ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 565/2014/EU
ze dne 15. května 2014,
kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých dokladů Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem a Rumunskem za rovnocenné jejich národním vízům za účelem průjezdu přes jejich území nebo zamýšlených pobytů na jejich území, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů, a kterým se zrušují rozhodnutí č. 895/2006/ES a č. 582/2008/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 4 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2011 je Chorvatsko, jež k Unii přistoupilo dne 1. července 2013, od uvedeného dne povinno zavést pro státní příslušníky třetích zemí uvedených v příloze I nařízení Rady (ES) č. 539/2001 (2) vízovou povinnost.
(2)
Podle čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2011 se ustanovení schengenského acquis o podmínkách a kritériích pro vydávání jednotných víz, o vzájemném uznávání víz a o rovnocennosti mezi povoleními k pobytu/dlouhodobými vízy a krátkodobými vízy použijí v Chorvatsku až od přijetí rozhodnutí Rady vydaného za tímto účelem. Pro Chorvatsko jsou však závazná ode dne přistoupení.
(3)
Chorvatsko je tudíž povinno vydávat národní víza ke vstupu na své území a průjezdu přes ně státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného víza nebo dlouhodobého víza nebo povolení k pobytu vydaného členským státem plně provádějícím schengenské acquis nebo obdobných dokladů vydaných Bulharskem, Kyprem a Rumunskem, jež je dosud plně neprovádějí.
(4)
Držitelé dokladů vydaných členskými státy, jež plně provádějí schengenské acquis, a dokladů vydaných Bulharskem, Kyprem a Rumunskem nepředstavují pro Chorvatsko žádné riziko, neboť podstoupili veškeré nezbytné kontroly těmito členskými státy. Aby nebyla na Chorvatsko kladena další neopodstatněná administrativní zátěž, měla by být přijata společná pravidla, kterými se Chorvatsku povoluje jednostranně uznávat některé doklady vydávané uvedenými členskými státy za rovnocenné jeho národním vízům a zavést zjednodušený režim kontrol osob na jeho vnějších hranicích vycházející z tohoto jednostranného uznávání rovnocennosti.
(5)
Společná pravidla, která byla zavedena rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 895/2006/ES (3) a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 582/2008/ES (4) by měla být zrušena. Pokud jde o Kypr, který uplatňuje společný režim zavedený rozhodnutím č. 895/2006/ES od 10. července 2006, a o Bulharsko a Rumunsko, které uplatňují společný režim zavedený rozhodnutím č. 582/2008/ES od 18. července 2008, měla by být přijata společná pravidla, kterými se Bulharsku, Kypru a Rumunsku, stejně jako Chorvatsku, povoluje jednostranně uznávat některé doklady vydávané členskými státy plně provádějícími schengenské acquis, jakož i obdobné doklady vydávané Chorvatskem za rovnocenné jeho národním vízům a zavést zjednodušený režim kontrol osob na jejich vnějších hranicích vycházející z tohoto jednostranného uznávání rovnocennosti. Tímto rozhodnutím není dotčen cíl Bulharska ani Rumunska stát se bezodkladně členskými státy Schengenu.
(6)
Zjednodušený režim stanovený tímto rozhodnutím by se měl použít po přechodnou dobu do dne, který bude určen v rozhodnutí Rady uvedeném v čl. 3 odst. 2 prvním pododstavci aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o Kypr, v čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci aktu o přistoupení z roku 2005, pokud jde o Bulharsko a Rumunsko, a v čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci aktu o přistoupení z roku 2011, pokud jde o Chorvatsko, a měl by podléhat případným přechodným ustanovením pro doklady vydané před tímto dnem.
(7)
Účast na zjednodušeném režimu by měla být dobrovolná, a členským státům by neměly být ukládány dodatečné povinnosti nad rámec těch, které jsou uvedeny v aktu o přistoupení z roku 2003, aktu o přistoupení z roku 2005 nebo aktu o přistoupení z roku 2011.
(8)
Společná pravidla by měla platit pro krátkodobá jednotná víza, dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydávaná členskými státy plně provádějícími schengenské acquis, pro víza s omezenou územní platností vydávaná žadateli, který je držitelem cestovního dokladu, který není uznáván jedním nebo více členskými státy, podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 (5) (vízový kodex) a zeměmi přidruženými k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, jakož i pro krátkodobá víza, dlouhodobá víza a povolení k pobytu vydávaná Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem a Rumunskem. Uznání dokladu by mělo být omezeno dobou jeho platnosti.
(9)
V rámci režimu jednostranného uznávání ze strany Bulharska, Chorvatska, Kypru a Rumunska některých dokladů vydaných členskými státy plně provádějícími schengenské acquis a obdobných dokladů vydaných Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem a Rumunskem pro průjezd přes jejich území nebo pro zamýšlené pobyty na jejich území, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů, zavedeného tímto rozhodnutím musí být splněny podmínky vstupu pro státní příslušníky třetích zemí, jejichž předpokládané pobyty na území členských států nepřekročí 90 dní během jakéhokoli období 180 dnů, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 (6), s výjimkou požadavku mít platné vízum, pokud je požadováno podle nařízení (ES) č. 539/2001.
(10)
Jelikož cíle tohoto rozhodnutí, totiž zavedení režimu jednostranného uznávání některých dokladů vydávaných jinými členskými státy ze strany Bulharska, Chorvatska, Kypru a Rumunska, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou rovněž v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(11)
Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (7), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES (8).
(12)
Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (9), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES (10).
(13)
Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis (11), která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU (12).
(14)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
(15)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES (13); Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné.
(16)
Toto rozhodnutí rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES (14); Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích umožňující Bulharsku, Chorvatsku, Kypru a Rumunsku jednostranně uznávat za rovnocenné jejich národním vízům za účelem průjezdu přes jejich území nebo zamýšlených pobytů na jejich území, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů, doklady uvedené v čl. 2 odst. 1 a článku 3 tohoto rozhodnutí vydané státním příslušníkům třetích států, kteří podléhají vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001.
Prováděním tohoto rozhodnutí nejsou dotčeny kontroly osob prováděné na vnějších hranicích v souladu s články 5 až 13 a články 18 a 19 nařízení (ES) č. 562/2006.
Článek 2
1. Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko smějí považovat za rovnocenné svým národním vízům za účelem průjezdu přes své území nebo zamýšlených pobytů na něm, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů, tyto doklady vydané členskými státy plně provádějícími schengenské acquis bez ohledu na státní příslušnost jejich držitelů:
a)
„jednotné vízum“ podle definice v čl. 2 bodě 3 vízového kodexu platné pro dva nebo více vstupů;
b)
„dlouhodobé vízum“ podle článku 18 Úmluvy k provedení Schengenské dohody (15);
c)
„povolení k pobytu“ podle definice v čl. 2 bodě 15 nařízení (ES) č. 562/2006.
2. Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko smějí považovat za rovnocenné svým národním vízům za účelem průjezdu přes své území nebo zamýšlených pobytů na něm, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů, víza s omezenou územní platností vydaná v souladu s čl. 25 odst. 3 první větou vízového kodexu.
3. Rozhodnou-li se Bulharsko, Chorvatsko, Kypr nebo Rumunsko uplatňovat toto rozhodnutí, uznají všechny doklady uvedené v odstavcích 1 a 2 bez ohledu na členský stát, který doklad vydal, pokud nejsou připojeny k cestovním dokladům, které neuznávají, nebo k cestovním dokladům vydaným třetí zemí, s níž nemají diplomatické styky.
Článek 3
1. Rozhodnou-li se Bulharsko, Chorvatsko, Kypr nebo Rumunsko uplatňovat článek 2, smí vedle dokladů podle uvedeného článku uznávat za rovnocenná svým národním vízům pro průjezd přes své území nebo zamýšlené pobyty na něm, jejichž doba trvání během jakéhokoli období 180 dnů nepřekročí 90 dnů:
a)
národní krátkodobá víza a národní dlouhodobá víza vydaná Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem nebo Rumunskem v jednotném vzoru stanoveném nařízením Rady (ES) č. 1683/95 (16);
b)
povolení k pobytu vydaná Bulharskem, Chorvatskem, Kyprem nebo Rumunskem podle jednotného vzoru stanoveného nařízením Rady (ES) č. 1030/2002 (17),
pokud tato víza a povolení k pobytu nejsou připojeny k cestovním dokladům, které tyto členské státy neuznávají, nebo k cestovním dokladům vydaným třetí zemí, s níž nemají diplomatické styky.
2. Doklady vydávané Bulharskem, které smějí být uznávány, jsou uvedeny v příloze I.
Doklady vydávané Chorvatskem, které smějí být uznávány, jsou uvedeny v příloze II.
Doklady vydávané Kyprem, které smějí být uznávány, jsou uvedeny v příloze III.
Doklady vydávané Rumunskem, které smějí být uznávány, jsou uvedeny v příloze IV.
Článek 4
Doba platnosti dokladů uvedených v článcích 2 a 3 musí zahrnovat dobu trvání průjezdu nebo pobytu.
Článek 5
Pokud se Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko rozhodnou uplatňovat toto rozhodnutí, oznámí to Komisi do dvaceti pracovních dní od jeho vstupu v platnost. Komise zveřejní informace sdělené těmito členskými státy v Úředním věstníku Evropské unie.
V těchto oznámeních Bulharsko, Chorvatsko, Kypr a Rumunsko případně uvedou třetí země, na něž z důvodu neexistence diplomatických styků neuplatní toto rozhodnutí podle čl. 2 odst. 3 a čl. 3 odst. 1.
Článek 6
Rozhodnutí č. 895/2006/ES a č. 582/2008/ES se zrušují.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do dne určeného rozhodnutím Rady přijatým podle čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o Kypr, podle čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce aktu o přistoupení z roku 2005, pokud jde o Bulharsko a Rumunsko, a podle čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce aktu o přistoupení z roku 2011, pokud jde o Chorvatsko, od kterého se v dotčeném členském státě uplatňují všechna ustanovení schengenského acquis v oblasti společné vízové politiky a pohybu státních příslušníků třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členských států.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno Bulharsku, Chorvatsku, Kypru a Rumunsku.
V Bruselu dne 15. května 2014.
ODLUKA br. 565/2014/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
od 15. svibnja 2014.
o uvođenju pojednostavljenog režima kontrole osoba na vanjskim granicama na temelju jednostranog priznanja od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana i stavljanju izvan snage odluka 895/2006/EZ i 582/2008/EZ
EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 77. stavak 2. točke (a) i (b),
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
djelujući u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
budući da:
(1)
Na temelju članka 4. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2011., Hrvatska koja je pristupila Uniji 1. srpnja 2013. dužna je od tog dana za državljane trećih zemalja koje su navedene u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EZ) br. 539/2001 (2) uvesti obvezu posjedovanja vize.
(2)
Na temelju članka 4. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2011., odredbe schengenske pravne stečevine o uvjetima i kriterijima za izdavanje jedinstvenih viza te odredbe o uzajamnom priznavanju viza i jednakovrijednosti boravišnih dozvola/viza za dugotrajni boravak i viza za kratkotrajni boravak na Hrvatsku se primjenjuju nakon donošenja odluke Vijeća u tu svrhu. Međutim, one su za Hrvatsku obvezujuće od datuma njezina pristupanja.
(3)
Hrvatska je stoga dužna izdati nacionalne vize za ulazak na svoje državno područje ili tranzit kroz njega državljanima trećih zemalja koji posjeduju jedinstvenu vizu ili vizu za dugotrajni boravak ili boravišnu dozvolu koju je izdala država članica koja u cijelosti primjenjuje schengensku pravnu stečevinu ili sličnu ispravu koju su izdali Bugarska, Cipar i Rumunjska koji je još ne primjenjuju u cijelosti.
(4)
Nositelji isprava koje su izdale države članice koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu i isprava koje su izdali Bugarska, Cipar i Rumunjska ne predstavljaju nikakav rizik za Hrvatsku jer su bili podvrgnuti svim potrebnim kontrolama od strane tih država članica. Kako bi se izbjeglo nametanje neopravdanog dodatnog administrativnog tereta Hrvatskoj, trebalo bi donijeti zajednička pravila kojima se Hrvatskoj dopušta jednostrano priznavanje određenih isprava koje su izdale te države članice kao jednakovrijednih njezinim nacionalnim vizama te uspostava pojednostavljenog režima kontrole osoba na njezinim vanjskim granicama na temelju tog jednostranog priznavanja jednakovrijednosti.
(5)
Zajednička pravila uvedena Odlukom br. 895/2006/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3) i Odlukom br. 582/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4) trebalo bi staviti izvan snage. U odnosu na Cipar koji zajednički režim uspostavljen Odlukom br. 895/2006/EZ primjenjuje od 10. srpnja 2006., te Bugarsku i Rumunjsku koje zajednički režim uspostavljen Odlukom br. 582/2008/EZ primjenjuju od 18. srpnja 2008., trebalo bi donijeti zajednička pravila kojima se Bugarskoj,Cipru i Rumunjskoj, poput Hrvatske, dopušta jednostrano priznavanje određenih isprava koje su izdale države članice koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu kao i sličnih isprava koje je izdala Hrvatska kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama te uspostava pojednostavljenog režima kontrole osoba na njihovim vanjskim granicama na temelju tog jednostranog priznavanja jednakovrijednosti. Ovom Odlukom ne dovodi se u pitanje cilj Bugarske i Rumunjske da bez odgađanja postanu države članice Schengenskog sporazuma.
(6)
Pojednostavljeni režim utvrđen u ovoj Odluci trebao bi se primjenjivati u prijelaznom razdoblju, do datuma koji treba odrediti u odluci Vijeća kako je navedeno članku 3. stavku 2. prvom podstavku Akta o pristupanju Cipra iz 2003., članku 4. stavku 2. prvom podstavku Akta o pristupanju Bugarske i Rumunjske iz 2005. te članku 4. stavku 2. prvom podstavku Akta o pristupanju Hrvatske iz 2011., podložno mogućim prijelaznim odredbama s obzirom na isprave izdane prije tog datuma.
(7)
Sudjelovanje u pojednostavljenom režimu trebalo bi biti neobvezno i ne bi trebalo državama članicama nametati dodatne obveze, uz one obveze koje su utvrđene Aktom o pristupanju iz 2003., Aktom o pristupanju iz 2005. ili Aktom o pristupanju iz 2011.
(8)
Zajednička pravila trebala bi se primjenjivati na jedinstvene vize za kratkotrajni boravak, vize za dugotrajni boravak i boravišne dozvole koje su izdale države članice koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu, na vize s ograničenom teritorijalnom valjanošću izdane podnositelju zahtjeva koji posjeduje putnu ispravu koju ne priznaju jedna ili više, ali ne sve države članice u skladu Uredbom (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (5) („Zakonik o vizama”) i koje su izdale zemlje povezane s provedbom, primjenom i razvojem schengenske pravne stečevine te na vize za kratkotrajni boravak, vize za dugotrajni boravak i boravišne dozvole koje su izdali Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska. Priznavanje određene isprave trebalo bi se ograničiti na razdoblje njezine valjanosti.
(9)
Uvjeti ulaska državljana trećih zemalja čiji namjeravani boravak na državnom području država članica ne premašuje trajanje od 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana kako je utvrđeno u članku 5. stavku 1. Uredbe (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (6) moraju biti ispunjeni, uz iznimku uvjeta posjedovanja važeće vize, ako se to zahtijeva na temelju Uredbe (EZ) br. 539/2001, u mjeri u kojoj se ovom Odlukom uspostavlja režim jednostranog priznavanja od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava koje su izdale države članice koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu i sličnih isprava koje su izdali Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana.
(10)
S obzirom na to da cilj ove Odluke, odnosno uvođenje režima jednostranog priznavanja od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava koje su izdale druge države članice, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Odluka ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(11)
Za Island i Norvešku ova Odluka predstavlja razvoj odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma sklopljenog između Vijeća Europske unije, Republike Island i Kraljevine Norveške o pridruživanju tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (7), koje su dio područja iz članka 1. točke (B) Odluke Vijeća 1999/437/EZ (8).
(12)
Za Švicarsku ova Odluka predstavlja razvoj odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma sklopljenog između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (9), koje su dio područja iz članka 1. točke (B) Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (10).
(13)
Za Lihtenštajn ova Odluka predstavlja razvoj odredbi schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (11), koje su dio područja iz članka 1. točke (B) Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EU (12).
(14)
U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(15)
Ova Odluka predstavlja razvoj odredbi schengenske pravne stečevine u kojima Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2000/365/EZ (13). Ujedinjena Kraljevina stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
(16)
Ova Odluka predstavlja razvoj odredbi schengenske pravne stečevine u kojima Irska ne sudjeluje, u skladu s Odlukom Vijeća 2002/192/EZ (14). Irska stoga ne sudjeluje u njezinu donošenju te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje.
DONIJELI SU OVU ODLUKU:
Članak 1.
Ovom Odlukom uvodi se pojednostavljeni režim kontrole osoba na vanjskim granicama, pri čemu Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska mogu jednostrano priznati isprave iz članka 2. stavka 1. i članka 3. ove Odluke, izdane državljanima trećih zemalja koji na temelju Uredbe (EZ) br. 539/2001 moraju posjedovati vizu, kao jednakovrijedne svojim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana.
Provedba ove Odluke ne utječe na provjere osoba koje se moraju provoditi na vanjskim granicama u skladu s člancima od 5. do 13. te člancima 18. i 19. Uredbe (EZ) br. 562/2006.
Članak 2.
1. Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska mogu smatrati jednakovrijednima svojim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana sljedeće isprave koje su izdale države članice koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu, bez obzira na državljanstvo osoba koje ih posjeduju:
(a)
„jedinstvenu vizu” kako je definirana u članku 2. točki 3. Zakonika o vizama koja vrijedi za dva ulaska ili višestruke ulaske;
(b)
„vizu za dugotrajni boravak” kako je navedena u članku 18. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma (15);
(c)
„boravišnu dozvolu” kako je definirana u članku 2. točki 15. Uredbe (EZ) br. 562/2006.
2. Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska također mogu smatrati jednakovrijednima svojim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana vize s ograničenom teritorijalnom valjanošću izdane u skladu s prvom rečenicom članka 25. stavka 3. Zakonika o vizama.
3. Ako Bugarska, Hrvatska, Cipar ili Rumunjska odluče primjenjivati ovu Odluku, one priznaju sve isprave iz stavaka 1. i 2. bez obzira na to koja ih je država članica izdala, osim ako su unesene u putne isprave koje one ne priznaju ili u putne isprave koje je izdala treća zemlja s kojom nemaju diplomatske odnose.
Članak 3.
1. Ako Bugarska, Hrvatska, Cipar ili Rumunjska odluče primjenjivati članak 2., one mogu, uz isprave koje su navedene u tom članku priznavati kao jednakovrijedne svojim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana:
(a)
nacionalne vize za kratkotrajni boravak i nacionalne vize za dugotrajni boravak koje su izdali Bugarska, Hrvatska, Cipar ili Rumunjska na jedinstvenom obrascu utvrđenom Uredbom Vijeća (EZ) br. 1683/95 (16);
(b)
boravišne dozvole koje su izdali Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska u skladu s jedinstvenim obrascem utvrđenim Uredbom Vijeća (EZ) br. 1030/2002 (17).
osim ako su takve vize ili boravišne dozvole unesene u priloženim putnim ispravama koje navedene države ne priznaju ili u putne isprave onima koje je izdala treća zemlja s kojom nemaju diplomatske odnose.
2. Isprave koje izdaje Bugarska i koje se mogu priznati navedene su u Prilogu I.
Isprave koje izdaje Hrvatska i koje se mogu priznati navedene su u Prilogu II.
Dokumenti Isprave koje izdaje Cipar i koje se mogu priznati navedene su u Prilogu III.
Isprave koje izdaje Rumunjska i koje se mogu priznati navedene su u Prilogu IV.
Članak 4.
Razdoblje valjanosti isprava iz članaka 2. i 3. obuhvaća trajanje tranzita ili boravka.
Članak 5.
Ako Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska odluče primjenjivati ovu Odluku, oni u roku od 20 radnih dana od stupanja na snagu ove Odluke o tome obavješćuju Komisiju. Komisija u Službenom listu Europske unije objavljuje informacije koje su dostavile te države članice.
U tim se obavijestima prema potrebi navode treće zemlje u odnosu na koje Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska, zbog nepostojanja diplomatskih odnosa, ne primjenjuju ovu Odluku na temelju članka 2. stavka 3. i članka 3. stavka 1.
Članak 6.
Odluke br. 895/2006/EZ i br. 582/2008/EZ stavljaju se izvan snage.
Članak 7.
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ona se primjenjuje do datuma koji se utvrđuje odlukom Vijeća koja se donesi na temelju članka 3. stavka 2. prvog podstavka Akta o pristupanju iz 2003. za Cipar, članka 4. stavka 2. prvog podstavka Akta o pristupanju iz 2005. za Bugarsku i Rumunjsku i članka 4. stavka 2. prvog podstavka Akta o pristupanju iz 2011. za Hrvatsku, na koji se na dotične države članice primjenjuju sve odredbe schengenske pravne stečevine u području zajedničke vizne politike i kretanja državljana trećih zemalja koji zakonito borave na državnom području država članica.
Članak 8.
Ova je Odluka upućena Bugarskoj, Hrvatskoj, Cipru i Rumunjskoj.
Sastavljeno u Bruxellesu 15. svibnja 2014.