NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 907/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schválení účetní závěrky, jistoty a použití eura
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 8 odst. 1, článek 40, čl. 46 odst. 1, 2, 3 a 4, čl. 53 odst. 3, čl. 57 odst. 1, čl. 66 odst. 3, čl. 79 odst. 2, čl. 106 odst. 5 a 6 a článek 120 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanovuje základní ustanovení týkající se mimo jiné akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů, povinností platebních agentur, pokud jde o veřejnou intervenci, finančního řízení a postupu schvalování, jistot a použití eura. V zájmu zajištění hladkého fungování nového právního rámce musí být přijata některá pravidla, která by doplnila ustanovení stanovená nařízením (EU) č. 1306/2013 v příslušných oblastech. Tato nová pravidla by měla nahradit stávající nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (2), (ES) č. 884/2006 (3), (ES) č. 885/2006 (4), (ES) č. 1913/2006 (5), (EU) č. 1106/2010 (6) a prováděcí nařízení Komise (EU) č. 282/2012 (7), jež byla založena na nařízeních Rady, která již byla nahrazena nařízením (EU) č. 1306/2013. V zájmu jasnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006, (ES) č. 1913/2006, (EU) č. 1106/2010 a prováděcí nařízení (EU) č. 282/2012 měla být zrušena.
(2)
V souladu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1306/2013 by platební agentury měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Unie. Tato kritéria by se měla týkat čtyř základních oblastí: vnitřního prostředí, kontrolních činností, informací a komunikace a sledování. Členské státy by měly mít volnou ruku při stanovování dodatečných akreditačních kritérií s cílem zohlednit zvláštní vlastnosti platební agentury. Navíc by měla být stanovena prováděcí pravidla, pokud jde o kritéria pro akreditaci koordinačních subjektů uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(3)
Opatření týkající se veřejné intervence lze financovat pouze tehdy, pokud byly dotyčné výdaje uskutečněny platebními agenturami, které členské státy určí jako odpovědné za určité povinnosti vztahující se k veřejné intervenci. Výkon úkolů týkajících se zejména řízení a kontroly intervenčních opatření s výjimkou platby podpor však může být v souladu s čl. 7 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1306/2013 delegován. Mělo by také být možné, aby tyto úkoly plnilo více agentur. Je mimo jiné třeba stanovit, že řízení některých opatření veřejného skladování lze na odpovědnost platební agentury svěřit třetím veřejným nebo soukromým subjektům. V důsledku toho je vhodné upřesnit působnost platebních agentur v této oblasti, upřesnit jejich povinnosti a stanovit, za jakých podmínek a podle jakých pravidel může být veřejným subjektům nebo soukromým třetím osobám svěřeno řízení některých opatření veřejného skladování. V tomto případě je rovněž třeba stanovit, že dotyčné subjekty musí jednat v rámci smlouvy, na základě obecných povinností a obecných zásad, které by měly být stanoveny.
(4)
Právní předpisy Unie v odvětví zemědělství obsahují v případě EZZF lhůty pro platbu podpor příjemcům, které musí členské státy dodržovat. Platby provedené mimo tyto lhůty je třeba považovat za nezpůsobilé pro financování Unií, a nemohou tedy být předmětem úhrady Komise, jak je uvedeno v článku 40 nařízení (EU) č. 1306/2013. Z analýzy opožděných plateb podpory členskými státy je patrné, že celá řada z nich vzniká v důsledku doplňkových kontrol prováděných členskými státy v souvislosti se spornými žádostmi, opravnými prostředky a dalšími vnitrostátními právními spory. V souladu se zásadou proporcionality by mělo být v souvislosti s výdaji stanoveno paušální rozpětí, v rámci něhož se v těchto případech nebude provádět snížení měsíčních plateb. Aby byl finanční dopad přizpůsoben v poměru ke zpoždění, k němuž při platbě došlo, je navíc třeba při překročení tohoto paušálního rozpětí stanovit, že Komise poměrně sníží platby Unie podle velikosti zjištěného překročení lhůty pro platby. Jak je uvedeno v právních předpisech Unie v odvětví zemědělství, platba podpor před prvním možným termínem pro platby nemůže být ospravedlněna ze stejných důvodů jako platba po posledním možném termínu pro platby. Na tyto předčasné platby tedy nelze uplatnit poměrné snížení. Měla by však být stanovena výjimka pro případy, kdy právní předpisy Unie v odvětví zemědělství umožňují platbu zálohy do určité maximální výše.
(5)
Komise má zasílat platby členským státům v měsíčních nebo jiných pravidelných intervalech na základě výkazů výdajů, které jí tyto státy předají. Měla by však zohlednit příjmy získané platebními agenturami pro rozpočet Unie. Je tedy třeba stanovit podmínky, za nichž se mají provádět určitá vyrovnání mezi výdaji a příjmy uskutečněnými v rámci EZZF a EZFRV.
(6)
Není-li na začátku rozpočtového roku rozpočet Unie schválen, čl. 16 odst. 2 třetí pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (8) stanoví, že platby lze uskutečňovat měsíčně podle kapitol až do výše jedné dvanáctiny prostředků schválených v odpovídající kapitole rozpočtu na předchozí rozpočtový rok. Aby byly dostupné prostředky mezi členské státy rozděleny spravedlivě, je třeba v tomto případě stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF a průběžné platby v rámci EZFRV budou představovat určité procento z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během jednoho měsíce bude opětovně přidělen v rozhodnutích Komise o dalších měsíčních nebo průběžných platbách.
(7)
Použitelné směnné kurzy by měly být stanoveny v závislosti na tom, zda v právních předpisech v různých odvětvích zemědělství je či není vymezena rozhodná skutečnost. Aby členské státy, které nepřijaly euro, nepoužívaly jiný směnný kurz při zaúčtování zinkasovaných příjmů nebo podpor vyplacených příjemcům v jiné měně než euro na straně jedné a při sestavování výkazu výdajů platební agenturou na straně druhé, je třeba stanovit, že dotčené členské státy použijí ve svých výkazech výdajů týkajících se EZZF stejný směnný kurz jako kurz použitý při obdržení příjmů nebo při platbách příjemcům. Kromě toho, aby se zjednodušily administrativní formality související se zpětnými získáními, která se týkají více operací, je třeba stanovit jednotný směnný kurz při zaúčtování těchto zpětných získání.
(8)
Aby mohla Komise ověřit, že členské státy dodržují svoji povinnost chránit finanční zájmy Unie, a zajistit účinné uplatňování postupu schvalování souladu uvedeného v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, měla by být stanovena ustanovení týkající se kritérií a metodiky pro provádění oprav. Měly by být definovány různé druhy oprav uvedené v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a měly by být stanoveny zásady týkající se toho, jak budou při určování částek oprav zohledňovány okolnosti každého případu. Kromě toho by měla být stanovena pravidla týkající se toho, jak budou částky, které členské státy získaly zpět od příjemců, připisovány ve prospěch fondů.
(9)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 se týká prověření obchodních dokumentů subjektů, které přijímají nebo provádějí platby, jež se přímo nebo nepřímo vztahují k systému financování EZZF, s cílem zjistit, zda byly transakce tvořící součást systému financování EZZF skutečně a řádně provedeny. Z provádění uvedeného nařízení je třeba vyloučit opatření, která jsou svou povahou nevhodná k následné kontrole formou prověření obchodních dokumentů, stejně jako opatření, která se týkají plateb, jež jsou buď spjaty s plochou, nebo nejsou spjaty s obchodními dokumenty, které je možné prověřit.
(10)
Mnohá ustanovení v nařízeních Unie týkajících se zemědělství vyžadují poskytnutí jistoty, aby byla zajištěna platba splatné částky, není-li splněna daná povinnost. Zkušenosti nicméně ukázaly, že tento požadavek je v praxi vykládán velmi rozdílnými způsoby. Aby se proto zabránilo nerovným podmínkám hospodářské soutěže, měly by být stanoveny podmínky platné pro tento požadavek.
(11)
Náklady na složení jistoty, které nese jak strana poskytující jistotu, tak příslušný orgán, mohou být neúměrné k výši částky, jejíž platba je jistotou zajišťována, pokud je tato částka nižší než určitá mezní hodnota. Příslušné orgány by tedy měly mít právo nevyžadovat jistotu na platbu částky nižší, než je tato mezní hodnota. Navíc je vhodné zplnomocnit příslušný orgán, aby nevyžadoval jistotu, pokud povaha osoby, u které je vyžadováno splnění povinnosti, činí uvedený požadavek zbytečným.
(12)
Příslušný orgán by měl mít právo nabídnutou jistotu odmítnout, pokud usoudí, že není dostatečná.
(13)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 zpřísnilo pravidla vyžadující složení jistoty, aby byla zajištěna platba splatné částky, není-li splněna daná povinnost. Uvedený jednotný horizontální právní rámec by měl být doplněn jednotnými pravidly týkajícími se vyšší moci a propadnutí nebo uvolnění jistoty. Nařízení Komise (ES) č. 376/2008 (9) a nařízení Komise (ES) č. 612/2009 (10) obsahují pravidla týkající se uvolnění a propadnutí jistot v oblasti dovozních a vývozních licencí a v systému vývozních náhrad. V uvedených odvětvích by se rovněž měla používat nová pravidla stanovená tímto nařízením. V zájmu jasnosti a právní jistoty by měla být příslušná ustanovení v nařízeních (ES) č. 376/2008 a (ES) č. 612/2009 zrušena.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2012 se rozlišovalo mezi zásadními, vedlejšími a podřízenými požadavky a jen omezený počet nařízení Komise se týká pouze zásadních požadavků. Nesplnění požadavku mělo za následek plné nebo částečné propadnutí jistoty kryjící tento požadavek na základě složitých metod výpočtu, které byly příčinou zmatku. Při současném zohlednění zásady proporcionality je třeba, aby zjednodušený přístup týkající se propadnutí odpovídal praktické situaci, v níž povinnost buď nebyla splněna, nebo nebyla splněna včas, nebo důkaz o splnění povinnosti nebyl předložen ve stanoveném časovém rámci.
(15)
Mnohá ustanovení v právních předpisech Unie v odvětví zemědělství stanoví, že poskytnutá jistota propadne, pokud je zajištěná povinnost porušena, aniž nějakým způsobem rozlišuje mezi stupni závažnosti tohoto porušení. V zájmu rovného zacházení je vhodné zavést rozlišení mezi důsledky porušení jednotlivých povinností. Ve zvláštních případech by se zejména měla stanovit možnost propadnutí pouze části jistoty.
(16)
Nemělo by se rozlišovat mezi důsledky nesplnění povinností na základě toho, zda byla nebo nebyla poskytnuta záloha. V důsledku toho by se jistoty, pro které byly poskytnuty zálohy, měly řídit zvláštními pravidly.
(17)
Je nutné stanovit rozhodné skutečnosti pro směnné kurzy pro různé situace, ke kterým dochází v rámci právních předpisů v různých odvětvích zemědělství, aniž jsou dotčeny zvláštní definice nebo výjimky stanovené v předpisech pro příslušná odvětví na základě kritérií uvedených v čl. 106 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(18)
Pro všechny ceny či částky, které se mají stanovit v rámci obchodu se třetími zeměmi, je pro dosažení příslušného obchodního cíle nejvhodnější rozhodnou skutečností přijetí celního prohlášení. Totéž platí o vývozních náhradách a určování ceny ovoce a zeleniny při dovozu do Unie, na jejímž základě se dovážené produkty zařazují do společného celního sazebníku. Tato rozhodná skutečnost by tedy měla být přijata.
(19)
V případě produkčních náhrad je rozhodná skutečnost pro směnný kurz zpravidla spojena s vyřízením některých zvláštních formalit. V zájmu harmonizace pravidel by mělo být stanoveno, že rozhodnou skutečností je den, kdy jsou výrobky prohlášeny za dodané na požadované místo určení, pokud se takové místo určení požaduje, a ve všech ostatních případech den přijetí žádosti o platbu náhrady platební agenturou.
(20)
V případě podpory poskytnuté na množství produktu, který se uvádí na trh nebo má být použit zvláštním způsobem, je povinností, jež musí být pro účely poskytnutí podpory splněna, skutečnost, která zaručuje vhodné použití dotyčných produktů. Převzetí produktů příslušným hospodářským subjektem je předpokladem, který umožňuje příslušným orgánům provádět požadované kontroly nebo inspekce v účetnictví hospodářského subjektu a zaručuje jednotné zpracování souborů. Rozhodná skutečnost pro směnný kurz by tedy měla být stanovena ve vztahu k převzetí produktů.
(21)
V případě ostatních podpor udělovaných v odvětví zemědělství se situace může významně lišit. Podpory se nicméně vždy udělují na základě žádosti a ve lhůtách stanovených právními předpisy. Rozhodná skutečnost pro směnný kurz by v tomto případě proto měla být stanovena jako lhůta pro podání žádostí.
(22)
Pokud jde o podpory, podpůrná opatření a prémie v rámci odvětví vína, měla by být rozhodná skutečnost pro směnný kurz vázána podle situace na počáteční den hospodářského roku, dokončení některých úkonů nebo určité datum. Rozhodnou skutečnost, kterou je třeba vzít v úvahu, je tedy třeba přesně stanovit pro každou jednotlivou situaci.
(23)
Situace, které mají být pro stanovení rozhodné skutečnosti vzaty v úvahu, se v jednotlivých odvětvích velmi liší. Rozhodná skutečnost by tedy měla být stanovena v závislosti na konkrétní povaze jednotlivé situace a opatření, jež spadají do uvedených odvětví zemědělství, zejména v případě podpory v odvětví mléka a mléčných výrobků, projektu „Ovoce do škol“, odvětví cukru, opatření v oblasti propagace a některých opatření v rámci odvětví ovoce a zeleniny.
(24)
Pokud jde o částky strukturální nebo environmentální povahy podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (11) a částky schválené v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 (12), jejichž platby jsou zajištěny prostřednictvím programů rozvoje venkova schválených na základě nařízení (EU) č. 1305/2013, částky se stanovují pro hospodářský rok nebo kalendářní rok. Obchodního cíle je tedy dosaženo, je-li rozhodná skutečnost stanovena na příslušný rok. Z těchto důvodů by rozhodná skutečnost měla být stanovena na 1. leden roku, v němž se rozhoduje o poskytnutí podpory.
(25)
Pokud jde o zálohy a jistoty, jsou částky, jež se mají zaplatit, a zaručené částky stanoveny v eurech v souladu s právními předpisy v různých odvětvích zemědělství. Směnný kurz, který se pro tyto částky použije, tedy musí být blízko ke dni platby zálohy nebo ke dni složení jistot. Pokud se používají jistoty, musí jejich částka umožnit pokrytí všech rizik, pro něž byly složeny. Za těchto okolností by vymezení rozhodné skutečnosti pro směnný kurz mělo vycházet buď ze dne, kdy je stanovena částka zálohy nebo je složena jistota, anebo dne, kdy je záloha nebo jistota zaplacena.
(26)
V souladu s nařízením Rady (ES) č. 1290/2005 (13) Komise automaticky zruší rozpočtový závazek na program rozvoje venkova na období 2007-2013, který nebyl použit, na konci druhého roku následujícího po roce, kdy byl rozpočtový závazek učiněn. Nařízením (EU) č. 1306/2013 se toto pravidlo mění tak, že rozpočtový závazek se automaticky zruší na konci třetího roku následujícího po roce, kdy byl rozpočtový závazek učiněn. V zájmu soudržnosti by se v programech rozvoje venkova na období 2007-2013 mělo i nadále používat pravidlo N+2 a v souvislosti s tím by mělo být vytvořeno přechodné pravidlo. Stejným způsobem by v rámci programů rozvoje venkova pro období 2007-2013 měly průběžné platby i nadále podléhat zohlednění celkové částky příspěvku z EZFRV poskytnuté na jednotlivé priority v rámci celého období, na něž se program vztahuje. Pro zajištění kontinuity řízení těchto programů je navíc třeba, aby tato přechodná pravidla platila od 1. ledna 2014,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Podmínky akreditace platebních agentur
1. Platební agentury uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 provádějící řízení a kontrolu výdajů poskytují, pokud jde o platby, které provádějí, a o sdělování a uchovávání informací, dostatečné záruky, že:
a)
způsobilost žádostí a v rámci rozvoje venkova postup přidělování podpory, jakož i jejich soulad s pravidly Unie jsou před schválením platby kontrolovány;
b)
provedené platby jsou správně a plně zaúčtovány;
c)
jsou prováděny kontroly stanovené právními předpisy Unie;
d)
požadované dokumenty jsou předloženy ve lhůtách a ve formě stanovené pravidly Unie;
e)
dokumenty jsou přístupné a uchovávané tak, že je zaručena jejich úplnost, platnost a dohledatelnost v čase, a to včetně elektronických dokumentů ve smyslu pravidel Unie.
2. Členské státy akreditují jako platební agentury úřady nebo subjekty, které splňují podmínky stanovené v odstavci 1. Aby mohla být platební agentura akreditována, musí mít navíc organizační strukturu a systém vnitřní kontroly splňující kritéria stanovená v příloze I (dále jen „akreditační kritéria“) týkající se
a)
vnitřního prostředí;
b)
kontrolních činností;
c)
informace a komunikace;
d)
sledování.
Členské státy mohou stanovit další akreditační kritéria s cílem zohlednit velikost, povinnosti a jiné specifické vlastnosti platební agentury.
Článek 2
Podmínky akreditace koordinačních subjektů
1. Je-li akreditována více než jedna platební agentura, rozhodne v souladu s čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 dotčený členský stát prostřednictvím formálního aktu na ministerské úrovni o akreditaci koordinačního subjektu poté, co se ujistí, že organizační uspořádání uvedeného subjektu nabízí dostatečnou záruku toho, že je schopen plnit úkoly podle uvedeného článku.
2. Aby mohl být koordinační subjekt akreditován, musí mít fungující postupy zajišťující, že:
a)
výkazy pro Komisi vycházejí z informací z řádně schválených zdrojů;
b)
výkazy pro Komisi jsou před předáním náležitě schváleny;
c)
existuje náležitá auditní stopa podporující informace předávané Komisi;
d)
záznam o obdržených a předaných informacích je bezpečně uložen buď v papírové, nebo elektronické podobě.
Článek 3
Povinnosti platební agentury, pokud jde o veřejnou intervenci
1. Platební agentury uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 zajišťují řízení a kontrolu operací spojených s intervenčními opatřeními veřejného skladování, za které jsou odpovědné, za podmínek stanovených v příloze II tohoto nařízení a případně v právních předpisech v různých odvětvích zemědělství, zejména na základě minimálních procentních podílů kontrol, které jsou v uvedené příloze stanoveny.
Z tohoto titulu mohou platební agentury své pravomoci delegovat na intervenční agentury, které splňují podmínky stanovené v oddílu 1.C přílohy I tohoto nařízení, nebo intervenovat prostřednictvím jiných platebních agentur.
2. Aniž je dotčena jejich celková odpovědnost, pokud jde o veřejné skladování, mohou platební agentury nebo intervenční agentury:
a)
svěřit řízení některých opatření veřejného skladování fyzickým nebo právnickým osobám zajišťujícím skladování intervenčních zemědělských produktů (dále jen „skladovatelům“);
b)
pověřit prováděním některých specifických úkolů stanovených v právních předpisech v různých odvětvích zemědělství fyzické nebo právnické osoby.
Jestliže platební agentury svěří řízení skladovatelům, jak je uvedeno prvním pododstavci písm. a), mělo by toto řízení být prováděno v rámci smluv o skladování na základě závazků a obecných zásad vymezených v příloze III.
3. Povinnosti platebních agentur v oblasti veřejného skladování jsou zejména tyto:
a)
vést skladové účetnictví a finanční účty pro každý produkt, který je předmětem intervenčního opatření veřejného skladování, a to na základě operací, které realizují od 1. října jednoho roku do 30. září roku následujícího (toto období se označuje jako „účetní období“);
b)
průběžně aktualizovat seznam skladovatelů, s nimiž uzavřely smlouvu v rámci veřejného skladování. Tento seznam musí obsahovat odkazy umožňující přesnou identifikaci všech skladovacích míst, jejich kapacitu, počet skladových hal, chladíren nebo sil, jejich plány a schémata;
c)
zpřístupnit Komisi vzorové smlouvy používané pro veřejné skladování, pravidla vytvořená pro převzetí a skladování produktů a pro vyskladnění produktů ze skladišť skladovatelů, jakož i pravidla pro odpovědnost skladovatelů;
d)
vést centralizované elektronické skladové účetnictví zásob zahrnující všechna skladovacích místa, všechny produkty, všechna množství a jakosti různých produktů, kde u každého z nich je uvedena hmotnost (popřípadě hrubá a čistá hmotnost) nebo objem;
e)
uskutečňovat všechny operace týkající se skladování, uchovávání, dopravy nebo přemísťování intervenčních produktů v souladu s předpisy Unie a v souladu s vnitrostátními předpisy, aniž je dotčena odpovědnost kupujících, ostatních platebních agentur zasahujících v rámci operace nebo jakýchkoli dalších osob v tomto ohledu pověřených;
f)
v průběhu celého roku provádět kontroly na místech, kde jsou skladovány intervenční produkty, v nepravidelných intervalech a bez předchozího varování. Není-li tím ohrožen účel kontroly, je však přípustné předchozí ohlášení, jehož lhůta musí být omezena na nezbytné minimum. Toto předchozí ohlášení nelze s výjimkou řádně odůvodněných případů provést dříve než 24 hodin před zahájením kontroly;
g)
provádět každoroční inventarizaci v souladu s článkem 4.
Pokud v některém členském státě zajišťuje správu účtů veřejného skladování u jednoho nebo více produktů více platebních agentur, konsoliduje se skladové účetnictví a finanční účty podle písmen a) a d) na úrovni členského státu předtím, než dojde k předání odpovídajících informací Komisi.
4. Platební agentury činí veškerá opatření, aby zaručily:
a)
že produkty, na které se vztahují intervenční opatření Unie, jsou správně uchovávány, pomocí kontrol jakosti skladovaných produktů prováděných alespoň jednou ročně;
b)
neporušenost intervenčních zásob.
5. Platební agentury neprodleně informují Komisi:
a)
o případech, ve kterých prodloužení doby skladování některého produktu může vést k jeho znehodnocení;
b)
o množstevních ztrátách nebo znehodnocení produktu v důsledku přírodních katastrof.
Pokud dojde k situacím uvedeným v prvním pododstavci písm. a) a b), Komise přijme vhodné rozhodnutí:
a)
pokud jde o situace uvedené v prvním pododstavci písm. a), opatření v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 229 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (14);
b)
pokud jde o situace uvedené v prvním pododstavci písm. b), opatření v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 116 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Platební agentury nesou veškeré finanční důsledky špatného uchovávání produktů, které jsou předmětem intervenčních opatření Unie, zejména vzniknou-li v souvislosti s nevhodnými metodami skladování. Aniž je dotčena možnost uplatnění nároků vůči skladovatelům, nesou platební agentury finanční odpovědnost za nedodržení svých závazků nebo povinností.
7. Platební agentura trvale zpřístupňuje zástupcům Komise a osobám pověřeným Komisí účty veřejného skladování a všechny dokumenty, smlouvy a evidence vytvořené nebo obdržené v rámci intervence, a to buď elektronicky, nebo v sídle platební agentury.
Článek 4
Inventární soupis
1. Platební agentury pořizují v průběhu každého účetního období u každého produktu, který je předmětem intervence Unie, inventární soupis.
Výsledky tohoto inventárního soupisu srovnají s účetními údaji. Zjištěné množstevní rozdíly a částky vyplývající z rozdílů v jakosti odhalených při kontrolách se zaúčtovávají podle pravidel přijatých podle čl. 46 odst. 6 písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Pro účely odstavce 1 odpovídají chybějící množství vyplývající z normálních skladovacích operací rozdílu mezi teoretickými zásobami uvedenými v účetním inventárním soupisu na straně jedné a mezi fyzickými zásobami zjištěnými na základě inventárního soupisu podle odstavce 1 nebo účetními zásobami přetrvávajícími po vyčerpání fyzických zásob na skladě na straně druhé. Na tato chybějící množství se vztahují přípustné odchylky vymezené v příloze IV.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ
Článek 5
Nedodržení posledního možného termínu pro platby
1. Co se týče Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), podle výjimek uvedených v čl. 40 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 a v souladu se zásadou proporcionality jsou výdaje uskutečněné po uplynutí platební lhůty způsobilé pro financování Unií za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 6 tohoto článku.
2. Jestliže výdaje uhrazené po uplynutí lhůty představují maximálně 5 % výdajů uhrazených s dodržením splatností a lhůt, žádné snížení měsíčních plateb se neuplatňuje.
Jestliže výdaje uhrazené po uplynutí lhůty přesahují hranici 5 %, snižuje se každý další výdaj uhrazený se zpožděním podle těchto pravidel:
a)
výdaje uhrazené v prvním měsíci následujícím po měsíci, v němž uplynula platební lhůta, se snižují o 10 %;
b)
výdaje uhrazené v druhém měsíci následujícím po měsíci, v němž uplynula platební lhůta, se snižují o 25 %;
c)
výdaje uhrazené v třetím měsíci následujícím po měsíci, v němž uplynula platební lhůta, se snižují o 45 %;
d)
výdaje uhrazené ve čtvrtém měsíci následujícím po měsíci, v němž uplynula platební lhůta, se snižují o 70 %;
e)
výdaje uhrazené po čtvrtém měsíci následujícím po měsíci, v němž uplynula platební lhůta, se snižují o 100 %.
3. Odchylně od odstavce 2 se pro přímé platby, na něž se vztahují stropy uvedené v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 (15), uplatňují tyto podmínky:
a)
pokud pro platby pro kalendářní rok N provedené nejpozději dne 15. října roku N+1 nebylo zcela vyčerpáno rozpětí podle odst. 2 prvního pododstavce a zbylá část tohoto rozpětí překračuje 2 %, snižuje se tato zbylá část na 2 %;
b)
přímé platby jiné než platby podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (16) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 229/2013 (17), pro kalendářní rok N-1 a dřívější provedené během rozpočtového roku N+1 po uplynutí platební lhůty jsou způsobilé pro financování z EZZF pouze v případě, kdy celková částka přímých plateb provedených v rámci rozpočtového roku N+1, popřípadě opravená na částky před úpravou uvedenou v článku 26 nařízení (EU) č. 1306/2013, nepřesáhne strop stanovený v příloze III nařízení (EU) č. 1307/2013 pro kalendářní rok N, v souladu s článkem 7 uvedeného nařízení;
c)
výdaje překračující limity uvedené v písm. a) nebo b) se sníží o 100 %.
Částky úhrad uvedené v čl. 26 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 se pro ověření dodržování podmínky stanovené v prvním pododstavci písm. b) tohoto odstavce nezohledňují.
4. Komise použije jiné odstupňování, než jsou odstupňování stanovená v odstavcích 2 a 3, a/nebo nižší sazby pro snížení, popřípadě nulové sazby, jestliže se u některých opatření objeví zvláštní podmínky řízení, nebo když členské státy předloží oprávněná zdůvodnění.
Ustanovení prvního pododstavce se však neuplatní na výdaje překračující limit uvedený v odst. 3 písm. b).
5. Kontrola dodržování splatnosti se v rámci měsíčních plateb provádí během rozpočtového roku dvakrát:
a)
pro výdaje uhrazené do 31. července;
b)
pro výdaje uhrazené do 15. října.
Případná překročení, ke kterým dojde v srpnu, září a říjnu, jsou zohledněna v rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedeném v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Snížení podle uvedeného článku se použijí, aniž je tím dotčeno přijetí dalších rozhodnutí o schválení účetní závěrky, jak je uvedeno v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 6
Nedodržení prvního možného termínu pro platby
Pokud jde o EZZF, pokud mohou členské státy zaplatit zálohu až do určité maximální výše před prvním možným termínem pro platby zakotveným v právních předpisech z jednotlivých odvětví zemědělství, považují se jakékoliv uhrazené výdaje překračující tuto maximální výši za výdaje uskutečněné před prvním možným termínem pro platby. V souladu s výjimkami uvedenými v čl. 40 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou však tyto výdaje způsobilé pro financování Unií po snížení o 10 %.
Článek 7
Vyrovnání platebními agenturami
1. V rozhodnutí o měsíčních platbách, které má být přijato podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, Komise uskuteční platbu zůstatku výdajů vykázaných každým členským státem, přičemž jsou tyto výdaje sníženy o částku účelově vázaných příjmů, které dotyčný členský stát zanesl do téhož výkazu výdajů. Toto vyrovnání odpovídá vybrání odpovídajících příjmů.
Položky závazků a položky plateb vytvořené účelově vázanými příjmy jsou uvolněny v okamžiku přidělení těchto příjmů do rozpočtových linií. Přidělení probíhá v momentě zaúčtování účelově vázaných příjmů, což je do dvou měsíců po přijetí výkazů předaných členskými státy v souladu s pravidly uvedenými v čl. 43 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Jestliže byly částky uvedené v čl. 43 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 zadrženy před platbou podpory, které se týká nesrovnalost nebo nedbalost, jsou odečteny od odpovídajícího výdaje.
3. Částky příspěvků Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), které byly v rámci dotyčného programu rozvoje venkova zpětně získány od příjemců během každého referenčního období, se ve výkazu výdajů za uvedené období odečtou od částky, kterou má EZFRV uhradit.
4. Překračující nebo chybějící částky, které případně vyplynou ze schválení účetní závěrky provedeného v souladu s čl. 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 a které mohou být znovu použity v rámci programu rozvoje venkova, se připočítávají k částce nebo se odečítají od částky příspěvku z EZFRV v prvním výkazu, který je sestaven po rozhodnutí o schválení účetní závěrky.
5. Financování z EZZF se rovná výdajům vypočítaným na základě informací oznámených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření potvrzených elektronickým systémem zavedeným Komisí a zahrnutých platební agenturou do výkazu výdajů.
Článek 8
Pozdní přijetí rozpočtu Unie
1. Pokud jde o EZZF, jestliže rozpočet Unie není schválen na začátku rozpočtového roku, jsou měsíční platby uvedené v článku 18 nařízení (EU) č. 1306/2013 poskytnuty ve výši procentní sazby z výkazů výdajů obdržených od každého členského státu, která je stanovena pro každou kapitolu výdajů, při dodržení mezí podle článku 16 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012. Komise zohlední zůstatek, který nebyl členským státům uhrazen, v rozhodnutích o následných úhradách.
2. Pokud jde o EZFRV, jestliže rozpočet Unie není schválen na začátku rozpočtového roku:
a)
průběžné platby uvedené v článku 36 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou poskytnuty poměrně k dostupným prostředkům ve výši procentní sazby z výkazů výdajů obdržených v rámci každého programu pro rozvoj venkova. Komise zohlední zůstatek, který nebyl členským státům uhrazen, v následných průběžných platbách;
b)
pokud jde o rozpočtové závazky uvedené v článku 33 nařízení (EU) č. 1306/2013, měly by první roční splátky po schválení programů na rozvoj venkova následovat v pořadí schválení uvedených programů. Prostředky na rozpočtové závazky pro následné roční splátky se přidělují v pořadí, v němž programy vyčerpaly své příslušné závazky. Komise může programům rozvoje venkova přidělit částečné roční závazky, pokud jsou dostupné prostředky na závazky omezené. Zbývající zůstatek pro tyto programy se přidělí na závazky, až budou k dispozici příslušné dodatečné prostředky.
Článek 9
Odklad měsíčních plateb
Poté, co Komise informuje příslušné členské státy, může členským státům odložit měsíční platby podle čl. 18 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jí sdělení uvedená v čl. 102 odst. 1 písm. c) bodech i) a ii) uvedeného nařízení nejsou doručena včas nebo obsahují nesrovnalosti, které vyžadují dodatečná ověření.
Článek 10
Pozastavení plateb v případě pozdního předložení
1. Pozastavení plateb podle článku 42 nařízení (EU) č. 1306/2013 se uplatní v případě opatření uvedených v příloze V tohoto nařízení.
2. Pokud jde o výdaje v rámci EZZF, uplatní se tyto sazby pro pozastavení plateb:
a)
pokud výsledky kontrol nebyly zaslány do 15. října, 1 % z výdajů, k nimž nebyly včas zaslány příslušné informace;
b)
pokud výsledky kontrol nebyly zaslány do 1. prosince, 1,5 % z výdajů, k nimž nebyly včas zaslány příslušné informace.
3. Pokud jde o výdaje v rámci EZFRV, uplatní se tyto sazby pro pozastavení plateb:
a)
pokud výsledky kontrol nebyly zaslány do 15. října, 1 % z výdajů, k nimž nebyly včas zaslány příslušné informace;
b)
pokud výsledky kontrol nebyly zaslány do 15. ledna, 1,5 % z výdajů, k nimž nebyly včas zaslány příslušné informace.
Článek 11
Směnný kurz pro sestavování výkazů výdajů
1. V souladu s čl. 106 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jde o EZZF, používají členské státy, které nepřijaly euro, pro sestavování svých výkazů výdajů stejný směnný kurz, který použily pro platby příjemcům nebo pro obdržené příjmy v souladu s kapitolou V a s právními předpisy v různých odvětvích zemědělství. Pro rozhodnutí o schválení účetní závěrky podle článků 51 a 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 použijí členské státy první směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou po datu přijetí uvedených rozhodnutí.
V jiných případech, než které jsou uvedeny v prvním pododstavci, zejména pokud jde o propagační programy schválené podle nařízení Rady (ES) č. 3/2008 (18), o propagační opatření v odvětví vína a o operace, pro které právní předpisy v různých odvětvích zemědělství neurčily rozhodnou skutečnost, použije se předposlední směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou před měsícem, v rámci kterého byly výdaje a účelově vázané příjmy vykázány.
2. Pokud jde o programy rozvoje venkova, použijí členské státy, které nepatří do eurozóny, na vypracování svých výkazů výdajů v eurech u každé operace týkající se platby nebo zpětného získání předposlední směnný kurz stanovený Evropskou centrální bankou před měsícem, během kterého jsou operace zaznamenány do účtů platební agentury.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY A JINÉ KONTROLY
Článek 12
Kritéria a metodika provádění oprav v rámci schvalování souladu
1. Za účelem přijetí rozhodnutí podle čl. 52 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, který upravuje částky, které mají být vyloučeny z financování Unií, rozlišuje Komise mezi částkami nebo jejich částmi označenými jako neoprávněně vynaložené částky a částkami, na jejichž stanovení byly použity opravy na základě extrapolace či paušální částky.
Aby Komise stanovila částky, které mohou být vyloučeny z financování Unií, použije v případě, že zjistí, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s právními předpisy Unie, a pokud jde o EZFRV, v souladu s platnými právními předpisy Unie a členských států, svá vlastní zjištění a zohlední informace získané od členských států během postupu schvalování souladu provedeného v souladu s článkem 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Komise založí rozhodnutí o vyloučení na určení neoprávněně vynaložených částek, pouze pokud tyto lze částky určit při vynaložení přiměřeného úsilí. Pokud Komise nemůže určit neoprávněně vynaložené částky při vynaložení přiměřeného úsilí, mohou členské státy ve lhůtách stanovených Komisí během postupu schvalování souladu předložit údaje týkající se ověřování uvedených částek na základě přezkoumání všech jednotlivých případů, u nichž mohl být zjištěn nesoulad. Ověřování se týká všech výdajů uskutečněných v rozporu s platnými právními předpisy a hrazených z rozpočtu Unie. Předložené údaje musí zahrnovat všechny jednotlivé částky, které jsou nezpůsobilé z důvodu uvedeného nesouladu.
3. Pokud není možné určit neoprávněně vynaložené částky v souladu s odstavcem 2, může Komise stanovit částky, které mají být vyloučeny, použitím oprav na základě extrapolace. Aby mohla Komise určit příslušné částky, mohou členské státy ve lhůtách stanovených Komisí během postupu schvalování souladu předložit výpočet částky, která má být vyloučena z financování Unií, na základě statistické extrapolace výsledků kontrol provedených na reprezentativním vzorku těchto případů. Vzorek se vybere ze souboru, u něhož lze očekávat zjištěný nesoulad.
4. Aby Komise zohlednila výsledky předložené členskými státy, jak je uvedeno v odstavcích 2 a 3, musí být schopna:
a)
posoudit metody určování nebo extrapolace, které členské státy jasně popíší;
b)
zkontrolovat reprezentativnost vzorku uvedeného v odstavci 3;
c)
zkontrolovat obsah a výsledky určování nebo extrapolace;
d)
získat dostatečné a odpovídající důkazní informace týkající se podkladových údajů.
5. Při uplatňování odstavce 3 mohou členské státy využít kontrolních statistik platebních agentur potvrzených certifikačním subjektem nebo posouzení vypracovaného takovým subjektem a týkajícího se míry chybovosti v souvislosti s jeho auditem uvedeným v článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013 za předpokladu, že:
a)
Komise je spokojena s prací certifikačních subjektů, a to jak z hlediska strategie auditu, tak obsahu, rozsahu a kvality vlastní auditní činnosti;
b)
rozsah práce certifikačních subjektů je v souladu s rozsahem příslušného šetření týkajícího se schvalování souladu, zejména s ohledem na opatření nebo režimy;
c)
byla při posuzování zohledněna výše sankcí, které měly být uplatněny.
6. Jestliže nejsou splněny podmínky pro stanovení částek, které mají být vyloučeny z financování Unií, jak je uvedeno v odstavcích 2 a 3, nebo je povaha případu taková, že částky, které mají být vyloučeny, nemohou být určeny na základě uvedených odstavců, použije Komise vhodné opravy na základě paušální částky, přičemž vezme v úvahu povahu a závažnost porušení pravidel a svůj vlastní odhad rizika finanční újmy, jež byla Unii způsobena.
Míra opravy na základě paušální částky se stanoví s přihlédnutím zejména k druhu nesouladu, který byl zjištěn. Proto se rozlišuje mezi nedostatky v klíčových kontrolách a v kontrolách pomocných, a sice takto:
a)
klíčovými kontrolami se rozumí správní kontroly a kontroly na místě nezbytné k určení způsobilosti podpory a příslušného uplatňování snížení a sankcí;
b)
pomocnými kontrolami se rozumí všechny ostatní správní operace potřebné ke správnému zpracování žádostí.
Pokud se v rámci téhož postupu schvalování souladu zjistí různé případy nesouladu, jež by měly jednotlivě za následek různé opravy na základě paušální částky, uplatní se pouze nejvyšší míra opravy na základě paušální částky.
7. Při stanovení míry opravy na základě paušální částky Komise zvláště zohlední následující okolnosti prokazující větší závažnost nedostatků, které odhalují větší riziko vzniku ztráty pro rozpočet Unie:
a)
jedna nebo více klíčových kontrol se neuplatňuje nebo se uplatňuje tak špatně nebo tak zřídka, že jsou při určování způsobilosti žádosti nebo při předcházení nesrovnalostem považovány za neúčinné; nebo
b)
zjistí se tři nebo více nedostatků v rámci stejného kontrolního systému; nebo
c)
zjistí se, že členský stát neuplatňuje kontrolní systém nebo že toto uplatňování trpí vážnými nedostatky, a existují důkazy o častých nesrovnalostech a nedbalosti v boji proti nedovoleným nebo podvodným postupům; nebo
d)
vůči uvedenému členskému státu již byla uplatněna oprava za podobné nedostatky ve stejném odvětví, zohlední se však opravná nebo kompenzační opatření, která již členský stát přijal.
8. Pokud členský stát předloží určité objektivní skutečnosti, které nesplňují požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku, ale které prokazují, že maximální ztráta pro fondy představuje nižší částku, než jaká by vyplývala z uplatnění navrhované paušální částky, použije Komise při rozhodování o částkách, které mají být vyloučeny z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, nižší paušální částku.
9. Částky, které byly skutečně zpětně získány od příjemců a připsány fondu před příslušným datem a které Komise stanoví během postupu schvalování souladu, se odečtou od částky, kterou se Komise rozhodne vyloučit z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 13
Povinnost vyplývající z vymáhání neoprávněně vyplacených částek
Po dokončení vymáhání neoprávněně vyplacených částek uvedených v čl. 54 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 členský stát:
a)
připíše EZZF padesát procent zpětně získaných částek po odečtení nákladů na zpětné získávání, jak je uvedeno v článku 55 druhém pododstavci uvedeného nařízení;
b)
připíše EZFRV padesát procent částek buď zpětně získaných po uzavření programu rozvoje venkova, nebo zpětně získaných před uzavřením programu, které však nemohly být opětovně přiděleny v souladu s článkem 56 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 14
Kontrola operací
Systém kontroly stanovený v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013 se neuplatní na opatření uvedená v příloze VI tohoto nařízení.
KAPITOLA IV
JISTOTY
ODDÍL 1
Oblast působnosti a používání pojmů
Článek 15
Oblast působnosti
Tato kapitola se vztahuje na všechny případy, kdy právní předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství stanoví jistotu, bez ohledu na to, zda je použit přímo pojem „jistota“.
Tato kapitola se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (19).
Článek 16
Pojmy používané v této kapitole
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
„příslušným orgánem“ buď strana pověřená k přijetí jistoty, nebo strana pověřená k rozhodnutí podle příslušného nařízení, zda má být jistota uvolněna, nebo má propadnout;
b)
„blokovou jistotou“ jistota složená u příslušného orgánu, jejímž účelem je zajistit splnění více povinností;
c)
„příslušnou částí zajištěné částky“ část zajištěné částky odpovídající množství, pro které nebyl splněn požadavek.
ODDÍL 2
Požadavek jistoty
Článek 17
Odpovědná strana
Jistota se poskytuje stranou odpovědnou za platbu peněžní částky, nedojde-li ke splnění povinnosti, nebo jejím jménem.
Článek 18
Upuštění od požadavku jistoty
1. Příslušný orgán nemusí požadovat jistotu, je-li osoba odpovědná za plnění povinností:
a)
veřejnoprávní subjekt, který vykonává funkce orgánu veřejné moci; nebo
b)
soukromoprávní subjekt, který vykonává funkce uvedené v písmenu a) pod dohledem státu.
2. Příslušný orgán nemusí požadovat jistotu, pokud je výše zajištěné částky menší než 500 EUR. V takovém případě se dotyčná strana písemně zaváže k zaplacení částky ve stejné výši, jakou by činila jistota, pokud nesplní příslušnou povinnost.
Při uplatňování prvního pododstavce se hodnota jistoty vypočítá tak, aby v ní byly zahrnuty všechny příslušné povinnosti související se stejnou operací.
Článek 19
Podmínky vztahující se na jistoty
1. Příslušný orgán odmítne přijetí jistoty, kterou považuje za nepřiměřenou nebo nedostatečnou nebo takové, která neposkytuje krytí po dostatečně dlouhou dobu, nebo vyžaduje její nahrazení.
2. Při převodu hotovosti se jistota považuje za složenou až v okamžiku, kdy si je příslušný orgán jist, že má uvedenou částku k dispozici.
3. Šek s částkou, jejíž zaplacení zaručuje finanční instituce uznaná pro tento účel členským státem příslušného orgánu, se považuje za složení hotovosti. Příslušný orgán nemusí předložit tento šek k výplatě, dokud se neblíží konec lhůty, po kterou je za něj ručeno.
Jiný šek než šek podle prvního pododstavce představuje jistotu pouze tehdy, je-li si příslušný orgán jist, že má uvedenou částku k dispozici.
4. Všechny poplatky finančním institucím nese strana, která jistotu poskytuje.
5. Straně poskytující jistotu v hotovosti se nevyplácejí žádné úroky.
Článek 20
Použití eura
1. Jistoty se vyjadřují v eurech.
2. V případě, kdy je jistota přijata v členském státě, který nepřijal euro, se částka jistoty v eurech převádí na příslušnou národní měnu v souladu s ustanoveními kapitoly V. Závazek odpovídající jistotě a veškeré zadržené částky v případě nesrovnalostí nebo porušení pravidel se nadále stanoví v eurech.
Článek 21
Ručitel
1. Ručitel má oficiálně ohlášené místo pobytu v Unii nebo je zde usazen, a s výhradou ustanovení Smlouvy týkajících se volného pohybu služeb je schválen příslušným orgánem členského státu, ve kterém se jistota poskytuje. Ručitel se zavazuje písemnou zárukou.
2. Písemná záruka obsahuje alespoň:
a)
povinnost nebo v případě blokové jistoty druh(y) povinností, jejichž splnění je zajištěno zaplacením peněžní částky;
b)
nejvyšší částku, k jejímuž zaplacení se ručitel zavazuje;
c)
skutečnost, že ručitel se zavazuje společně a nerozdílně s osobou odpovědnou za splnění dané povinnosti zaplatit v mezích jistoty jakoukoli dlužnou částku do 30 dnů od žádosti příslušného orgánu, pokud jistota propadne.
3. Pokud již byla poskytnuta písemná bloková jistota, stanoví příslušný orgán postup, podle něhož se celá bloková jistota nebo její část přidělí na určitou konkrétní povinnost.
Článek 22
Uplatnění vyšší moci
Každá osoba odpovědná za povinnost krytou jistotou tvrdící, že nedodržení povinnosti je důsledkem vyšší moci, věrohodně prokáže příslušným orgánům, že se o případ vyšší moci jedná. Pokud příslušný orgán případ vyšší moci uzná, je povinnost zrušena výhradně za účelem uvolnění jistoty.
ODDÍL 3
Uvolnění a propadnutí jistot, které nejsou uvedeny v oddílu 4
Článek 23
Propadnutí jistot
1. Povinnost uvedená v čl. 66 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se provedení určitého úkonu nebo zdržení se určitého úkonu je zásadním požadavkem pro cíle nařízení, které ho stanoví.
2. Pokud povinnost není splněna a nebyla stanovena žádná lhůta pro její splnění, propadne jistota ve chvíli, kdy příslušný orgán zjistí, že nebyla splněna.
3. Pokud splnění povinnosti podléhá určité lhůtě a povinnost byla splněna po uplynutí této lhůty, jistota propadne.
V takovém případě propadne 10 % jistoty neprodleně a dále se uplatní dodatečný procentní podíl zbývajícího zůstatku takto:
a)
2 % za každý kalendářní den po uplynutí lhůty, pokud se povinnost týká dovozu produktů do třetí země;
b)
5 % za každý kalendářní den po uplynutí lhůty, pokud se povinnost týká produktů opouštějících celní území Unie.
4. Pokud je povinnost splněna včas a předložení důkazů o splnění podléhá pevně stanovené lhůtě, propadne jistota, kterou je povinnost kryta, za každý kalendářní den po uplynutí lhůty podle vzorce 0,2/stanovená lhůta ve dnech a s přihlédnutím k článku 25.
Pokud důkaz uvedený v prvním pododstavci spočívá v předložení použité nebo prošlé vývozní licence nebo v předložení důkazu o tom, že produkty opustily celní území Unie, propadá 15 % jistoty, pokud je uvedený důkaz předložen po uplynutí stanovené lhůty uvedené v prvním pododstavci, ale nejpozději 730. kalendářní den po uplynutí platnosti licence. Po uplynutí 730 kalendářních dnů propadá celá zbývající jistota.
Pokud důkaz uvedený v prvním pododstavci spočívá v předložení použité nebo prošlé vývozní licence se stanovením náhrady předem, propadá jistota takto:
a)
10 %, pokud je licence předložena v období mezi 61. a 90. kalendářním dnem po uplynutí doby platnosti licence;
b)
50 %, pokud je licence předložena v období mezi 91. a 120. kalendářním dnem po uplynutí doby platnosti licence;
c)
70 %, pokud je licence předložena v období mezi 121. a 150. kalendářním dnem po uplynutí doby platnosti licence;
d)
80 %, pokud je licence předložena v období mezi 151. a 180. kalendářním dnem po uplynutí doby platnosti licence;
e)
100 %, pokud je licence předložena po 180. kalendářním dni po uplynutí doby platnosti licence.
5. Částka jistoty, která má propadnout, se zaokrouhlí na nejbližší nižší celou částku v eurech nebo v příslušné národní měně.
Článek 24
Uvolnění jistot
1. Jakmile je příslušným způsobem stanoveným ve zvláštních předpisech Unie prokázáno, že povinnost byla dodržena, nebo jistota částečně propadla v souladu s čl. 66 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 a článkem 23 tohoto nařízení, jistota nebo případně její zbývající část se neprodleně uvolní.
2. Jistota se na žádost částečně uvolní, pokud byl důkaz vyžadovaný k tomuto účelu poskytnut pro část množství produktu za předpokladu, že tato část není nižší než minimální množství uvedené v nařízení vyžadujícím jistotu nebo, pokud takové nařízení neexistuje, podle předpisů členských států.
3. Pokud pro předložení nezbytných důkazů k uvolnění jistoty není stanovena žádná lhůta, činí tato lhůta 365 kalendářních dnů od uplynutí lhůty pro dodržení povinnosti, pro kterou byla jistota složena. Není-li lhůta pro dodržení povinnosti stanovena, činí lhůta pro předložení důkazů 365 kalendářních dnů ode dne, kdy byly splněny všechny povinnosti.
Lhůta podle prvního pododstavce nesmí přesáhnout 1 095 kalendářních dnů ode dne, kdy byla jistota přidělena ke konkrétní povinnosti.
Článek 25
Prahové hodnoty
1. Celková propadlá částka nesmí překročit 100 % příslušné části zajištěné částky.
2. Příslušný orgán může upustit od propadnutí částky nižší než 100 EUR za podmínky, že jsou podobná pravidla pro srovnatelné případy stanovena vnitrostátními právními nebo správními předpisy.
ODDÍL 4
Jistoty vztahující se k zálohám
Článek 26
Oblast působnosti
Ustanovení tohoto oddílu se vztahují na všechny případy, kdy zvláštní předpisy Unie stanoví, že může být před splněním povinnosti související s obdržením podpory nebo výhody poskytnuta záloha.
Článek 27
Uvolnění jistot
1. Jistota se uvolní:
a)
buď pokud byl prokázán konečný nárok na částku představující zálohu;
b)
nebo pokud byla záloha zvýšená o částku stanovenou zvláštními předpisy Unie vrácena.
2. Jestliže lhůta k prokázání nároku na konečné poskytnutí zálohy uplyne, aniž byl uvedený důkaz předložen, použije příslušný orgán neprodleně postup pro propadnutí jistoty.
Pokud tak však stanoví zvláštní předpisy Unie, může být tento důkaz předložen i po uplynutí lhůty proti částečnému vrácení jistoty.
KAPITOLA V
POUŽITÍ EURA
Článek 28
Vývozní náhrady a obchod se třetími zeměmi
1. U částek týkajících se dovozů a vývozních dávek, které jsou v právních předpisech Unie v oblasti společné zemědělské politiky stanoveny v eurech a členskými státy použitelné v národní měně, se přepočítací koeficient výslovně rovná kurzu použitelnému podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2913/92.
2. V případě vývozních náhrad stanovených v eurech a v případě cen a částek vyjádřených v eurech v rámci právních předpisů Unie v odvětví zemědělství, týkajících se obchodu se třetími zeměmi, je rozhodnou skutečností pro směnný kurz přijetí celního prohlášení.
3. Pro výpočet paušální dovozní hodnoty ovoce a zeleniny uvedené v čl. 136 odst. 1 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (20) je pro účely určení vstupní ceny uvedené v čl. 137 odst. 1 uvedeného nařízení rozhodnou skutečností pro směnný kurz v případě reprezentativních cen používaných k výpočtu uvedené paušální hodnoty a částky snížení podle čl. 134 odst. 3 uvedeného nařízení den, k němuž se tyto reprezentativní ceny vztahují.
Článek 29
Produkční náhrady a zvláštní druhy podpory
1. V případě produkčních náhrad stanovených právními předpisy Unie v eurech je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den prohlášení o tom, že produkty byly dodány na místo určení, které je případně vyžadováno uvedenými právními předpisy. V případě, že se takové místo určení nepožaduje, je rozhodnou skutečností přijetí žádosti o platbu náhrady platební agenturou.
2. Aniž jsou dotčeny články 30 až 33, je v případě podpory udělované v závislosti na množství produktu, který je uváděn na trh nebo určen ke zvláštnímu použití, rozhodnou skutečností pro směnný kurz první úkon, jímž je po převzetí produktů dotčeným hospodářským subjektem zajištěno jejich vhodné použití a jejž je povinné v zájmu udělení podpory provést.
3. V případě podpory soukromého skladování je rozhodnou skutečností pro směnný kurz první den období, na něž se vztahuje podpora podle téže smlouvy.
4. Pro jiné podpory, než které uvádějí odstavce 2 a 3 tohoto článku a články 30 a 31, je rozhodnou skutečností pro směnný kurz lhůta k podání žádostí.
Článek 30
Odvětví vína
1. Rozhodnou skutečností pro směnný kurz je první den hospodářského roku, v němž se poskytuje podpora na:
a)
restrukturalizaci a přeměnu vinic podle článku 46 nařízení (EU) č. 1308/2013;
b)
vytvoření vzájemných fondů podle článku 48 nařízení (EU) č. 1308/2013;
c)
pojištění sklizně podle článku 49 nařízení (EU) č. 1308/2013.
2. V případě podpor vyplácených na dobrovolnou nebo povinnou destilaci vedlejších produktů vinifikace podle článku 52 nařízení (EU) č. 1308/2013 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz první den hospodářského roku, v němž je vedlejší produkt dodán.
3. V případě investic uvedených v článku 50 nařízení (EU) č. 1308/2013 a inovací v odvětví vína uvedených v článku 51 nařízení (EU) č. 1308/2013 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz 1. leden roku, v jehož průběhu je přijato rozhodnutí o poskytnutí podpory.
4. V případě zelené sklizně podle článku 47 nařízení (EU) č. 1308/2013 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den, kdy zelená sklizeň proběhne.
Článek 31
Částky a platby v odvětví mléka a mléčných výrobků
1. V případě podpory pro poskytování některých mléčných výrobků žákům uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 657/2008 (21) je rozhodnou skutečností pro směnný kurz první den období, na něž se vztahuje žádost o podporu podle článku 11 uvedeného nařízení.
2. V případě platby dávky uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 595/2004 (22) je na dané dvanáctiměsíční období ve smyslu části II hlavy I kapitoly III nařízení Rady (EU) č. 1234/2007 (23) rozhodnou skutečností pro směnný kurz 1. duben, který následuje po příslušném období.
3. V případě dopravních nákladů uvedených v čl. 30 odst. 3 nařízení Komise (EU) č. 1272/2009 (24) je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den obdržení platné nabídky příslušným orgánem.
Článek 32
Částky a platby podpory spojené s prováděním projektu Ovoce do škol
Pro podporu na poskytování ovoce a zeleniny, výrobků z ovoce, zeleniny a banánů dětem, uvedenou v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 288/2009 (25), je rozhodnou skutečností pro směnný kurz 1. leden předcházející období uvedenému v čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 33
Minimální cena cukrové řepy, dávka z přebytku a výrobní dávka v odvětví cukru
V případě výrobní dávky cukru, minimální ceny cukrové řepy a dávky z přebytku uvedených v daném pořadí v článcích 128, 135 a 142 nařízení (EU) č. 1308/2013 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz 1. říjen hospodářského roku, k němuž se tyto ceny a částky vztahují nebo k němuž se vyplácejí.
Článek 34
Částky strukturální nebo environmentální povahy a režijní náklady operačních programů
1. V případě částek uvedených v příloze II nařízení (EU) č. 1305/2013, jakož i částek vztahujících se k opatřením schváleným podle nařízení (ES) č. 1698/2005, jejichž platby příjemcům jsou úkolem programů rozvoje venkova schválených podle nařízení (EU) č. 1305/2013, je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den 1. ledna roku, v němž je přijato rozhodnutí o poskytnutí podpory.
Je-li však podle předpisů Unie platba částek uvedených v prvním pododstavci rozložena rovnoměrně na dobu několika let, je rozhodnou skutečností pro směnný kurz pro každou z ročních splátek 1. leden roku, k němuž je dotyčná splátka vyplacena.
2. V případě částek uvedených v příloze IX bodě 2 písm. a) prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011, jejichž účelem je uhradit režijní náklady týkající se jmenovitě provozních fondů nebo operačních programů uvedených v článcích 32 a 33 nařízení (EU) č. 1308/2013, je rozhodnou skutečností pro směnný kurz 1. leden roku, k němuž se tyto náklady vztahují.
Článek 35
Částky spojené se schválením poskytnutí vnitrostátní finanční podpory organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny a s částečným uhrazením této vnitrostátní finanční podpory
1. V případě žádosti o schválení poskytnutí vnitrostátní finanční podpory podle článku 35 nařízení (EU) č. 1308/2013 je rozhodnou skutečností lhůta pro podání žádosti Komisi stanovená v čl. 92 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011.
2. V případě uhrazení vnitrostátní finanční podpory Unií podle článku 95 nařízení (EU) č. 543/2011 je rozhodnou skutečností pro směnný kurz lhůta, ve které organizace producentů v souladu s čl. 69 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 543/2011 podají žádosti o podporu příslušným orgánům členských států.
Článek 36
Ostatní částky a ceny
V případě jiných cen nebo částek, než které jsou uvedeny v článcích 28 až 35, nebo částek spojených s těmito cenami, jež se v právních předpisech Unie vyjadřují v eurech nebo se v eurech vyjadřují v rámci nabídkového řízení, je rozhodnou skutečností den, jímž dochází k jednomu z těchto právních aktů:
a)
v případě koupí obdržení platné nabídky;
b)
v případě prodejů obdržení platné nabídky;
c)
v případě stažení z trhu produktů v odvětví ovoce a zeleniny den stažení z trhu;
d)
v případě nesklízení a zelené sklizně v odvětví ovoce a zeleniny den, kdy proběhne zelená sklizeň nebo nesklízení;
e)
v případě nákladů na dopravu, zpracování nebo veřejné skladování a částek přidělených na výzkum, které byly stanoveny v nabídkovém řízení, poslední den pro předložení nabídek;
f)
v případě zaznamenávání cen, částek nebo nabídek na trhu den, kdy je cena, částka nebo nabídka zaznamenána;
g)
v případě sankcí za nedodržení zemědělských právních předpisů den aktu, jímž příslušný orgán zjišťuje tuto skutečnost;
h)
v případě obratu nebo částek vztahujících se k objemu produkce začátek referenčního období stanoveného právními předpisy v odvětví zemědělství.
Článek 37
Platba záloh
V případě záloh je rozhodnou skutečností pro směnný kurz rozhodná skutečnost použitelná na cenu nebo částku, k níž se záloha vztahuje, pokud k této skutečnosti došlo do doby, než je vyplacena záloha, nebo v jiných případech den stanovení výše zálohy v eurech, nebo nedošlo-li k tomu, den výplaty zálohy. Rozhodná skutečnost pro směnný kurz se použije na zálohy, aniž je dotčeno použití rozhodné skutečnosti pro celkovou dotyčnou cenu nebo částku na tuto cenu či částku.
Článek 38
Jistoty
V případě jistot je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den složení jistoty.
Použijí se však tyto výjimky:
a)
v případě jistot vztahujících se k zálohám je rozhodnou skutečností pro směnný kurz rozhodná skutečnost vymezená pro částku zálohy v případě, že k této skutečnosti došlo do doby, než je složena jistota;
b)
v případě jistot vztahujících se k předložení nabídek je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den předložení nabídky;
c)
v případě jistot vztahujících se k provedení nabídek je rozhodnou skutečností pro směnný kurz den uzávěrky nabídkového řízení.
Článek 39
Kontrola operací
Částky v eurech uváděné v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013 se podle potřeby přepočítávají na národní měny za použití směnných kurzů platných k prvnímu pracovnímu dni roku, ve kterém začíná kontrolní období, a zveřejněných v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 40
Určení směnného kurzu
Pokud je rozhodná skutečnost stanovena podle právních předpisů Unie, je směnným kurzem, jenž se má použít, kurz naposledy stanovený Evropskou centrální bankou (ECB) před prvním dnem měsíce, kdy k rozhodné skutečnosti došlo.
V těchto případech je však směnným kurzem, jenž se má použít:
a)
v případech uvedených v čl. 28 odst. 2 tohoto nařízení, v nichž je rozhodnou skutečností pro směnný kurz přijetí celního prohlášení, kurz uvedený v čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92;
b)
v případě intervenčních výdajů uskutečněných v souvislosti s veřejným skladováním kurz vyplývající z použití čl. 3 odst. 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 (26);
c)
v případě minimální ceny cukrové řepy uvedené v článku 33 tohoto nařízení průměrný kurz stanovený Evropskou centrální bankou (ECB) na měsíc předcházející rozhodné skutečnosti.
KAPITOLA VI
Závěrečné ustanovení
Článek 41
Přechodná ustanovení
1. Pokud platební agentura akreditovaná v souladu s nařízením (EU) č. 1290/2005 přijme odpovědnost za výdaje, za něž předtím odpovědnost nenesla, je v souvislosti s novými odpovědnostmi akreditována do 1. ledna 2015.
2. Opatření uvedená v příloze nařízení (ES) č. 1106/2010 nepodléhají systému kontroly stanovenému v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013 za účelem kontroly týkající se výdajů před rozpočtovým rokem 2014.
3. Pokud se ve zvláštních právních předpisech odkazuje na zásadní, vedlejší nebo podřízené požadavky podle prováděcího nařízení Komise (EU) č. 282/2012, použije se čl. 23 odst. 2, 3 a 4 tohoto nařízení.
4. Pro programy rozvoje venkova uvedené v článku 15 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 platí, že:
a)
ustanovení čl. 38 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se použijí pro rozpočtové závazky, které nebyly použity do 31. prosince druhého roku následujícího po roce, kdy byl rozpočtový závazek učiněn. V článku 38 uvedeného nařízení se odkazy na rok N+3 považují za odkazy na rok N+2;
b)
průběžné platby provedené Komisí, jak je uvedeno v čl. 36 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013, nesmí překročit celkovou částku příspěvku z EZFRV poskytnutou na jednotlivé priority v rámci celého období, na něž se příslušný program vztahuje;
c)
pro účely uplatňování článků 37 a 38 nařízení (EU) č. 1306/2013 je konečným datem způsobilosti výdajů datum stanovené v čl. 71 odst. 1 nařízení (ES) č. 1698/2005.
5. Pro účely uplatňování čl. 54 odst. 1 a 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 se v případech, které byly nebo budou oznámeny Komisi za rozpočtové roky 2013 a 2014 podle čl. 6 písm. h) nařízení Komise (ES) č. 885/2006, rozpočtový rok prvotního zjištění nesrovnalosti ve smyslu článku 35 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 nadále zohledňuje. V případech, kdy prvotní zjištění nesrovnalosti správním orgánem nebo soudem neproběhlo před 16. říjnem 2014, se použijí ustanovení čl. 54 odst. 1 a 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, pro účely schvalování účetních závěrek v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 se použijí ustanovení čl. 54 odst. 2 uvedeného nařízení počínaje schvalováním účetních závěrek za rozpočtový rok 2014.
Článek 42
Změna nařízení (ES) č. 376/2008
Ustanovení čl. 34 odst. 6 a 7 nařízení Komise (ES) č. 376/2008 se zrušují.
Tato ustanovení se však nadále použijí pro jistoty, které byly platně složeny podle uvedeného nařízení před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 43
Změna nařízení (ES) č. 612/2009
Ustanovení čl. 47 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 612/2009 se zrušují.
Tato ustanovení se však nadále použijí pro jistoty, které byly platně složeny podle uvedeného nařízení před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 44
Zrušení
Zrušují se nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006, (ES) č. 1913/2006, (EU) č. 1106/2010 a prováděcí nařízení (EU) č. 282/2012.
V tomto ohledu se však stanoví, že:
a)
ustanovení prováděcího nařízení (EU) č. 282/2012 se nadále použijí pro jistoty, které byly platně složeny podle uvedeného nařízení před vstupem tohoto nařízení v platnost;
b)
článek 4 nařízení (ES) č. 883/2006 se nadále použije pro výdaje uskutečněné do 15. října 2014;
c)
článek 11 a kapitola III nařízení (ES) č. 885/2006 se nadále použijí do 31. prosince 2014.
Článek 45
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 41 odst. 4 se použijí od 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 11. března 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 907/2014
оd 11. ožujka 2014.
o dopuni Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanja i ostalih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, jamstava i upotrebe eura
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju i praćenju zajedničke poljoprivredne politike te o upravljanju njome i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (1), a posebno njezin članak 8. stavak 1., članak 40., članak 46. stavak 1., članak 46. stavak 2., članak 46. stavak 3., članak 46. stavak 4., članak 53. stavak 3., članak 57. stavak 1., članak 66. stavak 3., članak 79. stavak 2., članak 106. stavke 5. i 6. te članak 120.,
budući da:
(1)
Uredbom (EU) br. 1306/2013 utvrđene su osnovne odredbe koje se odnose, između ostalog, na akreditaciju agencija za plaćanja i koordinacijskih tijela, obveze agencija za plaćanja u pogledu javne intervencije, financijsko upravljanje i postupke poravnanja računa, jamstva i upotrebu eura. Kako bi se osiguralo neometano funkcioniranje novog pravnog okvira, moraju se donijeti određena pravila koja će dopuniti odredbe utvrđene Uredbom (EU) br. 1306/2013 u predmetnim područjima. Nova bi pravila trebala zamijeniti postojeće uredbe Komisije (EZ) br. 883/2006 (2), (EZ) br. 884/2006 (3), (EZ) br. 885/2006 (4), (EZ) br. 1913/2006 (5), (EU) br. 1106/2010 (6) i Provedbenu uredbu Komisije (EU) br. 282/2012 (7), koje su se temeljile na uredbama Vijeća koje su već zamijenjene Uredbom (EU) br. 1306/2013. Radi jasnoće i pravne sigurnosti, uredbe (EZ) br. 883/2006, (EZ) br. 884/2006, (EZ) br. 885/2006, (EZ) br. 1913/2006, (EU) br. 1106/2010 i Provedbenu uredbu (EU) br. 282/2012 treba staviti izvan snage.
(2)
U skladu s člankom 7. Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice trebale bi akreditirati agencije za plaćanja samo ako su usklađene s određenim minimalnim kriterijima koji su utvrđeni na razini Unije. Ti bi kriteriji trebali obuhvaćati četiri osnovna područja: unutarnje okruženje, kontrolne aktivnosti, informacije i komunikaciju te praćenje. Države članice trebale bi biti slobodne utvrditi dodatne akreditacijske kriterije kako bi se uzele u obzir posebnosti agencije za plaćanja. Nadalje, trebalo bi utvrditi pravila o kriterijima za akreditiranje koordinacijskih tijela iz članka 7. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
(3)
Javne interventne mjere mogu se financirati samo ako su predmetne rashode ostvarile agencije za plaćanja koje su države članice odredile kao odgovorne za određene obveze u pogledu javne intervencije. Međutim, provođenje zadataka povezanih s administracijom i provjerama interventnih mjera može se, osim za isplate potpore, delegirati u skladu s člankom 7. stavkom 1. drugim podstavkom Uredbe (EU) br. 1306/2013. Treba omogućiti i da ove zadatke izvršava više agencija za plaćanja. Treba isto tako predvidjeti da se provođenje određenih mjera javnog skladištenja može povjeriti trećim stranama, bilo javnim bilo privatnim tijelima, uz odgovornost agencije za plaćanja. Stoga je uputno navesti opseg odgovornosti agencija za plaćanja u ovom kontekstu, navesti njihove obveze i odrediti uz kojim uvjete i u skladu s kojim pravilima se upravljanja određenim mjerama javnog skladištenja može povjeriti trećim stranama, bilo javnim bilo privatnim tijelima. U tom bi slučaju treba predvidjeti da dotična tijela moraju djelovati u skladu s ugovorom na temelju općih obveza i načela koje treba utvrditi.
(4)
Poljoprivredno zakonodavstvo Unije sadržava, za Europski fond za jamstva u poljoprivredi (EFJP), razdoblja za plaćanje potpore korisnicima koje države članice moraju poštovati. Plaćanja izvršena izvan tih razdoblja moraju se smatrati neprihvatljivima za plaćanja Unije te stoga ne mogu biti predmet nadoknade Komisije, kako je predviđeno u članku 40. Uredbe (EU) br. 1306/2013. Analizom kašnjenja u plaćanju potpore, koju su provodile države članice, pokazalo se da u određenom broju slučajeva do kašnjenja u plaćanju dolazi zbog dodatnih provjera država članica povezanih sa spornim zahtjevima, žalbama i drugim nacionalnim pravnim sporovima. U skladu s načelom proporcionalnosti potrebno je utvrditi fiksnu granicu u pogledu izdataka unutar koje se za te slučajeve neće primjenjivati smanjenja mjesečnih plaćanja. Osim toga, u slučaju prekoračenja te granice, kako bi se financijski učinak razmjerno prilagodio kašnjenju u plaćanju, potrebno je predvidjeti mogućnost da Komisija razmjerno smanji plaćanja Unije u skladu s duljinom zabilježenog kašnjenja plaćanja. Plaćanja potpore izvršena prije najranije mogućeg datuma plaćanja predviđenog poljoprivrednim zakonodavstvom Unije ne mogu se opravdati jednakim razlozima kao i plaćanja izvršena nakon najkasnije mogućeg datuma plaćanja. Stoga se za ta rana plaćanja ne trebaju predvidjeti razmjerna smanjenja. Međutim, treba predvidjeti izuzeće za slučajeve kada poljoprivredno zakonodavstvo Unije predviđa plaćanje predujma do određenog maksimalnog iznosa.
(5)
Komisija treba izvršavati plaćanja državama članicama u mjesečnim ili drugim redovitim razmacima na temelju izjava o izdacima koje im one šalju. Međutim, ona bi trebala uzeti u obzir prihod koji agencije za plaćanja ostvare u korist proračuna Unije. Stoga je potrebno utvrditi uvjete u okviru kojih određene vrste izdataka i prihoda ostvarenih u okviru EFJP-a i EPFRR-a treba kompenzirati.
(6)
Ako proračun Unije nije donesen do početka financijske godine, u skladu s člankom 16. stavkom 2. trećim podstavkom Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (8), plaćanja se mogu izvršavati mjesečno po poglavlju do najviše jedne dvanaestine dodijeljenih odobrenih sredstava u dotičnom poglavlju prethodne financijske godine. Kako bi se raspoloživa odobrena sredstva pravedno rasporedila među državama članicama, treba predvidjeti mjesečna plaćanja iz EFJP-a i privremena plaćanja iz EPFRR-a, koja bi se u ovom slučaju izvršavala u postotcima izjava o izdatcima koje podnosi svaka država članica te da Komisija svojim odlukama prerasporedi iznos koji nije iskorišten u određenom mjesecu na sljedeća mjesečna ili privremena plaćanja.
(7)
Devizni tečaj koji se primjenjuje treba biti utvrđen u skladu s tim je li operativni događaj bio definiran sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom. Kako bi se izbjeglo da države članice koje nisu prihvatile euro primjenjuju različite devizne tečajeve pri knjiženju primljenog prihoda ili potpore plaćene korisnicima u valuti koja nije euro, s jedne strane, i s druge strane, u izjavi o izdatcima sastavljenoj od agencija za plaćanja, dotične države članice trebale bi u svojim izjavama o izdatcima u okviru EFJP-a primijeniti jednak devizni tečaj koji primjenjuju kad prikupljaju taj prihod ili izvršavaju ta plaćanja korisnicima. Osim toga, radi pojednostavljenja administrativnih formalnosti u pogledu povrata za više od jedne operacije, treba koristiti jedinstveni devizni tečaj pri knjiženju tih povrata.
(8)
Kako bi se Komisiji omogućilo da provjeri poštuju li države članice svoju obvezu da zaštite financijski interes Unije i osiguraju učinkovitu primjenu odredaba koje se odnose na potvrdu o sukladnosti iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013, treba utvrditi odredbe o kriterijima i metodologiji za primjenu ispravaka. Potrebno je definirati različite vrste ispravaka iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 te utvrditi načela o tome kako će se okolnosti svakog slučaja uzimati u obzir kako bi se utvrdili iznosi korekcija. Nadalje, potrebno je utvrditi pravila o tome kako će se povrat koji države članice osiguraju od korisnika pripisati u korist fondova.
(9)
Uredba (EU) br. 1306/2013 predviđa kontrolu trgovinskih dokumenata onih poduzeća koja primaju ili izvršavaju plaćanja koja su izravno ili neizravno povezana sa sustavom financiranja iz EFJP-a, kako bi se odredilo jesu li transakcije koje sačinjavaju dio sustava financiranja iz EFJP-a zaista izvršene i jesu li izvršene pravilno. Iz primjene ove Uredbe primjereno je isključiti one mjere koje zbog svoje prirode nisu prikladne za ex-post kontrole koje se provode kontrolom trgovinskih dokumenata te mjere na koje se odnose plaćanja koja su ili povezana s površinom ili nisu povezana s trgovinskim dokumentima koji mogu biti predmet kontrole.
(10)
Brojnim odredbama u poljoprivrednim propisima Unije zahtijeva se polaganje jamstva kako bi se osiguralo plaćanje određenog iznosa u slučaju neispunjenja neke obveze. Međutim, iskustvo je pokazalo da se taj zahtjev u praksi tumači na vrlo različite načine. Stoga treba utvrditi uvjete koji će se primjenjivati na taj zahtjev kako bi se izbjegli nejednaki uvjeti tržišnog natjecanja.
(11)
Troškovi polaganja jamstva, nastali kako za stranu koja polaže jamstvo tako i za nadležno tijelo, mogu biti nerazmjerni s obzirom na iznos čije je plaćanje zajamčeno jamstvom ako je iznos ispod određene granice. Nadležna bi tijela stoga trebala imati pravo odustati od zahtijevanja jamstva za plaćanje iznosa ispod te granice. Osim toga, nadležno bi tijelo trebalo biti ovlašteno da odustane od traženja jamstva kad je priroda osobe koja treba ispuniti obvezu takva da je taj zahtjev nepotreban.
(12)
Nadležno bi tijelo trebalo imati pravo odbiti ponuđeno jamstvo ako smatra da ono nije zadovoljavajuće.
(13)
Uredbom (EU) br. 1306/2013 pojačana su pravila koja zahtijevaju polaganje jamstva za osiguranje plaćanja određenog iznosa u slučaju neispunjenja neke obveze. Taj jedinstveni horizontalni pravni okvir treba dopuniti jednakim pravilima o višoj sili te o gubitku ili oslobađanju jamstva. Uredba Komisije (EZ) br. 376/2008 (9) i Uredba Komisije (EZ) br. 612/2009 (10) sadržavaju pravila o oslobađanju i gubitku jamstava u području uvoznih i izvoznih dozvola te u području sustava izvoznih subvencija. Nova pravila predviđena ovom Uredbom trebala bi se primjenjivati i u tim sektorima. Radi jasnoće i pravne sigurnosti, treba brisati odgovarajuće odredbe u uredbama (EZ) br. 376/2008 i (EZ) br. 612/2009.
(14)
U okviru Provedbene uredbe (EU) br. 282/2012 učinjena je razlika među primarnim, sekundarnim i sporednim obvezama, dok se ograničeni broj uredbi Komisije odnosi samo na primarne obveze. Neispunjenje obveze dovelo je do potpunog ili razmjernog gubitka jamstva koje obuhvaća tu obvezu u skladu sa složenim metodama izračuna koje su dovodile do zabune. Poštujući načelo proporcionalnosti, pojednostavnjeni pristup u pogledu gubitka jamstva trebao bi biti usklađen s praktičnom situacijom u kojoj obveza nije ispunjena ili nije ispunjena na vrijeme ili dokaz o ispunjenju obveze nije dostavljen u zadanom roku.
(15)
U mnogim odredbama poljoprivrednih propisa Unije predviđeno je da se jamstvo aktivira ako se osigurana obveza ne izvrši, ali se pri tom ne pravi razlika među vrstama prekršaja. U interesu načela pravičnosti treba razlikovati posljedice neispunjenja različitih obveza. Posebno treba predvidjeti mogućnost gubitka samo dijela jamstva u posebnim slučajevima.
(16)
Ne treba se praviti razlika među posljedicama neispunjenja pojedine obveze na osnovi toga je li ili nije primljen predujam. U skladu s tim, jamstva dana za predujmove treba obuhvatiti zasebnim pravilima.
(17)
Treba utvrditi operativne događaje za devizne tečajeve primjenjive na različite situacije koje se javljaju u okviru sektorskog poljoprivrednog zakonodavstva, ne dovodeći u pitanje ikakve specifične definicije ili izuzeća predviđena propisima za predmetne sektore na temelju kriterija iz članka 106. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 1306/2013.
(18)
Za sve cijene ili iznose koji se utvrđuju u okviru trgovine s trećim zemljama, prihvaćanje carinske deklaracije operativni je događaj koji je najprikladniji za postizanje predmetnog trgovinskog cilja. Jednako vrijedi za izvozne subvencije i za utvrđivanje ulazne cijene voća i povrća koje se uvozi u Uniju, na temelju koje se proizvodi klasificiraju u Zajedničkoj carinskoj tarifi. Stoga treba donijeti ovaj operativni događaj.
(19)
Za proizvodne subvencije operativni događaj za devizni tečaj u pravilu je povezan s ispunjenjem određenih posebnih formalnosti. Kako bi se pravila uskladila, treba utvrditi da je operativni događaj datum deklariranja da su proizvodi stigli na traženo odredište, kada se takvo odredište traži, a u svim ostalim slučajevima datum kada agencija za plaćanja prihvati zahtjev za isplatu subvencije.
(20)
Za potporu koja se dodjeljuje na temelju količine proizvoda koja je stavljena na tržište ili koja je namijenjena posebnoj uporabi, obveza koja se mora poštovati da bi se dobila potpora jest događaj kojim se jamči odgovarajuća uporaba predmetnih proizvoda. Preuzimanje proizvodā koje vrši dotični subjekt preduvjet je koji nadležnim tijelima omogućuje obavljanje potrebnih provjera ili pregleda računā subjekta i kojim se jamči ujednačen postupak s dokumentacijom. Operativni događaj za devizni tečaj treba stoga utvrditi u odnosu na preuzimanje proizvodā.
(21)
Za ostale potpore koje se dodjeljuju u sektoru poljoprivrede, situacije mogu biti vrlo različite. Međutim, takva se potpora uvijek dodjeljuje na temelju zahtjeva i unutar rokova utvrđenih zakonodavstvom. Stoga u ovom slučaju operativni događaj za devizni tečaj treba odrediti kao krajnji rok za podnošenje zahtjeva.
(22)
U pogledu potpora, pomoći i premija u sektoru vina operativni događaj za devizni tečaj treba, ovisno o situaciji, biti povezan s početnim datumom vinske godine, završetkom određenih operacija ili s određenim datumom. Stoga za svaku situaciju treba odrediti operativni događaj koji treba uzeti u obzir.
(23)
Situacije koje treba uzeti u obzir u svrhu određivanja operativnog događaja uvelike se razlikuju od sektora do sektora. Stoga treba operativni događaj utvrditi u skladu sa specifičnom prirodom svake situacije i mjera obuhvaćenih tim sektorima poljoprivrede, posebice za potporu unutar sektora mlijeka i mliječnih proizvoda, programa opskrbe škola voćem, sektora šećera, promidžbenih mjera, nekih mjera u okviru sektora voća i povrća.
(24)
U pogledu iznosa strukturne ili okolišne naravi iz Uredbe (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (11) i iznosa odobrenih u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (12), čije se plaćanje osigurava programima ruralnog razvoja odobrenima u skladu s Uredbom (EU) br. 1305/2013, iznosi se utvrđuju za tržišnu ili kalendarsku godinu. U skladu s tim se trgovinski cilj postiže ako se operativni događaj za devizni tečaj utvrdi za predmetnu godinu. Na temelju toga, operativni događaj trebalo bi utvrditi za 1. siječnja godine u kojoj je donesena odluka o davanju potpore.
(25)
U pogledu predujmova i jamstava, iznosi koji se plaćaju ili jamče utvrđuju se u eurima u skladu sa sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom. Devizni tečaj koji se primjenjuje na te iznose treba stoga biti približan datumu plaćanja predujma ili datumu polaganja jamstva. Ako se koriste jamstva, iznosom tih jamstava moraju se obuhvaćati i svi rizici za koje su ona položena. U tim okolnostima operativni događaj za devizni tečaj treba odrediti na temelju dana kada je određen iznos predujma ili kada je položeno jamstvo ili na temelju datuma njihova plaćanja.
(26)
U skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1290/2005 (13), proračunsko izdvajanje za program ruralnog razvoja za razdoblje 2007.-2013. koje nije iskorišteno Komisija automatski opoziva na kraju druge godine nakon godine proračunskog izdvajanja. Uredbom (EU) br. 1306/2013 to je pravilo izmijenjeno tako da se predviđa automatski opoziv na kraju treće godine nakon godine proračunskog izdvajanja. Zbog dosljednosti, za programe ruralnog razvoja za razdoblje 2007.-2013. treba nastaviti primjenjivati pravilo N+2 te, u skladu s navedenim, treba predvidjeti prijelazno pravilo. Isto tako, privremena plaćanja za programe ruralnog razvoja za razdoblje 2007.-2013. trebala bi i dalje biti podložna poštovanju ukupnog doprinosa EPFRR-a za svaki prioritet tijekom cjelokupnog razdoblja obuhvaćenog predmetnim programom. Osim toga, da bi se osigurao kontinuitet u upravljanju tim programima, ta se prijelazna pravila treba primjenjivati od 1. siječnja 2014.,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
POGLAVLJE I.
AGENCIJE ZA PLAĆANJA I OSTALA TIJELA
Članak 1.
Uvjeti za akreditaciju agencija za plaćanja
1. Agencije za plaćanja koje upravljaju izdatcima i kontroliraju ih kako je predviđeno u članku 7. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 daju, u vezi s plaćanjima koja obavljaju te u pogledu priopćavanja i čuvanja podataka, dostatna jamstva da su:
(a)
prihvatljivost zahtjeva i postupak dodjele pomoći u okviru ruralnog razvoja te njihova usklađenost s pravilima Zajednice provjereni prije odobrenja plaćanja;
(b)
izvršena plaćanja točno i iscrpno knjižena;
(c)
provedene provjere predviđene zakonodavstvom Unije;
(d)
potrebni dokumenti predočeni u rokovima i obliku koje predviđaju pravila Zajednice;
(e)
dokumenti dostupni i da se čuvaju na način kojim se osigurava njihova cjelovitost, valjanost i čitkost tijekom vremena, što se odnosi i na elektroničke dokumente u smislu pravila Unije.
2. Države članice akreditiraju kao agencije za plaćanja odjele ili tijela koji ispunjavaju uvjete iz stavka 1. Nadalje, da bi bila akreditirana, agencija za plaćanja mora posjedovati administrativnu organizaciju i sustav unutarnje kontrole koji su usklađeni s kriterijima utvrđenima u Prilogu I. („akreditacijski kriteriji”) u pogledu:
(a)
unutarnjeg okruženja;
(b)
kontrolnih aktivnosti;
(c)
informacija i komunikacija;
(d)
praćenja.
Države članice mogu utvrditi dodatne akreditacijske kriterije kako bi uzele u obzir veličinu, odgovornosti i ostala specifična svojstva agencije za plaćanja.
Članak 2.
Uvjeti za akreditaciju koordinacijskih tijela
1. Ako je akreditirano više agencija za plaćanja, u skladu s člankom 7. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013 predmetna država članica odlučuje o akreditaciji koordinacijskog tijela formalnim aktom na ministarskoj razini, nakon što se uvjeri da administrativno uređenje tog tijela daje dovoljna jamstva o njegovoj sposobnosti za izvršavanje zadaća iz tog članka.
2. Da bi steklo akreditaciju, koordinacijsko tijelo mora imati utvrđene postupke koji osiguravaju da:
(a)
se izjave koje se dostavljaju Komisiji temelje na informacijama dobivenima iz pravilno ovlaštenih izvora;
(b)
su izjave koje se dostavljaju Komisiji prethodno pravilno odobrene;
(c)
postoji pravilan revizijski trag kao potpora informacijama koje se dostavljaju Komisiji;
(d)
se primljene i poslane informacije pohranjuju na siguran način, bilo u papirnatom ili elektroničkom obliku.
Članak 3.
Obveze agencije za plaćanja što se tiče javne intervencije
1. Agencije za plaćanja iz članka 7. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 upravljaju i osiguravaju kontrolu mjera koje su povezane s interventnim mjerama javnog skladištenja za koje su odgovorne u skladu s uvjetima utvrđenima u Prilogu II. ovoj Uredbi te po potrebi u sektorskom poljoprivrednom zakonodavstvu, osobito na temelju minimalne učestalosti provjera utvrđene tim Prilogom.
Agencije za plaćanja mogu delegirati svoje ovlasti s tim u vezi na interventne agencije koje ispunjuju uvjete odobrenja iz točke 1.C Priloga I. ovoj Uredbi ili djeluju putem drugih agencija za plaćanja.
2. Agencije za plaćanja ili interventne agencije mogu, ne dovodeći u pitanje svoju sveukupnu odgovornost povezanu s javnim skladištenjem:
(a)
povjeriti provođenje određenih mjera javnog skladištenja fizičkim ili pravnim osobama koje skladište interventne poljoprivredne proizvode („skladištari”);
(b)
ovlastiti fizičke ili pravne osobe za obavljanje određenih posebnih zadaća koje su utvrđene sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom.
Ako agencije za plaćanja povjere provođenje skladištarima iz prvog podstavka točke (a), takvo se provođenje vrši u skladu s ugovorima o skladištenju na temelju obveza i općih načela iz Priloga III.
3. Obveze agencija za plaćanja u vezi s javnim skladištenjem su sljedeće:
(a)
vođenje evidencija zaliha i financijskih obračuna za svaki proizvod obuhvaćen interventnom mjerom javnog skladištenja, na osnovi mjera koje vrše od 1. listopada do 30. rujna sljedeće godine, pri čemu se ovo razdoblje naziva „obračunska godina”;
(b)
vođenje ažuriranog popisa skladištara s kojima su zaključili ugovore o javnom skladištenju. Taj popis sadržava upute koje omogućuju točnu identifikaciju svih mjesta skladištenja, njihov kapacitet, broj skladišta, hladnjača i silosa te njihove nacrte i sheme;
(c)
omogućiti da Komisiji budu dostupni standardni ugovori koji se koriste za javno skladištenje, pravila utvrđena za preuzimanje proizvoda, njihovu pohranu i iznošenje iz skladišta skladištara te pravila primjenjiva na odgovornosti skladištara;
(d)
vođenje centralizirane, računalne evidencije svih zaliha, obuhvaćajući sva mjesta skladištenja, sve proizvode i sve količine i kvalitete različitih proizvoda, navodeći u svakom slučaju težinu (neto i bruto, prema potrebi) ili volumen;
(e)
izvođenje svih postupaka koji se odnose na skladištenje, pohranu, prijevoz ili prijenos interventnih proizvoda u skladu sa zakonodavstvom Unije i nacionalnim zakonodavstvom, ne dovodeći u pitanje odgovornost kupaca, ostalih agencija za plaćanja uključenih u postupak i svih drugih osoba koje u pogledu toga djeluju na temelju uputa;
(f)
provođenje provjera na mjestima pohrane interventnih proizvoda tijekom cijele godine, u neredovitim vremenskim razmaci i bez prethodnog upozorenja. Međutim, ako se time ne ugrožava cilj provjere, dopušteno je dati prethodnu najavu strogo ograničenu na minimalno potrebno vremensko razdoblje. Takva se najava ne smije dati više od 24 sata unaprijed, osim u propisno opravdanim razlozima;
(g)
vršenje godišnje inventure u skladu s člankom 4.
Ako u državi članici vođenje obračuna javnog skladištenja za jedan ili više proizvoda vrši više agencija za plaćanja, evidencije zaliha i financijski obračuni navedeni u točkama (a) i (d) konsolidiraju se na razini države članice prije nego što se odgovarajuće informacije dostave Komisiji.
4. Agencije za plaćanja poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale:
(a)
pravilno skladištenje proizvoda koji su obuhvaćeni interventnim mjerama Unije, pri čemu se najmanje jednom godišnje provjerava kvaliteta pohranjenih proizvoda;
(b)
cjelovitost interventnih zaliha.
5. Agencije za plaćanja bez odlaganja obavješćuju Komisiju o:
(a)
slučajevima u kojima će produljenje razdoblja skladištenja vjerojatno uzrokovati smanjenje kvalitete proizvoda;
(b)
količinskim gubitcima ili smanjenju kvalitete proizvoda zbog prirodnih katastrofa.
Ako dođe do situacije iz prvog podstavka točaka (a) i (b), Komisija donosi odgovarajuću odluku:
(a)
u vezi sa situacijom iz prvog podstavka točke (a), u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 229. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (14);
(b)
u vezi sa situacijom iz prvog podstavka točke (b), u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 116. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
6. Agencije za plaćanja snose sve financijske posljedice lošeg pohranjivanja proizvoda koji su obuhvaćeni interventnim mjerama Unije, posebno one koje su posljedica neprikladnih načina skladištenja. Ne dovodeći u pitanje pravo regresa skladištara, agencije za plaćanja snose financijsku odgovornost za neispunjenje svojih dužnosti ili obveza.
7. Agencije za plaćanja dužne su omogućiti agentima Komisije ili osobama koje je ovlastila Komisija trajan uvid u obračune javnog skladištenja i sve dokumente, ugovore i podatke koji su sastavljeni ili zaprimljeni u kontekstu interventnih aktivnosti, bilo elektronički bilo u prostorijama agencija za plaćanja.
Članak 4.
Inventura
1. Tijekom svake obračunske godine agencije za plaćanja sastavljaju inventuru za svaki proizvod koji je bio predmet interventne mjere Unije.
Agencije za plaćanja uspoređuju rezultate inventure s knjigovodstvenim podacima. Sve utvrđene razlike u količinama i iznosi koji proizlaze iz razlika u kvaliteti utvrđenih tijekom provjera uknjižuju se u skladu s pravilima donesenima u skladu s člankom 46. stavkom 6. točkom (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. U svrhu stavka 1., manjci koji su posljedica uobičajenih postupaka skladištenja jednaki su razlici između teorijskih zaliha koje prikazuje knjigovodstvena inventura s jedne strane i stvarnih fizičkih zaliha ustanovljenih na temelju inventure iz stavka 1. ili zaliha prikazanih kao ostatak u knjigama nakon što su fizičke zalihe potrošene, s druge strane, te podliježu granicama dopuštenog odstupanja utvrđenog u Prilogu IV.
POGLAVLJE II.
FINANCIJSKO UPRAVLJANJE
Članak 5.
Nepoštovanje krajnjeg roka plaćanja
1. U pogledu Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP), u skladu s izuzetcima iz članka 40. prvog stavka Uredbe (EU) br. 1306/2013 i u skladu s načelom proporcionalnosti, izdatci ostvareni nakon rokova plaćanja prihvatljivi su za plaćanja Unije u okviru uvjeta utvrđenih u stavcima od 2. do 6. ovog članka.
2. Ako izdatci ostvareni nakon rokova iznose do 5 % izdataka ostvarenih prije rokova, ne dolazi do smanjenja mjesečnih plaćanja.
Ako izdatci ostvareni nakon rokova prelaze prag od 5 %, svi daljnji izdatci ostvareni sa zakašnjenjem smanjuju se u skladu sa sljedećim pravilima:
(a)
izdatci ostvareni u prvom mjesecu nakon mjeseca u kojem je istekao rok za plaćanja smanjuju se za 10 %;
(b)
izdatci ostvareni u drugom mjesecu nakon mjeseca u kojem je istekao rok za plaćanja smanjuju se za 25 %;
(c)
izdatci ostvareni u trećem mjesecu nakon mjeseca u kojem je istekao rok za plaćanja smanjuju se za 45 %;
(d)
izdatci ostvareni u četvrtom mjesecu nakon mjeseca u kojem je istekao rok za plaćanja smanjuju se za 70 %;
(e)
izdatci ostvareni nakon četvrtog mjeseca od mjeseca u kojem je istekao rok za plaćanja smanjuju se za 100 %.
3. Odstupajući od stavka 2., u slučaju izravnih plaćanja koja podliježu maksimalnoj graničnoj vrijednosti iz članka 7. Uredbe (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (15) primjenjuju se sljedeći uvjeti:
(a)
ako prag iz stavka 2. prvog podstavka nije u potpunosti iskorišten za plaćanja koja su za kalendarsku godinu N izvršena najkasnije 15. listopada godine N + 1 i ako preostali prag premašuje 2 %, taj se ostatak smanjuje na 2 %;
(b)
tijekom financijske godine N + 1, izravna plaćanja, osim plaćanja predviđenih Uredbom (EU) br. 228/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (16) i Uredbom (EU) br. 229/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (17), koja se za kalendarsku godinu N - 1 ili ranije izvrše nakon roka za plaćanje prihvatljiva su za financiranje iz EFJP-a samo ako ukupan iznos izravnih plaćanja izvršenih u financijskoj godini N + 1, po potrebi ispravljenih na iznose prije prilagodbe iz članka 26. Uredbe (EU) br. 1306/2013, ne premašuje gornju granicu utvrđenu u Prilogu III. Uredbi (EU) br. 1307/2013 u odnosu na kalendarsku godinu N, u skladu s člankom 7. te Uredbe;
(c)
izdatci veći od ograničenja iz točke (a) ili (b) smanjuju se za 100 %.
Iznosi naknada iz članka 26. stavka 5. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ne uzimaju se u obzir za provjeru ispunjenja uvjeta utvrđenog u ovom stavku prvom podstavku točki (b).
4. Komisija primjenjuje vremensko stupnjevanje različito od onih određenih u stavcima 2. i 3. i/ili niža ili nikakva smanjenja ako se pojave iznimni uvjeti upravljanja za određene mjere ili ako su države članice iznijele opravdane razloge.
Međutim, prvi se podstavak ne primjenjuje na izdatke veće od ograničenja iz stavka 3. točke (b).
5. Provjere poštovanja rokova plaćanja, u kontekstu mjesečnih plaćanja, izvršavaju se dva puta svake financijske godine:
(a)
za izdatke ostvarene do 31. srpnja;
(b)
za izdatke ostvarene do 15. listopada.
Svako prekoračenje rokova u kolovozu, rujnu i listopadu uzima se u obzir u odluci o poravnanju računa iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
6. Smanjenja navedena u ovom članku primjenjuju se ne dovodeći u pitanje naknadnu odluku o potvrdi sukladnosti iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 6.
Nepoštovanje najranijeg datuma plaćanja
U pogledu EFJP-a, ako je državama članicama dopušteno plaćati predujmove do određenog maksimalnog iznosa prije najranijeg datuma plaćanja utvrđenog u sektorskom poljoprivrednom zakonodavstvu, svaki plaćeni izdatak veći od tog maksimalnog iznosa smatra se izdatkom ostvarenim prije najranijeg datuma plaćanja. Međutim, u skladu s izuzetcima iz članka 40. prvog stavka Uredbe (EU) br. 1306/2013, taj je izdatak prihvatljiv za plaćanja Unije, uz umanjenje od 10 %.
Članak 7.
Nadoknada od strane agencija za plaćanja
1. U svojoj odluci o mjesečnim plaćanjima koju treba donijeti na temelju članka 18. stavka 3. Uredbe (EU) br. 1306/2013, Komisija plaća iznos izdatka prijavljenog od svake države članice, umanjen za namjenski prihod koji je ta država članica uključila u istu izjavu o izdatcima. Ovo se usklađivanje smatra jednakim ubiranju odgovarajućeg prihoda.
Odobrena sredstva za preuzete obveze te odobrena sredstva za plaćanja koja tvore namjenski prihod otvaraju se nakon što se taj prihod dodijeli proračunskim linijama. Dodjela nastupa kada je namjenski prihod uknjižen, u roku od dva mjeseca od primitka izjava poslanih od država članica, u skladu s pravilima iz članka 43. stavka 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Ako su iznosi iz članka 43. stavka 1. točke (c) Uredbe (EU) br. 1306/2013 zadržani prije plaćanja potpore na koju se nepravilnost ili nepažnja odnose, oni se odbijaju od odgovarajućeg izdatka.
3. Iznosi doprinosa Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) čiji je povrat osiguran od korisnika u okviru dotičnog programa ruralnog razvoja tijekom svakog referentnog razdoblja oduzimaju se u izjavi o izdatcima za to razdoblje od iznosa koji plaća EPFRR.
4. Veći ili manji iznosi koji po potrebi proizlaze iz poravnanja računa iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013, a koji se mogu ponovno iskoristiti za program ruralnog razvoja, dodaju se ili oduzimaju od iznosa doprinosa EPFRR-a pri sastavljanju prve izjave nakon odluke o poravnanju računa.
5. Financiranje iz sredstava EFJP-a jednako je rashodima koji su izračunani na osnovi informacija dobivenih od agencija za plaćanja, nakon oduzimanja svih prihoda proizašlih iz interventnih mjera, potvrđenih informatičkim sustavom koji je uspostavila Komisija i koje su agencije za plaćanje uključile u svoju izjavu o izdatcima.
Članak 8.
Zakašnjelo donošenje proračuna Unije
1. U pogledu EFJP-a, ako proračun Unije nije donesen do početka proračunske godine, mjesečna plaćanja iz članka 18. Uredbe (EU) br. 1306/2013 odobravaju se kao postotak od izjava o izdatcima zaprimljenih od svake države članice, utvrđen za svako poglavlje izdataka i unutar ograničenja određenih člankom 16. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012. Komisija u odlukama o naknadnim nadoknadama uzima u obzir saldo iznosa koji nije nadoknađen državama članicama.
2. U pogledu EPFRR-a, ako proračun Unije nije donesen do početka proračunske godine:
(a)
privremena plaćanja iz članka 36. Uredbe (EU) br. 1306/2013 dodjeljuju se razmjerno raspoloživim odobrenim sredstvima kao postotak od izjava o izdatcima zaprimljenih za svaki program ruralnog razvoja. Pri kasnijim privremenim plaćanjima Komisija uzima u obzir saldo iznosa koji nisu nadoknađeni državama članicama;
(b)
u vezi s proračunskim izdvajanjima iz članka 33. Uredbe (EU) br. 1306/2013, prvi godišnji obroci nakon usvajanja programa ruralnog razvoja izvršavaju se u skladu s redoslijedom usvajanja tih programa. Proračunska izdvajanja za kasnije godišnje obroke izvršavaju se na temelju redoslijeda kojim su programi iskoristili odgovarajuća izdvajanja. Komisija može izvršiti djelomična godišnja izdvajanja za programe ruralnog razvoja ako su raspoloživa odobrena sredstva za preuzimanje obveza ograničena. Preostala sredstva za te programe izdvajaju se tek nakon što postanu raspoloživa dodatna odobrena sredstva za preuzimanje obveza.
Članak 9.
Odgoda mjesečnih plaćanja
Nakon što o tome obavijesti predmetne države članice, Komisija im može odgoditi mjesečna plaćanja iz članka 18. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ako obavijesti iz članka 102. stavka 1. točke (c) podtočaka i. i ii. nisu poslane na vrijeme ili ako sadržavaju nepodudarnosti koje zahtijevaju dodatne provjere.
Članak 10.
Obustava plaćanja u slučaju zakašnjelog podnošenja informacija
1. Obustava plaćanja iz članka 42. Uredbe (EU) br. 1306/2013 primjenjuje se na mjere navedene u Prilogu V. ovoj Uredbi.
2. Kad je riječ o izdatcima u okviru EFJP-a, primjenjuju se sljedeće stope obustave plaćanja:
(a)
ako rezultati kontrola nisu poslani do 15. listopada, 1 % izdataka za koje odgovarajuće informacije nisu na vrijeme poslane;
(b)
ako rezultati kontrola nisu poslani do 1. prosinca, 1,5 % izdataka za koje odgovarajuće informacije nisu na vrijeme poslane.
3. Kad je riječ o izdatcima u okviru EPFRR-a, primjenjuju se sljedeće stope obustave plaćanja:
(a)
ako rezultati kontrola nisu poslani do 15. listopada, 1 % izdataka za koje odgovarajuće informacije nisu na vrijeme poslane;
(b)
ako rezultati kontrola nisu poslani do 15. siječnja, 1,5 % izdataka za koje odgovarajuće informacije nisu na vrijeme poslane.
Članak 11.
Devizni tečaj koji važi za sastavljanje izjava o izdatcima
1. U skladu s člankom 106. stavkom 4. Uredbe (EU) br. 1306/2013, u pogledu EFJP-a, pri sastavljanju izjava o izdatcima države članice koje nisu usvojile euro primjenjuju jednaki tečaj koji su koristile za plaćanja korisnicima ili za primanje prihoda, u skladu s poglavljem V. i sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom. Za odluke o poravnanju iz članaka 51. i 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice primjenjuju prvi tečaj koji Europska središnja banka utvrdi nakon datuma donošenja tih odluka.
U slučajevima koji nisu navedeni u prvom podstavku, a posebno za promidžbene programe odobrene na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 3/2008 (18) i za mjere promidžbe u sektoru vina te za operacije za koje sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom nije utvrđen operativni događaj, primjenjuje se predzadnji tečaj koji je Europska središnja banka utvrdila prije mjeseca na koji se odnose prijavljeni izdatci ili namjenski prihod.
2. U vezi s programima ruralnog razvoja, za sastavljanje izjava o izdatcima države članice koje ne čine dio europodručja primjenjuje se za svaku operaciju plaćanja ili povrata predzadnji devizni tečaj koji je Europska središnja banka odredila prije mjeseca u kojemu je operacija uknjižena u knjige agencije za plaćanje.
POGLAVLJE III.
PORAVNANJE RAČUNA I OSTALE PROVJERE
Članak 12.
Kriteriji i metodologija za primjenu ispravaka u okviru potvrde o sukladnosti
1. Za donošenje odluke u skladu s člankom 52. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 o iznosima koje treba isključiti iz financiranja Unije, Komisija razlikuje one iznose ili dijelove iznosa za koje je utvrđeno da su neopravdano potrošeni i one utvrđene primjenom ekstrapoliranih ili paušalnih ispravaka.
Kako bi odredila iznose koje se može isključiti iz financiranja Unije kad utvrdi da izdatci nisu nastali u skladu s pravom Unije i u pogledu EPFRR-a, u skladu s primjenjivim pravom Unije i nacionalnim pravom, Komisija upotrebljava vlastite nalaze i uzima u obzir informacije koje su države članice dostavile u postupku potvrde o sukladnosti provedenom u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
2. Komisija odlučuje o isključenju na temelju utvrđivanja neopravdano potrošenih iznosa samo ako se ti iznosi mogu utvrditi uz razmjeran napor. Ako uz razmjeran napor Komisija ne može utvrditi neopravdano potrošene iznose, države članice mogu, u razdobljima koje utvrđuje Komisija tijekom postupka potvrde o sukladnosti, dostaviti podatke o provjeri tih iznosa na temelju ispitivanja svih pojedinačnih slučajeva na koje je nesukladnost mogla utjecati. Provjerom su obuhvaćeni svi izdatci nastali kršenjem primjenjivog prava na teret proračuna Unije. Dostavljeni podatci uključuju sve pojedinačne iznose koji su neprihvatljivi zbog te nesukladnosti.
3. Ako neopravdano potrošene iznose nije moguće utvrditi u skladu sa stavkom 2., iznose koje treba isključiti Komisija može odrediti primjenom ekstrapoliranih ispravaka. Kako bi Komisiji omogućile određivanje relevantnih iznosa, države članice mogu, u razdobljima koje utvrđuje Komisija tijekom postupka potvrde o sukladnosti, dostaviti izračun iznosa koji treba isključiti iz financiranja Unije dobivenog ekstrapolacijom statističkim sredstvima rezultata provjera provedenih na reprezentativnom uzorku tih slučajeva. Uzorak se uzima iz populacije u kojoj je razumno očekivati pojavu utvrđene nesukladnosti.
4. Kako bi uzela u obzir rezultate koje su države članice dostavile kako je navedeno u stavcima 2. i 3., Komisija može:
(a)
ocijeniti metode utvrđivanja ili ekstrapolacije koje države članice jasno opisuju;
(b)
provjeriti reprezentativnost uzorka iz stavka 3.;
(c)
provjeriti sadržaj i rezultate utvrđivanja ili ekstrapolacije koji su joj dostavljeni;
(d)
prikupiti dostatne i mjerodavne revizijske dokaze u pogledu osnovnih podataka.
5. Pri primjeni stavka 3. države članice mogu koristiti kontrolnu statistiku agencija za plaćanja koju je potvrdilo tijelo za ovjeravanje ili ocjenu razine pogreške koju je to tijelo donijelo u kontekstu svoje revizije iz članka 9. Uredbe (EU) br. 1306/2013 uz uvjet:
(a)
da je Komisija zadovoljna radom tijela za ovjeravanje u smislu strategije revizije i sadržaja, obujma i kvalitete stvarno obavljenog revizijskog posla;
(b)
da je područje primjene rada tijela za ovjeravanje u skladu s područjem primjene predmetne provjere potvrde o sukladnosti, osobito u pogledu mjera ili programa;
(c)
da je u ocjenama uzet u obzir iznos kazni koje je trebalo primijeniti.
6. Ako nisu ispunjeni uvjeti za određivanje iznosa koje treba isključiti iz financiranja Unije kako je navedeno u stavcima 2. i 3. ili je slučaj takav da se iznosi koje treba isključiti ne mogu odrediti na temelju tih stavaka, Komisija primjenjuje odgovarajuće paušalne ispravke uzimajući u obzir narav i težinu prekršaja i svoju vlastitu procjenu rizika financijske štete prouzročene Uniji.
Razina paušalnih ispravaka utvrđuje se osobito uzimajući u obzir utvrđenu vrstu nesukladnosti. U tu se svrhu nedostatci u kontrolama dijele na one koji se odnose na ključne kontrole i one koji se odnose na pomoćne kontrole kako slijedi:
(a)
ključne su kontrole administrativne provjere i kontrole na terenu nužne za utvrđivanje prihvatljivosti potpore i odgovarajuće primjene smanjenja i kazni;
(b)
pomoćne su kontrole sve ostale administrativne radnje potrebne za pravilnu obradu zahtjeva.
Ako se u okviru istog postupka potvrde o sukladnosti utvrde različite nesukladnosti koje bi pojedinačno potaknule različite paušalne ispravke, primjenjuje se isključivo najviša razina paušalnog ispravka.
7. Pri utvrđivanju razine paušalnih ispravaka Komisija osobito uzima u obzir sljedeće okolnosti koje ukazuju na veću težinu nedostataka i veći rizik gubitka za proračun Unije:
(a)
jedna ključna kontrola ili više njih nisu primijenjene ili su tako loše primijenjene ili tako rijetko da se smatraju neučinkovitima pri utvrđivanju prihvatljivosti zahtjeva ili sprečavanju nepravilnosti; ili
(b)
su utvrđena tri nedostatka ili više njih u pogledu istog sustava kontrole; ili
(c)
je utvrđeno da država članica ne primjenjuje sustav kontrole ili je on u velikoj mjeri manjkav te postoje dokazi o široko raširenim nepravilnostima i nemaru u suzbijanju nepravilnih ili prijevarnih praksi; ili
(d)
je na tu državu članicu već primijenjen ispravak za slične nedostatke u istom sektoru, pri čemu su uzete u obzir korektivne ili kompenzacijske mjere koje je država članica već poduzela.
8. Ako država članica navede određene objektivne elemente kojima se ne ispunjuju zahtjevi iz stavaka 2. i 3. ovog članka, ali kojima se ukazuje na to da je najveći gubitak za sredstva ograničen na iznos manji od iznosa koji bi nastao primjenom predložene paušalne stope, Komisija primjenjuje nižu paušalnu stopu kako bi odredila iznose koje treba isključiti iz financiranja Unije u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
9. Iznosi čiji je povrat stvarno osiguran od korisnika i koji su doznačeni fondovima prije roka koji bi Komisija trebala odrediti tijekom postupka potvrde o sukladnosti odbijaju se od iznosa koji Komisija odluči isključiti iz financiranja Unije u skladu s člankom 52. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 13.
Obveza nakon postupaka povrata
Nakon završetku postupka povrata iz članka 54. stavka 2. prvog podstavka Uredbe (EU) br. 1306/2013 države članice:
(a)
pripisuju EFJP-u 50 % iznosa čiji je povrat osiguran, nakon odbitka troškova povrata kako je predviđeno u članku 55. drugom stavku te Uredbe;
(b)
pripisuju EPFRR-u 50 % iznosa čiji je povrat osiguran nakon zatvaranja programa ruralnog razvoja ili čiji je povrat osiguran prije zatvaranja programa ali koji nije mogao biti preraspodijeljen u skladu s člankom 56. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
Članak 14.
Kontrola transakcija
Sustav kontrole uspostavljen glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 ne primjenjuje se na mjere navedene u Prilogu VI. ovoj Uredbi.
POGLAVLJE IV.
JAMSTVA
ODJELJAK 1.
Područje primjene i korištenje pojmova
Članak 15.
Područje primjene
Ovo se poglavlje primjenjuje u svim slučajevima u kojima je sektorskim poljoprivrednim zakonodavstvom predviđeno davanje jamstva, bez obzira na to koristi li se pojam „jamstvo” ili ne.
Ovo se poglavlje ne primjenjuje na jamstva koja se polažu kao osiguranje plaćanja uvoznih i izvoznih carina iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 (19).
Članak 16.
Pojmovi korišteni u ovom poglavlju
Za potrebe ovog poglavlja:
(a)
„nadležno tijelo” je strana ovlaštena da prihvati jamstvo ili strana ovlaštena da odluči u skladu s mjerodavnim propisom treba li jamstvo osloboditi ili aktivirati;
(b)
„zajedničko jamstvo” je jamstvo koje se daje nadležnom tijelu kako bi se osiguralo ispunjenje više od jedne obveze;
(c)
„odgovarajući dio jamstva” je dio zajamčenog iznosa koji je jednak količini za koju obveza nije ispunjena.
ODJELJAK 2.
Polaganje jamstva
Članak 17.
Odgovorna strana
Jamstvo daje strana, ili se daje u njezino ime, koja je odgovorna za plaćanje iznosa novca koji se potražuje ako neka obveza nije ispunjena.
Članak 18.
Odustajanje od traženja jamstva
1. Nadležno tijelo može odustati od traženja jamstva ako je strana koja je odgovorna za ispunjenje obveze:
(a)
javno tijelo odgovorno za obavljanje zadaća državne vlasti; ili
(b)
privatno tijelo koje obavlja zadaće iz točke (a) uz državni nadzor.
2. Nadležno tijelo može odustati od traženja jamstva ako je vrijednost iznosa koji se osigurava manja od 500 EUR. U tom se slučaju dotična strana pismeno obvezuje da će platiti iznos jednak jamstvu od kojeg se odustalo ako se odgovarajuća obveza ne ispuni.
Pri primjeni prvog podstavka, vrijednost jamstva izračunava se tako da obuhvaća sve relevantne obveze povezane s istom operacijom.
Članak 19.
Uvjeti koji se primjenjuju na jamstva
1. Nadležno tijelo odbija prihvatiti ili zahtijeva zamjenu svakog jamstava koje smatra nedovoljnim ili nezadovoljavajućim ili kojim se ne daje pokriće za dovoljno dugo razdoblje.
2. Ako se daje gotovinski polog prijenosom, ne smatra se da on predstavlja jamstvo sve dok se nadležno tijelo ne uvjeri da mu je predmetni iznos na raspolaganju.
3. Ček za iznos čije plaćanje jamči neka financijska institucija koju država članica dotičnog nadležnog tijela priznaje za tu svrhu smatra se gotovinskim pologom. Nadležno tijelo ne treba prezentirati takav ček na naplatu sve do pred kraj roka za koji se jamči.
Drugi čekovi osim onih navedenih u prvom podstavku predstavljaju jamstvo tek kad se nadležno tijelo uvjeri da mu je predmetni iznos na raspolaganju.
4. Sve pristojbe koje naplaćuje financijska institucija snosi strana koja daje jamstvo.
5. Nikakve kamate neće se plaćati strani koja daje jamstvo u obliku gotovinskog pologa.
Članak 20.
Upotreba eura
1. Jamstva se izražavaju u eurima.
2. Ako se u državi članici koja nije prihvatila euro prihvaća jamstvo, iznos jamstva u eurima preračunava se u primjenjivu nacionalnu valutu u skladu s odredbama poglavlja V. Obveza koja odgovara jamstvu i bilo koji iznos koji se zadržava u slučaju nepravilnosti ili nepoštovanja obveze ostaju utvrđeni u eurima.
Članak 21.
Jamac
1. Jamac ima službeno registrirano prebivalište ili poslovni nastan u Uniji i, podložno odredbama Ugovora o slobodnom pružanju usluga, ima odobrenje nadležnog tijela države članice u kojoj se daje jamstvo. Jamac se obavezuje pisanim jamstvom.
2. U pisanom jamstvu navodi se najmanje:
(a)
obveza ili, u slučaju zajedničkog jamstva, vrste obveza za čije se ispunjenje jamči plaćanjem iznosa novca;
(b)
najveći iznos koji jamac prihvaća da će platiti;
(c)
da se jamac obvezuje da će solidarno sa stranom odgovornom za ispunjenje obveze platiti u roku od 30 dana od zahtjeva nadležnog tijela svaki iznos u okviru jamstva koji je dospio kad se jamstvo proglasi izgubljenim.
3. Ako je već dano zajedničko jamstvo, nadležno tijelo određuje postupak kojim se cijelo zajedničko jamstvo ili njegov dio raspoređuje za pojedinu obvezu.
Članak 22.
Primjena više sile
Svaka osoba koja je odgovorna za obvezu obuhvaćenu jamstvom i koja tvrdi da je do neispunjena obveze došlo zbog više sile mora dokazati, na način prihvatljiv nadležnom tijelu, postojanje više sile. Ako nadležno tijelo prizna postojanje slučaja više sile, obveza se ukida isključivo u svrhu oslobađanja jamstva.
ODJELJAK 3.
Oslobađanje i gubitak jamstava osim onih iz odjeljka 4.
Članak 23.
Gubitak jamstava
1. Obveza navedena u članku 66. stavku 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 jest zahtjev da se izvrši ili ne izvrši neka radnja nužna za potrebe uredbe koja je zahtijeva.
2. Ako se obveza ne ispuni, a nije dan rok za njezino ispunjenje, jamstvo se aktivira kada nadležno tijelo utvrdi da obveza nije ispunjena.
3. Ako se obveza mora ispuniti u određenom roku, a do ispunjenja dođe tek po isteku tog roka, jamstvo se aktivira.
U tom se slučaju odmah aktivira 10 % jamstva, a potom se na preostali iznos primjenjuje dodatni postotak, i to kako slijedi:
(a)
2 % po kalendarskom danu za koji je prekoračen rok ako se obveza odnosi na uvoz proizvoda u treću zemlju;
(b)
5 % po kalendarskom danu za koji je prekoračen rok ako se obveza odnosi na odlazak proizvoda iz carinskog područja Unije.
4. Ako se obveza ispuni na vrijeme, a dokaz o njezinu ispunjenju mora biti predočen u određenom roku, jamstvo koja obuhvaća tu obvezu aktivira se za svaki kalendarski dan kojim se prekorači taj rok, i to u skladu s formulom [0,2]/rok u danima te uzimajući u obzir članak 25.
Ako se dokaz iz prvog podstavka sastoji od podnošenja uvozne ili izvozne dozvole koja je iskorištena ili istekla, ili od podnošenja dokaza o proizvodima koji su napustili carinsko područje Unije, jamstvo se aktivira u iznosi od 15 % ako se dokaz podnese prije utvrđenog roka iz prvog podstavka, a najkasnije 730. kalendarskog dana nakon isteka dozvole. Nakon tih 730 kalendarskih dana preostali iznos jamstva gubi se u cijelosti.
Ako se dokaz iz prvog podstavka sastoji od podnošenja izvozne dozvole koja je iskorištena ili istekla, a u kojoj je naveden iznos unaprijed utvrđene subvencije, jamstvo se aktivira u iznosi od:
(a)
10 % ako se dozvola podnese između 61. i 90. kalendarskog dana nakon datuma isteka dozvole;
(b)
50 % ako se dozvola podnese između 91. i 120. kalendarskog dana nakon datuma isteka dozvole;
(c)
70 % ako se dozvola podnese između 121. i 150. kalendarskog dana nakon datuma isteka dozvole;
(d)
80 % ako se dozvola podnese između 151. i 180. kalendarskog dana nakon datuma isteka dozvole;
(e)
100 % ako se dozvola podnese nakon 180. kalendarskog dana nakon datuma isteka dozvole.
5. Iznos jamstva koji se aktivira zaokružuje se na prvi niži cijeli iznos u eurima ili primjenjivoj nacionalnoj valuti.
Članak 24.
Oslobađanje jamstava
1. Nakon što se predoči dokaz propisan posebnim pravilima Unije o tome da je obveza ispunjena ili nakon što se jamstvo djelomično aktivira u skladu s člankom 66. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 i člankom 23. ove Uredbe, jamstvo, ili prema potrebi ostatak jamstva, oslobađa se bez odgađanja.
2. Jamstvo se djelomično oslobađa na zahtjev ako se predoči odgovarajući dokaz za dio količine proizvoda, uz uvjet da taj dio nije manji od minimalne količine koja je navedena u propisu kojim se zahtijeva jamstvo ili, ako ona nije tamo navedena, od količine koju je odredila država članica.
3. Ako nije propisan rok za predočenje dokaza potrebnih za oslobađanje jamstva, to razdoblje iznosi 365 kalendarskih dana od roka propisanog za ispunjenje obveze za koju je položeno jamstvo. Ako nije propisan rok, razdoblje iznosi 365 kalendarskih dana od datuma do kojeg su ispunjene sve obveze.
Rok utvrđen u prvom podstavku nije dulji od 1 095 kalendarskih dana od trenutka kada je jamstvo pripisano određenoj obvezi.
Članak 25.
Pragovi
1. Ukupni aktivirani iznos ne premašuje 100 % odgovarajućeg dijela zajamčenog iznosa.
2. Nadležno tijelo može odustati od aktiviranja iznosa manjeg od 100 EUR, uz uvjet da su zakonom i drugim propisima utvrđene slične nacionalne odredbe za usporedive slučajeve.
ODJELJAK 4.
Jamstva u pogledu predujmova
Članak 26.
Područje primjene
Odredbe ovog odjeljka primjenjuju se u svim slučajevima u kojima posebni propisi Unije predviđaju da se određeni iznosi mogu platiti unaprijed, prije ispunjenja obveze utvrđene za dobivanje potpore ili pogodnosti.
Članak 27.
Oslobađanje jamstava
1. Jamstvo se oslobađa:
(a)
ako je utvrđeno konačno pravo na iznos plaćen kao predujam;
(b)
ili ako je isplaćen odobreni iznos plus svi dodatci predviđeni u posebnim propisima Unije.
2. Ako prođe rok za dokazivanje konačnog prava na dodijeljeni iznos, a da nisu predočeni dokazi za to pravo, nadležno tijelo odmah započinje postupak aktiviranja jamstva.
Međutim, kad je tako određeno posebnim propisima Unije, dokaz se može predočiti i nakon što istekne rok u okviru djelomičnog oslobađanja jamstva.
POGLAVLJE V.
UPOTREBA EURA
Članak 28.
Izvozne subvencije i trgovina s trećim zemljama
1. Za iznose koji se odnose na uvoz i za izvozne poreze utvrđene u eurima pravom Unije koje se odnosi na zajedničku poljoprivrednu politiku i koji za države članice vrijede u nacionalnoj valuti, stopa konverzije izričito je jednaka stopi koja se primjenjuje u skladu s člankom 18. stavkom 1. Uredbe (EEZ) br. 2913/92.
2. Za izvozne subvencije utvrđene u eurima i za cijene i iznose izražene u eurima u poljoprivrednom zakonodavstvu Unije u pogledu trgovine s trećim zemljama, operativni je događaj za devizni tečaj prihvaćanje carinske deklaracije.
3. Za izračunavanje standardne uvozne cijene voća i povrća iz članka 136. stavka 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 543/2011 (20), u cilju određivanja ulazne cijene iz članka 137. stavka 1. te Uredbe, operativni događaj za devizni tečaj za reprezentativne cijene upotrijebljene za izračunavanje navedene standardne cijene i iznosa sniženja iz članka 134. stavka 3. te Uredbe dan je na koji se odnose reprezentativne cijene.
Članak 29.
Proizvodne subvencije i posebne vrste potpora
1. Za proizvodne subvencije koje zakonodavstvo Unije utvrđuje u eurima, operativni je događaj za devizni tečaj datum izjave da su proizvodi stigli na traženo odredište ako tako zahtijeva navedeno zakonodavstvo. U slučajevima kada se takvo odredište ne zahtijeva, operativni je događaj datum na koji agencija za plaćanja prihvati zahtjev za plaćanje subvencije.
2. Za potporu dodijeljenu u odnosu na količinu proizvoda stavljenu na tržište ili u odnosu na proizvod koji se upotrebljava na poseban način, ne dovodeći u pitanje članke od 30. do 33., operativni događaj za devizni tečaj prva je aktivnost kojom se jamči odgovarajuća uporaba predmetnih proizvoda nakon što ih preuzme dotični subjekt i na temelju koje se dodjeljuje potpora.
3. Za potporu za privatno skladištenje, operativni događaj za devizni tečaj prvi je dan razdoblja na koje se odnosi potpora u okviru istog ugovora.
4. Za ostale potpore osim onih iz stavaka 2. i 3. ovog članka te članaka 30. i 31., operativni događaj za devizni tečaj krajnji je rok za podnošenje zahtjeva.
Članak 30.
Sektor vina
1. Operativni događaj za devizni tečaj prvi je dan vinske godine u kojoj je potpora dodijeljena za sljedeće:
(a)
restrukturiranje i konverziju vinograda iz članka 46. Uredbe (EU) br. 1308/2013;
(b)
osnivanje uzajamnih fondova iz članka 48. Uredbe (EU) br. 1308/2013;
(c)
osiguravanje berbe iz članka 49. Uredbe (EU) br. 1308/2013.
2. Za potpore isplaćene za dobrovoljnu ili obveznu destilaciju nusproizvoda proizvodnje vina, iz članka 52. Uredbe (EU) br. 1308/2013, operativni događaj za devizni tečaj prvi je dan vinske godine u kojoj je nusproizvod isporučen.
3. Za ulaganja iz članka 50. Uredbe (EU) br. 1308/2013 i inovacije u sektoru vina iz članka 51. Uredbe (EU) br. 1308/2013, operativni događaj za devizni tečaj je 1. siječnja godine u kojoj je donesena odluka o dodjeli potpore.
4. Za zelenu berbu iz članka 47. Uredbe (EU) br. 1308/2013, operativni događaj za devizni tečaj dan je na koji se odvija zelena berba.
Članak 31.
Iznosi i plaćanja u sektoru mlijeka i mliječnih proizvoda
1. Za potporu odobrenu za opskrbu učenika određenim mliječnim proizvodima iz članka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 657/2008 (21), operativni događaj za devizni tečaj prvi je dan razdoblja na koje se odnosi zahtjev za plaćanje iz članka 11. navedene Uredbe.
2. Za plaćanje pristojbe iz članka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 595/2004 (22), za određeno dvanaestomjesečno razdoblje u smislu dijela II. glave I. poglavlja III. Uredbe Vijeća (EU) br. 1234/2007 (23), operativni događaj za devizni tečaj je 1. travnja nakon predmetnog razdoblja.
3. Za troškove prijevoza iz članka 30. stavka 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 1272/2009 (24), operativni događaj za devizni tečaj dan je na koji nadležno tijelo primi valjanu ponudu.
Članak 32.
Iznosi i plaćanja potpore povezani s provedbom programa distribucije voća u školama
Za potporu dodijeljenu za dostavu voća i povrća, prerađevina voća i povrća te proizvoda od banana za djecu iz članka 1. Uredbe Komisije (EZ) br. 288/2009 (25), operativni događaj za devizni tečaj je 1. siječnja koji prethodi razdoblju iz članka 4. stavka 1. te Uredbe.
Članak 33.
Najniža cijena za šećernu repu, pristojba za prekoračenu količinu i pristojba za proizvodnju u sektoru šećera
Za pristojbu za proizvodnju za šećer, za najnižu cijenu šećerne repe i za pristojbu za prekoračenu količinu iz članaka 128., 135. i 142. Uredbe (EU) br. 1308/2013, operativni događaj za devizni tečaj je 1. listopada tržišne godine s obzirom na koju se primjenjuju ili plaćaju cijene i naknade.
Članak 34.
Iznosi strukturne ili okolišne naravi i opći troškovi operativnih programa
1. Za iznose iz Priloga II. Uredbi (EU) br. 1305/2013 te iznose koji se odnose na mjere odobrene u skladu s Uredbom (EZ) br. 1698/2005, za koje se plaćanja korisnicima osiguravaju na temelju programa ruralnog razvoja odobrenih u skladu s Uredbom (EU) br. 1305/2013, operativni događaj za devizni tečaj je 1. siječnja godine u kojoj je donesena odluka o dodjeli potpore.
Međutim, kada se u skladu s pravilima Unije plaćanja iznosa iz prvog podstavka rasporede na nekoliko godina, operativni događaj za devizni tečaj za svaku godišnju ratu je 1. siječnja godine za koju se plaća predmetna rata.
2. Za iznose iz točke 2. podtočke (a) Priloga IX. Provedbenoj uredbi (EU) br. 543/2011 namijenjene pokrivanju općih troškova izričito povezanih s operativnim fondovima ili programima iz članaka 32. i 33. Uredbe (EU) br. 1308/2013, operativni događaj za devizni tečaj je 1. siječnja godine na koju se odnose ti opći troškovi.
Članak 35.
Iznosi povezani s odobrenjem dodjele nacionalne financijske pomoći proizvođačkim organizacijama u sektoru voća i povrća te djelomični povrat troškova te nacionalne financijske pomoći
1. Za zahtjev za odobrenje dodjele nacionalne financijske pomoći iz članka 35. Uredbe (EU) br. 1308/2013, operativni događaj krajnji je rok za podnošenje zahtjeva Komisiji kako je utvrđeno člankom 92. stavkom 1. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011.
2. Za povrat troškova nacionalne financijske pomoći koje vrši Unija u skladu s člankom 95. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011, operativni događaj za devizni tečaj krajnji je rok za podnošenje zahtjeva za dodjelu potpore od proizvođačkih organizacija nadležnim tijelima država članica u skladu s člankom 69. stavkom 1. Provedbene uredbe (EU) br. 543/2011.
Članak 36.
Drugi iznosi i cijene
Za cijene ili iznose osim onih iz članaka 28. do 35., ili iznose povezane s tim cijenama, koji su u zakonodavstvu Unije ili u natječajnom postupku iskazani u eurima, operativni događaj za devizni tečaj dan je na koji nastupi jedna od sljedećih pravnih radnji:
(a)
za kupnju, kad je zaprimljena valjana ponuda;
(b)
za prodaju, kad je zaprimljena valjana ponuda;
(c)
za povlačenje proizvoda u sektoru voća i povrća, dan kad se dogodi povlačenje;
(d)
za aktivnosti povezane s neubiranjem i zelenom berbom u sektoru voća i povrća, dan kada se odvijaju aktivnosti povezane s neubiranjem i zelenom berbom;
(e)
za troškove prijevoza, prerade ili javnog skladištenja te za iznose dodijeljene za studije u sklopu natječajnog postupka, zadnji dan za dostavljanje ponuda;
(f)
za evidentiranje cijena, iznosa ili ponuda na tržištu, dan na koji se evidentira cijena, iznos ili ponuda;
(g)
za kazne zbog nepridržavanja poljoprivrednog zakonodavstva, datum akta nadležnog tijela kojim se utvrđuju činjenice;
(h)
za promet ili iznose koji se odnose na opsege proizvodnje, početak referentnog razdoblja utvrđenog poljoprivrednim zakonodavstvom.
Članak 37.
Plaćanje predujmova
Za predujmove, operativni događaj za devizni tečaj je operativni događaj koji se primjenjuje na cijenu ili iznos na koji se predujam odnosi, ako se taj događaj dogodi do trenutka plaćanja predujma, ili u drugim slučajevima, datum utvrđivanja predujma u eurima ili, ako se to ne dogodi, datum plaćanja predujma. Operativni događaj za devizni tečaj primjenjuje se na predujmove ne dovodeći u pitanje primjenu tog operativnog događaja za tu cijenu ili iznos na cjelokupnu cijenu ili iznos.
Članak 38.
Jamstva
Kad je riječ o jamstvima, operativni događaj za devizni tečaj datum je polaganja jamstva.
Međutim, primjenjuju se sljedeće iznimke:
(a)
za jamstva koja se odnose na predujmove, operativni događaj za devizni tečaj je operativni događaj kako je definiran za iznos predujma ako se taj događaj dogodi do trenutka plaćanja jamstva;
(b)
za jamstva koja se odnose na podnošenje ponuda, operativni događaj za devizni tečaj dan je podnošenja ponude;
(c)
za jamstva koja se odnose na provedbu natječaja, operativni događaj za devizni tečaj posljednji je dan poziva na sudjelovanje u natječaju.
Članak 39.
Kontrola transakcija
Iznosi u eurima navedeni u glavi V. poglavlju III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 pretvaraju se, ako je potrebno, u nacionalne valute po deviznom tečaju koji vrijedi na prvi radni dan godine u kojoj počinje razdoblje kontrole i objavljen je u seriji C Službenog lista Europske unije.
Članak 40.
Određivanje deviznog tečaja
Kad je operativni događaj utvrđen u skladu sa zakonodavstvom Unije, devizni tečaj koji se primjenjuje zadnji je tečaj koji je Europska središnja banka (ESB) odredila prije prvog dana mjeseca u kojem se dogodi operativni događaj.
Međutim, u sljedećim slučajevima, devizni tečaj koji se primjenjuje je:
(a)
za slučajeve iz članka 28. stavka 2. ove Uredbe kojima je operativni događaj za devizni tečaj prihvaćanje carinske deklaracije, tečaj iz članka 18. stavka 1. Uredbe (EEZ) br. 2913/92;
(b)
za interventne izdatke nastale u okviru postupaka javnog skladištenja, tečaj koji proizlazi iz primjene članka 3. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 906/2014 (26);
(c)
za najnižu cijenu šećerne repe iz članka 33. ove Uredbe, prosječni tečaj koji je odredila Europska središnja banka (ESB) za mjesec prije operativnog događaja.
POGLAVLJE VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 41.
Prijelazne odredbe
1. Kad agencija za plaćanja koja je akreditirana u skladu s Uredbom (EU) br. 1290/2005 preuzme odgovornost za izdatke za koje nije bila ranije odgovorna, ona se akreditira za nove odgovornosti do 1. siječnja 2015.
2. Mjere navedene u Prilogu Uredbi (EZ) br. 1106/2010 ne podliježu sustavu kontrola utvrđenom glavom V. poglavljem III. Uredbe (EU) br. 1306/2013 za potrebe kontrola u vezi s izdatcima prije financijske godine 2014.
3. Ako se u specifičnom zakonodavstvu upućuje na osnovne, sekundarne ili sporedne obveze kako je navedeno u Provedbenoj uredbi (EU) br. 282/2012, primjenjuje se članak 23. stavci 2., 3. i 4. ove Uredbe.
4. Za programe ruralnog razvoja iz članka 15. Uredbe (EZ) br. 1698/2005:
(a)
odredbe članka 38. stavka 1. Uredbe (EU) br. 1306/2013 primjenjuju se za proračunska izdvajanja neiskorištena do 31. prosinca druge godine nakon godine proračunskog izdvajanja. Upućivanje na godinu N + 3 u članku 38. te Uredbe smatra se upućivanjem na godinu N + 2;
(b)
privremena plaćanja koja izvršava Komisija podliježu, kako je navedeno u članku 36. stavku 3. točki (b) Uredbe (EU) br. 1306/2013, neprekoračenju ukupnog doprinosa EPFRR-a za svaku mjeru tijekom cjelokupnog razdoblja obuhvaćenog predmetnim programom;
(c)
za potrebu primjene članaka 37. i 38. Uredbe (EU) br. 1306/2013, konačni datum za prihvatljivost rashoda je datum utvrđen u članku 71. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 1698/2005.
5. Za potrebe primjene članka 54. stavaka 1. i 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013, za slučajeve koji su prijavljeni ili se trebaju prijaviti Komisiji u pogledu financijskih godina 2013. i 2014., kako je navedeno u članku 6. točki (h) Uredbe (EZ) br. 885/2006, i dalje se uzima u obzir financijska godina prvog nalaza nepravilnosti u smislu članka 35. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005. Kod slučajeva za koje nije utvrđen prvi upravni ili sudski nalaz nepravilnosti prije 16. listopada 2014., primjenjuju se odredbe članka 54. stavaka 1. i 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013.
U pogledu EPFRR-a, za potrebe poravnanja računa u skladu s člankom 51. Uredbe (EU) br. 1306/2013, odredbe članka 54. stavka 2. te Uredbe primjenjuju se s početkom poravnanja računa za financijsku godinu 2014.
Članak 42.
Izmjena Uredbe (EZ) br. 376/2008
Brišu se stavci 6. i 7. članka 34. Uredbe (EZ) br. 376/2008.
Međutim, te se odredbe i dalje primjenjuju na jamstva koja su valjano položena u skladu s tom Uredbom prije stupanja na snagu ove Uredbe.
Članak 43.
Izmjena Uredbe (EZ) br. 612/2009
Briše se članak 47. stavak 3. Uredbe Komisije (EZ) br. 612/2009.
Međutim, te se odredbe i dalje primjenjuju na jamstva koja su valjano položena u skladu s tom Uredbom prije stupanja na snagu ove Uredbe.
Članak 44.
Stavljanje izvan snage
Uredbe (EZ) br. 883/2006, (EZ) br. 884/2006, (EZ) br. 885/2006, (EZ) br. 1913/2006, (EU) br. 1106/2010 i Provedbena uredba (EU) br. 282/2012 stavljaju se izvan snage.
Međutim, primjenjuje se sljedeće:
(a)
Provedbena uredba (EU) br. 282/2012 i dalje se primjenjuje na jamstva koja su valjano položena u skladu s tom Uredbom prije stupanja na snagu ove Uredbe;
(b)
članak 4. Uredbe (EZ) br. 883/2006 i dalje se primjenjuje na izdatke ostvarene do 15. listopada 2014.;
(c)
članak 11. i poglavlje III. Uredbe (EZ) br. 885/2006 i dalje se primjenjuju do 31. prosinca 2014.
Članak 45.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 41. stavak 4. primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 11. ožujka 2014.