NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1125/2014
ze dne 19. září 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/17/EU, pokud jde o regulační technické normy týkající se minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky pro zprostředkovatele úvěru
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ЕU ze dne 4. února 2014 o smlouvách o spotřebitelském úvěru na nemovitosti určené k bydlení a o změně směrnic 2008/48/ES a 2013/36/EU a nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 29 odst. 2 písm. a) směrnice 2014/17/EU musí mít zprostředkovatelé úvěru pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání na územích, kde nabízejí služby, nebo jinou srovnatelnou záruku splnění závazku z porušení povinné péče při výkonu povolání.
(2)
I když povinnost pro zprostředkovatele úvěru v odvětví hypoték mít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelnou záruku je na úrovni Unie novým regulatorním požadavkem, v některých členských státech uvedený požadavek existuje na národní úrovni. Uvedené jurisdikce se zkušenostmi s požadavky na pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání vykazují nepochybně největší podíly zprostředkovaných hypotečních úvěrů po celé Unii a letité významné pronikání zprostředkovatelů úvěru na trh, a v důsledku toho rovněž sledují konkrétnější přístup k regulaci tohoto odvětví. Proto by pravidla Unie týkající se minimální částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky měla být založena na zkušenostech uvedených jurisdikcí, pokud jde o určení nejvhodnějšího přístupu pro výpočet uvedené minimální částky.
(3)
Uvedený přístup by byl vhodný pro celou Unii, včetně jurisdikcí s menšími trhy s hypotečními úvěry. A sice z toho důvodu, že pohledávky za zprostředkovateli úvěru nekorelují s částkou podkladových hypotečních úvěrů, která se může po celé Unii značně lišit, ale jsou založeny na konceptu porušení povinné péče při výkonu povolání, u něhož se výsledné újmy liší mnohem méně.
(4)
Ustanovení čl. 29 odst. 2 písm. a) třetí pododstavec směrnice 2014/17/EU vyžaduje přezkoumání minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky v pravidelných intervalech. V budoucnu by se tudíž mohly ke stanovení úrovně uvedených povinností pro zprostředkovatele úvěru stát vhodnějšími jiné možnosti nebo metody, zejména budou-li k dispozici další historické údaje a větší zkušenosti z dohledu v souvislosti s fungováním pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání.
(5)
Pro jasné stanovení minimální peněžní částky pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky a pro zajištění harmonizovanějšího přístupu po celé Unii by bylo vhodné stanovit uplatnění uvedené minimální částky na jednu pojistnou událost a za rok. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (2) stanoví požadavek na minimální částku pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky za rok a na jednu pojistnou událost. Většina zprostředkovatelů, kteří vykonávají zprostředkování pojištění, i jejich pojistitelé jsou tedy obeznámeni s tímto přístupem, a proto je vhodné zavést podobný systém pro zprostředkovatele úvěru. Většina členských států, jejichž vnitrostátní právní předpisy vyžadují, aby zprostředkovatelé úvěru měli pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání, nadto tento přístup využívá rovněž. Pravidla pro pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání pro zprostředkovatele úvěru by tudíž měla také navrhnout takové rozlišení mezi částkou za rok a na jednu pojistnou událost.
(6)
Toto nařízení vychází z návrhů regulačních technických norem, které Evropský orgán pro bankovnictví předložil Komisi.
(7)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální peněžní částka pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou při výkonu povolání nebo srovnatelné záruky, které musí mít zprostředkovatelé úvěru podle čl. 29 odst. 2 písm. a) prvního pododstavce směrnice 2014/17/EU, činí:
a)
460 000 EUR na každou jednotlivou pojistnou událost;
b)
celkem 750 000 eur na všechny pojistné události za kalendářní rok.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. září 2014.
DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1125/2014
оd 19. rujna 2014.
o dopuni Direktive 2014/17/EU Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na regulatorne tehničke standarde u pogledu minimalnog novčanog iznosa osiguranja od profesionalne odgovornosti ili odgovarajućeg jamstva koje moraju imati kreditni posrednici
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2014/17/ЕU Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o ugovorima o potrošačkim kreditima koji se odnose na stambene nekretnine i o izmjeni direktiva 2008/48/EZ i 2013/36/EU i Uredbe (EU) br. 1093/2010 (1), a posebno njezin članak 29. stavak 2. točku (a) drugi podstavak,
budući da:
(1)
Člankom 29. stavkom 2. točkom (a) Direktive 2014/17/ЕU zahtijeva se da kreditni posrednici imaju osiguranje od profesionalne odgovornosti koje vrijedi na čitavom području na kojem nude usluge ili neko drugo odgovarajuće jamstvo koje pokriva odgovornost za profesionalni nemar.
(2)
Iako je zahtjev da kreditni posrednici u sektoru hipotekarnih kredita imaju osiguranje od profesionalne odgovornosti ili odgovarajuće jamstvo novi regulatorni zahtjev na razini Unije, on je u nekim državama članicama već uveden na nacionalnoj razini. Upravo države koje već imaju iskustva sa zahtjevima u pogledu osiguranja od profesionalne odgovornosti bilježe najviši udio prodaje hipotekarnih kredita preko posrednika u Uniji i imaju povijest znatnog prodora kreditnih posrednika na tržište te, kao posljedica toga, imaju konkretniji pristup reguliranju tog sektora. Stoga bi se pravila Unije o minimalnom iznosu osiguranja od profesionalne odgovornosti ili odgovarajućeg jamstva trebala temeljiti na iskustvima tih država u pogledu utvrđivanja najprikladnijeg pristupa izračunavanju minimalnog iznosa.
(3)
Taj bi pristup bio prikladan za Uniju u cjelini, uključujući države s manjim hipotekarnim tržištima. To je stoga što odštetni zahtjevi prema kreditnim posrednicima nisu povezani s temeljnim iznosom hipotekarnog kredita, koji može znatno varirati po državama članicama, već se temelje na profesionalnom nemaru, a šteta koja iz njega proizlazi nije toliko varijabilna.
(4)
Člankom 29. stavkom 2. točkom (a) trećim podstavkom Direktive 2014/17/EU zahtijeva se preispitivanje minimalnog novčanog iznosa osiguranja od profesionalne odgovornosti ili odgovarajućeg jamstva u redovitim razmacima. Stoga je moguće da će u budućnosti biti primjerenije neke druge metode za utvrđivanje razine tih obveza kreditnih posrednika, osobito kada budu raspoloživi dodatni povijesni podaci te s povećanjem nadzornog iskustva u odnosu na funkcioniranje osiguranja od profesionalne odgovornosti.
(5)
Kako bi se jasno propisao novčani iznos osiguranja od profesionalne odgovornosti ili odgovarajućeg jamstva i osigurao ujednačeniji pristup na razini Unije, bilo bi primjereno utvrditi primjenu minimalnog iznosa po odštetnom zahtjevu i godini. Direktivom 2002/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2) utvrđuje se zahtjev minimalnog iznosa osiguranja od profesionalne odgovornosti ili odgovarajućeg jamstva po godini i odštetnom zahtjevu. Kao posljedica toga, većina posrednika koji se bave posredovanjem u osiguranju i njihovih osiguravatelja upoznata je s tim pristupom, te je stoga sličan sustav primjereno uspostaviti i za kreditne posrednike. Nadalje, i većina država članica čijim se nacionalnim zakonodavstvom zahtijeva osiguranje od profesionalne odgovornosti za kreditne posrednike primjenjuje takav pristup. Stoga bi i pravilima o osiguranju od profesionalne odgovornosti kreditnih posrednika trebalo predvidjeti razlikovanje po godini i odštetnom zahtjevu.
(6)
Ova se Uredba temelji na nacrtu regulatornih tehničkih standarda koji je Komisiji dostavilo Europsko nadležno tijelo za bankarstvo.
(7)
Europsko nadzorno tijelo za bankarstvo provelo je otvoreno javno savjetovanje o nacrtu regulatornih tehničkih standarda na kojem se temelji ova Uredba, analiziralo je moguće povezane troškove i koristi te zatražilo očitovanje Interesne skupine za bankarstvo osnovane u skladu s člankom 37. Uredbe (EU) br. 1093/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (3),
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Minimalni novčani iznos osiguranja od profesionalne odgovornosti ili odgovarajućeg jamstva koje moraju imati kreditni posrednici, kako je navedeno u članku 29. stavku 2. točki (a) prvom podstavku Direktive 2014/17/EU, utvrđuje se kako slijedi:
(a)
460 000 EUR po svakom odštetnom zahtjevu;
(b)
750 000 EUR ukupno za sve odštetne zahtjeve u jednoj kalendarskoj godini.
Članak 2.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 19. rujna 2014.