba može provoditi djelatnosti iz članka 63. stavka 1. u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, odgovornog za homologaciju tipa samo ako je Komisija bila o tome prethodno obaviještena u skladu sa stavkom 1. ovog članka.
3. Istu tehničku službu može imenovati nekoliko homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje i mogu je prijaviti države članice tih homologacijskih tijela nadležnih za imenovanje neovisno o kategoriji ili kategorijama djelatnosti koje će provoditi u skladu s člankom 63. stavkom 1.
4. Komisija se izvješćuje o svim naknadnim bitnim promjenama imenovanja.
5. Kada primjenjujući akt iz Priloga I. treba imenovati posebnu organizaciju ili nadležno tijelo koje obavlja djelatnost koja nije uključena u djelatnosti iz članka 63. stavka 1., prijava se provodi u skladu s ovim člankom.
6. Komisija na svojoj internetskoj stranici objavljuje popis i detalje o tehničkim službama u skladu s ovim člankom.
Članak 68.
Promjene u imenovanjima
1. Kada homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje utvrdi ili je obaviješteno da tehnička služba koju je imenovalo više ne ispunjava zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi ili da ne ispunjava svoje obveze, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje prema potrebi ograničava, razrješuje ili povlači imenovanje ovisno o ozbiljnosti neispunjavanja navedenih zahtjeva ili nepoštovanja navedenih obveza. Država članica koja je prijavila tu tehničku službu o tome odmah izvješćuje Komisiju. Komisija sukladno tome mijenja objavljene informacije spomenute u članku 67. stavku 6.
2. U slučaju ograničavanja, razrješenja ili povlačenja imenovanja ili ako je tehnička služba prestala s djelatnošću, homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzima odgovarajuće mjere za osiguranje da spise navedene tehničke službe obradi druga tehnička služba ili da su raspoloživi homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje ili nadležnim tijelima za nadzor tržišta na njihov zahtjev.
Članak 69.
Pobijanje osposobljenosti tehničkih služba
1. Komisija ispituje sve slučajeve u kojima se dvoumi o osposobljenosti tehničke službe ili njezinom stalnom ispunjavanju zahtjeva i obveza, ili kada je obaviještena o takvim dvojbama.
2. Država članica homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje Komisiji na zahtjev osigurava sve informacije koje se odnose na temelj za imenovanje ili održavanje imenovanja predmetne tehničke službe.
3. Komisija osigurava da se sve osjetljive informacije prikupljene tijekom njezinih istraga smatraju povjerljivima.
4. Ako Komisija utvrdi da tehnička služba ne ispunjava ili više ne ispunjava zahtjeve za njezino imenovanje ona o tome obavješćuje državu članicu homologacijskog tijela koje je nadležno za imenovanje, s namjerom uspostavljanja, u suradnji s tom državom članicom, potrebnih korektivnih mjera, i od te države članice zahtijeva da poduzme te korektivne mjere uključujući, prema potrebi, povlačenje imenovanja.
Članak 70.
Operativne obveze tehničkih služba
1. Tehničke službe provode one kategorije djelatnosti za koje su imenovane od strane homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje i u skladu s ocjenom i postupcima ispitivanja predviđenim u ovoj Uredbi i aktima navedenim u Prilogu II.
Tehničke službe nadziru ili same provode ispitivanja zahtijevana za homologaciju ili provjere kako je određeno u ovoj Uredbi ili u nekom od akata navedenih u Prilogu II., osim ako nisu dozvoljeni alternativni postupci. Tehničke službe ne provode ispitivanja, ocjene ni provjere za koje nisu propisno imenovane od strane njihovog homologacijskog tijela.
2. Tehničke službe:
(a)
omogućavaju svojem homologacijskom tijelu nadležnom za imenovanje prisutnost u tehničkoj službi tijekom ocjene sukladnosti; i
(b)
ne dovodeći u pitanje članak 61. stavak 9. i članak 71., osiguravaju svojim homologacijskim tijelima nadležnim za imenovanje zahtijevane informacije o njihovim kategorijama djelatnosti koje potpadaju u područje primjene ove Uredbe.
3. Kada tehnička služba smatra da zahtjeve utvrđene u ovoj Uredbi nije ispunio proizvođač, o tome obavješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje s namjerom da homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje poduzme odgovarajuće korektivne mjere i posljedično da ne izdaje certifikate o homologaciji tipa osim ako ono ne smatra da su poduzete odgovarajuće korektivne mjere.
4. Kada tehnička služba koja djeluje u ime homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tijekom nadziranja sukladnosti proizvodnje nastavno na izdavanje certifikata o homologaciji tipa smatra da vozilo, sustav, sastavni dio ili zasebna tehnička jedinica više ne ispunjavaju zahtjeve ove Uredbe, o tome izvješćuje homologacijsko tijelo nadležno za imenovanje. Homologacijsko tijelo poduzima odgovarajuće mjere kako je predviđeno člankom 33.
Članak 71.
Obveze tehničkih služba u vezi s obavješćivanjem
1. Tehničke službe obavješćuju svoja homologacijska tijela nadležna za imenovanje o sljedećem:
(a)
svakoj nesukladnosti zbog koje je potrebno odbijanje, ograničavanje, opozivanje ili povlačenje certifikata o homologaciji tipa;
(b)
svim okolnostima koje utječu na područje primjene njihovog imenovanja i uvjete za to imenovanje;
(c)
svakom zahtjevu za informacije koji su primile od tijela nadležnih za nadzor tržišta u vezi sa svojim djelatnostima.
2. Na zahtjev njihovog homologacijskog tijela nadležnog za imenovanje, tehničke službe osiguravaju informacije o djelatnostima u okviru njihovog imenovanja i o svim drugim provedenim djelatnostima, uključujući prekogranične djelatnosti i djelatnosti kooperanata.
POGLAVLJE XVII.
PROVEDBENI AKTI I DELEGIRANI AKTI
Članak 72.
Provedbeni akti
Za potrebe postizanja ciljeva ove Uredbe i kako bi se odredili jednaki uvjeti za provedbu ove Uredbe, Komisija, u skladu s postupkom ispitivanja navedenim u članku 73. stavku 2. donosi provedbene akte kojima utvrđuje sljedeće provedbene mjere:
(a)
predložak za izjavu proizvođača u pogledu trajnosti funkcionalne sigurnosti kritičnih sustava, dijelova i opreme iz članka 22. stavka 7.;
(b)
predloške za opisni dokument i za opisnu dokumentaciju iz članka 27. stavka 4.;
(c)
sustav numeriranja certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 29. stavka 4.;
(d)
predložak certifikata o EU homologaciji tipa iz članka 30. stavka 2.;
(e)
predložak za obrazac s rezultatima ispitivanja, koji je priložen certifikatu o EU homologaciji tipa iz članka 30. stavka 3.;
(f)
predložak za popis primjenljivih zahtjeva ili akata iz članka 30. stavka 6.;
(g)
opće zahtjeve za obrazac s rezultatima ispitivanja iz članka 32. stavka 1.;
(h)
predložak za potvrdu o sukladnosti iz članka 38. stavka 2.;
(i)
predložak za oznaku EU homologacije tipa iz članka 39. stavka 3.;
(j)
odobrenja za dodjeljivanje EU homologacija tipa kojima se izuzimaju nove tehnologije ili novi koncepti iz članka 40. stavka 3.;
(k)
predloške za certifikat o homologaciji tipa i potvrdu o sukladnosti koji se odnose na nove tehnologije ili nove koncepte iz članka 40. stavka 4.;
(l)
odobrenja državama članicama za proširenje homologacije tipa iz članka 41. stavka 2.;
(m)
popis dijelova ili opreme iz članka 50. stavka 2.;
(n)
predložak i sustav numeriranja za certifikate navedene u članku 51. stavku 3. kao i sve aspekte koji se odnose na postupak odobravanja iz tog članka;
(o)
predložak za certifikat o osiguravanju dokaza o sukladnosti homologacijskom tijelu kako se navodi u članku 57. stavku 8.
Članak 73.
Postupak u odboru
1. Komisiji pomaže Tehnički odbor za motorna vozila osnovan prema članku 40. Direktive 2007/46/EZ. Taj odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.
2. Pri pozivanju na ovaj članak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Kada odbor ne donese mišljenje Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se treći podstavak članka 5. stavka 4. Uredbe (EU) br. 182/2011.
Članak 74.
Izmjena priloga
Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe koje se odnose na izmjene njezinih priloga, Komisija je također ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 75. o izmjeni:
i.
Priloga II. (B) i (C) u pogledu uvođenja dodatnih zahtjeva za funkcionalnu sigurnost i u vezi konstrukcije vozila za potkategoriju L7e-A teški cestovni četverocikli;
ii.
Priloga II. i V. kako bi se uvele upute na regulatorne akte i uzeli u obzir ispravci;
iii.
Priloga V. (B) kako bi se izmijenila primjenljiva referentna goriva;
iv.
Priloga VI. (C) i (D) kako bi se uzeli u obzir rezultati studije iz članka 23. stavka 4. i usvajanje pravilnika UNECE-a.
Članak 75.
Izvršenje prijenosa ovlasti
1. Ovlast za donošenje delegiranih akata prenesena je na Komisiju podložno uvjetima utvrđenim u ovom članku.
2. Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 18. stavka 3., članka 20. stavka 2., članka 21. stavka 5., članka 22. stavaka 5. i 6., članka 23. stavaka 6. i 12., članka 24. stavka 3., članka 25. stavka 8., članka 32. stavka 6., članka 33. stavka 6., članka 50. stavka 4., članka 54. stavka 3., članka 57. stavka 12., članka 65. i članka 74. prenose se na Komisiju na razdoblje od pet godina od 22. ožujka 2013.
3. Prijenos ovlasti iz članka 18. stavka 3., članka 20. stavka 2., članka 21. stavka 5., članka 22. stavaka 5. i 6, članka 23. stavaka 6. i 12., članka 24. stavka 3., članka 25. stavka 8., članka 32. stavka 6., članka 33. stavka 6., članka 50. stavka 4., članka 54. stavka 3., članka 57. stavka 12., članka 65. i članka 74. može u svako doba biti opozvan od strane Europskog parlamenta ili Vijeća. Odluka o opozivu okončava prijenos ovlasti naveden u toj odluci. Ona stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave odluke u Službenom listu Europske unije ili kasnijeg datuma koji se u njoj navodi. Ona ne utječe na važenje bilo kojeg delegiranog akta koji je već na snazi.
4. Čim donese delegirani akt, Komisija istodobno o tome obavješćuje Europski parlament i Vijeće.
5. Delegirani akt donesen sukladno članku 18. stavku 3., članku 20. stavku 2., članku 21. stavku 5., članku 22. stavcima 5. i 6., članku 23. stavcima 6. i 12., članku 24. stavku 3., članku 25. stavku 8., članku 32. stavku 6., članku 33. stavku 6., članku 50. stavku 4., članku 54. stavku 3., članku 57. stavku 12., članku 65. i članku 74. stupa na snagu samo ako nije uložen prigovor ni od strane Europskog parlamenta ni Vijeća u roku dva mjeseca od prijavljivanja akta Europskom parlamentu i Vijeću ili ako prije isteka tog razdoblja Europski parlament i Vijeće oboje izvijeste Komisiju da neće imati prigovora. To razdoblje produljuje se za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
POGLAVLJE XVIII.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 76.
Kazne
1. Države članice predviđaju kazne za gospodarske subjekte koji krše ovu Uredbu i delegirane ili provedbene akte donesene sukladno ovoj Uredbi. One poduzimaju sve mjere potrebne za osiguranje da su kazne provedene. Predviđene kazne su učinkovite, razmjerne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju od tim odredbama do 23. ožujka 2015. i bez odgode obavješćuju Komisiju o svim narednim izmjenama koje utječu na te odredbe.
2. Vrste kršenja koje podliježu kazni uključuju:
(a)
davanje lažnih izjava tijekom homologacijskih postupaka ili postupaka koji vode prema opozivu;
(b)
lažiranje rezultata ispitivanja za homologaciju tipa;
(c)
neisporučivanje podataka ili tehničkih specifikacija koji bi mogli dovesti do opoziva, odbijanja ili povlačenja homologacije tipa;
(d)
uporabu poremećajnih uređaja;
(e)
odbijanje omogućavanja pristupa informacijama;
(f)
gospodarske subjekte koji stavljaju na tržište vozila, sustave, sastavne dijelove ili zasebne tehničke jedinice koji podliježu homologaciji, a nemaju homologaciju ili koji lažiraju dokumente ili oznake s tom namjerom.
Članak 77.
Prijelazne odredbe
1. Ne dovodeći u pitanje druge odredbe ove Uredbe, ovom se Uredbom ne poništava nijedna EU homologacija tipa dodijeljena vozilima ili sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama prije 1. siječnja 2016.
2. Osim ako nije propisano drukčije, EU homologacije tipa dodijeljene vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama u skladu s aktima iz članka 81. stavka 1. ostaju važeće do datuma navedenih u Prilogu IV. za postojeće tipove vozila.
3. Odstupajući od odredaba ove Uredbe, novi tipovi vozila kategorija L1e, L2e i L6e ili novi sustavi, sastavni dijelovi ili zasebne tehničke jedinice namijenjeni za takve tipove vozila mogu i dalje biti homologirani prema Direktivi 2002/24/EZ do 31. prosinca 2016.
4. Homologacijska tijela nastavljaju dodjeljivati proširenje homologacija vozilima, sustavima, sastavnim dijelovima ili zasebnim tehničkim jedinicama iz stavka 1. u skladu s Direktivom 2002/24/EZ i bilo kojom od direktiva navedenih u članku 81. stavku 1. Međutim takve homologacije ne koriste se u svrhu dobivanja homologacije tipa cijelog vozila prema ovoj Uredbi.
5. Odstupajući od odredaba Direktive 2002/24/EZ homologacija tipa dodjeljuje se također za vozila koja su u skladu s ovom Uredbom i delegiranim aktima donesenim u skladu s ovom Uredbom o zahtjevima za zaštitu okoliša i za pogon kako se navodi u Prilogu II. (A) do 31. prosinca 2015.
U tom slučaju nacionalna nadležna tijela ne zabranjuju, ne ograničavaju, ni ne sprečavaju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu vozila koja su sukladna homologiranom tipu.
Članak 78.
Izvješće
1. Do 31. prosinca 2020. države članice obavješćuju Komisiju o primjeni homologacijskih postupaka utvrđenih u ovoj Uredbi.
2. Na osnovi informacija dobivenih prema stavku 1., Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni ove Uredbe do 31. prosinca 2021. U izvješću se posebno navodi, na temelju iskustva stečenog prilikom primjene ove Uredbe, je li prikladno u poglavlju X. predvidjeti i EU homologaciju tipa malih proizvodnih serija. Ako to smatra potrebnim Komisija podnosi prijedlog s tim ciljem.
Članak 79.
Revizija naprednih kočnih sustava
1. Do 31. prosinca 2019. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću.
2. To izvješće ispituje obveznu ugradnju protublokirajućeg kočnog sustava i dodatnog kombiniranog kočnog sustava po izboru proizvođača na motocikle potkategorije L3e-A1. Ono se temelji na ocjeni tehničke izvedivosti takvog zahtjeva, analizi troška i učinkovitosti, analizi prometnih nesreća i savjetovanju relevantnih zainteresiranih stranaka. Ono također uzima u obzir postojeće povezane europske i međunarodne standarde.
3. Za potrebe izvješća predviđenog u stavku 2. države članice dostavljaju Komisiji do 31. prosinca 2017. statistiku o prometnim nesrećama predmetnih motocikala za prethodne četiri godine koja se temelji na klasifikaciji vozila kako je utvrđena u Prilogu I. i tipu ugrađenog naprednog sustava kočenja.
4. Na osnovi rezultata izvješća Komisija razmatra sastavljanje zakonskog prijedloga o obveznoj ugradnji naprednog sustava kočenja na predmetne potkategorije vozila.
Članak 80.
Revizija homologacija pojedinačnih vozila
1. Do 31. prosinca 2022. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću u vezi premeta iz stavka 3.
2. Izvješće se temelji na savjetovanju relevantnih zainteresiranih stranaka i uzima u obzir postojeće povezane europske i međunarodne standarde.
3. Do 31. prosinca 2021. države članice izvješćuju Komisiju o:
(a)
broju pojedinačnih homologacija dodijeljenih vozilima kategorije L prije njihove prve registracije na godinu od strane nadležnih nacionalnih tijela te države članice od 1. siječnja 2016.;
(b)
nacionalnim kriterijima na kojima se temelje takve homologacije ako ti kriteriji odstupaju od zahtjeva obveznih za EU homologaciju tipa.
4. Izvješću se, prema potrebi, prilažu zakonodavni prijedlozi, i u njemu se također ispituje uključivanje pojedinačnih homologacija u ovu Uredbu na temelju usklađenih zahtjeva.
Članak 81.
Stavljanje izvan snage
1. Ne dovodeći u pitanje članak 77. ove Uredbe, Direktiva 2002/24/EZ kao i direktive 93/14/EEZ, 93/30/EEZ, 93/33/EEZ, 93/93/EEZ, 95/1/EZ, 97/24/EZ, 2000/7/EZ, 2002/51/EZ, 2009/62/EZ, 2009/67/EZ, 2009/78/EZ, 2009/79/EZ, 2009/80/EZ i 2009/139/EZ stavljaju se izvan snage s učinkom od 1. siječnja 2016.
2. Upućivanja na direktive stavljene izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se, u pogledu Direktive 2002/24/EZ, u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu IX.
Članak 82.
Stupanje na snagu i primjena
1. Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
2. Primjenjuje se od 1. siječnja 2016.
Od 22. ožujka 2013. nacionalna tijela ne odbijaju dodijeliti EU homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju tipa za novi tip vozila, ni ne zabranjuju registraciju, stavljanje na tržište ni stavljanje u uporabu novog vozila ako predmetno vozilo ispunjava zahtjeve ove Uredbe i delegiranih i provedbenih akata donesenih sukladno ovoj Uredbi, ako proizvođač to zatraži.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Strasbourgu 15. siječnja 2013.