NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/159
ze dne 27. ledna 2015,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34.3 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
s ohledem na stanovisko Evropské komise (3),
v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 4 Smlouvy a článku 41 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 (4) vychází z čl. 132 odst. 3 Smlouvy o fungování EU a článku 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut“), jež svěřují Radě pravomoc stanovit meze a podmínky, za nichž je Evropská centrální banka (dále jen „ECB“) oprávněna ukládat podnikům peněžité pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí. Obsah nařízení (ES) č. 2532/98 by proto měl být omezen na porušení nařízení a rozhodnutí přijatých ECB. Pro porušení přímo použitelných právních předpisů Unie jiných, než jsou nařízení a rozhodnutí přijatá ECB, by se měla použít příslušná ustanovení nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (5).
(2)
ECB uplatňuje nařízení (ES) č. 2532/98 při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti, a to zejména v oblasti provádění měnové politiky v Unii, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(3)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 svěřilo ECB některé úkoly v oblasti dohledu a opravňuje ji ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled: a) správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, v souvislosti s nímž mají příslušné orgány podle příslušnýchprávních předpisů Unie k dispozici správní peněžité sankce, a b) sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98 v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB (společně dále jen „správní sankce“).
(4)
V čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 se stanoví, že ECB může za účelem plnění úkolů, které jsou jí uvedeným nařízením svěřeny, v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB uložit sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98.
(5)
V této souvislosti nejsou některá ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98 konzistentní s celou řadou ustanovení obsažených v nařízení (EU) č. 1024/2013, která se přímo týkají pravomoci ECB ukládat sankce v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Proto je nezbytné určit, která z pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 2532/98 by měla být změněna, odkazuje-li se na ukládání sankcí ze strany ECB v případě porušení jejích nařízení nebo rozhodnutí týkajících se jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Na základě pravomoci provádět úkoly v oblasti dohledu, které ECB svěřují Smlouvy, jak ji stanoví článek 34 Protokolu (č. 4) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, přijala ECB nařízení (EU) č. 468/2014 (6). Za účelem vymezení úkolu ECB spočívajícího v zajišťování souladu s pravidly obsaženými v přímo použitelných právních předpisech Unie stanoví nařízení (EU) č. 468/2014 dále v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 a základními právy a zásadami obsaženými v Listině základních práv Evropské unie rámec pro správní sankce podle článku 18 nařízení (EU) č. 1024/2013. Zavádí rovněž pravidla týkající se ukládání správních sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Nařízení (EU) č. 468/2014 je aktem provádějícím sekundární právní předpis. V případě rozporu mezi jeho ustanoveními a nařízením (ES) č. 2532/98 tak má přednost nařízení (ES) č. 2532/98.
(7)
ECB by měla zveřejňovat rozhodnutí o uložení sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, ledaže by toto zveřejnění ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo by způsobilo, pokud to lze zjistit, dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
(8)
K zajištění jednotného zacházení v případě stejně závažných protiprávních jednání by se horní mez pokuty, kterou ECB může podniku uložit za nedodržování nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, neměla lišit od horní meze pokuty, kterou ECB může uložit podniku za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie. Na všechny pokuty, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, by se proto měly vztahovat stejné horní meze.
(9)
ECB by měla mít možnost uložit podnikům penále s cílem přinutit je k dodržování nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu anebo k ukončení trvajícího protiprávního jednání spočívajícího v porušování těchto nařízení či rozhodnutí ECB. Horní mez penále by měla být úměrná horní mezi, která se uplatňuje v případě pokut v oblasti dohledu.
(10)
Článek 25 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví zásadu oddělení funkcí, podle které ECB provádí úkoly, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, aniž jsou dotčeny její úkoly týkající se měnové politiky a odděleně od těchto a všech ostatních úkolů. Tuto zásadu je nutné bez omezení dodržovat u všech úkolů, které ECB provádí. V zájmu jejího důsledného uplatňování byla v souladu článkem 26 nařízení (EU) č. 1024/2013 zřízena Rada dohledu, která odpovídá mimo jiné za přípravu konečných návrhů rozhodnutí Rady guvernérů ECB v oblasti dohledu. Rozhodnutí Rady guvernérů ECB dále podléhají za podmínek stanovených v článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 přezkumu správní revizní komisí. S ohledem na zásadu oddělení funkcí a na zřízení Rady dohledu a správní revizní komise by se měly uplatňovat dva odlišné postupy: a) zvažuje-li ECB uložení správní sankce při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Rada guvernérů ECB na základěkonečného návrhu rozhodnutí Rady dohledu a tato rozhodnutí podléhají přezkumu správní revizní komisí, a b) zvažuje-li ECB uložení sankce při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Výkonná rada ECB a tato rozhodnutí podléhají přezkumu Radou guvernérů ECB.
(11)
Vzhledem ke složitosti vyšetřování případů protiprávního jednání v oblasti dohledu by se na výkon pravomoci uložit a vymáhat sankce v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu měly uplatňovat delší lhůty, než jaké jsou stanoveny v případě sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblastech, které se netýkají dohledu. Odpovídajícím způsobem by mělo být upraveno stavění a přerušení běhu těchto lhůt, a to i s přihlédnutím k tomu, že se řízení o sankcích v oblasti dohledu může překrývat s vyšetřováním trestného činu a trestním řízením vedeným na základě stejných skutečností.
(12)
Nařízení (ES) č. 2532/98 by mělo být proto odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2532/98 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
bod 6 se nahrazuje tímto:
„6.
‚penále‘ rozumí peněžní částky, které musí platit podnik v případě trvajícího protiprávního jednání jako trest nebo které mají přinutit dotyčné osoby k tomu, aby dodržovaly nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu. Penále se počítají za každý celý den trvání protiprávního jednání:
a)
od okamžiku, kdy byl podnik postupem podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce vyrozuměn o rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání, nebo
b)
v případě, že trvající protiprávní jednání spadá do oblasti působnosti čl. 18 odst. 7 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (7), v souladu s postupem podle článku 4b tohoto nařízení;
;
b)
bod 7 se nahrazuje tímto:
„7.
‚sankcí‘ rozumí pokuty a penále.“
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 1a
Všeobecné zásady a oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ukládání sankcí podnikům ze strany ECB za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí nebo nařízení ECB.
2. Pravidla vztahující se na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění úkolů v oblasti dohledu v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB se použijí odchylně od pravidel stanovených v článcích 2 až 4 v rozsahu stanoveném v článcích 4a až 4c.
3. ECB zveřejní jakékoli rozhodnutí o uložení sankcí podniku v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, a to bez ohledu na to, zda proti němu byl podán opravný prostředek či nikoli.
ECB toto zveřejnění učiní na svých internetových stránkách bez zbytečného odkladu a poté, co dané rozhodnutí oznámila dotyčnému podniku. Zveřejňované informace zahrnují druh a povahu porušení a totožnost dotyčného podniku, ledaže by zveřejnění tímto způsobem:
a)
ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování, nebo
b)
pokud to lze zjistit, způsobilo dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
Za těchto okolností se rozhodnutí o sankcích zveřejňují anonymně. Je-li pravděpodobné, že tyto okolnosti v přiměřené lhůtě pominou, lze zveřejnění na základě tohoto odstavce po tuto dobu odložit.
Bylo-li proti rozhodnutí o sankcích podáno odvolání k Soudnímu dvoru, zveřejní ECB bez zbytečného odkladu na svých oficiálních internetových stránkách rovněž informace o stavu předmětného odvolání a jeho výsledek.
ECB zajistí, aby informace zveřejněné podle tohoto odstavce byly na jejích oficiálních internetových stránkách po dobu alespoň pěti let.“
3)
V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Spočívá-li protiprávní jednání v opomenutí, nezbavuje uložení sankce podnik plnění jeho povinností, nestanoví-li rozhodnutí přijaté podle čl. 3 odst. 4 nebo článku 4b výslovně jinak.“
4)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto:
„1. Rozhodnutí o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích, přijímá ECB z vlastního podnětu nebo na základě žádosti národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo.“
;
b)
odstavec 10 se nahrazuje tímto:
„10. Pokud protiprávní jednání souvisí výlučně s úkolem, který je podle Smlouvy a statutu svěřen ESCB nebo ECB, lze řízení o sankcích zahájit výhradně podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda vnitrostátní právní předpisy stanoví jiné řízení. Pokud protiprávní jednání souvisí s jednou nebo více oblastí, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, není právem příslušného vnitrostátního orgánu zahájit zvláštní řízení v souvislosti s oblastmi, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, dotčeno právo zahájit řízení o sankcích podle tohoto nařízení. Tímto ustanovením není dotčeno uplatňování trestního práva a vnitrostátních právních předpisů týkajících se pravomocí v oblasti obezřetnostního dohledu v zúčastněných členských státech podle nařízení (EU) č. 1024/2013.“
5)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 4a
Zvláštní pravidla týkající se horních mezí sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou meze, v nichž ECB může ukládat pokuty a penále v případě protiprávních jednání týkajících se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, tyto:
a)
U pokut činí horní mez dvojnásobek zisku, kterého bylo dosaženo v důsledku protiprávního jednání, nebo ztráty, které bylo v důsledku protiprávního jednání zabráněno, jestliže je lze určit, nebo 10 % celkového ročního obratu podniku.
b)
U penále činí: horní mez 5 % průměrného denního obratu za každý den protiprávního jednání. Penále mohou být ukládána po dobu nejvýše šesti měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí, kterým byla uložena.
2. Pro účely odstavce 1 se rozumí:
a)
‚ročním obratem‘ roční obrat dotyčného podniku v předcházejícím hospodářském roce, jak je vymezen v příslušných právních předpisech Unie, a pokud tento obrat není k dispozici, obrat podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby. Je-li dotyčný podnik dceřiným podnikem mateřského podniku, je příslušným celkovým ročním obratem celkový roční obrat vyplývající z poslední dostupné konsolidované roční účetní závěrky v předcházejícím hospodářském roce, a pokud tato účetní závěrka není k dispozici, podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby;
b)
‚průměrným denním obratem‘ roční obrat, jak je vymezen v písmenu a), dělený 365.
Článek 4b
Zvláštní procesní pravidla týkající se sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 až 8 tohoto nařízení se na protiprávní jednání týkající se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, uplatní pravidla stanovená v tomto článku.
2. Má-li ECB při plnění svých úkolů podle nařízení (EU) č. 1024/2013 za to, že existuje důvodné podezření, že se podnik s ústředím v členském státě eurozóny dopouští nebo dopustil jednoho nebo několika porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, jak je uvedeno v čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013, provede příslušné vyšetřování v souladu s následujícími ustanoveními.
3. Po skončení vyšetřování a předtím, než je předloha konečného návrhu rozhodnutí vypracována a předložena Radě dohledu, vyrozumí ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu písemně dotyčný podnik o zjištěních provedeného vyšetřování a o námitkách vznesených vůči těmto zjištěním.
V oznámení podle prvního pododstavce ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik informuje o právu předložit jí písemné připomínky týkající se skutkových závěrů a námitek, které byly proti tomuto subjektu vzneseny a které jsou v tomto oznámení uvedeny, včetně jednotlivých ustanovení, jež byla údajně porušena, a stanoví přiměřenou lhůtu pro předložení těchto připomínek. ECB není povinna zohlednit písemné připomínky, jež byly předloženy po uplynutí lhůty, kterou v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu stanovila.
V návaznosti na oznámení ve smyslu prvního pododstavce může ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik rovněž vyzvat k účasti na ústním jednání. Strany, které jsou předmětem vyšetřování, mohou být na jednání zastoupeny právníkem nebo jinými kvalifikovanými osobami nebo jim může právník nebo tyto osoby pomáhat. Ústní jednání jsou neveřejná.
Je zaručeno právo dotyčného podniku, který je předmětem vyšetřování, na přístup ke spisu. Toto právo se nevztahuje na důvěrné informace.
4. Rada dohledu předloží Radě guvernérů konečný návrh rozhodnutí, který stanoví, zda se dotyčný podnik dopustil porušení či nikoli, a uvede sankce, které mají být případně uloženy, postupem podle čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013.
5. Dotyčný podnik má právo požádat o přezkum rozhodnutí, které Rada guvernérů přijala podle odstavce 4, správní revizní komisí postupem podle článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013.
Článek 4c
Zvláštní lhůty v případě sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od článku 4 zaniká právo rozhodnout o uložení sankce v případě porušení rozhodnutí nebo nařízení ECB týkajícího se jejích úkolů v oblasti dohledu pět let poté, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání pět let poté, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
2. Běh lhůty stanovené v odstavci 1 přerušuje jakýkoli úkon, který ECB učiní pro účely vyšetřování nebo řízení, pokud se týká protiprávního jednání. Běh promlčecí lhůty se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je úkon oznámen dotčenému dohlíženému subjektu. Po každém přerušení této lhůty začne běžet lhůta nová. Lhůta však nepřesáhne dobu 10 let od okamžiku, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání 10 let od okamžiku, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
3. Lhůty uvedené v předchozích odstavcích lze prodloužit, pokud:
a)
je rozhodnutí Rady guvernérů předmětem přezkumu před správní revizní komisí nebo odvolacího řízení před Soudním dvorem Evropské unie nebo
b)
je proti dotyčnému podniku vedeno trestní řízení v souvislosti se stejnými skutečnostmi. V takovém případě se lhůty uvedené v předchozích odstavcích prodlužují o dobu, po kterou trvá přezkum rozhodnutí před správní revizní komisí nebo Soudním dvorem, nebo do ukončení trestního řízení proti dotyčnému podniku.
4. Právo ECB vymáhat rozhodnutí o uložení sankce zaniká pět let po přijetí daného rozhodnutí. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání přerušuje jakýkoli úkon ECB, jehož účelem je vymáhání platby nebo platebních podmínek uložené sankce.
5. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání sankcí se staví:
a)
po dobu lhůty pro zaplacení uložené sankce;
b)
pokud je vymáhání platby uložené sankce pozastaveno na základě rozhodnutí Rady guvernérů nebo Soudního dvora.“
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 27. ledna 2015.
UREDBA VIJEĆA (EU) 2015/159
od 27. siječnja 2015.
o izmjenama Uredbe (EZ) br. 2532/98 o ovlastima Europske središnje banke za izricanje sankcija
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 132. stavak 3.,
uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno njegov članak 34. stavak 3.,
uzimajući u obzir preporuku Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
uzimajući u obzir mišljenje Europske komisije (3),
djelujući u skladu s postupkom utvrđenim u članku 129. stavku 4. Ugovora i članku 41. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke,
budući da:
(1)
Uredba Vijeća (EZ) br. 2532/98 (4) temelji se na članku 132. stavku 3. UFEU-a i članku 34. stavku 3. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke (u daljnjem tekstu: „Statut”) kojim se ovlašćuje Vijeće da utvrdi granice i uvjete za Europsku središnju banku (u daljnjem tekstu: „ESB”) za izricanje novčanih kazni ili periodičnih penala poduzetnicima za neispunjavanje obveza koje proizlaze iz uredbi i odluka ESB-a. Sadržaj Uredbe (EZ) br. 2532/98 trebalo bi stoga ograničiti na kršenje uredaba i odluka koje je donio ESB. Za kršenje izravno primjenjivog prava Unije, osim uredaba i odluka koje je donio ESB, trebalo bi primjenjivati odgovarajuće odredbe propisane Uredbom Vijeća (EU) br. 1024/2013 (5).
(2)
ESB primjenjuje Uredbu (EZ) br. 2532/98 za nametanje sankcija u raznim područjima nadležnosti, uključujući posebno provođenje monetarne politike Unije, funkcioniranje platnih sustava i prikupljanja statističkih podataka.
(3)
Uredba (EU) br. 1024/2013 dodijelila je ESB-u neke nadzorne zadaće i omogućila mu da ih nametne kreditnim institucijama koje nadzire: (a) administrativne novčane kazne kada te institucije krše uvjet izravno primjenjiv pravom Unije u odnosu na koje administrativne novčane kazne moraju biti dostupne nadležnim tijelima prema mjerodavnom pravu Unije; i (b) sankcije u skladu s Uredbom (EZ) br. 2532/98 u slučaju povrede uredbi ili odluka ESB-a (u daljnjem tekstu zajedno se spominju kao „administrativne kazne”).
(4)
Članak 18. stavak 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013 predviđa da za provođenje zadaća dodijeljenih mu ovom Uredbom, u slučaju kršenja uredbi ili odluka ESB-a, ESB može izreći sankcije u skladu s Uredbom (EZ) br. 2532/98.
(5)
U tom smislu, određene odredbe Uredbe (EZ) br. 2532/98 nisu usklađene sa širokim rasponom odredaba Uredbe (EU) br. 1024/2013 koje su izravno relevantne za ovlasti ESB-a za izricanje sankcija u slučaju povrede uredbi i odluka ESB-a. Stoga je potrebno utvrditi pravila propisana u Uredbi (EZ) br. 2532/98 koja bi trebalo izmijeniti ako se odnose na izricanje sankcija od strane ESB-a u slučaju kršenja uredbi ili odluka ESB-a koje se odnose na njegove nadzorne zadaće.
(6)
Na temelju svojih ovlasti za provedbu nadzornih zadaća koje su mu dodijeljene Ugovorima, propisanih člankom 34. Protokola (br. 4) uz Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, ESB je donio Uredbu (EU) br. 468/2014 (6). Kako bi se organizirao zadatak ESB-a da osigura usklađenost pravila sadržanih u izravno primjenjivom pravu Unije, Uredba (EU) br. 468/2014 detaljnije navodi, u skladu s člankom 4. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1024/2013 i u skladu s temeljnim pravima i načelima utvrđenima u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, okvir za administrativne kazne propisane u članku 18. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Također utvrđuje pravila koja se odnose na uvođenje administrativnih kazni u slučaju kršenja uredbi ili odluka ESB-a. Uredba (EU) br. 468/2014 instrument je provedbe sekundarnog zakonodavstva. U skladu s tim, u slučaju sukoba između odredaba utvrđenih u toj Uredbi i odredaba Uredbe (EZ) br. 2532/98, prevladat će Uredba (EZ) br. 2532/98.
(7)
ESB bi trebao objaviti odluke o izricanju sankcija u slučaju kršenja uredbe ili odluke ESB-a u području nadzora, osim ako bi takva objava ugrozila stabilnost financijskih tržišta ili izazvala, u mjeri u kojoj je moguće utvrditi, nerazmjernu štetu povezanom poduzetniku.
(8)
Gornja granica novčane kazne koju ESB može izreći poduzetniku za nepoštovanje uredbe ili odluke ESB-a u području nadzora ne bi se trebala razlikovati od gornje granice novčane kazne koju ESB može nametnuti poduzetniku za povredu izravno primjenjivog prava Unije, kako bi se osigurala dosljednost u postupanju s jednako ozbiljnim povredama. Stoga bi se iste gornje granice trebale primjenjivati na sve novčane kazne izrečene od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća.
(9)
ESB bi trebao biti u stanju izreći periodične penale poduzetnicima kako bi ih prisilio da postupaju u skladu s uredbama ili odlukama ESB-a u području nadzora, ili prekinuo trajnu povredu tih uredbi ili odluka. Gornja granica periodičnih penala trebala bi biti razmjerna s gornjom granicom novčanih kazni primjenjivih u području nadzora.
(10)
Članak 25. Uredbe (EU) br. 1024/2013 određuje načelo podjele, pri čemu ESB provodi zadaće koje su mu dodijeljene Uredbom (EU) br. 1024/2013, ne dovodeći u pitanje svoje zadaće, te odvojeno od svojih zadaća koje se odnose na monetarnu politiku i odvojeno od bilo kojih drugih zadaća. To načelo treba slijediti bez ograničenja u svim zadaćama koje provodi ESB. Radi jačanja ovog načela podjele osnovan je Nadzorni odbor sukladno članku 26. Uredbe (EU) br. 1024/2013, koji je, između ostalog, odgovoran za pripremu nacrta odluka za Upravno vijeće ESB-a u području nadzora. Pored toga, odluke donesene od strane Upravnog vijeća ESB-a podliježu postupku preispitivanja od strane Administrativnog odbora za preispitivanja, u skladu s uvjetima utvrđenima u članku 24. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Uzimajući u obzir načelo podjele i osnivanje Nadzornog odbora i Administrativnog odbora za preispitivanja, trebalo bi primijeniti dva različita postupka: (a) kada ESB razmatra izricanje administrativnih kazni u izvršavanju svojih nadzornih zadaća, odluke u tu svrhu donosi Upravno vijeće ESB-a na temelju potpunog nacrta odluke Nadzornog odbora, a te odluke podliježu preispitivanju od strane Administrativnog odbora za preispitivanja; i (b) kada ESB razmatra izricanje sankcija u izvršavanju svojih zadaća koje nisu povezane s nadzorom, odluke u tu svrhu donosi Izvršni odbor ESB-a, a te odluke podliježu preispitivanju od strane Upravnog vijeća ESB-a.
(11)
Zbog složenosti istrage povreda u području nadzora, na ovlast za izricanje i izvršenje administrativnih kazni trebali bi se primjenjivati duži rokovi od onih određenih za sankcije koje se odnose na zadaće ESB-a koje nisu povezane s nadzorom. Privremena obustava i prekid ovih rokova trebali bi biti uređeni na odgovarajući način, također uzimajući u obzir da bi se postupci radi utvrđivanja povrede u području nadzora mogli preklapati s kaznenim istragama i kaznenim postupcima koji su utemeljeni na istim činjenicama.
(12)
Uredbu (EZ) br. 2532/98 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Izmjene
Uredba (EZ) br. 2532/98 mijenja se kako slijedi:
1.
Članak 1. mijenja se kako slijedi:
(a)
točka 6. zamjenjuje se sljedećim:
„6.
‚periodični penali’ znači novčani iznosi koje je, u slučaju trajne povrede, poduzetnik dužan platiti bilo kao kaznu, ili u smislu prisiljavanja dotičnih osoba da postupaju u skladu s nadzornim uredbama i odlukama ESB-a. Periodični penali obračunavaju se za svaki dan trajne povrede:
(a)
nakon obavijesti poduzetniku o odluci kojom se zahtijeva prestanak takve povrede u skladu s postupkom određenim u drugom podstavku članka 3. stavka 1.; ili
(b)
kada je trajna povreda obuhvaćena područjem primjene članka 18. stavka 7. Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 (7) u skladu s postupkom određenim u članku 4.b ove Uredbe;
;
(b)
točka 7. zamjenjuje se sljedećim:
„7.
‚sankcije’ znači novčane kazne i periodične penale.”
;
2.
Umeće se sljedeći članak:
„Članak 1.a
Opća načela i područje primjene
1. Ova se Uredba primjenjuje na sankcije koje ESB izriče poduzetnicima zbog nepostupanja u skladu s obvezama koje proizlaze iz odluka ili uredbi ESB-a, osim ako nije drugačije izričito određeno.
2. Pravila koja se primjenjuju na izricanje od strane ESB-a, u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća, sankcija za povrede uredbi i odluka ESB-a odstupaju od pravila utvrđenih u člancima od 2. do 4. u mjeri određenoj u člancima od 4.a do 4.c.
3. ESB objavljuje bilo koju odluku kojom se poduzetniku izriču sankcije za povrede uredbi ili odluka ESB-a u području nadzora, neovisno o tome je li protiv sankcija izjavljena žalba.
ESB provodi takvu objavu na svojim internetskim stranicama, bez nepotrebnog odlaganja, a nakon što je dotični poduzetnik obaviješten o odluci. Objava mora sadržavati podatke o vrsti i prirodi povrede i identitet dotičnog poduzetnika, osim ako bi objava na ovaj način:
(a)
ugrozila stabilnost financijskih tržišta ili kaznenu istragu koja je u tijeku; ili
(b)
uzrokovala, u mjeri u kojoj je to moguće utvrditi, nerazmjernu štetu dotičnom poduzetniku.
U tim okolnostima, odluke koje se odnose na administrativne kazne objavljuju se na anonimnoj osnovi. Umjesto toga, ako je vjerojatno da će takve okolnosti prestati u razumnom roku, objava na temelju ovog stavka može se odgoditi za takvo vremensko razdoblje.
Ako je u tijeku žalbeni postupak pred Sudom u odnosu na odluku kojom se izriču sankcije, ESB bez nepotrebnog odgađanja također objavljuje na svojim službenim internetskim stranicama informacije o statusu žalbenog postupka o kojem se radi te o njegovu ishodu.
ESB osigurava da informacije objavljene sukladno ovom stavku ostanu na njegovim službenim internetskim stranicama najmanje pet godina.”
;
3.
U članku 2. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Kad god povreda predstavlja propust obavljanja dužnosti, primjena sankcije ne izuzima poduzetnika od obveze obavljanja te dužnosti, osim ako odluka donesena u skladu s člankom 3. stavkom 4. ili člankom 4.b izričito određuje drukčije.”
;
4.
Članak 3. mijenja se kako slijedi:
(a)
prva rečenica stavka 1. zamjenjuje se sljedećim:
„1. Odluku o pokretanju postupka radi utvrđivanja povrede donosi ESB postupajući na vlastitu inicijativu ili na temelju prijedloga koji mu je uputila nacionalna središnja banka države članice na čijem je području nadležnosti došlo do navodne povrede.”
;
(b)
stavak 10. zamjenjuje se sljedećim:
„10. Ako se povreda odnosi isključivo na zadaću povjerenu ESSB-u ili ESB-u na temelju Ugovora i Statuta, postupak radi utvrđivanja povrede moguće je pokrenuti samo na temelju ove Uredbe, bez obzira na postojanje bilo kojeg nacionalnog zakona ili propisa koji može predviđati poseban postupak. Ako se povreda također odnosi na jedno ili više područja izvan nadležnosti ESSB-a ili ESB-a, pravo na pokretanje postupka radi utvrđivanja povrede na temelju ove Uredbe neovisno je o bilo kojem pravu nadležnog nacionalnog tijela da pokrene posebne postupke u odnosu na ona područja koja su izvan nadležnosti ESSB-a ili ESB-a. Ova odredba ne dovodi u pitanje primjenu kaznenog prava i nacionalnog prava u pogledu bonitetnog nadzora u državama članicama sudionicama, u skladu s Uredbom (EU) br. 1024/2013.”
;
5.
Umeću se sljedeći članci:
„Članak 4.a
Posebna pravila u pogledu gornjih granica sankcija koje ESB izriče u izvršavanju svojih nadzornih zadaća
1. Odstupajući od članka 2. stavka 1., u slučaju povreda koje se odnose na odluke i uredbe donesene od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća, granice unutar kojih ESB može izreći novčane kazne i periodične penale određuju se kako slijedi:
(a)
za novčane kazne, gornja granica jest u visini do dvostrukog iznosa dobiti ostvarene povredom, odnosno gubitaka izbjegnutih zbog povrede, ako ih je moguće utvrditi, ili 10 % ukupnog godišnjeg prometa poduzetnika;
(b)
za periodične penale, gornja granica jest 5 % prosječnog dnevnog prometa po danu povrede. Periodični penali mogu se izreći za razdoblje ne duže od šest mjeseci nakon datuma navedenog u odluci kojom se izriču periodični penali.
2. Za potrebe stavka 1.:
(a)
‚godišnji promet’ znači godišnji promet dotičnog poduzetnika u prethodnoj godini kako je određen mjerodavnim pravom Unije, a gdje to nije dostupno, prema posljednjim dostupnim godišnjim financijskim izvještajima te osobe. Ako je dotično poduzeće društvo kći matičnog poduzeća, relevantan ukupan godišnji promet jednak je ukupnom godišnjem prometu koji proizlazi iz posljednjeg dostupnog konsolidiranog financijskog izvještaja za prethodnu poslovnu godinu, a ako on nije dostupan, prema najnovijim dostupnim godišnjim financijskim izvještajima te osobe;
(b)
‚prosječni dnevni promet’ znači godišnji promet, kako je definiran pod točkom (a), podijeljen s 365.
Članak 4.b
Posebna postupovna pravila za sankcije koje ESB izriče u izvršavanju svojih nadzornih zadaća
1. Odstupajući od članka 3. stavaka 1. do 8., pravila utvrđena u ovom članku primjenjuju se na povrede koje se odnose na odluke i uredbe donesene od strane ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća.
2. Ako ESB u obavljanju svojih zadaća na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 smatra da postoji razlog za sumnju da je poduzeće sa sjedištem u državi članici europodručja počinilo jedno ili više kršenja uredbe ili odluke ESB iz članka 18. stavka 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013, ESB provodi odgovarajuće istrage u skladu sa sljedećim odredbama.
3. Po završetku istrage i prije izrade prijedloga potpunog nacrta odluke i njegove dostave Nadzornom odboru, ESB, koji je ovlašten da istražuje povrede u području nadzora, obavještava dotičnog poduzetnika pisanim putem o nalazima provedene istrage i o svim prigovorima s tim u vezi.
U obavijesti iz prvog podstavka, ESB, koji je ovlašten istražiti povrede u području nadzora, dužan je obavijestiti poduzetnika o njegovu pravu da ESB-u dostavi pisani podnesak o činjeničnim rezultatima i prigovorima iznesenim protiv subjekta koji je tamo naveden, uključujući pojedinačne odredbe koje su navodno povrijeđene, te dodjeljuje razuman rok za izradu takvih podnesaka. ESB nije dužan uzeti u obzir pisane podneske izrađene nakon isteka roka koji odredi ESB kao tijelo koje je ovlašteno istražiti povrede u području nadzora.
ESB, kao tijelo koje je ovlašteno istražiti povrede u području nadzora, također može, nakon obavijesti u skladu s prvim podstavkom, pozvati dotičnog poduzetnika da prisustvuje usmenoj raspravi. Stranke koje su predmet istrage na raspravi mogu biti zastupane i/ili im mogu pomagati pravnici ili druge stručne osobe. Usmena rasprava nije javna.
Poduzeću pod istragom zajamčeno je pravo pristupa spisu. To ne vrijedi za povjerljive informacije.
4. Nadzorni odbor predlaže Upravnom vijeću kompletan nacrt odluke kojom se određuje je li dotični poduzetnik izvršio kršenje i određuje koje će se sankcije izreći, ako ih ima, u skladu s postupkom iz članka 26. stavka 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
5. Dotični poduzetnik ima pravo od strane Administrativnog odbora za preispitivanja zahtijevati preispitivanje odluke koju je donijelo Upravno vijeće sukladno stavku 4., u skladu s postupkom utvrđenim člankom 24. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
Članak 4.c
Posebni rokovi za sankcije koje izriče ESB u izvršavanju svojih nadzornih zadaća
1. Odstupajući od članka 4., pravo na donošenje odluke za izricanje sankcije u odnosu na povredu odluke ili uredbe ESB-a u izvršavanju njegovih nadzornih zadaća istječe u roku od pet godina nakon što je nastupila povreda ili, u slučaju trajne povrede, pet godina nakon što je povreda prestala.
2. Svaka radnja koju poduzme ESB u svrhu istrage ili postupaka vezanih uz povredu, uzrokuje prekid roka utvrđenog u stavku 1. Zastara se prekida s učinkom od dana kada je dotični nadzirani subjekt obaviješten o radnji. Prilikom svakog prekida rok počinje teći iznova. Međutim, rok ne prelazi razdoblje od deset godina nakon nastupanja povrede ili, u slučaju trajne povrede, razdoblje od deset godina nakon što je povreda prestala.
3. Rokovi opisani u prethodnim stavcima mogu se produljiti:
(a)
ako odluka Upravnog vijeća podliježe postupku preispitivanja od strane Administrativnog odbora za preispitivanja ili žalbenom postupku pred Sudom Europske unije; ili
(b)
ako je u tijeku kazneni postupak protiv dotičnog poduzetnika u vezi s istim činjenicama. U takvu slučaju, rokovi opisani u prethodnim stavcima produljuju se za vrijeme koje je potrebno Administrativnom odboru za preispitivanja ili Sudu za preispitivanje odluke, ili do okončanja kaznenog postupka protiv dotičnog poduzetnika.
4. Pravo ESB-a da provede odluku o izricanju sankcije ističe pet godina nakon što je donesena takva odluka. Svaka radnja ESB-a usmjerena na izvršenje plaćanja ili uvjeta plaćanja na temelju izrečene sankcije uzrokuje prekid zastare za izvršenje.
5. Zastara za izvršenje sankcije suspendira se:
(a)
dok ne prođe rok zastare za plaćanje izrečene sankcije;
(b)
ako je izvršenje plaćanja izrečene sankcije suspendirano na temelju odluke Upravnog vijeća ili od Suda.”
.
Članak 2.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 27. siječnja 2015.