SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/62/EU
ze dne 15. května 2014
o trestněprávní ochraně eura a jiných měn proti padělání, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 83 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Euro jako jednotná měna sdílená členskými státy eurozóny významně ovlivňuje hospodářství Unie a každodenní život jejích občanů. Od zavedení do oběhu v roce 2002 však způsobilo padělání eura finanční škodu ve výši nejméně 500 milionů EUR, neboť je to měna, na kterou se neustále zaměřuje trestná činnost organizovaných padělatelských skupin. Je v zájmu Unie jako celku bránit jakékoli činnosti, při níž může paděláním dojít k narušení pravosti eura, a takovou činnost postihovat.
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět úpravy
Tato směrnice stanoví minimální pravidla týkající se definice trestných činů a sankcí v oblasti padělání eura a jiných měn. Rovněž zavádí společná ustanovení s cílem posílit boj proti těmto trestným činům a zlepšit jejich vyšetřování a zajistit lepší spolupráci v boji proti padělání.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„penězi“ bankovky a mince, které mají postavení zákonného platidla, včetně eurobankovek a euromincí, které mají postavení zákonného platidla na základě nařízení (ES) č. 974/98;
b)
„právnickou osobou“ jakýkoli subjekt, který má podle použitelného práva právní subjektivitu, s výjimkou států nebo veřejných orgánů vykonávajících státní moc a veřejnoprávních mezinárodních organizací;
Článek 3
Trestné činy
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění trestnosti tohoto úmyslného jednání:
a)
jakékoli podvodné jednání spočívající v padělání nebo pozměňování peněz za použití jakýchkoli prostředků;
b)
podvodné uvedení padělaných peněz do oběhu;
c)
dovoz, vývoz, přeprava, přijetí nebo získání padělaných peněz za účelem jejich uvedení do oběhu s vědomím, že se jedná o padělek;
d)
podvodná výroba, přijetí, získání nebo držení
i)
nástrojů, předmětů, počítačových programů a údajů a jakýchkoli jiných prostředků, které jsou svou povahou určeny k padělání nebo pozměňování peněz, nebo
ii)
bezpečnostních prvků, jako jsou hologramy, vodoznaky nebo jiné součásti peněz, které slouží k ochraně proti padělání.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) bylo trestné rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím vyráběným nebo vyrobeným za použití legálních zařízení nebo materiálů při porušení práv nebo podmínek, za nichž mohou příslušné orgány vydávat bankovky nebo mince.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v odstavcích 1 a 2 bylo trestné rovněž ve vztahu k bankovkám nebo mincím, které nejsou dosud vydány, ale jsou určeny k oběhu jako zákonné platidlo.
Článek 4
Návod, pomoc a účastenství a pokus
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby návod ke spáchání trestného činu uvedeného v článku 3 a pomoc i účastenství při něm byly postihovány jako trestný čin.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byl pokus o spáchání trestného činu uvedeného v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) nebo c), v čl. 3 odst. 2 nebo v čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a c) postihován jako trestný čin.
Článek 5
Sankce pro fyzické osoby
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jednání uvedené v článcích 3 a 4 podléhalo účinným, přiměřeným a odrazujícím trestním sankcím.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. d) a v čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. d) bylo možné uložit trest odnětí svobody.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. a) bylo možné uložit trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osmi let.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 3 odst. 3 ve vztahu k jednání uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) bylo možné uložit trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pěti let.
5. Pokud jde o trestný čin uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b), mohou členské státy stanovit jiné účinné, přiměřené a odrazující trestní sankce než ty, které jsou uvedeny v odstavci 4 tohoto článku, včetně pokut a odnětí svobody, pokud byly padělané peníze přijaty bez vědomí toho, že se jedná o padělek, ale předány dále s vědomím, že se jedná o padělek.
Článek 6
Odpovědnost právnických osob
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnickou osobu bylo možno činit odpovědnou za trestné činy uvedené v článcích 3 a 4 spáchané v jejich prospěch osobou jednající samostatně nebo jako člen orgánu právnické osoby, která v rámci této právnické osoby působí ve vedoucím postavení na základě
a)
oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu;
b)
pravomoci přijímat jménem této právnické osoby rozhodnutí nebo
c)
pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Členské státy zajistí, aby právnickou osobu bylo možno činit odpovědnou v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 tohoto článku umožnil spáchání trestného činu uvedeného v článcích 3 a 4 ve prospěch této právnické osoby osobou jí podřízenou.
3. Odpovědnost právnické osoby podle odstavců 1 a 2 tohoto článku nevylučuje trestní stíhání fyzických osob pro spáchání trestných činů uvedených v článcích 3 a 4, návod k nim nebo účast na nich.
Článek 7
Sankce pro právnické osoby
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnické osoby odpovědné podle článku 6 podléhaly účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a které mohou zahrnovat i jiné sankce, například
a)
zbavení nároku pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b)
dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;
c)
uložení soudního dohledu;
d)
zrušení rozhodnutím soudu;
e)
dočasné nebo trvalé uzavření provozoven použitých ke spáchání trestného činu.
Článek 8
Soudní příslušnost
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 3 a 4, je-li
a)
trestný čin zcela nebo zčásti spáchán na jeho území nebo
b)
pachatel jeho státní příslušník.
2. Každý členský stát, jehož měnou je euro, přijme opatření nezbytná ke stanovení soudní příslušnosti svých soudů pro trestné činy uvedené v článcích 3 a 4, které byly spáchány mimo jeho území, alespoň pokud se tyto trestné činy týkají eura a pokud
a)
se pachatel nachází na území tohoto členského státu a není vydán nebo
b)
padělané eurobankovky a euromince, které mají vztah k trestnému činu, byly odhaleny na území tohoto členského státu.
Pro účely stíhání trestných činů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a), čl. 3 odst. 2 a 3, pokud se týkají čl. 3 odst. 1 písm. a), jakož i návodu, pomoci, účastenství a pokusu o spáchání těchto trestných činů, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich soudní příslušnost nebyla podmíněna tím, že daný skutek musí být trestným činem v místě, kde byl spáchán.
Článek 9
Vyšetřovací nástroje
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, útvary nebo orgány odpovědné za vyšetřování nebo stíhání trestných činů uvedených v článcích 3 a 4 měly k dispozici účinné vyšetřovací nástroje, jakých se využívá při vyšetřování případů organizované a jiné závažné trestné činnosti.
Článek 10
Povinnost předat padělané eurobankovky a euromince pro účely analýzy a rozpoznávání padělků
Členské státy zajistí, aby bylo v průběhu trestního řízení neprodleně povoleno přezkoumání podezřelých padělaných eurobankovek a euromincí pro účely analýzy, identifikace a rozpoznávání dalších padělků národním analytickým střediskem a národním mincovním analytickým střediskem. Příslušné orgány předají nezbytné vzorky neprodleně, a nejpozději v okamžiku, jakmile je dosaženo konečného rozhodnutí o trestním řízení.
Článek 11
Statistika
Členské státy poskytují Komisi alespoň každé dva roky údaje o počtu trestných činů stanovených v článcích 3 a 4 a o počtu osob, které byly ve spojitosti s trestnými činy uvedenými v článcích 3 a 4 stíhány a odsouzeny.
Článek 12
Zprávy Komise a přezkum
Do 23. května 2019 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice. Zpráva zhodnotí rozsah, v jakém členské státy přijaly opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí. Ke zprávě se v případě potřeby připojí vhodný legislativní návrh.
Článek 13
Nahrazení rámcového rozhodnutí 2000/383/SVV
Rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV se nahrazuje ve vztahu k členským státům, které jsou vázány touto směrnicí, aniž jsou dotčeny povinnosti těchto členských států týkající se lhůt pro provedení rámcového rozhodnutí 2000/383/SVV ve vnitrostátním právu.
Odkazy na rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV se ve vztahu k členským státům, které jsou vázány touto směrnicí, považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 23. května 2016. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 16
Určení
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. května 2014.
DIREKTIVA 2014/62/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o kaznenopravnoj zaštiti eura i drugih valuta od krivotvorenja, kojom se zamjenjuje Okvirnu odluku Vijeća 2000/383/PUP
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 83. stavak 1.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskog gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
budući da:
(1)
Kao jedinstvena valuta koju dijele države članice euro područja, euro je postao važan čimbenik u gospodarstvu Europske unije i svakodnevnom životu njezinih građana. Međutim, od njegova uvođenja 2002. on je kao valuta bio stalna meta skupina organiziranog kriminala koje se bave krivotvorenjem novca pri čemu je krivotvorenjem eura prouzročena financijska šteta od najmanje 500 milijuna eura. U interesu je Unije kao cjeline da se suprotstavlja svakoj aktivnosti krivotvorenja kojom se može ugroziti autentičnost eura te da progoni takve aktivnosti.
DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Sadržaj
Ovom Direktivom utvrđuju se minimalna pravila o definiranju kaznenih djela i sankcija u području krivotvorenja eura i drugih valuta. Njome se također uvode zajedničke odredbe za jačanje borbe protiv tih kaznenih djela i poboljšavanje istrage o njima te osiguravanje bolje suradnje u borbi protiv krivotvorenja.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:
(a)
„novac” znači novčanice i kovanice čiji je optjecaj zakonski odobren, uključujući novčanice i kovanice eura čiji je optjecaj zakonski odobren na temelju Uredbe (EZ) br. 974/98;
(b)
„pravna osoba” znači svaki subjekt koji prema mjerodavnom pravu ima pravnu osobnost, uz iznimku država ili javnih tijela pri izvršavanju javnih ovlasti te javnih međunarodnih organizacija.
Članak 3.
Kaznena djela
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da sljedeće radnje, ako su počinjene s namjerom, budu kažnjive kao kazneno djelo:
(a)
svaka prijevarna izrada ili izmjena novca, bez obzira na primijenjena sredstva;
(b)
prijevarno puštanje u optjecaj krivotvorenog novca;
(c)
uvoz, izvoz, prijevoz, primanje ili pribavljanje krivotvorenog novca s ciljem njegova puštanja u optjecaj uz znanje o tome da se radi o krivotvorini;
(d)
neovlaštena izrada, primanje, pribavljanje ili posjedovanje
i.
uređaja, predmeta, računalnih programa i podataka te svih drugih sredstava posebno prilagođenih krivotvorenju ili izmjeni novca; ili
ii.
sigurnosnih obilježja kao što su hologrami, vodeni žigovi ili drugi sastavni dijelovi novca koji služe za zaštitu od krivotvorenja.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su radnje iz stavka 1. točaka (a), (b) i (c) kažnjive također u pogledu novčanica ili kovanica koje se proizvode ili koje su se proizvodile korištenjem zakonitih postrojenja ili materijala uz kršenje prava u skladu s kojima ili uvjeta pod kojima nadležna tijela smiju izdavati novčanice ili kovanice.
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su radnje iz stavaka 1. i 2. kažnjive u pogledu novčanica i kovanica koje još nisu izdane, ali su određene za stavljanje u optjecaj kao zakonsko sredstvo plaćanja.
Članak 4.
Poticanje, sudioništvo i pokušaj
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da su poticanje ili sudioništvo u kaznenom djelu iz članka 3. kažnjivi kao kaznena djela.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da je pokušaj počinjenja kaznenog djela iz članka 3. stavka 1. točaka (a), (b) ili (c), članka 3. stavka 2. ili članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točaka (a), (b) i (c) kažnjiv kao kazneno djelo.
Članak 5.
Sankcije za fizičke osobe
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da radnja iz članaka 3. i 4. bude kažnjiva djelotvornim, razmjernim i odvraćajućim kaznenim sankcijama.
2. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da kaznena djela iz članka 3. stavka 1. točke (d), kaznena djela iz članka 3. stavka 2. i kaznena djela iz članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točke (d) budu kažnjiva najtežom sankcijom koja uključuje i mogućnost zatvorske kazne.
3. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da kaznena djela iz članka 3. stavka 1. točke (a) i članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točke (a) budu kažnjiva kaznom zatvora u najduljem trajanju od najmanje osam godina.
4. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da kaznena djela iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) i članka 3. stavka 3. u vezi s radnjama iz članka 3. stavka 1. točaka (b) i (c) budu kažnjiva kaznom zatvora u najduljem trajanju od najmanje pet godina.
5. U vezi s kaznenim djelima iz članka 3. stavka 1. točke (b) države članice mogu predvidjeti djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće kaznene sankcije osim onih iz stavka 4. ovog članka, uključujući novčane kazne i kazne zatvora, ako je krivotvoreni novac primljen bez znanja da se radi o krivotvorenom novcu, ali je dalje širen uz znanje o tome da je krivotvoren.
Članak 6.
Odgovornost pravnih osoba
1. Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da pravne osobe mogu biti odgovorne za kaznena djela iz članaka 3. i 4. koja u njihovu korist počini bilo koja osoba samostalno ili kao dio tijela te pravne osobe i čiji se rukovodeći položaj u toj pravnoj osobi zasniva na
(a)
ovlasti za zastupanje pravne osobe;
(b)
ovlasti za donošenje odluka u ime pravne osobe; ili
(c)
ovlasti za provođenje kontrole unutar te pravne osobe.
2. Države članice osiguravaju da pravna osoba može biti odgovorna kada je izostanak nadzora ili kontrole od strane osobe iz stavka 1. ovog članka omogućio da njoj podređena osoba u korist te pravne osobe počini kazneno djelo iz članaka 3. i 4.
3. Odgovornost pravne osobe iz stavaka 1. i 2. ovog članka ne isključuje kazneni progon fizičkih osoba koje su uključene kao počinitelji, poticatelji ili sudionici u počinjenju kaznenih djela iz članaka 3. i 4.
Članak 7.
Sankcije za pravne osobe
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da se protiv pravne osobe odgovorne na temelju članka 6. mogu izreći djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće sankcije, koje uključuju kaznene ili nekaznene novčane kazne, a mogu uključivati i druge sankcije kao što su
(a)
ukidanje prava na javne naknade ili pomoć;
(b)
privremena ili stalna zabrana obavljanja trgovačke djelatnosti;
(c)
stavljanje pod sudski nadzor;
(d)
sudski nalog za likvidaciju;
(e)
privremeno ili trajno zatvaranje ustanova koje su korištene za počinjenje kaznenog djela.
Članak 8.
Jurisdikcija
1. Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi uspostavila svoju jurisdikciju nad kaznenim djelima iz članaka 3. i 4., kada
(a)
je djelo potpuno ili djelomično počinjeno na njezinu državnom području; ili
(b)
je počinitelj njezin državljanin.
2. Svaka država članica čija je valuta euro poduzima potrebne mjere kako bi uspostavila svoju jurisdikciju za kaznena djela iz članaka 3. i 4. počinjena izvan njezina državnog područja, barem kad se ona odnose na euro i kada
(a)
se počinitelj nalazi na državnom području te države članice i nije izručen; ili
(b)
su na državnom području te države članice otkrivene krivotvorene novčanice ili kovanice eura povezane s tim kaznenim djelom.
U svrhu kaznenog progona kaznenih djela iz članka 3. stavka 1. točke (a), članka 3. stavaka 2. i 3., kada se ona odnose na članak 3. stavak 1. točku (a), kao i u slučaju poticanja, pomaganja i pokušaja počinjenja tih kaznenih djela, svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi osigurala da njezina jurisdikcija ne bude podložna uvjetu da ta ponašanja moraju, na mjestu na kojem su počinjena, predstavljati kazneno djelo.
Članak 9.
Istražni alati
Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da djelotvorni istražni alati, kao što su oni kojima se koristi u slučajevima organiziranog kriminala ili drugim slučajevima teškog kriminala, budu dostupni osobama, jedinicama ili službama koje su odgovorne za istraživanje ili kazneni progon kaznenih djela iz članaka 3. i 4.
Članak 10.
Obveza slanja krivotvorenih novčanica i kovanica eura na analizu i otkrivanje krivotvorina
Države članice osiguravaju da se tijekom kaznenih postupaka bez odgode dopusti provjera novčanica i kovanica eura za koje se sumnja da su krivotvorene, a koju provode nacionalni centar za analizu i nacionalni centar za analizu kovanica radi analize, utvrđivanja i otkrivanja daljnjih krivotvorina. Nadležna tijela bez odgode,a najkasnije čim je donesena konačna odluka o kaznenim postupcima, šalju neophodne uzorke.
Članak 11.
Statistika
Države članice najmanje svake dvije godine šalju Komisiji podatke o broju kaznenih djela koja su utvrđena u člancima 3. i 4. te o broju osoba protiv kojih je poduzet kazneni progon i koje su osuđene za kaznena djela koja su utvrđena u člancima 3. i 4.
Članak 12.
Izvješćivanje od strane Komisije i preispitivanje
Komisija podnosi izvješće o primjeni ove Direktive Europskom parlamentu i Vijeću do 23. svibnja 2019. U izvješću se procjenjuje u kojoj su mjeri države članice poduzele potrebne mjere za usklađivanje s ovom Direktivom. Izvješće je, ako je to potrebno, popraćeno zakonodavnim prijedlogom.
Članak 13.
Zamjena Okvirne odluke 2000/383/PUP
Okvirna odluka 2000/383/PUP zamjenjuje se u odnosu na države članice koje su ovom Direktivom obvezane, ne dovodeći u pitanje obveze tih država članica u vezi s rokom za prenošenje Okvirne odluke 2000/383/PUP u nacionalno pravo.
Za države članice koje su obvezane ovom Direktivom, upućivanja na Okvirnu odluku 2000/383/PUP tumače se kao upućivanja na ovu Direktivu.
Članak 14.
Prenošenje
1. Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 23. svibnja 2016. One odmah o tome obavješćuju Komisiju.
Kad države članice donose ove mjere, te mjere sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave na nju upućuje. Načine tog upućivanja određuju države članice.
2. Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
Članak 15.
Stupanje na snagu
Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 16.
Primatelji
Ova je Direktiva upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.