PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1239/2013,
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení šetření
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 8. listopadu 2012 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 26. září 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
Před zahájením šetření a v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k vyjádřením, jež čínská vláda učinila ve smyslu nenapadnutelnosti režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
1.2. Souběžné antidumpingové řízení
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) dne 6. září 2012 informovala Evropská komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 6. června 2013 uložila Komise nařízením (EU) č. 513/2013 (4) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z ČLR (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“).
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. Celní evidence
(7)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 1. března 2013 nařízení (EU) č. 182/2013 (5), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013.
(8)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí týkající se celní evidence dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V okamžiku, k němuž Komise přijala rozhodnutí o celní evidenci dovozu, disponovala dostatečně jasnými důkazy, na jejichž základě byla zdůvodněna nezbytnost celní evidence dovozu, zejména pak důkazy o prudkém nárůstu objemů celkového dovozu a podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
1.4. Strany dotčené řízením
(9)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, orgány ČLR a známé dovozce. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem, jak je uvedeno ve 38. bodě odůvodnění níže. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
a) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(11)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 121 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Tyto spolupracující společnosti představují více než 80 % celkového objemu čínského vývozu. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek sedmi vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců.
(12)
Vybraný vzorek složený ze sedmi skupin společností tvoří tři spolupracující vývozci s největším objemem vývozu modulů, dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu článků a dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu destiček. Vzorek těchto sedmi skupin vyvážejících výrobců sloužil jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení. Jak je vysvětleno v 46. bodě odůvodnění níže, Komise vyloučila v konečné fázi šetření destičky z definice výrobku. Některé společnosti byly do vzorku vybrány na základě největšího objemu vývozu destiček. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že Komise již šetření v těchto společnostech provedla a ověřila jimi předložené údaje, a rovněž s ohledem na značný objem vývozu modulů a/nebo článků všech těchto společností se nepovažovalo za nutné vzorek upravovat.
(13)
Počet vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl nakonec stanoven na osm společností/skupin. Původně bylo totiž oznámeno, že Jinko Solar Co. Ltd a Renesola Jiangsu Ltd jsou společnosti ve spojení, avšak následně bylo zjištěno, že ve spojení nejsou.
b) Výběr vzorku výrobců v Unii
(14)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. O výběru tohoto předběžného vzorku výrobců v Unii byli informováni všichni známí výrobci a známá sdružení výrobců v Unii. Tento předběžný vzorek sestával z devíti výrobců z celkového počtu asi 215 výrobců v Unii, o nichž bylo před zahájením šetření známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a již byli vybráni na základě největšího reprezentativního objemu výroby, s přihlédnutím k objemu prodeje a zeměpisné poloze, aby mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Bylo zajištěno, aby tento vzorek zahrnoval vertikálně integrované i neintegrované výrobce v Unii. Rovněž zúčastněné strany byly vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.
(15)
Některé zúčastněné strany vznesly proti předběžnému vzorku výrobců v Unii následující připomínky:
i)
Některé strany uvedly, že omezené informace poskytnuté k předběžně vybranému vzorku nebyly dostačující a neumožnily jim vznést smysluplné připomínky k navrženému vzorku. Kritizovaly zejména to, že totožnost výrobců v Unii byla považována za důvěrný údaj, a požadovaly, aby bylo zveřejněno, ve kterých členských státech se nacházejí výrobci v Unii zařazení do vzorku, jaký je podíl těchto vybraných výrobců v Unii na celkovém objemu výroby fotovoltaických modulů a článků a jaký podíl na výrobě a prodeji mají jednotlivé společnosti zařazené do vzorku i vzorek jako celek.
ii)
Způsob výběru vzorku byl zpochybněn s poukazem na to, že „směšuje tři různé kroky“, a sice podporu pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr vzorku. Tvrdilo se, že proto není jasné, zda v době výběru vzorku bylo již vymezeno výrobní odvětví Unie, a zda tedy tento vzorek lze považovat za reprezentativní. Jestliže výrobní odvětví Unie nebylo ve fázi výběru vzorku vymezeno, neměly zúčastněné strany možnost si ověřit, zda je tento předběžný vzorek reprezentativní, a zda tedy na základě tohoto vzorku lze správně posoudit situaci v tomto výrobním odvětví Unie v období šetření stanoveném v 38. bodě odůvodnění níže. Dále bylo uváděno, že není vhodné, aby byl předběžný vzorek vybírán na základě odpovědí výrobců v Unii na zjišťování podpory pro zahájení šetření.
iii)
Též se tvrdilo, že předběžný vzorek byl vybrán pouze ze společností, jež stávajícímu šetření vyjádřily podporu.
iv)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem k tomu, že do předběžného vzorku byly zařazeny i vertikálně integrované společnosti, může být objem výroby článků započítán dvojmo nebo trojmo, což vyvolává pochyby o celkové reprezentativnosti tohoto vzorku. Bylo požadováno, aby u vertikálně integrovaných výrobců byl započítáván pouze objem výroby modulů, a nikoli objem výroby článků.
v)
Stejná strana tvrdila, že údaje, z nichž se při výběru vzorků vycházelo, jsou přinejmenším zčásti nespolehlivé, což může mít dopad na reprezentativnost předběžného vzorku jako celku.
vi)
Jedna strana předložila seznam, který údajně obsahoval přibližně 150 dalších výrobců obdobného výrobku v Unii, a tvrdila, že by i oni měli být vzati v úvahu za účelem výběru vzorku výrobců v Unii.
(16)
Na argumenty vznesené těmito stranami bylo reagováno takto: Výrobci v Unii požádali, aby údaje o jejich totožnosti byly považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Výrobci totiž skutečně čelili hrozbám, že dojde k poškození jejich podnikatelské činnosti v Unii i mimo ni. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Zveřejnění lokality nebo podílu na výrobě a prodeji jednotlivých výrobců v Unii zařazených do vzorku by snadno mohlo vést ke zjištění totožnosti dotčeného výrobce, a proto požadavky na zveřejnění výše uvedených informací musely být zamítnuty.
(17)
Komise „nesměšovala“ zjišťování podpory pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr předběžného vzorku, neboť tyto kroky zůstaly navzájem nezávislé a o každém z nich bylo rozhodováno odděleně. Nebylo prokázáno, v jaké míře použití údajů o výrobě a prodeji poskytnutých výrobci v rámci zjišťování podpory pro zahájení šetření ovlivnilo reprezentativnost vzorku. Na počátku bylo výrobní odvětví Unie skutečně vymezeno jen předběžně. Pro předběžné stanovení celkové výroby Unie v období šetření, které je stanoveno v 38. bodě odůvodnění níže, byly použity veškeré dostupné informace o výrobcích v Unii, včetně informací obsažených v podnětu a údajů shromážděných od výrobců v Unii a jiných stran před zahájením šetření.
(18)
Pro zařazení do vzorku byli vzati v úvahu všichni výrobci v Unii, kteří odpověděli na otázky týkající se podpory pro zahájení šetření, bez ohledu na to, zda šetření podpořili, vyslovili se proti němu nebo nevyjádřili žádné stanovisko. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Otázka dvojího/trojího započítávání byla při výběru prozatímního vzorku zvážena. Bylo zřejmé, že vyloučením výroby a prodeje článků vyráběných vertikálně integrovanými výrobci v Unii by nebyla vzata v úvahu část výroby článků prodávaných na volném trhu. Proto byl učiněn závěr, že vyloučení prodejů článků z celkového objemu výroby by nutně nevedlo k reprezentativnějšímu vzorku. Ostatně reprezentativnost vzorku byla zajištěna nejen na základě objemu výroby, ale i na základě zeměpisného rozmístění a vyváženého zastoupení vertikálně integrovaných a neintegrovaných výrobců. Relativní reprezentativnost objemu výroby byla vypočítána na úrovni každého typu obdobného výrobku. Na základě toho se mělo za to, že metoda výběru prozatímního vzorku byla přiměřená, a vzorek je proto považován za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie vyrábějící výrobek, který je předmětem šetření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto. Pokud jde o spolehlivost údajů, byl vzorek vybrán na základě informací dostupných v době výběru vzorku, jak stanoví článek 27 základního nařízení. Pokud jde o spolehlivost údajů použitých na podporu zahájení šetření, při šetření se neprokázalo, že by údaje shromážděné před zahájením vykazovaly značné nedostatky. Lze tedy důvodně předpokládat, že základ, z něhož vycházel výběr předběžného vzorku, byl dostatečně spolehlivý. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(20)
Pokud jde o seznam přibližně 150 dalších výrobců v Unii, je nutno poznamenat, že tato informace byla předložena po uplynutí lhůty stanovené pro zúčastněné strany, aby se vyjádřily k výběru prozatímního vzorku, a pro výrobce v Unii, aby se přihlásili a požádali o zařazení do vzorku. Mimoto přibližně 30 výrobců v Unii obsažených v tomto seznamu bylo ve skutečnosti v době výběru vzorku Komisi známo. Při výběru vzorku byli zvažováni všichni výrobci v Unii, kteří se po zveřejnění oznámení o zahájení šetření přihlásili. Reprezentativnost vzorku nebyla tudíž ovlivněna. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(21)
Po obdržení připomínek bylo složení vzorku přezkoumáno, neboť existovaly náznaky, že jedna z vybraných společností nemusí být schopna plně spolupracovat. V zájmu zachování míry reprezentativnosti vzorku byl vybrán další výrobce v Unii. Tento revidovaný vzorek tedy tvořilo deset společností vybraných na základě největšího reprezentativního objemu na každé úrovni výroby, s přihlédnutím k objemu prodejů na trhu Unie a k zeměpisné poloze, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřené přezkoumán. Vzhledem k vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž i z příslušného šetření (viz 42.-46. a 349. bod odůvodnění níže) se vzorek skládal z devíti společností. Revidovaný vzorek výrobců v Unii pak představoval, vyjádřeno procentním podílem na celkové výrobě Unie, u modulů mezi 18 % a 21 % a u článků mezi 17 % a 24 % a zahrnoval výrobce vertikálně integrované i neintegrované. Přesné podíly nemohly být uvedeny vzhledem k tomu, že přesný podíl by umožnil vypočítat objem výroby dalšího výrobce v Unii uvedeného výše, a mohla by tak být zjištěna jeho totožnost.
(22)
Výrobci v Unii, kteří předložili Komisi informace požadované pro účely výběru vzorku v rámci tohoto antisubvenčního řízení se shodují s výrobci v Unii, kteří poskytli příslušné informace v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření. Kromě toho všichni výrobci v Unii zařazení do konečného vzorku v antidumpingovém šetření poskytli příslušné informace v rámci tohoto antisubvenčního šetření, což Komisi umožnilo výběr vzorku. Považovalo se tedy za vhodné, aby konečné vzorky výrobců v Unii byly v obou řízeních totožné.
(23)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti v případě jmen žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není opodstatněné. Jak již bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise byla toho názoru, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy, jak uvedla čínská vláda, jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(24)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) své argumenty týkající se použité metody pro výběr prozatímního vzorku výrobců v Unii. Tvrdila zejména, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se již touto otázkou zabývala v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností uvedených na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje zejména montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. CCCME proto nebyla schopna prokázat, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. Kromě toho CCCME neposkytla jiné údaje, kterými by zpochybnila celkovou výrobu v Unii, ani nepředložila žádné důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
c) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(25)
Z přibližně 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a kontaktovaných Komisí zaslalo odpovědi na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, dvacet stran, z toho 12 odpovědí se týkalo modulů a jedna odpověď se týkala článků. Kromě toho se přihlásilo sedm dalších stran, avšak tyto nevykazovaly žádný dovoz nebo další prodej dotčeného výrobku. Vzorek byl vybrán v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, tedy tvořili dva dovozci modulů a jeden dovozce článků, představující přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. Po obdržení odpovědí na dotazník však vyšlo najevo, že hlavní činností jednoho z těchto tří dovozců jsou ve skutečnosti solární zařízení, a nikoliv obchodování s dotčenými výrobky. Pokud jde o činnost druhého dovozce, jednalo se o dovoz modulů a nikoli dovoz článků. Kvalita informací, jež tento dovozce poskytl v odpovědi na dotazník, nebyla nicméně dostačující k tomu, aby byl zahrnut do analýzy dovozců, kteří nejsou ve spojení. Šetření navíc ukázalo, že většina dovozu dotčeného výrobku je na trh Unie uváděna prostřednictvím společností, které jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR, nebo prostřednictvím montážních firem nebo společností připravujících projekty.
(26)
Po uložení prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření se Komise obrátila na další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní informace o svých činnostech v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Účelem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu k další spolupráci při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. zabývají se jeho nákupem a následným prodejem). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Pouze tři z těchto pěti odpovědí byly dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se tak rozšířil a sestával ze čtyř dovozců modulů, představujících přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. S ohledem na strukturu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední podniky, nebylo možné kvůli omezeným zdrojům, jež měly orgány k dispozici, sestavit vzorek zastupující větší podíl.
d) Odpovědi na dotazník a ověřování
(27)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům ČLR (včetně zvláštních dotazníků pro China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, jiné důležité finanční instituce a výrobce polykrystalického křemíku ve státním vlastnictví, skla a hliníku, jež dodávali tyto suroviny dotčenému odvětví během období šetření), osmi vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce i navazujícím hospodářským subjektům a jejich sdružením, kteří se přihlásili ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení. Komise kontaktovala také jedno reprezentativní sdružení spotřebitelů.
(28)
Komise obdržela odpovědi od čínské vlády, všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a jejich společností ve spojení v ČLR, od pěti vyvážejících výrobců, kteří žádali o individuální zjišťování, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, všech dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, zařazených do vzorku a od 21 hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie a od tří jejich sdružení.
(29)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů, finančních institucí, společností zařazených do vzorku, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, sdružení a nezávislého konzultanta:
a)
Vláda Čínské lidové republiky
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
-
Huaxia Bank, Peking, Čína
-
China Development Bank, Peking, Čína
-
Export Import Bank of China, Peking, Čína
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii
-
osm výrobců v Unii zařazených do vzorku
c)
Skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Čína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Čína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Čína
-
JingAo Group, Čína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Čína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Čína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Čína
-
Jinko Solar Co Ltd, Čína
d)
Dovozce v Unii, který není ve spojení
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Německo
e)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Německo
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Německo
f)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Německo
-
ValSolar SL, Badajoz, Španělsko
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španělsko
g)
Sdružení
-
European Photovoltaic Industry Association (EPIA), Brusel, Belgie
h)
Nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(30)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
(31)
Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie zpochybnila právní základ pro inspekci na místě provedenou v prostorách Europressedienst a uvedla, že nezávislá konzultační společnost není zúčastněnou stranou podle článku 26 základního nařízení. Nicméně zjištění by měla být založena na spolehlivých a ověřitelných údajích, kdykoli je to možné. Europressedienst poskytla na základě smlouvy informace o makroekonomických ukazatelích. Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady veřejné správy, aby ověřila spolehlivost a přesnost údajů, na nichž založila svá zjištění.
(32)
Čínská vláda uvedla, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisem, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace aniž byl uveden „rozumný důvod“ nebo poskytnuta dostatečně podrobná shrnutí, nebo výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných informací, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii bez důvěrných informací a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty se značným zpožděním.
(33)
(i) Pokud jde o tvrzení, že ve veřejně přístupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, o jaké informace se jedná. ii) Její tvrzení, že nebyla dostupná verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, je nepravdivé. iii) Pokud jde o zpoždění při poskytování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné informace, bylo dotčené straně vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné informace zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost provedených shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na zachování anonymity, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných informací neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana svoji verzi neobsahující důvěrné informace odpovídajícím způsobem upravit, než mohla být zpřístupněna ostatním zúčastněným stranám.
(34)
Každopádně se má za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila včas reagovat na informace obsažené ve spise zpřístupněném pro kontrolu, tak aby mohla zohlednit jejich stanoviska, byla-li řádně doložená a opodstatněná, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla příležitost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(35)
Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení vyrovnávacích cel na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(36)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
1.5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(37)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků pozměněnou nabídku závazku, která se vztahuje rovněž na souběžné antidumpingové šetření. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (6) Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
1.6. Období šetření a posuzované období
(38)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(39)
V počáteční fázi byl dotčený výrobek definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(40)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2.2. Obdobný výrobek
(41)
Při šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejná základní konečná použití. Proto se ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení považují za obdobné.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.3.1. Vyloučení destiček
(42)
Zúčastněné strany tvrdily, že destičky by měly být vyňaty z definice výrobku, neboť nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě argumentů vznesených před vyhlášením prozatímního antidumpingového nařízení byly následně v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(43)
Zaprvé, zúčastněné strany tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, neboť šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a „destičky, jejichž tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Kromě toho se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Dospělo se tudíž k závěru, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Z výše uvedeného zároveň vyplývá, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(44)
Zadruhé se tvrdí, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Zejména pak, že destičky nemohou přeměňovat sluneční záření na elektřinu, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(45)
Šetření skutečně prokázalo, že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. K přeměně dochází v článcích, které pohlcují světlo a přeměňují ho pomocí krystalického křemíku na elektrický proud. Články mají přechod mezi kladně a záporně dotovanou vrstvou, který slouží ke sběru a odvádění článkem vyráběné elektřiny. Při montáži modulů se články pomocí plochých drátů nebo kovových pásek spájejí dohromady a vzniká řetězec článků. Tyto články jsou laminovány mezi jednotlivé vrstvy. Navrchu je většinou používáno sklo a vespod polymerová krycí vrstva. Rámy jsou obvykle zhotoveny tak, aby umožňovaly montáž v terénu (např. na střechách). Modul může, ale nemusí mít invertor.
(46)
Vzhledem k odlišným základním fyzikálním a technickým vlastnostem definovaným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti přeměňovat sluneční záření na elektřinu, byl nakonec učiněn závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.3.2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití
(47)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že šetření se nemůže týkat dvou výrobků s různými fyzikálními, chemickými a technickými vlastnostmi, a že na moduly a články by se proto měly vztahovat dvě samostatná šetření. Dále tvrdily, že není jasné, zda se šetření týká jediného výrobku nebo dvou samostatných výrobků, a že proto nemají plnou možnost hájit své zájmy.
(48)
Navazující výroba článků a modulů je jeden výrobní proces s různými výrobními kroky. Články určují vlastnosti konečného výrobku (tj. modulů). Šetření ukázalo, že přímým a výlučným cílem výroby článků je výroba modulů; moduly a články mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti (které jsou výsledkem použitých surovin) a stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků.
(49)
V oznámení o zahájení řízení bylo jasně uvedeno, že výrobek, který je předmětem šetření, představují moduly a články. Zúčastněné strany proto měly plnou možnost hájit své zájmy s ohledem na dotčený výrobek, tak jak byl vymezen. Na základě uvedených skutečností byly uvedené argumenty zamítnuty.
2.3.3. Odlišná nomenklatura
(50)
Dále bylo uváděno, že moduly a články by neměly být považovány za jediný výrobek, jelikož mají různé osmimístné kódy KN, šestimístné položky a čtyřmístná čísla HS. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty. Z uvedených důvodů bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.4. Přidaná hodnota článků
(51)
Některé strany tvrdily, že největší část hodnoty modulu tvoří přidaná hodnota v procesu přeměny článků, a že články musí být tudíž považovány za samostatný výrobek.
(52)
Ze šetření vyplynulo, že výroba článků je technologicky nejnáročnější částí výrobního procesu. Ukázalo se však i to, že uvedené dva výrobní kroky spolu navzájem souvisejí a že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu, ale je rozprostřena v celém výrobním procesu. Na základě uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.5. Samostatné velkoobchodní trhy
(53)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že moduly a články mají samostatné velkoobchodní trhy, a že by proto měly být považovány za různé výrobky, čemuž by nasvědčovala i skutečnost, že u velkého počtu výrobců se nejedná o výrobce vertikálně integrované.
(54)
Moduly a články nelze považovat za samostatné výrobky, jejichž ceny kolísají výlučně v závislosti na tržních faktorech. Ve skutečnosti jsou jejich ceny navzájem úzce provázány a jsou ovlivňovány cenou polykrystalického křemíku. Dotčený výrobek, jak bylo vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše, se rovněž vyrábí v rámci jediného výrobního procesu s různými kroky. Skutečnost, že někteří výrobci nejsou vertikálně integrovaní, je pouze výsledkem podnikatelského rozhodnutí a je určována ekonomickými měřítky a nic na daném závěru nemění. Na základě uvedených skutečností musel být tento argument zamítnut.
2.3.6. Konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(55)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že k modulům a článkům musí být přistupováno jako k různým výrobkům vzhledem k tomu, že mají různé konečné použití a nejsou vzájemně zaměnitelné.
(56)
Jak bylo již zmíněno výše, šetření ukázalo, že navazující výrobní proces článků a modulů je jediný výrobní proces a že otázku vzájemné zaměnitelnosti mezi různými kroky jediného výrobního procesu nelze uplatnit. Moduly a články mají mimoto stejné konečné použití, tj. přeměňovat sluneční záření na elektřinu, a nemohou být používány v jiných aplikacích.
2.3.7. Distribuční kanály
(57)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že moduly a články nemají stejné distribuční kanály, a že je proto nelze považovat za jediný výrobek. Šetření ukázalo, že moduly a články mohou být distribuovány různými nebo obdobnými distribučními kanály. Hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé distribuční kanály proto nejsou považovány za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.8. Vnímání spotřebiteli
(58)
Tvrdilo se, že moduly a články se podstatně liší z hlediska jejich vnímání spotřebiteli, a že by proto neměly být považovány za jediný výrobek.
(59)
Jak již bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé vnímání spotřebiteli není považováno za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.9. Oddělená šetření pro články a moduly
(60)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly netvoří jediný výrobek, a proto by měly být posuzovány odděleně. Na rozdíl od destiček, články a moduly však mají stejnou základní vlastnost, tj. schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(61)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce namítl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. K tomu je prý údajně zapotřebí, aby byly začleněny do modulů. Každý článek má však sám o sobě schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí být pro většinu aplikací, které vyžadují spojení více článků do modulů, dostatečný, neznamená to, že článek sám o sobě není schopen přeměňovat sluneční záření na elektřinu.
(62)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce dále uvedl, že články nejsou jen jiným typem modulu, ale že se jedná o zcela odlišný výrobek. Článek je v podstatě hlavní součástí modulu. Jakožto hlavní součást modulu nemůže být článek „zcela jiným výrobkem“, neboť moduly a články mají stejné základní vlastnosti, jež umožňují přeměňovat sluneční záření na elektřinu, jak je uvedeno v 60. bodě odůvodnění výše.
(63)
Tatáž strana tvrdila, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců nebyl rozdíl mezi články a moduly vzat v úvahu. Proto měly být pro moduly a články stanoveny odlišné celní sazby. V této souvislosti je třeba konstatovat, že rozdíl mezi moduly a články byl při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců zohledněn, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Avšak pouze z toho důvodu, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že články a moduly by neměly být považovány za jeden výrobek, nebo že by pro ně měly být stanoveny samostatné celní sazby. Aby byla zajištěna reprezentativnost vzorku pro všechny typy výrobku, bylo skutečně důležité rozlišovat při jeho výběru mezi články a moduly. Vzhledem k tomu, že existovaly určité pochybnosti, zda články a moduly mají být považovány za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, bylo nutné reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(64)
Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články jsou odlišné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly jsou různé skupiny typů výrobku prodávané za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(65)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, že výrobky mají stejné základní vlastnosti a konečné použití, což je případ modulů a článků, jak je uvedeno v 46. a 71. bodě odůvodnění.
(66)
Čínská vláda tvrdila, že se posouzení, zda články a moduly jsou jedním výrobkem, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (7). Tato kritéria se používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoliv dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria musí být použita pro definici obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, který se poté porovná s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria proto nejsou pro definici dotčeného výrobku vhodná. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(67)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (8) údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Soudní dvůr pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena v 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, jež byla považována za relevantní. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(68)
Kromě toho je třeba připomenout, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. prodávají se za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(69)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že s ohledem na vyloučení destiček z definice výrobku a vzhledem k náročnosti výroby modulů z článků, je tvrzení, že články a moduly mají stejná konečná použití, rovněž nesprávné. Dále tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, vychází z předpokladu, že destičky, moduly a články procházejí stejným výrobním procesem.
(70)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Přestože obě tvrzení jsou uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Z použití slova „mimoto“ ve druhé větě jasně vyplývá, že druhé prohlášení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými otázkami v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První prohlášení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé prohlášení se zabývá konečným použitím. Základní tvrzení, hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správné.
(71)
Pokud jde o skutečné koncové použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybňují, že moduly a buňky se prodávají za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3.10. Produkty z tenkého filmu
(72)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že do definice dotčeného výrobku by měly být zahrnuty i produkty z tenkého fotovoltaického filmu, přičemž argumentovala tím, že mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejné základní konečné použití.
(73)
Produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou z definice výrobku výslovně vyloučeny, viz 40. bod odůvodnění výše. Produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají totiž v porovnání s dotčeným produktem odlišné fyzikální, chemické a technické vlastnosti. Jsou vyráběny odlišným výrobním procesem a nejsou vyráběny z krystalického křemíku, který je hlavní surovinou pro výrobu modulů a článků. Mají nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech, a proto nejsou vhodné pro stejné způsoby použití, jako jsou způsoby použití dotčeného výrobku. Na základě těchto skutečností musely být tyto argumenty zamítnuty.
2.3.11. Polotovary
(74)
Rovněž se tvrdilo, že články by měly být považovány za polotovary používané jako vstupní suroviny, zatímco moduly jsou konečné výrobky, a neměly by proto být považovány za jediný výrobek.
(75)
Jak bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že rozdíl mezi polotovary a hotovými výrobky proto není považován za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.12. Solární nabíječky
(76)
Jedna zúčastněná strana požadovala vyloučit solární panely určené výlučně k nabití 12 V baterií na základě toho, že mají odlišné konečné použití než moduly pro zapojení do elektrické sítě, neboť vyrábějí elektrický proud o mnohem nižším napětí, a proto se nehodí pro zapojení do elektrické sítě.
(77)
V souladu s oznámením o zahájení řízení jsou ze šetřeného výrobku vyloučeny přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií. Moduly skládající se z více než šesti článků určené pouze k nabití baterií mají stejné základní vlastnosti a stejný výkon jako moduly pro připojení do elektrické sítě. Je v nich použit obvod s napětím naprázdno, který má nižší napětí než obvod používaný v modulech pro připojení k síti. I přes tento rozdíl z šetření vyplynulo, že tento typ modulů lze připojit k elektrické síti. Nižší napětí může být snadno kompenzováno zvětšením rozměru článků a/nebo zvýšením počtu článků. Proto moduly určené k nabíjení baterií a skládající se z více než šesti článků spadají do definice dotčeného výrobku.
(78)
Zúčastněné strany rovněž tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by být rozšířena na výrobky s obdobnou funkcí, které do této definice zahrnuty nejsou, jako např. výrobky podobné velikosti, jež používají větší počet menších článků.
(79)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(80)
Analýza tvrzení předložených různými zúčastněnými stranami skutečně ukázala, že je vhodnější definovat vyloučení takových výrobků na základě technických norem, než na základě počtu článků. Zejména bylo zjištěno, že vymezení výrobků, které by měly být vyňaty z oblasti působnosti opatření, lépe vyhovuje definice podle „normy IEC 61730-1 aplikační třída C“.
(81)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení, které vychází z výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.3.13. Střešní solární moduly
(82)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(83)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je přeměna slunečního záření na elektřinu. Přidaná funkce, kterou jinak plní střešní materiál, se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(84)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (9) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (10) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a turistická obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(85)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (11) Obuv s patentovanou technologií byla proto v tomto případě považována za dotčený výrobek.
(86)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 83. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(87)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(88)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tuto žádost proto nebylo možné přijmout.
2.3.14. Monokrystalické a polykrystalické články
(89)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nijak nekonkuruje výrobnímu odvětví EU. Z šetření však vyplynulo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Tento argument byl proto zamítnut. V každém případě podle rozhodnutí Tribunálu ve věci Brosmann není skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, určující.
2.3.15. Doložka „odesílaný z“
(90)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k tomu, že šetření bylo zahájeno pouze ve vztahu k výrobkům pocházejícím z ČLR, je rozšíření rozsahu tohoto šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR neodůvodněné.
(91)
Výrobky odesílané z ČLR však bylo zahrnuto již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení se uvádí, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace.“ Proto je zřejmé, že všechny společnosti odesílající zboží z ČLR měly ke spolupráci při tomto šetření příležitost. Dále vzhledem k tomu, že výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto otázkou.
(92)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, neboť ty jsou v něm zahrnuty od samého počátku.
(93)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany namítaly, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená v 91. bodě odůvodnění, bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(94)
V této souvislosti se uvádí, že k zajištění toho, aby během šetření byly posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR, byly přijaty tyto kroky:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci tohoto šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli vývozci požádáni, aby předložili informace o všech výrobcích, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na zboží pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které se týkaly veškerého vývozu do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážejí do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(95)
Z výše uvedeného vyplývá, že se šetření týkalo všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a že zjištění v rámci šetření, včetně ohledně subvencování a újmy, se týkají všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR.
(96)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval pouze důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky předložené žadatelem a označené razítkem. Této stránce předchází ve spisu stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu, který předložil žadatel, ale byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Proto se má za to, že se podnět týkal všech výrobků z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(97)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by jejich výrobky rovněž mohly být předmětem šetření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají příslušným opatřením.
(98)
Stejní vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli vyzváni, aby se přihlásili, a že jim nebyla dána příležitost prokázat, že jejich výrobky nejsou subvencovány. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
2.3.16. Závěr
(99)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(100)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
3. SUBVENCOVÁNÍ
(101)
Žadatel tvrdil, že fotovoltaické odvětví je v ČLR ve značné míře subvencované státem a poukázal na řadu politických a plánovacích dokumentů, jakož i právních předpisů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena. Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že z řady z nich skutečně vyplývá, že fotovoltaické odvětví v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(102)
Čínská vláda zahrnula fotovoltaický průmysl mezi „strategická“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (12). Čínská vláda rovněž vytvořila zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví (spadající pod 12. pětiletý plán): 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví. V uvedeném plánu vyjádřila čínská vláda svoji podporu „hlavním podnikům“ (13) a „klíčovým podnikům“ (14), zavázala se „propagovat zavádění nejrůznějších politik na podporu fotovoltaického odvětví“ (15) a „vypracovat všeobecný návrh politik na podporu průmyslu, financí, daní…“ (16)
Rozhodnutí Státní rady č. 40 prohlašuje, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (17), vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (kategorie, do níž patří fotovoltaické projekty) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (18). Jiné rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 zmiňuje rozšíření „intenzity fiskální a finanční politiky pomoci“, vyzývá finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ a slibuje „využití fiskálních preferenčních politik, jako je kompenzace za riziko“ (19) pro nová strategická výrobní odvětví, mezi něž patří solární fotovoltaické odvětví. Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020) slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“ (20).
Rovněž zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku uvádí řadu opatření na podporu strategických výrobních odvětví včetně solárního fotovoltaického odvětví. Mimo jiné uvádí, že stát poskytuje pomoc a dává pokyny finančním institucím, aby tyto mohly poskytnutím úvěrů podpořit odvětví využívající nové a špičkové technologie (21), dává pokyny politicky orientovaným finančním institucím, aby při nabízení finančních služeb (22) dávaly přednost rozvoji odvětví využívajících nové a špičkové technologie, stanoví „úrokovou diskontní sazbu a záruku pro půjčky“ poskytované některým podnikům a „zvláštní pomoc“ poskytovaná politicky orientovanými finančními institucemi projektům podporovaným státem. (23) Praktické provádění těchto opatření je podrobně popsáno níže.
3.1. Úvodní poznámky
(103)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě (24) za účelem ověření odpovědí.
(104)
Po analýze odpovědi na dotazník zaslala Komise čínské vládě písemné upozornění na nedostatky, oznámení o inspekci a následné upřesnění programu inspekce na místě. Komise poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byla lhůta čínské vládě výrazně prodloužena, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 30 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 69 dní a v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla Komise čínské vládě 25 dní. Celkově měla tedy čínská vláda více než tři měsíce na to, aby Komisí požadované informace poskytla.
(105)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu a čtyř finančních institucí (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank a SINOSURE) se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů poskytnutých čínskou vládou nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(106)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(107)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování, a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě údajných subvenčních programů uvedených v podnětu.
3.2. Nedostatečná spolupráce
(108)
Jak již bylo uvedeno v 106. bodě odůvodnění, v návaznosti na inspekce na místě dne 23. května 2013 Komise oznámila čínské vládě, že zvažuje možnost použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Tento dopis Komise zaslala na základě svého předběžného závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů ze strany čínské vlády není možné odpověď na antisubvenční dotazník, písemné upozornění na nedostatky a další dostupná podání poskytnutá čínskou vládou v průběhu řízení řádně ověřit. Na místě bylo navíc zjištěno, že některé informace nebyly v odpovědi na dotazník a následných podáních ze strany čínské vlády poskytnuty, ačkoli Komise tyto informace výslovně požadovala. Kromě toho určité otázky zůstaly jednoduše nezodpovězeny. Možnost vycházet z dostupných údajů se týkala vládních plánů projektů, různých právních předpisů a dalších dokumentů; politiky preferenčních úvěrů, jiného financování, záruk a pojištění; oběžníků Čínské lidové banky; ověření u bank; pojištění vývozních úvěrů a ověření Sinosure; demonstračního programu „Golden Sun“; programů na osvobození od přímých daní či na jejich snížení; programů týkající se nepřímých daní a dovozního cla; poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: týká se polykrystalického křemíku, hliníkových výlisků a skla; a poskytování práv k užívání pozemků.
(109)
V dopise ze dne 3. června 2013 vznesla čínská vláda námitky proti předběžnému záměru Komise uplatnit ustanovení článku 28 základního nařízení, přičemž uvedla, že v daném případě neexistuje důvod pro to, aby se nepřihlíželo k předloženým informacím nebo dokonce pro to, aby se „vyplnily mezery v informacích“.
(110)
Čínská vláda tvrdila, že „pochybnosti“ o správnost informací, které pramení pouze ze skutečnosti, že Komise nebyla schopna tyto informace ověřit ke své „nejvyšší“ spokojenosti, by neměly vést k tomu, aby se k těmto informacím nepřihlíželo. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí, jelikož neodpovídá skutečnosti. Komise pochopitelně „nepřehlédla“ žádnou z informací pouze na základě toho, že ji nemohla ověřit při inspekci na místě. Pokud však bylo zjištěno, že informace a vysvětlení, které poskytla čínská vláda, jsou buď rozporuplné a/nebo neúplné ve srovnání s informacemi, jež má Komise k dispozici, a zároveň nebylo možné ověřit tyto informace během inspekce na místě, nemohla Komise uvedené informace přijmout jako takové. Každá informace je řádně zvážena v závislosti na stupni spolupráce ze strany čínské vlády. Rovněž je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení čínské vlády Komise nijak nehodnotila formát, v němž byly informace poskytnuty, ale spíše jejich správnost a/nebo úplnost.
(111)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé informace požadované Komisí představovaly takovou zátěž, že neměla praktickou možnost je poskytnout. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požadovala pouze informace nezbytné k ověření tvrzení žadatele (podložená důkazy prima facie), a poskytla čínské vládě dostatek času a příležitostí, aby takové informace předložila. Komise si je plně vědoma i toho, že vzhledem k značnému počtu podrobně vypracovaných tvrzení žadatele v daném případě musela od čínské vlády požadovat značný objem informací. Nicméně, jak bylo vysvětleno výše (104. až 107. bod odůvodnění), požadované informace nebyly nepřiměřené a pro jejich poskytnutí byla udělena patřičná lhůta.
(112)
Čínská vláda rovněž poukázala na rozdíl mezi nepřihlédnutím k předloženým informacím a doplněním obdržených informací o údaje ze záznamů. Jsouc si vědoma tohoto rozdílu a jednajíc v souladu s příslušnými ustanoveními článku 28 základního nařízení Komise musí zdůraznit, že, jsou-li předložené informace v rozporu s ostatními informacemi, jež se týkající stejné záležitosti a jež má Komisi k dispozici, nelze tyto informace doplnit. V takových případech (např. u předložených informací týkajících se vlastnické struktury bank) musela Komise rozhodnout, které z informací jsou spolehlivější. Komise zároveň dbala na to, aby použití dostupných údajů nebylo sankční a vycházelo údajů, které jsou skutečně dostupné.
(113)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemá žádný důvod pro to, aby v tomto případě považovala čínskou vládu za nespolupracující, neboť Komise zřejmě ignorovala či nepochopila svou povinnost zvážit „praktickou možnost“ čínské vlády odpovědět na daný požadavek. Podle čínské vlády představovalo šetření jako celek příliš velkou zátěž na to, aby spolupráce byla vůbec možná, přičemž Komise jakožto vyšetřující orgán opakovaně odmítla tuto zátěž ve spolupráci s čínskou vládou zmírnit. Toto tvrzení je založeno na nesprávném výkladu skutečností. Aby splnila své právní povinnosti po obdržení řádně doloženého podnětu a zároveň respektovala příslušnou judikaturu WTO, požadovala Komise od čínské vlády pouze informace nezbytné pro ověření a posouzení tvrzení v podnětu, doplněných o dostatečné důkazy. Komise nabídla svou pomoc čínské vládě v průvodním dopise k dotazníku i v samotném dotazníku. Rovněž v písemném upozornění na nedostatky bylo čínské vládě nabídnuto, aby se v případě jakýchkoli dotazů týkajících se požadovaných informací obrátila na Komisi. Komise také poskytla pro předložení informací výjimečně dlouhou lhůtu (viz 104. bod odůvodnění výše). Kromě toho v rámci daného šetření požadovala Komise od čínské vlády informace týkající se jednotlivých obchodních operací, pouze pokud jde o vývozce zařazené do vzorku, nikoliv všechny výrobce solárních panelů v Číně, čímž byl potenciální objem požadovaných informací z velké části snížen. Komise konstatuje, že čínská vláda očividně slučuje argumenty týkající se praktické možnosti poskytnout údaje s jinými otázkami.
Například na podporu svého tvrzení, že žádost Komise o informace o bankách a finančních institucích je nepřiměřená, uvádí zejména údajnou nedostatečnost podnětu, který podle ní vychází z „protiprávních rozhodnutí“ v případu bezdřevého natíraného papíru. Zdá se tedy, že stížnost čínské vlády souvisí s kvalitou důkazů pro zahájení řízení, nikoli s praktickou možností poskytnout informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení z předchozích podání, kde uvádí, že zahájení řízení v případě mnohých programů nesplňuje důkazní práh čl. 11 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a Komise tudíž zahájením řízení, pokud jde o tyto programy, porušila čl. 11 odst. 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise na tato tvrzení již reagovala v dopise a memorandu, jež zaslala čínské vládě, a jelikož dopis ze dne 3. června 2013 žádná nová tvrzení nepřinesl, není třeba se stejnými tvrzeními znovu zabývat v tomto nařízení.
(114)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise jí neposkytla dostatek času na vyplnění dotazníku. Toto tvrzení je nepravdivé. Jak je uvedeno ve 104. bodě odůvodnění výše, Komise čínské vládě příslušné lhůty podstatně prodloužila, a poskytla jí tak maximální čas, který dovolovalo včasné dokončení případu. Lhůta pro vyplnění dotazníku a odpověď na upozornění na nedostatky byla výrazně delší než doba požadovaná podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(115)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nereagovala na její žádost o pomoc při určení relativní nezbytnosti odpovědí na dotazník, čímž chtěla čínská vláda předejít tomu, aby se vycházelo z dostupných údajů. Ve svém podání uvádí, že se obrátila na Komisi, aby jí vysvětlila účel určitých požadovaných informací, jakož i to, k jakým věcným zjištěním by vedly, aby tak mohla „zajistit co nejlepší spolupráci v rámci praktické možnosti a zároveň poskytnout nejdůležitější informace“. Komise pochopitelně nemohla vědět, k jakému závěru určitá informace povede, aniž by byla předem poskytnuta. Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise strukturovala dotazník tak, aby bylo „prakticky nemožné“ jej vyplnit, a že spekulativně shromažďuje informace. Tato tvrzení Komise kategoricky odmítá. Jak je vysvětleno výše, v dotazníku byly požadovány pouze informace nezbytné pro následná zjištění.
(116)
Čínská vláda dále uvedla, že Komise trvala na poskytnutí dokumentů, které čínská vláda nemohla ze zákona vyhotovit či si vyžádat jejich vyhotovení, přičemž v této souvislosti připomněla příslušné právní předpisy EU a WTO, podle nichž se nepřihlíží pouze k nepravdivým nebo zavádějícím informacím, a dodala, že neměla „praktickou možnost“ poskytnout určité informace, na které se vztahuje státní tajemství nebo jiné předpisy a jejichž šíření vnitrostátní právní předpisy přísně zakazují. Rovněž tvrdila, že příslušná ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se ne vždy vztahují na případy, kdy mají být informace poskytnuty orgánem třetí země, v tomto případě čínskou vládou. Čínská vláda rovněž tvrdila, že pokud Komise odmítne uznat právní rozdíl mezi praktickou možností vlády poskytnout informace, které ze zákona nesmí uvolnit, a jinými důvěrnými informacemi, u nichž může při běžném průběhu šetření požadovat důvěrné zacházení, dostane se do rozporu s dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(117)
Komise nepřehlédla žádné informace, které čínská vláda z jakéhokoli důvodu nepředložila, neboť jednoduše nelze přihlížet či nepřihlížet k informacím, které nebyly poskytnuty. Na druhou stranu, pokud čínská vláda nepředložila nebo neposkytla pro šetření určité informace, a informace podobné povahy měla Komise k dispozici z jiných zdrojů (většinou z veřejně dostupných zdrojů, ale také od spolupracujících vyvážejících výrobců či předložené některými bankami během šetření na místě), zahrnula Komise tyto informace do spisu a použila je při vyvozování svých závěrů. Komise nesouhlasí s tvrzením, že ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se nevztahují na čínskou vládu. V této souvislosti čínská vláda uvádí, že spolupráce vlády by měla být stanovena na jiné úrovni než v případě vývozců a že vládě přísluší „minimální vstřícné jednání“, které nemohou vyžadovat vývozci. Pokud jde o vedení šetření ohledně vyrovnávacího cla, Komise nesouhlasí. Čínská vláda je v rámci řízení pro účely základního nařízení jednou ze zúčastněných stran a zároveň jako „zúčastněný člen“ je čínská vláda vázána ustanoveními a judikaturou WTO.
Článek 28 odst. 1 základního nařízení uvádí, že: „Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.“ Článek 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně odkazuje na důsledky nespolupráce vlády („zúčastněný člen“): „V případech, kdy zúčastněný člen nebo zúčastněná strana odmítne přístup k potřebné informaci nebo ji jinak neposkytne v rozumné době nebo významně brání šetření, mohou být předběžná a konečná, kladná nebo záporná zjištění učiněna na základě dostupných údajů.“ Jestliže tedy vyšetřující země, v tomto případě EU, využívá při šetření ohledně vyrovnávacího cla svých práv v rámci WTO a požaduje informace, které považuje za nutné pro účely šetření, podléhají vlády i vývozci stejné povinnosti spolupracovat. V průběhu šetření se čínská vláda při udávání důvodu neposkytnutí požadovaných informací pro účely ověření často odvolávala na pravidla o důvěrnosti, např. v případě oběžníků Čínské lidové banky. Je třeba poznamenat, že i když čínská vláda prohlašuje, že „ze zákona nesmí takové informace uvolnit“, je stále vázána svými povinnostmi v rámci WTO poskytnout informace, které jsou pro šetření považovány za nezbytné. V tomto ohledu nemůže vnitrostátní právo nebo vnitřní pravidla zprostit člena WTO jeho povinnosti v rámci WTO spolupracovat při šetřeních; v takových případech rozporu je čínská vláda povinna navrhnout způsob, jakým může být příslušná informace získána, aby ji bylo možné patřičně ověřit. Čínská vláda navíc toto své tvrzení nikdy skutečně nevysvětlila a neposkytla v tomto ohledu žádné důkazy (tj. právní ustanovení, které by jí „zakazovalo“ takovou informaci uvolnit).
(118)
Čínská vláda dále tvrdila, že oznámení o inspekci ze dne 25. května 2013 nebylo dostatečně podrobné a neobsahovalo konkrétní otázky, které měly být řešeny při inspekci na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že ačkoli Komise nemá povinnost zaslat seznam všech otázek, jež budou kladeny během šetření na místě (a nepovažuje toto za vhodné), obsahovalo oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 značně konkrétní a podrobný seznam otázek a dokumentů, které budou řešeny v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a požadavky WTO. V dopise bylo však jasně uvedeno, že seznam není úplný a že v závislosti na situaci se lze zabývat i jinými otázkami a důkazy. V tomto ohledu je rovněž nutno poznamenat, že před ověřením čínská vláda proti obsahu tohoto dopisu nic nenamítala, a poté odmítla projednat některé body, které v dopise výslovně zmíněny nebyly, jako např. informace o největších bankách v ČLR, úlohu Komunistické strany Číny v řízení některých bank nebo přístup některých bank k devizovým rezervám Státní správy devizových rezerv, a prohlásila, že není připravena odpovídat na dotazy týkající se těchto otázek.
(119)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neprojevila během inspekce na místě flexibilitu a že „pro jakoukoli žádost o změnu ze strany čínské vlády stanovila nekompromisní lhůtu“. Ve stejném duchu tvrdila, že Komise nepřijala žádné z „funkčních“ řešení, která čínská vláda navrhla a která se týkala možnosti ověření údajů u národního statistického úřadu a odmítla poskytnout prodloužení lhůty do pondělí 22. dubna 2013, aby mohlo proběhnout ověření u národního statistického úřadu. Úředníci Komise navíc podle čínské vlády začínali s postupem ověřování téměř každý pracovní den se zpožděním, přičemž důvodem byly jejich pozdní příchody.
(120)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, Komise zdůrazňuje, že flexibilita, kterou na místě projevovali její úředníci, byla úplná a bezpodmínečná. Úředníci Komise mimořádně svolili, že ověří dokumenty a důkazy, které byla čínská vláda připravena předložit až po uzavření určité tematické oblasti, přičemž v řadě případů se jednalo o činnost mimo pracovní dobu. Takových případů, kdy bylo třeba přemístit se ve velmi pozdní hodinu na jiná místa za účelem provedení inspekce a/nebo se vrátit na místa, která úředníci Komise již navštívili a poskytli tak příležitost k ověření dokumentů, bylo několik. Čínská vláda bohužel tyto nabídky v daných případech nepřijala, z čehož jednoznačně vyplývá, že důvodem pro nepředložení dokumentů požadovaných Komisí nebylo časové omezení či neochota Komise tyto dokumenty ověřit. Pokud jde o zpoždění při zahájení ověřování na místě, Komise poznamenává, že úředníci se vždy dostavili včas, nicméně určitá zpoždění byla způsobena každodenními registračními postupy pro udělení přístupu na různá místa inspekce požadovanými čínskou vládou, případně tím, že úředníky Komise nikdo ze zástupců čínské vlády při jejich příchodu na místo inspekce neočekával, aby je doprovodil, a úředníci tak museli před začátkem inspekce dlouho vyčkávat. Komise rovněž konstatuje, že každý den ověřování na místě značně přesahovala běžnou pracovní dobu, a že to byla čínská vláda, kdo první den zrušil odpolední blok inspekce na místě, jelikož se zástupci ministerstva technologie rozhodli, že se inspekce nezúčastní (viz 122. bod odůvodnění). Pokud by čínská vláda přijala všechny opakované nabídky úředníků Komise ohledně ověření dokumentů po skončení pracovní doby, kontroly by trvaly déle. Nestalo se tak z důvodu nespolupráce čínské vlády.
(121)
Čínská vláda dále napadla postup Komise, na jehož základě nepřijímá nové dokumenty a důkazy pro ověření poté, co byl příslušný oddíl ověřování uzavřen. V této souvislosti je třeba upřesnit, že záměrem Komise není a nikdy nebylo přímo ignorovat takto poskytnuté informace. Komise vzala v úvahu všechny předložené informace, analyzovala jejich kvalitu (např. s výpisem z auditované účetní závěrky je nakládáno jinak než s jednoduchým souborem v Excelu nebo dokumentem ve Wordu s číselnými údaji, u nichž není doložen žádný oficiální zdroj) a přiřadila jim určitou váhu s ohledem na skutečnost, že tuto informaci nebyla schopna při inspekci na místě ověřit.
(122)
Pokud jde o šest dokumentů (25) předložených čínskou vládou v průběhu šetření a obsah, který čínská vláda odmítla během inspekce na místě projednat, čínská vláda tvrdila, že Komisi nic neopravňuje k tomu, aby použila dostupné údaje v souladu s článkem 28 základního nařízení. Rovněž tvrdila, že Komise nepomohla čínské vládě porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázat, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní, a to i přesto, že čínská vláda „výslovně vyzvala Komisi před zahájením ověřování, aby jí pomohla porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázala, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní“. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny dokumenty se přímo týkají dotčeného odvětví (26), a jejich začlenění do rozsahu ověření bylo tedy důvodné.
Znění dopisu ze dne 11. dubna 2013, který čínská vláda zaslala Komisi, bylo navíc jiné než zmiňované znění dopisu ze dne 3. června 2013. Ve skutečnosti čínská vláda ve svém dopise ze dne 11. dubna 2013 uvedla, že ověřování uvedených dokumentů „je pozastaveno, ledaže Komise přesvědčivě prokáže souvislost těchto dokumentů pro stávající šetření, zejména ve vztahu k údajným subvencím“. Vzhledem k tomu, že všechny tyto dokumenty se přímo týkají dotčeného průmyslového odvětví a dokonce určitých subvenčních režimů, jako jsou preferenční úvěry či preferenční daňové režimy, jak je zřejmé z jejich znění, Komise nechápe, co dalšího k prokázání jejich opodstatněnosti dodat. Komisi překvapilo, že čínská vláda neměla problém s významem těchto dokumentů při jejich předložení, ale až tehdy, když Komise požádala o příslušná vysvětlení.
(123)
V dopise ze dne 23. května 2013 Komise uvedla, že jí nebylo umožněno, aby ověřila většinu předložených informací na základě původní dokumentace a podrobila je křížové kontrole s výchozími údaji použitými pro přípravu odpovědí čínské vlády, pokud jde o údaje o finančním trhu a finančních institucích v ČLR. Čínská vláda namítla, že vzhledem k „velmi obecné a nekonkrétní citaci“ neumožnila Komise čínské vládě smysluplně vyjádřit její připomínky, a tedy využít jejího práva na obhajobu. To tvrzení neodpovídá skutečnosti. V dotazníku Komise kladla velmi konkrétní otázky a v souladu s běžnou praxí mnohých vyšetřujících orgánů se snažila ověřit odpovědi čínské vlády při inspekci na místě.
(124)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že „půjčky dotčenému průmyslovému odvětví tvoří velmi malý podíl všech poskytnutých půjček. Některé banky například v dodatečném dotazníku uvedly, že půjčky poskytnuté dotčenému průmyslovému odvětví tvoří méně než 1 % celkových půjček“. Během ověřování nebyla čínská vláda schopna podpořit toto tvrzení jakýmkoli důkazem a odkázala Komisi, aby se obrátila na banky.
(125)
Komise rovněž žádala o statistiky v souvislosti s půjčkami dotčenému odvětví. Čínská vláda tvrdila, že žádné takové záznamy nevede. Na dotaz Komise, zda se čínská vláda pokusila o vypracování této statistiky a vyžádala si od bank příslušné informace, odpověděl zástupce Čínské bankovní regulační komise (CBRC), jenž byl přítomen ověřování, že žádné takové informace nemá a že otázky ohledně statistiky přísluší jinému oddělení bankovní regulační komise. Čínská vláda neposkytla žádné statistiky, které byly požadovány v dotazníku a opakovaně při upozornění na nedostatky. V oznámení o inspekci Komise znovu uvedla, že toto téma bude pokryto.
(126)
Pokud jde o banky, Komise se rovněž během inspekce na místě dotazovala na posouzení rizika a bonity, celkovou provozní situaci, situaci řízení, úvěrový stupeň, finanční využití, schopnost splácet, záruky a obchodní spolupráci mezi bankami a dlužníky, jelikož čínská vláda vznesla ve své odpovědi na dotazník k těmto otázkám připomínky. Navzdory skutečnosti, že tato témata byla uvedena v oznámení o inspekci, nepředložila čínská vláda na podporu svých tvrzení ani v tomto případě žádné důkazy a Komisi odkázala na banky.
(127)
Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla čínská vláda určité informace týkající se vlastnického podílu vlády v některých bankách. Je třeba poznamenat, že původně čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že tyto informace nemá k dispozici a příslušné informace poskytla až poté, co Komise zdůraznila, že podle článku 24 zákona o komerčních bankách musí banky tyto informace oznamovat Čínské bankovní regulační komisí. Když se Komise během inspekce na místě dotazovala na zdroj těchto informací, přítomný zástupce Čínské bankovní regulační komise uvedl, že odpověď nezná, neboť za sběr podobných údajů odpovídá jiná organizační složka bankovní regulační komise. V souladu s článkem 2 Prozatímních nařízení týkajících se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví (předloženo bankou EXIM v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky) „je seznam finančních institucí ve státním vlastnictví, do nichž Státní rada vysílá dozorčí orgány, doporučen správním orgánem pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví“. Jelikož se toto právní ustanovení vztahuje na správní orgán pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví, zdá se, že čínská vláda ví, které finanční instituce vlastní. Komise však tuto informaci nemohla ověřit či určit její zdroj z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády. Veřejně dostupné informace naznačují, že kromě bank, které čínská vláda uvedla ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, existují i jiné banky ve státním vlastnictví (jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku) (27).
(128)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že Komise ani v dotazníku ani v písemném upozornění na nedostatky nepožadovala „příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích“ a „poté náhle tvrdí, že jí tyto příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích chybí“. V zájmu vyjasnění dané záležitosti Komise uvádí, že podobně jako jiné vyšetřující orgány ověřuje během řízení údaje poskytnuté všemi stranami a že čínská vláda byla v tomto směru informována, neboť Komise již v dotazníku a v průvodním dopise k dotazníku upozornila, že odpovědi mohou být ověřovány. Navíc v oznámení o inspekci Komise zahrnula toto konkrétní téma mezi oblasti, které budou podléhat ověřování (28). Skutečnost, že Komise požaduje pro tvrzení učiněná čínskou vládou příslušné důkazy, zajisté nebyla pro čínskou vládu překvapením, ale standardním postupem, který Komise uplatňuje ve všech případech.
(129)
Když během ověřování požádala Komise čínskou vládu, aby předložila seznam deseti největších bank v ČLR a údaje o podílu na trhu, který zastupují, CBRC odpověděla, že je schopna tyto informace předložit, avšak že na danou otázku nemůže odpovědět, aniž by tato byla předložena v písemné podobě. Komise vysvětlila, že dotazy kladené ústně v průběhu inspekce na místě mají stejnou váhu jako jakékoli dotazy zaslané písemně, a poukázala na skutečnost, že v případě jiných ústně kladených otázek čínská vláda jejich písemné předložení nevyžadovala. I přes toto ujasnění čínská vláda příslušné informace neposkytla.
(130)
V dotazníku Komise požádala o dokumenty, které zakládají CBRC a udělují jí příslušný mandát. Čínská vláda předložila dokument ze shromáždění lidových zástupců, který pouze konstatuje, že má být vytvořena CBRC. Na dotaz Komise, zda existují nějaké další dokumenty upřesňující pověření a účel Čínské bankovní regulační komise, její zástupce přítomný během inspekce uvedl, že bankovní regulační komise se týká celá řada dalších právních předpisů, avšak, chtěla-li Komise tyto dokumenty získat, měla o ně požádat před inspekcí. Je třeba poznamenat, že v dotazníku Komise čínskou vládu žádala, aby „poskytla dokumenty, které zakládají Čínskou bankovní regulační komisi a udělují jí příslušný mandát“, a tudíž si tyto dokumenty vyžádala před uskutečněním inspekce.
(131)
Když Komise žádala o statistické údaje a zprávy od bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku, poukázala přitom na článek 33 Zákona ČLR o regulaci a kontrole bankovního sektoru, (29) z něhož vyplývá, že CBRC tyto statistické údaje shromažďuje. Přítomný zástupce CBRC uvedl, že musí nejprve získat povolení od právního odboru, avšak do konce inspekce žádné informace v tomto ohledu neposkytl. Opět je třeba poznamenat, že Komise o tyto informace žádala v dotazníku a písemném upozornění na nedostatky, a v oznámení o inspekci uvedla, že statistické údaje budou předmětem ověření.
(132)
Čínská vláda dále uvedla, že prohlášení v podnětu o tom, že čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, vycházejí pouze z tvrzení o vlastnickém podílu státu, jež se navíc zakládá na „protiprávních“ rozhodnutích v případu bezdřevého natíraného papíru. Toto tvrzení je chybným výkladem skutečností uvedených v podnětu. Žadatel v podnětu nepoukazuje pouze na vlastnictví státu, ale mimo jiné i na úvěry poskytnuté bankami na základě politických směrnic vládním agenturám, které ukládají finančním institucím, aby zvýšily úvěry a půjčky podnikům na podporu nových technologií a výrobků (včetně fotovoltaického průmyslu). Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru, která shledávají čínské banky veřejnoprávními subjekty, vycházela z více prvků než z pouhého vlastnického podílu (např. vládní zásahy a vedení bank k tomu, aby prostřednictvím vládních plánů poskytovaly přímé preferenční úvěrové režimy papírenskému průmyslu), přičemž uvedená zjištění jsou v plném souladu s právními předpisy EU a WTO. Kromě toho byla zjištění o statusu státních bank jako veřejnoprávních subjektů rovněž potvrzena v případu oceli s organickým povlakem.
(133)
Čínská vláda rovněž dále tvrdila, že nemá praktickou možnost poskytnout informace o všech 3 800 bankách a finančních institucích, které v ČLR existují, a že CBRC navíc ani záznamy o podílu vládní účasti v bankách neuchovává. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda opakovaně odkazuje na všechny banky v ČLR v souvislosti s jejich vlastnictvím ze strany čínské vlády, pokud jsou požadované informace výslovně omezeny na banky „v nichž má čínská vláda přímý či nepřímý podíl“ (30). Jak je vysvětleno v 127. bodě odůvodnění výše, tvrzení čínské vlády, že CBRC (nebo jakýkoli jiný vládní orgán) neuchovává záznamy o vlastnickém podílu bank, se zdá být v rozporu s několika čínskými právními předpisy.
(134)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení, že nemá právo požadovat od „nezávislých bank“, aby poskytly důvěrné informace, a poukázala na dopis, který údajně v této věci bankám zaslala. Je pravda, že v průběhu inspekce předložila čínská vláda originál dopisu určeného bankám, avšak když ji Komise požádala, aby prokázala, kterým bankám a finančním institucím tento dopis odeslala, nebyla čínská vláda schopna takové důkazy poskytnout. Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé orgány uvedené v příloze 7 písemného upozornění na nedostatky nebyly bankami. Komise k tomuto tvrzení poznamenává, že uvedené instituce byly Evropské komisi oznámeny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku jako instituce, které jim poskytly půjčky.
(135)
Čínská vláda tvrdila, že ani v dotazníku ani v upozornění na nedostatky Komise nikdy nevznesla otázku oběžníků Čínské lidové banky YinFa [2003] a [2004]. Je pravda, že v dotazníku žádala Komise o „nařízení/oběžníky/interní dokumentaci Čínské lidové banky týkající se regulace úrokových sazeb v ČLR“. Je ovšem zřejmé, že oba oběžníky spadají do této kategorie. Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky zmínila čínská vláda článek na internetové stránce Čínské lidové banky, který o jednom z oběžníků pojednává. Čínská vláda však žádné oběžníky Čínské lidové banky neposkytla a pouze uvedla údaje z jejích internetových stránek, které byly, pokud jde o řízení úrokových sazeb u úvěrů a vkladů v Číně v porovnání s oběžníky YinFa [2003] a [2004] dostupnými na internetu, neúplné. Rovněž je třeba poznamenat, že čínská vláda neodmítla předložit tyto dokumenty na základě toho, že na danou otázku nebyla připravena, ale spíše z důvodu údajné důvěrnosti oběžníků. V této souvislosti je třeba poznamenat, že požadavek čínské vlády týkající se důvěrnosti oběžníků Čínské lidové banky není v souladu s jejími vlastními postupy v rámci tohoto řízení. Ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací čínská vláda předložila plné znění jiného oběžníku Čínské lidové banky na podporu svého tvrzení, že zvláštní půjčky poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví byly zrušeny, přičemž důvěrnost vyžadovaná v případě jiných oběžníků nebyla v daném případě překážkou. Pokud jde o výtahy z internetových stránek Čínské lidové banky, Komise je vzala na vědomí a jejich obsah nijak neignorovala. Aby však měla o dané záležitosti úplné informace, požadovala rovněž údaje z uvedených dvou oběžníků, které doplňovaly informace předložené čínskou vládou.
3.3. Individuální zjišťování
(136)
Žádost o individuální zjišťování předložilo šest spolupracujících vyvážejících výrobců v souladu s čl. 27 odst. 3 základního nařízení, tj. společnosti CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Žádosti těchto společností o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných režimů subvencí a časově náročné povaze šetření by takové zajišťování představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
3.4. Konkrétní programy
(137)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
i)
Úvěry v rámci preferenční politiky, jiné financování, záruky a pojištění
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Poskytování úvěrových linek
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
-
Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
ii)
Grantové programy
-
Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
-
Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
-
Demonstrační program „Golden Sun“
iii)
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi orientované na vývoz
-
Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy pro provincii Guandong
iv)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
v)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání elektrické energie vládou
-
Poskytování pozemků a práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády
3.4.1. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
a) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
- Finanční trh a instituce v Číně
(138)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro fotovoltaický průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(139)
K úvodnímu antisubvenčnímu dotazníku připojila Komise zvláštní dotazník (dodatek A) určený pro banky/finanční instituce a požádala čínskou vládu, aby jej zaslala bankám/finančním institucím, které poskytly úvěry dotčeném průmyslovému odvětví. Účelem dodatku A bylo ověřit tvrzení žadatele, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty. Komise rovněž vyhledala informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). V reakci na dotazník předložila čínská vláda odpověď na dodatek A pouze v případě pěti bank (China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) a Huaxia Bank). Komise následně zopakovala původní žádost o informace v písemném upozornění na nedostatky. V zájmu usnadnění spolupráce zaslala Komise seznam bank/finančních institucí, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a znovu požádala čínskou vládu, aby tento dodatek předala příslušným subjektům. Žádné další odpovědi na dodatek A však v reakci na písemné upozornění na nedostatky předloženy nebyly.
(140)
Komise si rovněž vyžádala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí. V odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že žádné záznamy o vlastnických podílech neuchovává, a ani nenaznačila, jak takové informace získat. Poté, co Komise upozornila na skutečnost, že tyto informace banky povinně uvádějí ve svých stanovách, které jsou čínské vládě jakožto akcionáři přístupné, poskytla čínská vláda informace o vlastnických podílech u 16 bank. Nicméně pouze u pěti bank byly informace podloženy výročními zprávami, v ostatních případech čínská vláda k uvedeným informacím příslušné důkazy ani zdroje neposkytla. Pokud jde o ostatní banky, jež poskytly úvěr dotčenému průmyslovému odvětví, čínská vláda žádné informace o vlastnickém podílu nepředložila. Komise tedy přesnost a správnost vykázaných údajů týkajících se vlastnického podílu státu v těchto bankách a jiných finančních institucích nemohla ověřit.
(141)
Čínská vláda tvrdila, že rating BB použitý pro vyvážející výrobce (s ohledem na referenční úroveň) je „extrémně nevýhodný“ a že Komise „s ohledem na skutečnosti případu nevysvětlila, jak k takovému závěru dospěla, a na základě čeho stanovila, že jde o závěr správný a nejrozumnější. Čínská vláda rovněž tvrdila, že použitý postup vede k ‚nepřípustnému nepříznivému dopadu‘.“ Ačkoli bylo toto prohlášení učiněno ve vztahu k předchozím případům (tj. bezdřevému natíranému papíru) a před zveřejněním informací týkajících se ratingu použitého pro vyvážející výrobce v tomto šetření, je třeba zdůraznit, že Komise nepoužila „nepříznivé dostupné údaje“ ani v tomto případě ani v žádných jiných případech, na něž čínská vláda ve svých podáních odkazuje. Komise pouze ze zaznamenaných údajů vyvodila příslušné závěry, které ukázaly nedostatek posouzení úvěrového rizika, viz 175.-178. bod odůvodnění. Je třeba zdůraznit, že během období šetření zaznamenal čínský fotovoltaický průmysl značné ztráty a bylo jasné, že se nacházel ve velmi těžké finanční situaci. Několik posouzení úvěrového rizika poskytnutých společnostmi zařazenými do vzorku ukázalo, že hodnocení BB období šetření jakožto celku nebylo přiměřené. Některá posouzení úvěrového rizika jasně ukazují, že jisté skupiny byly více či méně nesolventní.
- Ověřování u bank
(142)
V oznámení o inspekci Komise uvedla, že plánuje ověření u bank, které odpověděly na dodatek A k dotazníku a které vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytly značnou část úvěrů, tj. China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai and Huaxia Bank, a připojila podrobný seznam témat, které budou předmětem inspekce. Již v úvodním dotazníku pro čínskou vládu Komise jasně uvedla, že informace poskytnuté v odpovědi na dotazník mohou být předmětem ověření na místě. V oznámení o inspekci Komise rovněž uvedla, že čínská vláda „je žádána, aby poskytla všechny dostupné podpůrné dokumenty, které byly při přípravě věcných odpovědí použity, včetně původního zdroje dokumentů a žádosti“. Další dva hlavní poskytovatelé preferenčního financování vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku buď žádné z požadovaných informací nepředložily (Agricultural Bank of China) nebo byly informace předloženy jejich jménem bez možnosti ověření (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
V oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 informovala Komise čínskou vládu o svém úmyslu provést ověření u banky Šanghaj (dále jen „“) a nabídla, že v zájmu usnadnění průběhu inspekce na místě pro čínskou vládu prodlouží v případě nutnosti tuto inspekci do 22. dubna 2013 (32). Ve své původní odpovědi na oznámení o inspekci ze dne 5. dubna čínská vláda uvedenou inspekci u BoS nepotvrdila, ale dotázala se, zda by Komise byla ochotna provést zbývající část ověření u Bank of Shanghai v jiné lokalitě (tj. v Šanghaji namísto Pekingu). Pro usnadnění inspekce na místě Komise s touto žádostí výjimečně souhlasila, vyzvala však čínskou vládu, aby potvrdila inspekci v Šanghaji nejpozději do 9. dubna (tj. tři pracovní dny před zahájením inspekce v Pekingu), aby byl inspekční tým schopen tuto změnu v plánovaném ověřování z praktického hlediska zajistit. O skutečnosti, že BoS je dostupná pro inspekci dne 23. nebo 24. dubna, však čínská vláda informovala až dne 11. dubna (tj. jeden pracovní den před začátkem ověřování). Téhož dne Komise čínské vládě sdělila, že vzhledem k pozdnímu potvrzení již nebylo možné plán měnit. Kromě toho data navrhovaná čínskou vládou (tj. 23. nebo 24. dubna) přesahovala jak dobu dohodnutou mezi čínskou vládou a Komisí, během níž měla inspekce proběhnout, tak i časové prodloužení nabídnuté Komisí. V důsledku toho nemohla Komise odpověď BoS na dodatek A ani údaje o úvěrech, které tato banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, ověřit. Komise proto dopisem ze dne 23. května 2013 čínskou vládu vyrozuměla, že v případě neověřených informací předložených BoS zvažuje použití článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009.
(144)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že ověření údajů u BoS neproběhlo kvůli nepružnosti Komise, která pro inspekci nenavrhla žádné alternativní datum a jednoduše „odmítla ověření u Bank of Shanghai provést“. Tato tvrzení jsou nepravdivá. Komise v oznámení o inspekci jasně uvedla, že původně byla pro ověření u bank navržena data 17. a 18. dubna 2013 s možností přidání dalšího dne 22. dubna, přičemž bylo na čínské vládě, aby k návštěvě bank navrhla vhodnou dobu v průběhu celého období ověřování (tj. úplný pracovní týden plus další den). Čínská vláda navrhla pro inspekci u BoS data mimo toto období, a učinila tak jeden pracovní den před začátkem ověřování. Komise je toho názoru, že flexibilita, kterou nabídla, byla více než dostatečná; na rozdíl od tvrzení čínské vlády totiž pro inspekci u BoS navrhla celkem šest alternativních dnů.
- Hua Xia Bank
(145)
V dopise ze dne 23. května 2013 sdělila Komise čínská vládě, že není schopna ověřit některé části odpovědi Huaixia Bank (dále jen „Huaxia“) k dodatku A, zejména pokud jde o vlastnické struktury, posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a pojištění rizika požadované od různých výrobních odvětví a zejména od dotčeného odvětví.
(146)
Ve své odpovědi ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že Huaxia Komisi objasnila vlastnickou strukturu a poskytla další podrobnosti a vysvětlení ohledně jejích akcionářů a že posouzení bonity klienta je kryto bankovním tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky.
(147)
Pokud jde o strukturu vlastnictví, je třeba poznamenat, že Huaxia ve své odpovědi na dodatek A uvádí, že je korporační bankou „bez jakéhokoli státního podílu“ a žádné informace o vlastnickém podílu státu, přestože ji o to Komise zvláště žádala v dodatku A, neposkytla. Komise zdůraznila, že toto je v rozporu s ostatními informacemi, které poskytla čínská vláda a že Huaxia připustila, že někteří z akcionářů jsou ve vlastnictví státu a o některých z nich předložila informace v čínštině. Z informací předložených Huaxia není stále zřejmé, jaký je podíl státního vlastnictví banky.
(148)
Pokud jde o posouzení bonity, Komise podotýká, že banka poskytla dokumenty ohledně jedné ze společností (poté, co v zájmu ochrany její totožnosti provedla v dokumentu některé změny), zatímco u ostatních požadovaných dokumentů tvrdila, že jsou kryti tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky. Je těžké porozumět tomuto rozdílnému přístupu.
- Export Import Bank of China
(149)
V dopise ze dne 23. května 2013 informovala Komise čínskou vládu o tom, že odpovědi Export-Import Bank of China (dále jen „EXIM“) na dodatek A a písemné upozornění na nedostatky byly neúplné a že EXIM nepředložila některé dokumenty, o něž Komise výslovně žádala, tj. stanovy, Oznámení o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou nebo Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií. Pokud jde o stanovy, čínská vláda uvedla ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že EXIM nemůže tyto stanovy (jež jsou součástí dokumentu týkajícího se vnitřního řízení) s ohledem na interní předpisy předložit, a odkázala na internetovou verzi, která byla údajně k dispozici k nahlédnutí na laptopu poskytnutém bankou EXIM v průběhu inspekce. Komise se domnívá, že toto vysvětlení je matoucí a postrádá smysl. Pokud byl dokument v průběhu inspekce dostupný online, nevidí Komise žádný důvod, proč nemohl být předložen dříve, jak bylo opakovaně požadováno v dotazníku, upozornění na nedostatky a znovu během ověřování. Tvrzení, že banka zpřístupnila daný dokument na laptopu během ověřování, je nepravdivé. EXIM prohlásila, že Komise měla daný dokument přezkoumat online, avšak její úředník prý uvedl, že na místě kontroly nemají přistup k internetu. Kromě toho EXIM žádný odkaz na internetovou verzi stanov neposkytla.
(150)
Rovněž u dalších dvou dokumentů EXIM uvedla, že je vzhledem k jejich důvěrné povaze a vnitřním pravidlům nelze poskytnout. Banka EXIM sama v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky prohlásila, že „EXIM byla založena a je provozována v souladu s Oznámením o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou a stanovami Export-Import Bank of China“. Proto byly stanovy považovány za základní dokument pro ověření tvrzení uvedených v podnětu, podle nichž je EXIM veřejnoprávním subjektem. Komisi však byl přístup k tomuto dokumentu odmítnut. V této souvislosti je třeba poznamenat, že další banka zajišťující politiku státu, tj. China Development Bank, poskytla podobný dokument týkající se jejího založení a v rámci daného šetření bylo rovněž předloženo několik dalších oznámení Státní rady. Ani EXIM nepodpořila svá prohlášení o důvěrnosti žádným důkazem. Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 117. bodě odůvodnění, se vlády nemohou jednoduše odvolávat na interní pravidla, aby se tak vyhnuly povinnostem vyplývajících z dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ze základního nařízení. Totéž platí pro případ Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií, kdy EXIM své tvrzení o důvěrnosti nepodpořila žádným důkazem a dokonce odmítla projednat účel tohoto dokumentu.
(151)
EXIM rovněž nebyla schopna poskytnout informace o složení správní rady a dozorčí rady, o něž byla opakovaně žádána, a uvedla, že „složení správní rady se mění“ a že otázky Komise týkající se příslušnosti členů rady ke Komunistické straně Číny „jsou v kontextu antisubvenčního šetření invazivní a nevhodné otázky“. Skutečnost, že složení správní rady se mění, není pro účely tohoto šetření relevantní. Důležité naopak je, v jaké míře je v řídící a dozorčí radě EXIM zastoupen stát; čínská vláda a EXIM však tyto informace odmítly poskytnout. Komise se rovněž domnívá, že členství vrcholného vedení EXIM (a všech bank v této záležitosti) v Komunistické straně Číny je pro účely stanovení vlivu státu na řízení bank velmi relevantní. Vzhledem k tomu, že podle Ústavy Komunistické strany Číny „musí strana podporovat a zlepšit základní ekonomický systém, kde veřejné vlastnictví hraje zásadní úlohu a různá hospodářská odvětví se vyvíjejí vedle sebe…“ (33), bylo přezkoumání vlivu Komunistické strany Číny v EXIM považováno pro účely tohoto šetření a zejména pro posouzení úrovně státní kontroly bank za nezbytné.
(152)
Co se týče statistiky o vývozu různých kategorií výrobků, která byla požadována již v dotazníku a kterou je EXIM ze zákona povinna hlásit CBRC, uvedla čínská vláda ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že na přípravu těchto informací je zapotřebí více času. Je třeba poznamenat, že jelikož Komise tyto informace požadovala již v počátečním dotazníku, měla čínská vláda více než tři a půl měsíce na jejich přípravu, nicméně tak neučinila. EXIM tvrdila, že „tento typ informací lze najít ve výročních zprávách“, což ale není pravda. Informace ve výročních zprávách, na něž čínská vláda odkazuje, se týkají jiných období než informace požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.
(153)
Čínská vláda správně uvedla, že v odpovědi na dotazník předložila mimo jiné výši vývozních úvěrů souvisejících s vývozem mechanických a elektrických výrobků a výrobků špičkových technologií. Je třeba poznamenat, že Komise předložení těchto údajů nikdy nezpochybnila. Namítla však, že v okamžiku, kdy se pokusila příslušné údaje ověřit během inspekce na místě, nebyla EXIM schopna předložit žádné důkazy a ani vysvětlit, odkud tyto údaje pocházejí. Podobně nebylo Komisi umožněno ověřit údaje týkající se podílu vývozních úvěrů pro fotovoltaické výrobní odvětví, které čínská vláda uvedla v odpovědi na dotazník. Je zajímavé, že EXIM nepovažovala žádné z těchto údajů za důvěrné, avšak když ji Komise požádala, aby poskytla příslušné zdroje pro jejich ověření, EXIM toto odmítla, neboť se prý jedná o důvěrné informace. Stejné argumenty použila EXIM v případě výše vývozních úvěrů poskytnutých výrobcům zařazeným do vzorku a spolupracujícím výrobcům. Číselné údaje sice uvedla v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, avšak jejich ověření Komisi neumožnila s ohledem na jejich údajnou důvěrnou povahu. Většinu statistických údajů předložených EXIM nebylo možné ověřit.
(154)
EXIM rovněž odmítla vysvětlit a příslušnými důkazy podpořit úvěrové ratingy vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a analýzy, které vedly k těmto hodnocením.
- China Development Bank (dále jen „CDB“)
(155)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda vyjádřila znepokojení nad tím, že Komise žádá „osobní otázky týkající se stranické příslušnosti členů správní a dozorčí rady a vrcholného vedení“. Toto tvrzení je nesprávné. Otázky týkající se vazby členů představenstva a vrcholného vedení na Komunistickou stranu Číny byly čistě technické povahy, a jak je vysvětleno ve 151. bodě odůvodnění, důvodem tohoto zjišťování bylo vymezit úlohu této strany v čínské ekonomice.
(156)
Během šetření se Komise pokusila ověřit posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. CDB poskytla některé obecné informace, ale zveřejnit jakékoli informace týkající se posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebo hodnocení rizik či hodnotící zprávy fotovoltaického odvětví odmítla.
(157)
V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky předložila CDB číselné údaje o pojistném rizika požadovaném od dotčeného výrobního odvětví. Během ověřování CDB svoji odpověď v této souvislosti opravila, ale pro uvedené číselné údaje neposkytla žádné příslušné důkazy ani vysvětlení, z čeho vycházejí, přestože ji o to Komise během inspekce na místě opakovaně žádala.
b) Čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty.
(158)
Žadatel tvrdí, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou v ČLR veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení.
(159)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (34) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“. Podle odvolacího orgánu může důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní moc a tuto moc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií státní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem, pak lze na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní moc (35). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (36), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného člena byly vládní praxí“ (37).
(160)
Následná analýza se zaměřila na to, zda dotčené komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády. Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v ČLR. Jak je však uvedeno dále, Komise shromáždila všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda mají banky vládní pravomoci nebo zda jsou jimi pověřeny či je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(161)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v ČLR největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu bankovního sektoru ČLR, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (38), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (39) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (40). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (41). Vlastnický podíl vlády v pěti největších bankách ve státním vlastnictví byl rovněž potvrzen čínskou vládou v její odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(162)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno ve 139. bodě odůvodnění výše, čínská vláda poskytla v tomto ohledu jen velmi omezené informace a neumožnila ověřit velkou část předložených informací. Komise musela tudíž použít údaje, které jí byly dostupné. Na základě dostupných údajů dospěla Komise k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví, správní kontroly jejich „obchodního“ chování včetně mezních hodnot stanovených pro vklady a úrokové sazby úvěrů (viz 164. - 167. bod odůvodnění níže) a v některých případech dokonce na základě stanov (42).
Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru (43), přezkumu politiky WTO týkající se Číny (2012) (44), zprávy Světové banky Čína 2030 (45) nebo hospodářského přehledu OECD týkajícího se Číny (46), z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců a údajů v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 2 % čínského trhu (47). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (48).
(163)
V této souvislosti je třeba uvést, že většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Na základě dostupných informací (49) bylo zjištěno, že velkou většinu úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům poskytly banky ve státním vlastnictví a jiné státem vlastněné subjekty. Jedná se především o největší komerčních banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené banky ve státním vlastnictví, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaické odvětví, jak bylo uvedeno výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Proto byl učiněn závěr, že tyto banky jsou kontrolovány vládou. Že se jedná o účinnou kontrolu, dokazuje mimo jiné vládní politika na podporu dotčeného odvětví, která dává bankám pokyn, aby byly patřičně nápomocné (viz 102. bod odůvodnění). Z těchto důvodů by komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku V ČLR měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(164)
Další známkou zapojení čínské vlády do čínského finančního trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v ČLR regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovit své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Nicméně, jak je popsáno ve 135. bodě odůvodnění výše, čínská vláda tyto oběžníky odmítla poskytnout, a Komisi tak znemožnila ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od března 2013, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně oceli s organickým povlakem (50), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje. Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem změnila. Proto byl na základě dostupných údajů a jiných důkazů uvedených výše učiněn závěr, že pokud jde o postup použitý pro stanovení úrokových sazeb, byla situace stejná během celého období šetření.
(165)
Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(166)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (51), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (52) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (53). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat. Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie podporovaných projektů, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie.
(167)
Z různých nezávislých zdrojů informací vyplývá, že vliv státu na čínský finanční sektor je značný a trvající. Například i) pracovní dokument MMF 2006 uvádí, že liberalizace bank v ČLR je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (54); ii) zpráva MMF 2009 zdůrazňuje, že v Číně chybí liberalizace v oblasti úrokových sazeb (55); iii) zpráva MMF 2010 o zemích uvádí, že investiční náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se často řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (56); iv) zpráva OECD o čínské ekonomice za rok 2010 (57) a pracovní dokument hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (58) uvádí, že dominantním vlastníkem finančních institucí zůstává stát; nabízí se tudíž otázka, do jaké míry vycházejí rozhodnutí bank o úvěrech čistě z obchodních úvah, když jejich tradiční role odpovídá vládním agenturám s vazbou na vládu.
(168)
Na základě výše uvedených důkazů se dospělo k závěru, že komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku vykonávají státní správu jménem čínské vlády, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánováním a politickými dokumenty. Zásadní vlastnický podíl státu ve státem vlastněných bankách a další informace o vazbách mezi bankami vlastněnými státem a vládou (včetně nedostatečné spolupráce čínské vlády v tomto ohledu) potvrzují, že banky podléhají při výkonu svých veřejných funkcí vládní kontrole. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad komerčním bankami ve státním vlastnictví a bankami zajišťujícími vládní politiku tím, že všudypřítomně ovlivňuje finanční sektor a naléhá na banky ve státním vlastnictví, aby se řídily vládními politikami. Komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny, a uplatňují ji.
c) Soukromé banky v ČLR jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou
(169)
Komise rovněž zjišťovala, zda soukromé komerční banky v ČLR jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům ve fotovoltaickém odvětví nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
- Existence politiky čínské vlády
(170)
Z výše uvedeného oddílu o zapojení státu v oblasti fotovoltaického odvětví (101. bod odůvodnění) a z níže popsaných zjištění je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickému odvětví, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (59) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní.
- Rozšíření politiky na soukromé banky
(171)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 Zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(172)
Na preferenční úvěry fotovoltaickému výrobnímu odvětví odkazuje řada vládních politických a plánovacích dokumentů a právních předpisů. Například rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 o podpoře rozvoje 7 nových strategických průmyslových odvětví slibuje větší fiskální a politickou podporu strategickým odvětvím (60) (fotovoltaické odvětví je jedním z nich), vybízí finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ těmto odvětvím a „využily fiskální preferenční politiky jako je např. kompenzace za riziko“. Rovněž Národní plán střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020), který řadí solární energii a fotovoltaické články mezi klíčové oblasti a prioritní témata (61) slibuje, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“ a dává vládě pokyn, aby „pomohla finančním institucím a soukromému kapitálu zapojit se do vědeckého a technologického rozvoje“. Zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku (vyhláška č. 82 prezidenta ČLR) stanoví, že stát musí vést a orientovat finanční instituce tak, aby podpořily rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie poskytováním úvěrů, a že finanční instituce mají upřednostňovat rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (62). Podle téhož zákona mají politicky orientované finanční instituce v rámci své činnosti nabízet zvláštní pomoc projektům, jež se týkají nezávislé inovace a jsou podporované státem (63).
(173)
Výše zmiňovaný limit pro stanovení úrokových sazeb, který určuje Čínská lidová banka (164. a 165. bod odůvodnění) je rovněž závazný pro soukromé komerční banky.
(174)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickém výrobnímu odvětví zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (64).
- Hodnocení úvěrového rizika
(175)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v ČLR provádějí hodnocení úvěrového rizika společností působících ve fotovoltaickém odvětví dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, tj. jak posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké je pojistné rizika, jež v ČLR banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Ani čínská vláda ani jednotlivé banky však v dotazníku žádné příslušné důkazy (s jednou výjimkou uvedenou v 176. bodě odůvodnění níže) neposkytly. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(176)
V průběhu ověřování u jedné z bank se Komisi podařilo přezkoumat jedno posouzení rizika. Část tohoto posouzení úvěrového rizika se týkalo vládní podpory společností působících v oblasti solární energie a vládních plánů na podporu fotovoltaického výrobního odvětví obecně a tato skutečnost se odrazila pozitivně v ratingu uděleném této společnosti. Tento příklad ukazuje, jak vládní politika (a subvence zaměřené na určité odvětví) ovlivňuje rozhodování bank, pokud jde o financování společností působících v oblasti solární energie.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Většina vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit.
(178)
Informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly od zúčastněných stran opakovaně žádány, neboť se považuje za velmi důležité zohlednit informace uvedené v 167. bodě odůvodnění výše.
(179)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se zjištění týkající se hodnocení úvěrového rizika v ČLR vztahují na komerční banky ve státním vlastnictví, soukromé komerční banky a banky zajišťující vládní politiku. Výše uvedené důkazy vedou k závěru, že soukromé banky v ČLR se při poskytování úvěrů musí řídit vládními politikami, zejména pokud jde o fotovoltaické odvětví, a jednat stejným způsobem jako banky ve státním vlastnictví, jak je uvedeno v 168. bodě odůvodnění. Z toho plyne, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
Kromě toho výše uvedené důkazy prokazují, že i kdyby banky ve státním vlastnictví nebyly považovány za veřejnoprávní subjekty, byly by rovněž považovány za pověřené a řízené čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
d) Narušení čínského finančního trhu
(181)
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že podíl bank ve státním vlastnictví dosahuje více než 2/3 čínského trhu. Pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank ) představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (65). Navíc China Development Bank a China Export-Import Bank jsou zcela ve vlastnictví státu. Těchto sedm bank poskytlo velkou většinu úvěrů osmi vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku v případě solárních panelů. Toto všudypřítomné státní vlastnictví v kombinaci s narušením čínského finančního trhu a politikou čínské vlády, která vybraným odvětvím zabezpečuje levné peníze, narušuje rovné podmínky v mezinárodním obchodu a poskytuje nepřiměřenou výhodu čínským výrobcům.
(182)
Banky v ČLR nemohou zcela svobodně rozhodovat o podmínkách půjček. V případě úrokových sazeb jsou povinny zůstat v mezích stanovených Čínskou lidovou bankou. Tyto limity společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(183)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (66), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (67) či upřednostňovaly rozvoj průmyslových odvětví využívajících nové a špičkové technologie (68). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat.
(184)
Podle posledních zjištění byl některým velkým komerčním bankám v ČLR poskytnut přístup ke státním devizovým rezervám (69). Tím se výrazně snižují jejich náklady na kapitál a tyto „levné peníze“ jsou využívány pro půjčky v USD a EUR vybraným společnostem a projektům, jež jsou v souladu s politikou vývozu „going out“. Proto jsou schopny nabídnout podmínky, kterým běžné obchodní banky nemohou konkurovat.
(185)
Dalším významným narušením ve financování fotovoltaického odvětví je zvláštní privilegované postavení China Development Bank („CDB“), která je největším věřitelem dotčeného odvětví a poskytla velkou část půjček nebo úvěrových linek vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. China Development Bank je téměř úplně financována z prodeje dluhopisů, a nikoli z vkladů, a po ministerstvu financí je druhým největším emitentem dluhopisů v zemi. Prostřednictvím tohoto zvláštního mechanismu se CDB může levně financovat z vlastních zdrojů a následně poskytovat půjčky vybraným odvětvím za zvýhodněných podmínek (70).
3.4.1.1. Zvýhodněná půjčka
a) Úvod
(186)
Žadatel tvrdí, že čínská vláda subvencuje fotovoltaické odvětví prostřednictvím preferenčních úvěrů a cílených úvěrů.
b) Právní základ
(187)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčních bankách, obecná pravidla týkající se půjček (prováděná Čínskou lidovou bankou), Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(188)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, které byly shledány veřejnoprávními subjekty v 168. bodě odůvodnění výše, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 164. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží články 7 a 15 obecných pravidel týkajících se půjček (prováděných Čínskou lidovou bankou), rozhodnutí č. 40 a článek 34 Zákona o komerčních bankách s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 172. a 178. bodě odůvodnění výše. A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 139. a 140. bodě odůvodnění. Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvky výrobcům ve fotovoltaickém odvětí ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(189)
S přihlédnutím k analýze v 169.-182. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům ve fotovoltaickém odvětí a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(190)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Nevládní úvěry v ČLR nepředstavují odpovídající tržní referenční úroveň, neboť bylo zjištěno, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou, a tudíž lze předpokládat, že se řídí úvěrovými postupy bank ve státním vlastnictví. Proto byly referenční úrovně stanoveny pomocí metody popsané v 198.-200. bodě odůvodnění níže. Použití této referenční úrovně ukazuje, že půjčky fotovoltaickému výrobnímu odvětví jsou poskytovány za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky tržní.
(191)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(192)
Jak bylo vysvětleno v 172. bodě odůvodnění výše, čínská vláda adresuje preferenční úvěry omezenému počtu výrobních odvětví, a fotovoltaický průmysl je jedním z nich. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěry pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěr
(193)
Šetření ukázalo, že všichni vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali v období šetření preferenčních úvěrů.
(194)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování fotovoltaického odvětví pokládat za subvenci.
(195)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(196)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(197)
Jak je vysvětleno výše (190. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, projevem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(198)
Při vytváření vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné vycházet z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců a zároveň uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(199)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydaných během období šetření.
(200)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 138. až 140. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem nebyly tyto informace poskytnuty. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(201)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Politika preferenčních úvěrů
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, ČLR a společnosti ve spojení
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,25 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
0,85 %
3.4.1.2. Poskytování úvěrových linek
a) Úvod
(202)
Žadatel tvrdil, že čínské banky poskytly čínským vývozcům dotčeného výrobku nepřiměřené úvěrové linky. Šetření skutečně potvrdilo, že všechny šetřené společnosti získaly od čínských bank velké úvěrové linky, jež byly ve většině případů poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízký poplatek. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, které umožňují bankám kompenzovat náklady a rizika.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(203)
Zpráva panelu EC-Aircraft potvrdila, že takové úvěrové linky, nad účinkem jednotlivých úvěrů, mohou představovat přímé převody peněžních prostředků podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a tedy i finanční příspěvky. Panel zjistil, že výhoda z možného převodu finančních prostředků vyplývá z pouhé existence povinnosti provádět přímý převod finančních prostředků. Rovněž bylo zjištěno, že úvěrová linka sama o sobě by mohla příjemci poskytnout výhodu, a je tedy možným převodem peněžních prostředků mimo jakékoli přímé převody peněžních prostředků ve formě individuálních půjček (71).
(204)
Úvěrové linky byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytnuty stejnými bankami jako v případě preferenčních úvěrů popsaných výše. Jak již bylo uvedeno, tyto banky jsou veřejnoprávními subjekty (158.-166. bod odůvodnění) nebo jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby poskytovaly preferenční financování fotovoltaickému výrobnímu odvětví (169.-178. bod odůvodnění).
(205)
Jak je vysvětleno výše (158.-185. bod odůvodnění), čínský trh je narušen právními předpisy a postupy bank ve státním vlastnictví a bylo zjištěno, že ve většině případů byly úvěrové linky poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízké poplatky. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, jež bankám umožňují kompenzovat náklady a rizika.
(206)
Výši výhody představují poplatky, které se běžně uplatňují v případě komerčních úvěrových linek poskytovaných společnostem a které byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku ve většině případů prominuty. Komise uplatnila výši poplatků za úvěrovou linku, kterou poskytla jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku zahraniční komerční banka.
(207)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(208)
Jak je vysvětleno v 172. a 192. bodě odůvodnění výše, čínská vláda uplatňuje pro omezený počet odvětví preferenční systém úvěrů, jehož důležitou součástí je poskytování úvěrových linek. Odvětví fotovoltaiky patří do této skupiny výrobních odvětví a využívá diskriminační preferenční úvěry.
(209)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěrové linky pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě nepřiměřených úvěrových linek neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
c) Závěr
(210)
Šetření ukázalo, že všechny skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření úvěrových linek, které jim byly poskytovány bezplatně nebo za cenu nižší než tržní.
(211)
S ohledem na výše uvedené je třeba poskytování těchto úvěrových linek fotovoltaickému odvětví pokládat za subvenci.
(212)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
d) Výpočet výše subvence
(213)
Poskytnutí úvěrové linky bezplatně nebo za poplatky nižší než tržní se považuje za poskytnutí finančních služeb (čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iii) základního nařízení) za cenu nižší než přiměřenou. Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Z důvodu narušení trhu popsaných ve 158.-185. bodě odůvodnění výše nebylo možné s ohledem na podmínky převládající na trhu v ČLR stanovit přiměřenost odměny za finanční služby (v tomto případě poskytování úvěrových linek). V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je proto výhoda, kterou příjemce získal, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za poskytnutí úvěrových linek čínskými bankami a částkou, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní úvěrovou linku na trhu. Úvěrové linky lze rovněž považovat za možný převod finančních prostředků podle článku podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(214)
Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku získal úvěrovou linku od banky, jejíž ústředí má sídlo v oblasti jiné finanční jurisdikce než ČLR a tato úvěrová linka byla předmětem závazku a správních poplatků, které jsou běžné na světových finančních trzích. Ačkoli úvěrová linka byla poskytnuta prostřednictvím čínské dceřiné společnosti dané banky, považuje se za přiměřený ekvivalent referenční úrovně. Bylo považováno za vhodné použít výši poplatků za tuto úvěrovou linku jako referenční úroveň v souladu s čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
(215)
Výše poplatků použitá jako referenční úroveň se uplatnila poměrným podílem na výši každé příslušné úvěrové linky, aby se tak zjistila výše subvence (snížená o veškeré uhrazené poplatky). V případech, kdy úvěrová linka trvala více než jeden rok, byla celková výše subvence přepočtena na dobu trvání úvěrové linky a byla určena odpovídající výše na období šetření.
(216)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Poskytování úvěrových linek
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,09 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
2,59 %
3.4.1.3. Subvenční programy vývozních úvěrů
(217)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci daného programu během období šetření žádné výhody.
3.4.1.4. Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
a) Úvod
(218)
Žadatel tvrdil, že China Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“) poskytuje výrobcům dotčeného výrobku pojištění vývozních úvěrů za preferenčních podmínek, mimo jiné prostřednictvím programu nazvaného „Green Express“. Ve stížnosti se uvádí, že pojištění Sinosure v oblasti vývozních úvěrů není přiměřené, ani pokud jde o pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát v rámci tohoto programu.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(219)
Jak bylo uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění výše, informace, které Komise požadovala v dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě od čínské vlády a Sinosure, nebyly poskytnuty.
(220)
Komise žádala o institucionální rámec a příslušné dokumenty upravující působení Sinosure jakožto oficiálního státního pojistitele vývozních úvěrů. Čínská vláda předložila pouze oznámení, které v roce 2004 společně vydalo ministerstvo obchodu a Sinosure, avšak nepředložila řadu dalších příslušných dokumentů, včetně například tzv. plánu 840 uvedeného v oznámení Státní Rady ze dne 27. května 2009 (72).
(221)
Pokud jde o ověření odpovědi na dotazník a přílohu 1 týkající se Sinosure, Komisi se nepodařilo získat řadu dokumentů a ověřit určité prvky požadované na místě. Ze strany Sinosure nebyly předloženy zejména tyto informace a důkazy požadované Komisí: a) finanční výkazy za rok 2012, které údajně ještě nebyly na internetových stránkách Sinosure k dispozici, b) příslušné podklady týkající se pojištění vývozních úvěrů v případě dvou spolupracující vývozců zařazených do vzorku, včetně smluv, posouzení rizik, korespondence a dokladu o zaplacení pojistného; c) konkrétní informace týkající se vyšších vedoucích pracovníků jmenovaných Státní radou; d) důkazy týkající se prvků a výhod vyjmenovaných v oznámení z roku 2004 společně vydaném ministerstvem obchodu a Sinosure, včetně dokladů týkajících se schválení omezení, flexibility směnných kurzů a slevy v rámci proměnlivého rozpětí pojistného; e) důkazy týkající se dlouhodobých provozních nákladů a zisku z pojištění vývozních úvěrů; f) důkazy týkající se hodnocení situace na trhu, pokud jde o fotovoltaické výrobní odvětví.
(222)
Komisi se rovněž nepodařilo ověřit řadu prvků obsažených v odpovědi na dotazník a týkajících se operací Sinosure, včetně zejména odpovědí týkajících se posouzení rizik, vlastního stanovení pojistného a prováděcího a schvalovacího postupu, neboť Sinosure odmítla o konkrétních smlouvách se spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku hovořit. Sinosure nebyla rovněž schopna objasnit nebo předložit dokumenty v případě některých nesrovnalostí v údajích nebo v případě jiných prvků uvedených v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky, které zjistila Komise.
(223)
Čínská vláda a Sinosure se v průběhu inspekce na místě a v dopise čínské vlády ze dne 3. června 2013 pokusily tuto nedostatečnou spolupráci zdůvodnit důvěrností údajů. V tomto ohledu bylo v oznámení o inspekci a následné e-mailové korespondenci jasně uvedeno, že cílem Komise je smysluplné ověření informací a že samozřejmě přijme veškerá nutná opatření k ochraně důvěrných informací, které byly předloženy nebo jen poskytnuty za účelem kontroly, v souladu s právní povinností vycházející z příslušných přísných pravidel EU tyto informace chránit. Dokumenty, které měla Sinosure v úmyslu předložit až po ukončení inspekce na místě, aniž by Komisi umožnila jejich řádné ověření, nelze zohlednit, jelikož byly speciálně připraveny pro šetření a Komise nemohla ověřit jejich zdroje.
(224)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a Sinosure nemohla Komise ověřit některé prvky týkající se poskytování pojištění vývozních úvěrů ze strany Sinosure spolupracujícím vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku zařazeným do vzorku. Komise tedy vychází při svých zjištěních z dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Sinosure je veřejnoprávním subjektem
(225)
Šetřením bylo zjištěno, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO (73), neboť má vládní moc, vykonává ji nebo je jí pověřena. Čínská vláda vykonává nad Sinosure účinnou kontrolu (74) a Sinosure uplatňuje při provádění veřejných funkcí vládní moc.
(226)
Komise konstatuje, že činnost Sinosure spojená s pojištěním vývozních úvěrů je nedílnou součástí širšího finančního sektoru, kde vládní zásahy přímo ovlivňují a narušují normální fungování finančního trhu v ČLR (viz 185. bod odůvodnění a dále).
(227)
Sinosure provádí veřejné funkce ve své roli jediné oficiální instituce pro pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Má proto na trhu pojištění vývozních úvěrů monopolní postavení. Uvedená společnost potvrdila, že tento trh není otevřený, a to i přesto, že v ČLR působí některé mezinárodní konkurenční společnosti.
(228)
Vláda je úplným vlastníkem Sinosure a vykonává nad ní finanční kontrolu. Stoprocentním vlastníkem Sinosure je Státní rada, tedy stát. Základní kapitál ve výši 4 miliard RMB pochází z fondu rizikového pojištění vývozních úvěrů v souladu s rozpočtem státních financí. Navíc v roce 2011 investoval stát 20 miliard RMB prostřednictvím čínského státního investičního fondu China Investment Corporation (75). Stanovy společnosti uvádějí, že příslušným obchodním oddělením je ministerstvo financí, jemuž je společnost povinna předkládat k posouzení a ke schválení finanční a účetní zprávy a fiskální rozpočtovou zprávu.
(229)
Pokud jde o vládní kontrolu, nemá společnost Sinosure, jejímž jediným vlastníkem je stát, správní radu. Stejně jako v případě dozorčí rady jsou všichni její členové jmenováni Státní radou a plní své úkoly v souladu s „prozatímními předpisy týkajícími se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví.“ Vrcholné vedení Sinosure rovněž jmenuje vláda. Z výroční zprávy společnosti Sinosure za rok 2011 („výroční zpráva 2011“) vyplývá, že prezident Sinosure je tajemníkem stranického výboru a že většina vrcholného vedení je rovněž jeho členem. Jelikož Sinosure odmítla předložit další informace týkající se vrcholného vedení, lze vyvodit závěr, že vedení je v přímém spojení s vládou, která jmenuje členy dozorčí rady i vysoké vedoucí pracovníky. Sinosure je tedy účinně kontrolována čínskou vládou.
(230)
Je natolik jasné a zjevné, že Sinosure vykonává vládní funkce a politiky, že ji lze označit za vlastního vykonavatele státní moci. Výroční zpráva Sinosure za rok 2011 obsahuje několik příslušných prohlášení: Sinosure „aktivně prováděla politické funkce vývozní úvěrové agentury (ECA) … a v prvním roce období 12. pětiletého plánu dosáhla dobrých výsledků“ (s. 4, výroční zpráva 2011); „reforma společnosti posílila politickou funkci Sinosure jakožto vývozní úvěrové agentury. Konference Ústředního výboru Komunistické strany Číny věnovaná oblasti ekonomiky zdůraznila důležitost této funkce a vyslovila jasné požadavky na pojištění úvěrů, což nasměrovalo vývoj naší společnosti“ (s. 5, výroční zpráva 2011); „V roce 2011 Sinosure provedla strategie, rozhodnutí a opatření, Ústředního výboru Komunistické strany Číny a Státní rady, vládní politiky v oblasti diplomacie, zahraničního obchodu, průmyslu a financí, plně využila své politické funkce a dosáhla rychlého růstu“ (s. 11, výroční zpráva 2011); „Sinosure plně provedla státní politiku ‚zvláštního režimu pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení‘ a splnil své povinnosti stanovené státem“ (s. 11, výroční zpráva 2011).
(231)
Institucionální rámec a další dokumenty vydané čínskou vládou, které definují činnost Sinosure, jsou dalším důkazem toho, že tato společnost je veřejnoprávním subjektem, zmocněným k provádění vládních politik. Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368 ze dne 26. července 2004) bylo společně vydáno v roce 2004 ministerstvem obchodu a Sinosure a stále řídí činnost této společnosti. Jedním z cílů tohoto sdělení je podpora vývozu nových a špičkových technologií a produktů s vysokou přidanou hodnotou, a to prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů. Oznámení dává Sinosure jasný pokyn, aby podporovala klíčová vývozní odvětví uvedená v seznamu čínských výrobků nových a špičkových technologií z roku 2006. „Solární články a moduly“ jsou v tomto seznamu uvedeny coby způsobilé výrobky, a proto lze předpokládat, že jsou přímo podporovány Sinosure. V oznámení jsou uvedeny tyto výhody: tzv. „green channel“, tedy zvláštní podpora pro výrobky uvedené v katalogu, které by měly být schváleny do pěti dnů, pokud jsou splněny podmínky pro uzavření pojištění, a schválení omezení pro prioritní pojištění; flexibilita směnných kurzů sestávající z nejvyšší slevy na zvýšenou sazbu v rámci proměnlivého rozpětí Sinosure. Oznámení rovněž předpokládá, že regionální a místní obchodní orgány musí na podporu výrobků uvedených v adresáři přijmout další opatření. Dále vyžaduje, aby Sinosure přizpůsobila příslušný pojišťovací model národní průmyslové politice a povaze vývozu výrobků nových a špičkových technologií a aby podpořila inovace a odvětví vědy a výzkumu, které jsou zvláště podporované státem.
(232)
Komisi je známo, že existují další dokumenty, jež dokazují, že Sinosure přímo provádí vládní politiku, která mimo jiné zvýhodňuje vyvážející výrobce. Tzv. plán 840 je podrobně uveden v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009 (76). Název odkazuje na 84 miliard USD poskytnutých na vývozní pojištění a je jedním ze šesti opatření zavedených v roce 2009 Státní radou v zájmu stabilizace vývozní poptávky v návaznosti na světovou krizi a z něho vyplývající zvýšenou poptávku po pojištění vývozních úvěrů. Těchto šest opatření zahrnuje především lepší pokrytí pojištění vývozních úvěrů, poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů ve výši 84 miliard USD v roce 2009 a snížení sazby pojistného. Jakožto jediná politická instituce zaručující pojištění vývozních úvěrů je Sinosure uvedena jako vykonavatel plánu. Pokud jde o snížení pojistné sazby, byla Sinosure vyzvána, aby zajistila snížení průměrné sazby pojištění krátkodobých vývozních úvěrů o 30 %, a to na základě celkové průměrné sazby v roce 2008.
(233)
Tzv. plán 421 byl zahrnut do Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009. Je rovněž významným politickým opatřením na podporu čínské politiky „going out“ v reakci na světovou finanční krizi v roce 2009, přičemž v jeho rámci bylo poskytnuto 42,1 miliard USD na financování pojištění na podporu vývozu velkých kompletních sad zařízení. Financování řídila a poskytovala společnost Sinosure a některé jiné finanční instituce. Podniky, jimiž se tento dokument zabývá, mohly využívat preferenční finanční opatření, včetně pojištění vývozních úvěrů. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise požadovat dodatečné informace o uplatnění tohoto oznámení. Není-li k dispozici důkaz o opaku, Komise má důvod se domnívat, že uvedený dokument se rovněž vztahuje na fotovoltaická zařízení a fotovoltaické výrobní odvětví.
(234)
Další dokumenty, které dokládají státní podporu na poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, zahrnují dva dokumenty týkající se zvýšení finanční podpory strategickým nově vznikajícím odvětvím. Oznámení Státní rady týkající se rozvoje a zvýšené podpory nově vznikajícím odvětvím zahrnutým ve strategickém rozhodnutí, Guo Fa [2010] č. 32, ze dne 18. října 2010, odst. 7 písm. c) vybízí finanční instituce, aby zvýšily finanční podporu. Prováděcí pokyny pro rozvoj strategických nově vznikajících odvětví, které společně vydaly všechna příslušná ministerstva (tj. národní komise pro rozvoj a reformy, ministerstvo obchodu, ministerstvo vědy, ministerstvo průmyslu a informačních technologií, ministerstvo životního prostředí, ministerstvo financí, státní daňová správa, všeobecná celní správa, všeobecná správa kontroly kvality, kontrolní úřad pro duševní vlastnictví) Guo Fa [2011] č. 310, ze dne 21. října 2011, rovněž výslovně odkazují v bodě (Xxvii) na aktivní podporu mimo jiné prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů strategickým nově vznikajícím odvětvím. Tato strategická nově vznikající odvětví se zaměřují na výrobky, technologie a služby pro rozvoj mezinárodního trhu, leteckého a kosmického průmyslu, výroby zařízení špičkových technologií nebo pro povzbuzení domácích patentovaných technologií a standardních strategických výrobků na vývoz z nově vznikajících odvětví. Jelikož neexistuje důkaz o opaku, lze se domnívat, že také dotčený výrobek a vývozci zařazení do vzorku patří do skupiny „strategických nově vznikajících průmyslových odvětví“ a vztahují se na ně příslušné výhody.
(235)
Na základě výše uvedených skutečností dochází Komise k závěru, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, neboť je zmocněná k provádění vládní politiky, je vládou účinně kontrolována a vykonává vládní funkce.
d) Právní základ
(236)
Právní základ tohoto programu tvoří: Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368) společně vydané ministerstvem obchodu a Sinosure; Vývozní seznam čínských výrobků nových a špičkových technologií pro rok 2006; tzv. plán 840 uvedený v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009; tzv. plán 421, který je součástí Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009; Oznámení Státní rady o urychlení rozvoje nově vznikajících odvětví strategického významu, Guo Fa [2010] č. 32 ze dne 18.října 2010) a jeho prováděcí pokyny (Guo Fa [2011] č. 310 ze dne 21. října 2011).
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(237)
Vzhledem k tomu, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, který je pověřen vládní mocí nebo vykonává vládní předpisy a plány, představuje poskytování pojištění vývozních úvěrů výrobcům dotčeného výrobku finanční příspěvek ve formě potenciálního přímého převodu finančních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(238)
Pokud jde o snížení části pojistného placeného vyvážejícími výrobci prostřednictvím místních orgánů, rovněž se jedná o přímý převod finančních prostředků ve formě grantu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(239)
Jedná se o výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. c) základního nařízení, neboť Sinosure poskytuje pojištění vývozních úvěrů za výhodnějších podmínek, než jaké jsou na trhu obvykle nabízeny, nebo že poskytuje pojištění, které by jinak na trhu vůbec neexistovalo. Další výhodou ve smyslu čl. 3 odst. 2 poskytnutou vyvážejícímu výrobci je peněžní snížení části pojistného, jež Sinosure zaplatily některé místní orgány příslušné pro oblasti, v nichž mají sídlo někteří vyvážející výrobci.
(240)
Oznámení z roku 2004 uvádí seznam všech výhod poskytovaných Sinosure a/nebo místními orgány podnikům, které zahrnuje adresář pro rok 2006 a které jsou ve shodě s vládními politikami. Šetření ukázalo, že pojistné smlouvy uzavřené mezi Sinosure a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, stejně jako snížení části pojistného poskytnutého místními orgány tyto dávky plně odrážejí. „Green Express“ znamená zjednodušení a zrychlení postupu při poskytování plnění a vyřizování nároku s rychlým určením škody a návaznou urychlenou platbou ve prospěch klienta.
(241)
Šetření rovněž prokázalo, že opatření, která byla přijata v návaznosti na finanční krizi v roce 2009 a která jsou podrobně popsána v plánu 840 a plánu 421 a později v opatřeních z roku 2011 ve prospěch strategických nově vznikajících odvětví, poskytla vyvážejícím výrobcům značné výhody. Tato opatření zvýšila dostupnost pojištění a dále snížila pojistné účtované Sinosure, a to navzdory obtížné hospodářské situaci a výrazně zvýšenému riziku pro Sinosure při poskytování pojištění, a plně se odrážejí v pojistném krytí, které Sinosure poskytla vyvážejícím výrobcům. Šetření zejména ukázalo, že podmínky a pojistné účtované v příslušných letech zahrnujících období šetření se nijak zásadně nezměnily nebo se zlepšily, a to navzdory zvýšení pohledávek na úroky z prodlení vyplácených společností Sinosure a značně se zhoršující situaci ve fotovoltaickém odvětví.
(242)
S ohledem na existenci případné výhody Komise nejdříve přezkoumala, do jaké míry pojistné společnosti Sinosure zahrnuje náklady na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů. Sinosure uvedla argument na základě bodu j) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, podle něhož je „zakázanou“ vývozní subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedené dohody poskytování pojištění vývozních úvěrů pro programy využívající pojistné sazby, která je nepřiměřená pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrátám v rámci příslušných programů. V odpovědi na dotazník Sinosure pouze odkázala na zisky a ztráty za posledních pět let a uvedla, že vzhledem k celkovému zisku, jehož bylo v daném období dosaženo, není podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů vyvážejícím výrobcům subvencí. Jak je vysvětleno výše (viz 221. a 222. bod odůvodnění), Komise požádala Sinosure, aby poskytla konkrétní informace a důkazy týkající se dlouhodobé ziskovosti z pojišťování vývozních úvěrů, včetně příjmu z pojistného a provozních nákladů a ztrát v rámci příslušného programu v souladu s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Sinosure však dokumenty a důkazy požadované v průběhu inspekce na místě nepředložila a trvala na údajích o celkové ziskovosti, které obsahují její auditované výroční zprávy.
(243)
Komise konstatuje, že i kdyby se spolehla pouze na výroční zprávy společnosti Sinosure, aniž by mohla ověřit údaje a prvky v nich obsažené, nebylo by možné dospět k závěru, že uvedená společnost dosáhla dlouhodobých zisků z pojištění vývozních úvěrů, které odpovídá „programu“ uvedenému v bodě j). Kromě pojištění vývozních úvěrů se společnost Sinosure zabývá řadou dalších činností, přičemž číselné údaje a informace uvedené ve výroční zprávě jsou souhrnné údaje pro všechny tyto činnosti a žádný přesný rozpis pro jednotlivé činnosti neexistuje. Z některých výročních zpráv (nikoli však nejaktuálnějších) vyplývá, že pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je pro Sinosure evidentně hlavní činností, avšak žádné přesné údaje k dispozici nejsou. Jelikož Sinosure odmítla poskytnout požadované informace a důkazy pouze ohledně této činnosti, která je důležitou součástí analýzy „programu“ podle bodu j) přílohy 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jsou zjištění Komise založena na dostupných důkazech zaznamenaných ve spisu.
(244)
Komise na začátek poznamenává, že podle článku 11 stanov společnosti Sinosure jsou zisky této společnosti nulové. Jinými slovy, cílem Sinosure ze zákona není maximalizovat zisk, ale musí usilovat o nulový zisk ve prospěch svého hlavního poslání, kterým je výlučné pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Jak bylo vysvětleno výše, ze záznamů vyplývá, že právní a politické podmínky, v nichž společnost Sinosure působí, vyžadují, aby tato společnost plnila vládní politiky a plány v rámci naplnění svého veřejného poslání. Mezi vybranými odvětvími a podniky se zvláštní státní podporou mají vyvážející výrobci zajištěn plný přístup k pojištění vývozního úvěru, jež je poskytováno společností Sinosure za preferenční sazby, a to i v období po celosvětové krizi v roce 2009 a za stavu, v němž odvětví fotovoltaiky procházelo dosud nebývalou krizí, včetně období šetření. Sinosure tudíž poskytuje neomezené pojistné krytí pro odvětví fotovoltaiky a nepřiměřeně nízké pojistné, jež nabízí, neodráží skutečná rizika v oblasti pojištění vývozu v rámci tohoto odvětví. Na základě všech těchto zaznamenaných skutečností by bylo možné již v tomto okamžiku dospět k závěru, že nelze vyloučit, že sazby pojistného účtované společností Sinosure jsou pravděpodobně nepřiměřené k pokrytí jejího dlouhodobého fungování, což se jeví jako velice pravděpodobné.
(245)
Z důvodu nedostatku spolupráce ze strany společnosti Sinosure zvážila Komise i další prvky, kterými dále podkládá své rozhodnutí. Důkazy, jež jsou veřejně přístupné, již jednoznačně prokazují, že společnost Sinosure funguje v dlouhodobé provozní ztrátě (77). Komise také analyzovala relevantní údaje ve výsledovce výroční zprávy společnosti Sinosure za roky 2006 až 2011 předložené touto společností k prokázání ziskovosti údajů uvedených v její odpovědi na dotazník. Tato čísla ukazují, že společnost Sinosure zahrnula významné dlouhodobé provozní ztráty ze svých kombinovaných činnosti v oblasti pojišťovnictví, které vylučují příjmy z investic a ostatní výnosy. Konkrétně v každém jednotlivém roce 2006 až 2011 (s jedinou výjimkou v roce 2010) se vyplacené nároky již (téměř) rovnají čistému pojistnému získanému Sinosure nebo jej (zdaleka) překračují. Pokud se od čistého pojistného rovněž odečtou provozní náklady a náklady na provizi, výsledkem je ještě znatelnější ztráta. Tyto údaje ukazují, že navzdory mírnému zisku v roce 2010 je provozní ztráta z pojistných operací za celkové období značná. Z výročních zpráv vyplývá, že k celkovému zisku Sinosure přispívají významným způsobem výnosy z investic a další výnosy, které nejsou pro posouzení životaschopnosti pojištění vývozních úvěrů daného programu relevantní. Jelikož pojištění krátkodobých vývozních úvěrů představuje hlavní náplň činnosti společnosti Sinosure a jelikož neexistuje důkaz o opaku, vyvozuje se závěr, že program pojištění vývozních úvěrů znamenal pro Sinosure značné dlouhodobé ztráty.
Vzhledem k tomu, že program pojištění vývozních úvěrů přináší společnosti Sinosure ztráty, stanoví se existence výhody na základě porovnání pojistného, které platí vyvážející výrobci, s pojistným, které je k dispozici na trhu. Sinosure je jediným úředním pojistitelem vývozních úvěrů, a tudíž zcela kontroluje domácí trh. Jelikož v ČLR není pro tyto nástroje k dispozici žádná komerční referenční úroveň a vzhledem k tomu, že finanční trh v ČLR je narušený vládními zásahy, je vhodné použít vnější referenční úroveň mimo ČLR, tj. pojistné účtované za normální situace na trhu. Jak je popsáno níže v oddílu o výpočtu výše subvence, pojistné je poskytováno za sazby nižší než tržní a je jím udílena podpora.
(246)
Výše uvedené subvence jsou podmíněny vývozní výkonností ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť je nelze získat bez vývozu. Kromě toho jsou také specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože přístup je omezen na určité podniky. Solární články a moduly jsou výslovně uvedeny na seznamu čínských výrobků nejnovějších a špičkových technologií pro rok 2006, což je podmínka pro nárok na preferenční zacházení stanovené v oznámení z roku 2004. Kromě toho jedním z hlavních cílů společnosti Sinosure je provádění národních politik a plánů, včetně 12. pětiletého plánu pro fotovoltaické výrobní odvětví. Plány 840 a 421 rovněž zvýhodňují fotovoltaické výrobní odvětví jako jedno z mála vybraných (viz 232. a 233. bod odůvodnění). Fotovoltaické výrobní odvětví je rovněž jedním z podporovaných odvětví na základě rozhodnutí č. 40 a dalších plánovacích dokumentů a právních předpisů (viz 207. a 208. bod odůvodnění). Toto výrobní odvětví navíc spadá do kategorie „strategická a nově vznikající výrobní odvětví“, které jsou zvýhodňována v souladu s vládními politikami (viz 102. bod odůvodnění). Většina vyvážejících výrobců má také formální status podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie, který jim na základě příznivých vládních politik uděluje řadu výhod.
(247)
Je proto zřejmé, že výhody poskytované společností Sinosure nebo místními orgány v podobě úhrady části pojistného nejsou k dispozici pro všechna průmyslová odvětví a podniky, avšak jsou omezeny pouze na odvětví a podniky, které konkrétně plní příslušné vládní politiky podpory a jejich související podkladové dokumenty. Komise dospěla k závěru, že výhody poskytované společností Sinosure a/nebo místními orgány výrobcům dotčeného výrobku jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Dále, protože neexistovaly žádné důkazy, z nichž by vyplývalo, že subvence vychází z objektivních kritérií či podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, je subvence specifická rovněž v tomto ohledu.
f) Závěr
(248)
Šetření ukázalo, že šest skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v období šetření pojištění vývozních úvěrů poskytované společností Sinosure.
(249)
Poskytování pojištění vývozních úvěrů společností Sinosure ve prospěch fotovoltaického průmyslu musí být považováno za subvenci, a to v rozsahu, v němž se pojistné pohybuje pod tržními sazbami.
(250)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
g) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výpočet výhody se podobá okolnostem při poskytnutí záruk u půjčky. V souladu s čl. 6 písm. c) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí daná společnost za krátkodobé pojištění poskytované společností Sinosure a částkou pojistného, již by společnost zaplatila za srovnatelné pojištění vývozu na trhu.
(252)
Vzhledem k tomu, že krátkodobé pojištění vývozních úvěrů poskytované Sinosure je výsledkem cílů vládní politiky a Sinosure je na domácím trhu v monopolním postavení, neboť funguje jako jediná státní organizace pro poskytování vývozních úvěrů, byla za použití níže uvedené metodiky sestrojena příslušná tržní referenční hodnota. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a společnosti Sinosure využila dále Komise ke zjištění vhodného tržního pojistného pro pojištění poskytované výrobcům fotovoltaiky rovněž dostupné skutečnosti.
(253)
Komise se domnívá, že nejvhodnější referenční hodnotou, pro kterou jsou již údaje snadno k dispozici, jsou výše pojistných sazeb uplatňované ze strany Export-Import Bank („Ex-Im Bank“) USA. Podle veřejně dostupných informací (78) je EX-IM Bank oficiálním poskytovatelem úvěrů na vývoz federální vlády USA a je soběstačná. Činnosti EX-IM Bank zahrnují pojištění vývozních úvěrů a další činnosti, jako jsou záruky na provozní kapitál a záruky na půjčky (financování kupujícího). Jejím úkolem je vytvořit a podporovat v USA pracovní místa podporou vývozu USA určeného mezinárodním odběratelům. EX-IM Bank působí jako vládní subjekt v rámci Kongresu USA. Proto existuje řada shod se společností Sinosure a tato banka se považuje za odpovídající referenční instituci.
(254)
Referenční pojistné bylo vypočítáno podle skutečných poplatků účtovaných při vývozu OECD pro pojištění celého obratu s 90 % krytím pojištěného objemu a s trváním v délce 120 dnů. Skutečné pojistné je průměr mediánu pěti různých kategorií zahraničních kupujících rozlišených podle míry solventnosti a rizika selhání. To představuje co nejbližší referenční základ pro výpočet pojistného, jež by výrobce dotčeného produktu musel hradit za tržních cen.
(255)
Výše výhody byla vypočtena z informací od čínské vlády a vztahuje se na částky společnosti Sinosure, jež byly pokryty pojištěním úvěru, a z poplatků, jež v období šetření byly za takové pojištění hrazeny. Informace poskytnuté spolupracujícími podniky o společnosti Sinosure nebyly použity, jelikož bylo zřejmé, že čínská vláda podala ucelenější přehled (například ne všechny společnosti vykázaly své pojistky uzavřené se společností Sinosure ve svých odpovědích na dotazník či toto sdělily v průběhu kontroly na místě).
(256)
Pokud jde o úhradu části pojistného pojištění místními orgány, vypočítávají se výhody coby objem slev a grantů udělených společnostem zařazeným do vzorku v průběhu období šetření.
(257)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Vývozní záruky a pojištění
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,71 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.1.5. Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
(258)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2. Grantové programy
3.4.2.1. Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
(259)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.2. Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
(260)
Komise zjistila, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku využily v období šetření výhod těchto programů. Avšak vzhledem k tomu, že výše získaných výhod není nijak vysoká a že dopad na rozpětí subvence je zanedbatelný, nepovažovala Komise za nutné napadnutelnost těchto režimů analyzovat.
3.4.2.3. Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
(261)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.4. Demonstrační program „Golden Sun“
a) Úvod
(262)
V podnětu se tvrdilo, že výrobci dotčeného výrobku obdrželi subvence v rámci demonstračního programu Golden Sun („Golden Sun“), který zavedla čínská vláda v červenci 2009. Podnět obsahoval důkazy prima facie, že čtyři z vývozců zařazených do vzorku obdrželi v rámci tohoto programu přímé subvence na dotčený výrobek. Rovněž bylo uvedeno, že jeden z vývozců zařazených do vzorku byl vybrán jako dodavatel dotčeného výrobku s ohledem na 70 % celkové kapacity instalované provozovateli projektu (tj. společnostmi vyrábějícími a prodávajícími elektřinu vyrobenou fotovoltaickými systémy) v roce 2011. Podnět rovněž obsahoval informace, z nichž vyplývá, že přístup k programu Golden Sun nebyl provozovatelům projektu udělován transparentně a na základě soutěže.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(263)
Komise žádala čínskou vládu o informace týkající se programu Golden Sun v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě, avšak, jak je podrobněji uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění, tyto informace poskytnuty nebyly.
(264)
Pokud jde o informace požadované v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, čínská vláda trvala na tom, že uvedený program podpory není určen výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda tak řadu otázek týkajících se daného programu a výhod pro výrobce dotčeného výrobku nezodpověděla a ve svých odpovědích pouze uvedla „nepoužije se“. Čínská vláda neposkytla ani všechny příslušné právní předpisy, nařízení, administrativní pokyny a další právní akty požadované v dotazníku, a předložila pouze dokument představující hlavní právní základ programu.
(265)
Na začátku ověřování programu Golden Sun požádala Komise čínskou vládu, aby k výchozímu právnímu základu předložila všechny příslušné přílohy a aby uvedla, zda má v úmyslu poskytnout další úřední dokumenty týkající se daného programu. Čínská vláda předložila požadované přílohy a odpověděla, že nemá v úmyslu předložit žádné další dokumenty. Komise poté ukázala čínské vládě dokument o rozpočtu vydaný ministerstvem financí a předložený spolupracujícími vývozci (dokument ministerstva financí č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010), v němž byly uvedeny konkrétní financované projekty a příslušné částky poskytnuté v rámci daného programu. Z dodatků k tomuto dokumentu vyplývá, že jeden z vývozců zařazených do vzorku obdržel významné příspěvky na své projekty v rámci programu Golden Sun a rovněž jako dodavatel způsobilého zařízení v rámci několika projektů financovaných programem Golden Sun. Zástupci ministerstva financí, kteří byli přítomni u ověřování, uvedený dokument znali a Komise je požádala, aby předložili všechny podobné rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí a týkající se období provádění programu Golden Sun. Ačkoli zástupci ministerstva financí s předložením těchto dokumentů v zásadě souhlasili, žádný z nich Komisi nepředložili.
(266)
Komise rovněž ukázala ministerstvu obchodu rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun, které vydal místní finanční odbor provincie a obce a předložil jeden ze spolupracujících vývozců, a požádala čínskou vládu, aby poskytla příslušné podobné dokumenty (tj. vydané provinciemi nebo obcemi) o daném programu. Čínská vláda odpověděla, že tyto dokumenty nemá k dispozici, neboť se týkají provincií a/nebo obcí, a tudíž je nemůže předložit.
(267)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala, že program Golden Sun není určen pro výrobce dotčeného výrobku a objasnila, že pokud tito výrobci program využili, pak vystupovali jako provozovatelé projektu, a nikoli jako výrobci solárních panelů, neboť pouze provozovatelé projektů mohou získat subvence v rámci daného programu. V dopise se rovněž tvrdí, že Komise požádala pouze o tři jmenovitě uvedené dokumenty, které čínská vláda předložila. Toto tvrzení je nesprávné, neboť během ověřování požádala Komise o konkrétní rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí (rovněž výslovně uvedené v dopise Komise ze dne 23. května 2013) a místními orgány příslušnými pro oblast, kde mají sídlo vyvážející výrobci (odkazující na konkrétních dokumenty předložené vyvážejícími výrobci), které však čínská vláda neposkytla.
(268)
Komise rovněž požadovala zvláštní informace o výplatách prostředků v rámci programu Golden Sun, kterou obdržel jeden spolupracující vývozce, neboť po dodání dotčeného výrobku přímo obdržel příslušné prostředky od vlády. V průběhu inspekce na místě nebyla čínská vláda schopna tuto situaci vysvětlit ani poskytnout jakékoli podrobnosti a pouze kontaktovala právního poradce společnosti, který měl uvést, že daná situace již byla s úředníky Komise během inspekce na místě vysvětlena, což není zcela pravda. Další podrobnosti o situaci jsou popsány v 276. až 278. bodě odůvodnění níže. Jak je blíže popsáno v 275. až 278. bodě odůvodnění níže, šetřením bylo zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku opravdu přímo či nepřímo využívali granty v rámci programu Golden Sun i pro dodávky dotčeného výrobku. Tvrzení čínské vlády, že tento program nezvýhodňuje výrobu dotčeného výrobku, je tedy v jasném rozporu s důkazy a skutečnostmi ověřenými během šetření.
(269)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise ověřit některá zásadní hlediska programu Golden Sun a skutečné výhody poskytované výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda navíc nepředložila všechny příslušné dokumenty, o které byla žádána, zejména pak rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun vydané ministerstvem financí pro období provádění daného programu. Některá zjištění tedy vycházejí z nejlepších dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Právní základ
(270)
Výchozím právním základem je Oznámení o provádění demonstračního programu Golden Sun ze dne 16. července 2009 a připojená prozatímní opatření pro řízení fondu finanční podpory pro demonstrační program Golden Sun, spis CaiJian č. 397 [2009] vydané ministerstvem financí, ministerstvem vědy a národní radou pro energetiku; Oběžník o úspěšném provádění činností demonstračního programu Golden Sun, spis č. 718 [2009]; Oběžník o úspěšném provedení demonstračního programu Golden Sun 2010, spis č. 622 [2010]; Oběžník ministerstva financí s pokyny týkajícími se indexů finanční pomoci, pokud jde o stavební náklady v rámci demonstračních programů Golden Sun 2010, spis č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010, vydané ministerstvem financí; Oběžník finančního odboru provincie Hebei o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis JCJ č. 336 ze dne 1. září 2011; Oběžník finančním odborem Hengshui o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis HCJ č. 135 ze dne 8. listopadu 2011.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(271)
Program Golden Sun byl zřízen v roce 2009 na podporu technologického pokroku a zvýšil rozvoj odvětví solárního fotovoltaického systému. Na ústřední úrovni za program zodpovídá ministerstvo financí, ministerstvo vědy a národní rada pro energetiku. Oznámení o provádění programu Golden Sun uvádí řadu kritérií způsobilosti pro financování v rámci tohoto programu, včetně: a) podniky musí být zahrnuty do místního prováděcího plánu demonstračního projektu Golden Sun; b) musí mít instalovaný výkon alespoň 300 kWh; c) délka období výstavby nesmí překročit jeden rok a provoz musí trvat nejméně dvacet let; d) vlastníci projektů v oblasti fotovoltaiky musí mít celková aktiva ve výši nejméně 100 milionů RMB a kapitál ve výši alespoň 30 % investičních nákladů; e) výrobci integrovaného systému a klíčových zařízení, jež se využívají v projektech pro výrobu fotovoltaiky, by měli být vybíráni v rámci nabídkových řízení. Způsobilé projekty mohou obdržet až 50 % celkových investičních nákladů od vlády, a tento strop se zvyšuje na 70 % pro vlastníky projektu se sídlem v odlehlých oblastech bez elektrifikace.
(272)
Co se týče postupu, podniky, které chtějí získat finanční prostředky v rámci tohoto programu, musí předložit příslušnému vládnímu orgánu žádost a podkladové dokumenty. Odbory pro finance, technologii a energetiku odpovídají na úrovni provincie za organizaci programu a předkládají společnou souhrnnou zprávu ministerstvu financí, ministerstvu pro vědu a národní energetické radě. Těm přísluší dohled nad projekty v provinciích, pokud jde o provádění dohledu nad technickými programy, podmínkami výstavby, financováním a všemi dalšími aspekty. Po konečném schválení vládou přiděluje ministerstvo financí prostředky přímo vlastníkovi projektu a uchovává příslušnou schvalovací dokumentaci a doklady o vyplacení prostředků.
(273)
Ve skutečnost předkládají provozovatelé projektů žádosti o financování vládě po uzavření smlouvy s dodavatelem způsobilého fotovoltaického zařízení (tj. zejména dotčeného výrobku). Podle příslušných právních předpisů jsou tito dodavatelé fotovoltaického zařízení vybíráni na základě nabídkového řízení. Čínská vláda však nevysvětlila, jakým způsobem při výběru provozovatelů projektu pro demonstrační projekt Golden Sun podle plánu jeho provádění uplatňuje své rozhodovací pravomoci a jakým způsobem tito provozovatelé projektu následně vybírají dodavatele způsobilého fotovoltaického zařízení. Čínská vláda a zúčastněné strany neprokázaly, že v případě výběrového řízení se jedná o otevřený, transparentní a nediskriminační postup, neboť nepředložily příslušnou dokumentaci. Neexistují žádné indicie o tom, že by bylo kdy pořízeno případné fotovoltaické zařízení ze zahraničí. Valná většina způsobilého fotovoltaického zařízení byla poskytnuta jediným spolupracujícím výrobce zařazeným do vzorku. Na základě dostupných skutečností proto orgány docházejí k závěru, že program Golden Sun je používán k tomu, aby vytvářel uměle poptávku po výrobcích vybraných čínských výrobců dotčeného výrobku. Bude-li na základě rozhodnutí vlády projekt způsobilý, měla by mu přidělit finanční prostředky.
(274)
Program Golden Sun nabízí subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě převodu finančních prostředků od čínské vlády výrobcům dotčeného výrobku v podobě grantů.
(275)
Šetřením bylo konkrétně zjištěno, že několik spolupracujících výrobců zařazených do vzorku získalo přímo granty v rámci programu Golden Sun, a to na instalaci výrobních solárních zařízení ve svých prostorách. Tyto granty vyplácené spolupracujícím výrobcům jsou proto přímo spojené s dotčeným výrobkem a vyrovnávají jim část nákladů, které by jinak nesli.
(276)
Při šetření bylo rovněž dále zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku využívají financování podle tohoto programu k dodávce dotčeného výrobku provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení. Zejména bylo v průběhu šetření na místě zjištěno, že jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku získal přímo od čínské vlády značnou jednorázovou paušálních platbu pro všech 40 projektů zřízených v rámci programu Golden Sun, pro které dodal dotčený výrobek. Spolupracující vyvážející výrobce zařazený do vzorku však takové množství ve svém dotazníku v odpovědích nevykázal. Podle oběžníku ministerstva financí z roku 2010 vyplývalo, že tento spolupracující vývozce byl vybrán, aby dodával dotčený výrobek několika provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení, a to ze soukromého i veřejného sektoru. Komise se snažila získat informace od čínské vlády s ohledem na tuto přímou platbu pro spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku, neboť článek 13 prozatímních opatření oznámení o programu Golden Sun z roku 2009 výslovně vyžaduje, aby byly granty vypláceny přímo provozovateli projektu (tj. nikoli dodavateli fotovoltaického zařízení), přičemž čínská vláda výslovně tuto skutečnost v průběhu ověřování potvrdila. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda neposkytla žádné vysvětlení během inspekce na místě, kterým by zdůvodnila přímé financování, které obdržel vývozce zařazený do vzorku. V dopise ze dne 3. června 2013 se čínská vláda vyjadřuje pouze k jednomu projektu ze 40 a stroze uvádí, že mezi provozovatelem projektu a vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku existovalo finanční ujednání, neboť provozovatel nedisponoval dostatečnými finančními prostředky, a tudíž bylo sjednáno, že subvence bude vyplacena přímo vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Toto ničím nepodložené a velmi stručné vysvětlení, jež se týká pouze jednoho projektu, kterého se účastnil spolupracující vývozce zařazený do vzorku, a to ze čtyřiceti projektů uvedených v dokumentu ministerstva financí, je z hlediska Komise k vyjasnění situace zcela nedostačující.
(277)
Spolupracující vývozce zařazený do vzorku se ve svém dopise ze dne 24. června 2013 snažil zdůvodnit, že tato přímá platba za 40 dotčených projektů nebyla uvedena, neboť představovala subvenci pro provozovatele projektu coby „uživatele“ a nikoli pro dodavatele. Tento vývozce potvrdil, že obdržel přímou paušální platbu týkající se dodávek pro 40 projektů uvedených v oběžníku ministerstva financí. Rovněž doplnil, že vláda může převést prostředky přímo dodavateli, aby bylo zajištěno, že tyto granty budou použity pouze pro povolené fotovoltaické systémy a usnadnila se kontrola. Tento vývozce se však ve své odpovědi zaměřil pouze na jeden projekt, k němuž byla shromážděna dokumentace při kontrole na místě, a nevyjádřil se k dalším 39 projektům, za něž obdržel financování v rámci programu Golden Sun. I když vývozce prokázal, že prostředky pro tento konkrétní projekt byly zaúčtovány coby příjem a nikoli jako záloha vládního grantu, nepředložil žádné jiné důkazy o skutečné realizaci tohoto či jiných projektů, včetně důkazů o realizaci dodávky dotčeného výrobku, za kterou byly získány finanční prostředky. Jeho vysvětlení rovněž neobjasnilo nesrovnalosti, pokud jde o přímé platby vlády podle příslušných prováděcích předpisů uvedených výše, jež stanovují, že finanční prostředky se obvykle převádí ze strany vlády provozovateli projektu a nikoli dodavateli zařízení.
(278)
Komise má za to, že vysvětlení čínské vlády o finančním ujednání mezi spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku a provozovatelem projektu je nepřesvědčivé, neboť je zvláštní, že dva soukromé subjekty se mohou samostatně rozhodnout, že uzavřou ujednání, jež obnáší kroky ze strany vlády (tj. přímou platbu od vlády dodavateli, odchylně od článku 13 oznámení z roku 2009, aniž by se toho vláda účastnila či o této skutečnosti věděla. Čínská vláda nepředložila v této věci přímých plateb dodavatelům žádné přesvědčivější důkazy či připomínky a svou odpověď omezila pouze na jeden anonymní projekt ze čtyřiceti projektů provedených spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku. Vysvětlení poskytnutá tímto vývozcem rovněž nechávají bez povšimnutí vyjádření čínské vlády o tom, že provozovatel jistého projektu, který čínská vláda nijak nespecifikovala, se nacházel v obtížné finanční situaci. Navíc prohlášení vývozce týkající se možnosti přímé platby a jejich odůvodnění nelze potvrdit z jiných pramenů ani od čínské vlády.
(279)
S ohledem na uvedené omezené a rozporuplné připomínky předložené čínskou vládou a spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku se nabízí jediný společným bod a logický závěr, totiž ten, že přímá jednorázová paušální platba ze strany čínské vlády spolupracujícímu vývozci zařazenému do vzorku byla nutná, aby vývozce obdržel příslušnou částku, jinak by v souvislosti s obtížnou finanční situací provozovatele projektu hrozilo riziko nezaplacení. Skutečností zůstává, že spolupracující vývozce zařazený do vzorku nebyl schopen vysvětlit, jak jednorázovou paušální platbu od vlády využil, tj. zda bylo fotovoltaické zařízení nakonec provozovatelům projektu poskytnuto a případně jakou cenu za ně provozovatelé projektu zaplatili. Vzhledem k tomu, že k tomuto spisu nejsou k dispozici žádné další důkazy a ani Komise je nemůže jinak přiměřeně získat, je podle článku 28 základního nařízení učiněn závěr, že jednorázová paušální platba spolupracujícímu vývozci představuje přímý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(280)
Komise dále dochází k závěru, že granty poskytnuté dodavatelům dotčeného výrobku, ať již v pozici provozovatelů projektu nebo v případě údajného dodávání fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, představují výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. V případě provozovatelů projektu umožňuje financování v rámci programu Golden Sun, aby výrobci dotčeného výrobku ušetřili náklady na instalaci zařízení na výrobu solární energie ve svých prostorách. V případě dodavatelů fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, jsou finanční prostředky programu Golden Sun v rukou výrobců dotčeného výrobku, aniž by bylo nutné poskytnout zařízení a/nebo ochranu proti riziku neplacení provozovateli projektu, kteří nejsou ve spojení. V druhém případě obdrží výrobci dotčeného výrobku platbu, kterou by jinak od provozovatele projektu, jenž není ve spojení, nezískali.
(281)
Tento subvenční program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité provozovatele projektu a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na provozovatele projektu činné v odvětví solární energetiky. Navíc, vzhledem k tomu, že ani výběr dodavatele fotovoltaického zařízení ani výběr provozovatelů projektu není založen na otevřeném, transparentním a nediskriminačním konkurenčním postupu a že dochází k přímým platbám ze strany čínské vlády dodavatelům fotovoltaického zařízení, je režim rovněž specifický, neboť poskytuje výhody pouze určitým dodavatelům fotovoltaického zařízení. Tento program nesplňuje požadavky nespecifičnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, neboť podmínky způsobilosti a skutečná kritéria pro výběr, jež se vztahují na podniky, které mají být zahrnuty do místních plánů provádění projektů, a na finální projekty, jež mají být vybírány na základě rozdílných technických a finančních hledisek, nejsou objektivní a neuplatní se ve všech případech bez rozdílu.
e) Závěr
(282)
Program Golden Sun je specifickou subvencí ve formě grantu. Šetřením bylo zjištěno, že někteří spolupracující vývozci tuto subvenci využili.
f) Výpočet výše subvence
(283)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Demonstrační program „Golden Sun“
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.3. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.4.3.1. Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi,
a) Úvod
(284)
V podnětu se tvrdí, že existuje zvláštní právní předpis z roku 1991 na podporu zahraničních investic v Číně, a to prostřednictvím zákona o podnicích se zahraničními investicemi a dani z příjmu zahraničních podniků. K výhodám podniků se zahraničními investicemi patří subvenční program označovaný jako „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který stanoví úplné osvobození od přímých daní pro první dva roky ziskovosti podniku se zahraničními investicemi a poloviční osvobození od daně z příjmu pro následující tři roky.
(285)
Program „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ rovněž existuje v jiné podobě pro společnosti se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie, které se nacházejí v určitých vymezených oblastech. Výhody v rámci této varianty rovněž mohou platit i po roce 2013. Šetření ukázalo, že jeden ze spolupracujících vývozců (Yingli Hainan) požíval od roku 2011 výhod v rámci tohoto programu, které spočívaly v plném osvobození od daně na roky 2011 a 2012 a 50 % snížení daně v následujících třech letech.
(286)
Komise se snažila tento programu ověřit během inspekce na místě u čínské vlády. Čínská vláda však o této variantě programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ neposkytla žádné informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že tento program není v podnětu napaden a že pro podniky se zahraničními investicemi uvedenými v podnětu není náhradním programem varianty „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, která se uplatňuje bez zeměpisného omezení. Komise bere tato vysvětlení čínské vlády na vědomí a chápe, že uvedený daňový program je v porovnání s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi formálně samostatným programem. Jelikož však jeho výhody pokračují i po údajném vypršení platnosti uvedeného režimu pro podniky se zahraničními investicemi, jsou působení, povaha a účinky příslušných výhod stejné jako v případě programu pro podniky se zahraničními investicemi, jak bylo uvedeno jedním ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, a Komise se proto domnívá, že tento program má úzkou spojitost s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi, je jeho pokračováním, a měl by proto být vyrovnán. V tomto ohledu Komise poznamenává, že čl. 10 odst. 1 základního nařízení umožňuje šetření všech „údajných subvencí“ označených žadatelem a nečiní žádný odkaz na „údajný subvenční program“. Vzhledem k tomu, že v daném případě zahrnují oba programy stejnou subvenci, tj. ušlé daň z příjmu právnických osob, je Komise oprávněna je šetřit jako jedinou subvenci.
b) Právní základ
(287)
Právní základ tohoto programu představuje článek 8 daňového práva pro podniky se zahraničními investicemi a článek 72 prováděcích pravidel zákona o dani z příjmu Čínské lidové republiky ve vztahu k podnikům se zahraničními investicemi a zahraničním podnikům. Podle čínské vlády byl program ukončen počínaje rokem 2008 na základě přijetí zákona o dani z příjmu podniků dne 16. března 2007 na 5. schůzi 10. zasedání Všečínského shromáždění lidových zástupců Čínské lidové republiky, konkrétně na základě článku 57 zákona o dani z příjmu podniků, s postupným ukončením výhod do konce roku 2012.
(288)
Právním základem zvláštního programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ je vyhláška č. 40 [2007] tj. oznámení Státní rady k realizaci přechodných preferenčních politik o dani z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií zřízené ve zvláštní hospodářské zóně a Shanghai Pudong New District na základě čl. 57 odst. 3 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, spolu se správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(289)
Pouze výrobní podniky se zahraničními investicemi, jejichž provoz je plánován na dobu nejméně deseti let, jsou osvobozeny od daně z příjmu. Výjimka se uplatní od roku, ve kterém podnik začne realizovat zisky, na dobu prvních dvou let, a pak dojde ke snížení platných daňových sazeb o padesát procent po následující tři roky.
(290)
Aby podniky mohly využít zvláštní variantu režimu podpory, musí mít status podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie s příslušným správním osvědčením, tj. podniky v oblasti duševního vlastnictví, které rovněž splňují podmínky stanovené v článku 93 prováděcího předpisu zákona o dani z příjmu podniků.
(291)
Společnost, která se chce daného programu účastnit, musí státní daňové správě předložit každoroční přiznání týkající se daně z příjmu právnických osob, dodatky a finanční výkazy. Tento postup se rovněž vztahuje na zvláštní variantu programu.
(292)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl postupně ukončen poté, co v roce 2008 vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu podniků a jeho výhody platily do konce roku 2012. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tento daňový program poskytl během období šetření výhody několika výrobcům ve fotovoltaickém odvětí. Kromě toho nelze vyloučit, že výhody v rámci tohoto programu stále platí nebo že existuje nebo v budoucnosti vznikne podobný náhradní program. Jak bylo vysvětleno výše, šetření prokázalo, že existují i další varianty programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který nadále zvýhodňuje výrobce solárních panelů. Tento program je proto nadále shledán napadnutelným.
(293)
Zvláštní variantu programu využil jeden spolupracující vývozce, Yingli Green Energy.
d) Závěr
(294)
Program tudíž představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(295)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které patří do kategorie podniků se zahraničními investicemi a které splňují zvláštní kritéria stanovená příslušnými právními předpisy.
(296)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(297)
Tato varianta programu by proto měla být pokládána za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(298)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, jako např. fotovoltaické výrobní odvětví. Režim je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na určité regiony.
(299)
Tato varianta by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(300)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(301)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(302)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Dva roky úplné a tři roky poloviční osvobození
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,03 %
3.4.3.2. Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
(303)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.3. Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
(304)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.4. Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
(305)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.5. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
a) Úvod
(306)
V podnětu se tvrdí, že za svou činnost v oblasti výzkumu a vývoje mají podniky se zahraničními investicemi nárok na preferenční daňové zacházení, a to prostřednictvím 150 % zápočtu daně z nákladů, pokud tyto byly zvýšeny o alespoň 10 % v porovnání s předchozím rokem.
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen přijetím zákona o dani z příjmu podniků v roce 2008 a že nenásledovalo žádné přechodné období. Několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku však uvedlo, že v rámci zákona o dani z příjmu podniků z roku 2008 využívali výhod podobného programu, což svědčí o tom, že preferenční program pro započítání nákladů v oblasti výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl v roce 2008 nahrazen zvláštním programem. Další informace o 150 % započítání daně čínská vláda v odpovědi na dotazník ani v odpovědi na upozornění neposkytla.
b) Právní základ
(308)
Tento režim je upraven čl. 30 odst. 1 Zákona o dani z příjmu podniků a článkem 95 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků ČLR a Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článkem 93 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků spolu s oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
(309)
Článek 95 stanoví, že další 50 % odečtení výdajů v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v čl. 30 bodě 1 se vztahuje na výdaje na výrobky nových a špičkových technologií tak, že tyto podléhají odpisům, které ze 150 % vycházejí z nákladů na dlouhodobá aktiva.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(310)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. Tento program byl již napaden v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (79) a oceli s organickým povlakem (80). Příslušná právní ustanovení opravdu ukazují, že tento program poskytuje výhodu pouze společnostem, které mají úřední status společností využívajících nejnovější a špičkové technologie. Účelem výdajů těchto společností v oblasti výzkumu a vývoje musí být rovněž vývoj nových technologií, nových produktů a nových dovedností. Způsobilé podniky mohou odečíst dalších 50 % svých výdajů na výzkum a vývoj oproti povinnosti vyplývající z daně z příjmu. Rovněž náklady z dlouhodobých aktiv opravňují způsobilé společnosti k 150 % odečtu skutečných nákladů těchto společností.
(311)
Šetřením bylo zjištěno, že společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňové přiznání, tak v příloze V. Pouze společnosti, které získaly formální osvědčení, jež jim přiznává status podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, mohou tento režim využít.
d) Závěr
(312)
Daný režim proto představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých příjmů vlády, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(313)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy omezují použití tohoto programu pouze na některé podniky formálně uznané jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií, a jejichž výdaje v oblasti výzkumu a vědy jsou určeny na nové technologie, nové produkty a nové dovednosti.
(314)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(315)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(316)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(317)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,33 %
3.4.3.6. Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
(318)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.7. Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
(319)
Šetření potvrdilo, že společnostem zařazeným do vzorku nebyly v období šetření poskytnuty v rámci daného programu žádné výhody, neboť uvedené společnosti využívaly nový program, který toto preferenční zacházení nahradil. Podrobnosti jsou uvedeny v bodě 3.4.4.8. níže.
3.4.3.8. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
a) Úvod
(320)
Na základě tohoto programu může podnik se statusem podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie využívat sníženou sazbu u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program shledala EU při šetření případu bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem jako napadnutelný; rovněž byl napadnut ze strany orgánů USA.
b) Právní základ
(321)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmu podniků spolu se Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článek 93 prováděcího nařízení k zákonu o dani z příjmu podniků spolu s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(322)
Tento režim je použitelný pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a potřebují zásadní podporu státu. Tyto podniky musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat řadu požadavků: i) jejich výrobci jsou zahrnuti do oblasti působnosti výrobků v odvětví nejnovějších a špičkových technologií s klíčovou státní podporou; ii) celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iii) příjem z výrobků nejnovějších a špičkových technologií tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iv) pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují určité procento z celkového počtu zaměstnanců; v) splňovat ostatní požadavky stanovené správními opatřeními pro výrobky nejnovějších a špičkových technologií z roku 2008.
(323)
Společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňovém přiznání, tak v příloze V.
d) Závěr
(324)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů vlády, čímž získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat.
(325)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(326)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(327)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(328)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,35 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.3.9. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
(329)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.10. Daňové programy v provincii Guandong
(330)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.4. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.4.4.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(331)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že vybavení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napaden v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(332)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do podporované kategorie, nebo do omezené kategorie B v rámci katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií nebo které jsou v souladu s katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(334)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti.
(335)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců činí:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,38 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.4.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
a) Úvod
(336)
Tento program stanoví osvobození od DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Této výhody lze využít v případě, že zařízení není uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a jeho hodnota nepřekračuje určitou prahovou úroveň. Tento program byl předmětem antisubvenčního řízení týkajícího se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(337)
Právní základ tvoří prozatímní opatření o vrácení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky/subjekty se zahraničními investicemi, zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(338)
V odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda tvrdila, že uvedený program byl ukončen počínaje 1. lednem 2009 a odkázala na oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi (CAISHUI 2008 č. 176). Šetření však ukázalo, že několik vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v průběhu období šetření výhody tohoto režimu. Dotčení vývozci zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši poskytované výhody. S ohledem na výše uvedené byl učiněn závěr, že čínská vláda neposkytla o daném programu přesné informace, a jak ukazuje situace některých vyvážejících výrobců, uvedený program přetrvává.
(339)
Jelikož čínská vláda neposkytla žádnou z požadovaných informací, Komise vyšla z informací předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku.
(340)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi jsou osvobozené od platby DPH, která by byla jinak splatná. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky se zahraničními investicemi, které kupují zařízení vyrobené na domácím trhu a které patří do podporované kategorie a do omezené kategorie B Katalogu pro odvětví se zahraničními investicemi nebo zařízení koupené na domácím trhu uvedené v Katalogu klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Dále Zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí omezují výhody na podniky se zahraničními investicemi, které patří do podporované kategorie v Katalogu pro orientaci odvětví se zahraničními investicemi nebo Katalogu zvýhodněných odvětví se zahraničními investicemi v centrálních a západních regionech v Číně. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Tento program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
d) Výpočet výše subvence
(341)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození domácího zařízení od DPH. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými postupy v daném odvětví.
(342)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.4.3. Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
(343)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.5. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
3.4.5.1. Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
(344)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.2. Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
(345)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.3. Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
(346)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.4. Dodání elektrické energie vládou
a) Úvod
(347)
Žadatel tvrdí, že někteří čínští výrobci polykrystalického křemíku měli výhodu z levné elektřiny dodávané za nižší než přiměřenou cenu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(348)
Šetřením se zjistilo, že mnoho vyvážejících výrobců zařazených do vzorku bylo ve spojení s výrobcem polykrystalického křemíku v rámci své skupiny společností. Bylo zjištěno, že jedna ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, LDK Solar, dostávala pravidelně významné subvence na poplatky za elektřinu od finančního úřadu ekonomické zóny Xin Yu. Společnost v tomto případě sice nezískala výhodu přímo z nižší sazby za elektřinu, než je jinak dostupná na trhu, značné slevy na dani poskytované finančním úřadem ekonomické zóny Xin Yu však nakonec vedly k tomu, že společnost těžila z dodávek levnější elektrické energie, a jsou proto funkčně rovnocenné vládním dodávkám za ceny nižší než tržní. V každém případě, i kdyby byla sleva na dani posouzena jako grant, opatření je úzce spojené s tvrzením žadatele a spadá do oblasti šetření. Dotčené společnosti ze skupiny LDK Group byly totiž téměř v plné výši zpětně proplaceny poplatky za elektrickou energii dlužné v období šetření.
(349)
Skupina LDK Solar prostřednictvím výrobce polykrystalického křemíku, se kterým byla ve spojení, obdržela finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení, neboť jí místní vláda poskytla subvence na poplatky za elektřinu, nebo ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně vzato jde o přímý převod peněžních prostředků.
(350)
LDK Solar získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda dodala elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tomuto vývozci byla v důsledku subvencí na poplatky za elektřinu skutečně poskytnuta nižší sazba, než je sazba obecně dostupná. Přímý převod finančních prostředků poskytuje výhodu, protože jde o nevratný příspěvek, který není na trhu k dispozici.
(351)
Subvence ve formě dodávání levné elektřiny prostřednictvím slevy na dani pro jednoho z výrobců zařazených do vzorku je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť subvence na poplatky za elektřinu byly poskytovány pouze společnosti LDK. Subvence je též regionálně specifická pro určité podniky v ekonomické zóně Xin Yu. Vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany společnosti LDK a čínské vlády při ohlašování této subvence vycházejí výše uvedené závěry z dostupných údajů.
c) Výpočet výše subvence
(352)
Výše subvence byla rovna výši slevy platné během období šetření.
(353)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Elektřina za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Skupina JingAo a společnosti ve spojení
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společností ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.5.5. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(354)
Žadatel tvrdí, že čínští výrobci dotčeného výrobku získávají práva k užívání pozemků od čínské vlády za cenu nižší než přiměřenou tím způsobem, že vnitrostátní nebo místní vlády neudělují práva v souladu s tržními zásadami.
(355)
Čínská vláda uvedla, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, na němž musí být práva k užívání pozemků veřejně obchodována podle právních předpisů platných pro trh s pozemky. Podle čínské vlády by pozemky pro průmyslové a obchodní využití měly být získány náhradou za jejich využití na volném trhu prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby nebo soutěže a „bez ohledu na počet nabídek nebo původní cenu představuje cena, která je nakonec zaplacena, tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že převod práva k užívání pozemků nesmí zahrnovat omezení, jež by se týkalo vyhlašování záměru převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, která negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž.
(356)
Čínská vláda nepředložila žádné údaje ohledně skutečných cen za práva k užívání pozemků a počátečních cen pozemků určovaných vládou. Informace požadované v dotazníku, které čínská vláda poskytla, pokud jde o převody práv k užívání pozemků, byly neúplné. Při opravě své původní odpovědi na dotazník během inspekce na místě také potvrdila, že některé z ohlášených převodů byly předmětem nabídkového řízení. Nebyly však předloženy žádné podrobnosti o počtu nabídek a rozdílu mezi počáteční a konečnou cenu, jak bylo požadováno v dotazníku.
(357)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejích tvrzení, že převody práv k užívání pozemků v Číně probíhají prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Je třeba poznamenat, že podle článku 11 Ustanovení o přidělování práv k užívání stavebních pozemků ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, dražeb a cenových odhadů příslušný státní orgán veřejně oznámí konání veškerých výzev k podávání nabídek/dražeb/cenových odhadů. Na základě toho si Komise vyžádala všechna veřejná oznámení týkající se převodů, u nichž byly uplatněny tyto postupy, tak aby shromáždila a ověřila informace požadované v dotazníku. Čínská vláda nepředložila žádné z těchto oznámení a tvrdila, že „již neexistují“. Komise tak nemohla ověřit informace o převodech práv k užívání pozemků vyvážejících výrobců zařazených do vzorku.
(358)
Komise čínskou vládu vyrozuměla o tom, že zvažuje uplatnění ustanovení článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009, pokud jde o tento program subvencí, a vzhledem k tomu, že čínská vláda ve své odpovědi na dopis Komise ze dne 23. května 2013 neposkytla v této věci uspokojivé vysvětlení nebo nové důkazy, Komise musela svá zjištění opřít o nejlepší dostupné údaje, tj. v tomto případě o informace poskytnuté vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a další veřejně dostupné informace.
(359)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad, a v žádném případě ne o zjištění či závěr, čínská vláda vyjádřila názor, že je tento předpoklad nepravdivý, a žádné konkrétní informace o možných základech pro srovnání neposkytla. Čínská vláda pouze uvedla, že „v rozsahu, ve kterém by měl být jakýkoli základ pro srovnání použit, by se muselo jednat o ceny, jež by musely za podobný pozemek zaplatit čínské podniky, které nejsou upřednostňovány“. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neuvedla, které podniky nejsou „upřednostňovány“, a ani neposkytla žádné informace o cenách, jež tyto podniky za průmyslové pozemky v Číně platí, nemohla Komise posoudit, zda představují vhodný základ pro srovnání. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ve svých předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise zjistila, že ustanovení týkající se práv k užívání pozemků pro tyto podniky rovněž nedodržují tržní zásady.
b) Právní základ
(360)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(361)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak mohou činit na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
(362)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(363)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech.
(364)
Bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Během inspekcí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise získala určitá oznámení vydaná příslušnými orgány o právech k užívání pozemků připravených k převodu. Zatímco jedno oznámení konkrétně omezuje potenciální kupující práv k užívání pozemků na podniky fotovoltaického průmyslu (81), jiné stanoví omezení ceny původně stanovené státními orgány, čímž znemožňuje stanovení tržní ceny. (82) Samotné dražby pak podle všeho nepředstavovaly skutečnou hospodářskou soutěž, neboť v mnoha případech sledovaných během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců podala nabídku pouze jedna společnost (pouze výrobce v odvětví fotovoltaiky zařazený do vzorku), a proto vyvolávací cena těchto pozemků (hodnota stanovená místním pozemkovým úřadem) představovala konečnou cenu za metr čtvereční.
(365)
Výše uvedené důkazy jsou v rozporu s tvrzením čínské vlády, že ceny placené za práva k užívání pozemků v ČLR představují tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu a že převod práva k užívání pozemků nezahrnuje omezení při oznamování převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, které negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž. Bylo rovněž zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi od místních orgánů zpětné platby jako náhradu za (již tak nízké) ceny, které zaplatili za právo k užívání pozemku.
(366)
Kromě nízkých cen obdrželi někteří z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku další finanční prostředky spojené s nákupem práva k užívání pozemků, které ve svém důsledku skutečnou cenu zaplacenou za tato práva dále snížily.
(367)
Zjištění vycházející z řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanoveny příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku (83).
(368)
Také nezávislé veřejně dostupné informace naznačují, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (84).
d) Závěr
(369)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 364. až 367. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v ČLR neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího základu pro srovnání (viz 372. bod odůvodnění výše), je částka, kterou výrobci zařazení do vzorku za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Kromě toho jsou zpětné platby od místních orgánů přímými převody finančních prostředků, které představují výhodu, protože jde o nevratné příspěvky, jež nejsou na trhu k dispozici. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přednostní přístup k průmyslovým pozemkům je omezen pouze na společnosti, které působí v určitém průmyslovém odvětví, v tomto případě fotovoltaickém průmyslu, pouze některé obchodní operace podléhaly nabídkovému řízení, ceny jsou často určovány státními orgány a postupy vlády v dané oblasti jsou nejasné a netransparentní. Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (85).
(370)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(371)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v ČLR, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že základy pro srovnání v soukromém sektoru pro tuto zemi zcela chybějí. Úprava nákladů či cen tedy není v případě ČLR proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v ČLR neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného vnějšího základu pro srovnání využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný základ pro srovnání je vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan. Tyto údaje byly použity i v předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
(372)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v ČLR, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou ve skutečnosti zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, (sníženou o částku zpětných vládních plateb), a částkou, která by měla být běžně zaplacena na základě tchaj-wanského základu pro srovnání.
(374)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(375)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Práva k užívání pozemku za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,65 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,66 %
3.5. Připomínky stran po zveřejnění konečných informací
(376)
Čínská vláda namítala, že některé informace z konečného informačního dokumentu byla po poskytnutí informací citována některými médii a zúčastněnými stranami. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise dokument nezveřejnila. Nemůže však kontrolovat činnost několika set zúčastněných stran, které informační dokument obdržely. Pokud se některé strany rozhodly dokument zveřejnit nebo k němu vyjádřit své stanovisko, Komise neměla žádné prostředky, jak jim v tom zabránit.
3.5.1. Připomínky čínské vlády týkající se údajně chybných prohlášení v dokumentu poskytujícím konečné informace
(377)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušila požadavek čl. 12 odst. 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „dohoda WTO o subvencích“), který se týká „široké možnosti předložit písemně všechny důkazy“. Značné prodloužení lhůt pro zaslání odpovědí na dotazník, jež Komise poskytla (jak je podrobně uvedeno v 104. bodě odůvodnění výše), bylo podle čínské vlády pro tento účel nedostatečné. Čínská vláda dále tvrdila, že to, co je „rozumnou dobou“ podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích, by představovalo také „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích pro všechny ostatní dokumenty typu dotazníku. Čínská vláda rovněž tvrdila, že mohla oslovit vyvážející vývozce zařazené do vzorku až poté, co byl dokončen výběr vzorku, a proto doba vyhrazená na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam. Čínská vláda tvrdila, že „přání“ Komise rychle dokončit šetření bylo, jak se zdá, silnější než „neoddiskutovatelný požadavek“ poskytnout „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1. Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí, jelikož učinila vše, co bylo v jejích silách, aby poskytla čínské vládě co nejvíce času k předložení odpovědí na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky. Čínské vládě bylo rovněž sděleno, že je možné předložit požadované dokumenty až do data konání inspekce na místě.
Komise nenamítala nic proti tomu, aby čínská vláda předkládala jakékoli informace v průběhu celého řízení, a vícekrát čínskou vládu upozornila na možnost požádat o slyšení, při kterých by mohly být předloženy informace a názory čínské vlády. Podotýká se, že žádné informace předložené čínskou vládou v průběhu celého řízení nebyly odmítnuty z časových důvodů. Tvrzení čínské vlády, že doba poskytnutá na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam, není správné. Významná část dotazníku se týkala celkové úrovně subvencování dotčeného odvětví/výrobku a čínská vláda nebyla rozhodnutím o výběru vzorků nijak omezována ve shromažďování informací obecné povahy. Ještě důležitější je, že po výběru vzorku zbývalo čínské vládě stále 43 dnů na shromáždění specifických informací od jednotlivých vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Komise postupovala v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích a poskytla čínské vládě širokou možnost předložit všechny důkazy, které považuje za významné, se zřetelem k tomu, že taková povinnost nemůže mít neomezené trvání, aby bylo možné zajistit dokončení šetření.
(378)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise původně požadovala podrobné informace o vyvážejících výrobcích, kteří nebyli zařazeni do vzorku, což nebyly „informace nezbytné“ pro účel šetření založeného na výběru vzorku. V této souvislosti se podotýká, že v době, kdy byl dotazník určený pro čínskou vládu odesílán, nebylo ještě definitivně rozhodnuto, zda v tomto řízení bude uplatněn výběr vzorku, či nikoli. Poté, co Komise obdržela od čínských vyvážejících výrobců odpovědi v dotazníku pro výběr vzorku a bylo zjevné, že spolupráce ze strany vývozců je vysoká, a jakmile se vyjasnilo, že vývozci zařazení do vzorku budou spolupracovat náležitým zodpovězením dotazníků, netrvala Komise na poskytnutí specifických informací o společnostech týkajících se subvencování za vyvážející vývozce, kteří nebyli zařazeni do vzorku. Proto Komise s tímto tvrzením nesouhlasí.
(379)
Čínská vláda tvrdila, že v dokumentu poskytujícím konečné informace Komise chybně uvedla, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a následně předložených dokumentech nesdělila určité informace. To není pravda. Jak Komise již uvedla ve svém dopise čínské vládě ze dne 23. května 2013, čínská vláda neposkytla požadované informace, pokud jde o finanční instituce ve státním vlastnictví, dokumenty týkající se subjektu Sinosure a poskytování pojištění vývozních úvěrů, dokumenty týkající se demonstračního programu Golden Sun, a informace týkající se poskytování užívacích práv k pozemkům.
(380)
Podle čínské vlády Komise nepoužila fakta dostupná v rámci mechanismu pro doplnění chybějících informací, jak vyplývá z judikatury rozhodčích panelů WTO a sporů v rámci WTO (86), a místo toho „uplatnila nepříznivé závěry sankčním způsobem a dále porušila ustanovení dohody WTO o subvencích“. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise nepoužila dostupná fakta „pouze za účelem nahrazení informací, jež mohou chybět, ale jako konkrétní základ pro veškeré své závěry ohledně subvencování, a zcela tak ignorovala značné množství informací poskytnutých čínskou vládou a nejčastěji zapojenými finančními institucemi, a to z toho důvodu, že údajně neposkytly vyčerpávající odpovědi nebo nedoložily každý číselný údaj“. To ovšem Komise neučinila. Veškeré informace včetně plánů a právních předpisů předložené čínskou vládou byly zváženy a analyzovány, a závěry jsou založeny právě na těchto dokumentech poskytnutých čínskou vládou ve všech případech, kdy byly tyto dokumenty předloženy a ověření potvrdilo jejich přesnost. Příkladem toho, jak Komise přistupovala k informacím předloženým čínskou vládou, jsou časté citace z těchto dokumentů, které závěry podporují. Ve 110. bodě odůvodnění výše Komise jasně vysvětluje jediné situace, kdy předložené informace nebyly vzaty za bernou minci.
(381)
Čínská vláda dále tvrdila, že Komise si sama protiřečí, když v dokumentu poskytujícím konečné informace tvrdí, že při tomto šetření požadovala informace o jednotlivých transakcích pouze v souvislosti s vývozci zařazenými do vzorku, a na jiném místě ve stejném dokumentu uvedla, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“. To není pravda. Komise neučinila protichůdné výroky. Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, po rozhodnutí použít výběr vzorku Komise omezila svou původní žádost o poskytnutí specifických informací o společnostech na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Aby však bylo možno posoudit napadnutelnost údajných subvenčních režimů, požádala Komise také o jiné informace, než jsou informace vztahující se k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, např. informace týkající se finančních trhů v Číně nebo trhu s užívacími právy k pozemkům. Proto je uvedeno, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“.
(382)
Čínská vláda také tvrdila, že Komise, jak se zdá, přehlédla, že informace nelze odmítnout jen proto, že nebyly dány k dispozici k ověření. Takto však Komise v tomto řízení k informacím nepřistupovala. Ani v jednom případě nebyla „nedostupnost ověření“ jediným důvodem pro to, aby takové informace nebyly vůbec přijaty. Jestliže jim však jiné informace ve složce protiřečily, a čínská vláda přitom nebyla schopna je podpořit jinými důkazy, nemohly být takové informace přijaty doslova.
(383)
Podle čínské vlády Komise v odstavci 85 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 117. bodě odůvodnění výše) „uznala“, že čínská vláda neovládá bankovní a finanční instituce a nemůže je donutit, aby poskytovaly informace. Podotýká se, že Komise si takového výroku není vědoma a po přezkoumání znění uvedeného bodu odůvodnění se nezdá, že by se tak stalo.
(384)
Čínská vláda tvrdila, že Komise se zřejmě rozchází s čínskou vládou v tom, že v případě šetření nemohou být požadavky základního nařízení EU nebo dohody WTO o subvencích nadřazeny vnitrostátním předpisům. Spojitost, kterou čínská vláda vyvodila z neposkytnutí údajně důvěrných informací, není na místě. Komise však poukázala (viz 117. bod odůvodnění výše) na to, že ustanovení zákona o obcích nebo vnitrostátní předpisy člena WTO ho nemohou zprostit povinností vyplývajících z členství ve WTO, tj. spolupracovat při šetřeních, a v případě vzniku sporu je na čínské vládě, aby navrhla, jakým způsobem může být zajištěn přístup k informacím tak, aby je bylo možno náležitě ověřit. Jako příklad navrženého způsobu ověření údajně omezených informací odkázala čínská vláda na situaci, kdy bankovní úředník poskytl posouzení úvěrového rizika týkající se určité společnosti zařazené do vzorku, a uvedla, že „Komise nebyla stále ještě spokojena“. Naproti tomu, jak jasně vyplývá ze znění 148. bodu odůvodnění výše, Komise neměla problém s ověřením tohoto konkrétního dokumentu a ve svých závěrech vzala tyto informace plně v úvahu. Jednalo se však o výjimečnou situaci, která se u většiny informací podobné povahy vyžádaných v rámci tohoto šetření bohužel neopakovala.
(385)
V této souvislosti čínská vláda i nadále tvrdila, že „citlivé interní dokumenty“ bank lze považovat za náležité informace podle dohody WTO o subvencích a jejich neposkytnutí nemůže vést ke zohlednění skutečností, které jsou dostupné. Komise považuje tento výrok za příliš paušalizující a není jí jasné, jak by řádné ověření (provedené podle náležitých postupů týkajících se důvěrnosti) mohlo být provedeno ve všech případech, jestliže takové dokumenty (včetně dokumentů týkajících se transakcí s klienty) zkrátka nejsou poskytnuty. Jestliže ověření není možné, mohou být k zaplnění mezer při shromažďování fakt použita fakta, která jsou dostupná.
(386)
Čínská vláda opakovaně tvrdila, že oznámení o inspekci neobsahovalo konkrétní otázky týkající se inspekce, a odkázala na dopis Komise ze dne 23. května 2013, kde byla tato formulace použita. Komise však v odstavci 86 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován jako 118. bod odůvodnění výše) uvedla, že oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 obsahovalo velmi konkrétní a podrobný seznam problémů a dokumentů, jimiž se bude během inspekce zabývat, zcela v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a s požadavky WTO. To, že nebyl předložen seznam konkrétních otázek, jehož poskytnutí nemá v základním nařízení ani v pravidlech WTO žádnou oporu, není důvodem pro to, aby čínská vláda nemohla během inspekce plně spolupracovat.
(387)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce projevila naprostý nedostatek pružnosti. To je dezinterpretace faktů a situace před a během inspekce na místě. Jak bylo již vysvětleno v odstavcích 88 až 90 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány jako 120. až 122. bod odůvodnění výše), Komise projevila plnou a ničím nepodmíněnou míru pružnosti. Pokusy čínské vlády poskytnout informace, které v rámci programu inspekcí na místě nebylo možno vzájemně ověřit, bohužel znamenaly, že takové informace nebylo možno podrobit ověření pomocí jiných údajů a dodat jim váhu ověřeného dokumentu. Čínská vláda rovněž upozornila Komisi na judikaturu WTO z panelu EC-Salmon, podle níž to, zda jsou dokumenty „ověřitelné“, není vždy určováno pouze možností provedení šetření na místě, a tvrdila, že Komise nemůže odmítnout informace pouze proto, že nejsou dostupné při inspekcích na místě. Komise podotýká, že takovým informacím, jejichž spolehlivost a přesnost lze během inspekce na místě těžko ověřit, může být přikládána menší váha, než kdyby byly řádně ověřeny, a že se tak v tomto případě někdy stalo.
(388)
Čínská vláda zpochybňuje údajnou praxi Komise nepřijímat nové dokumenty a důkazy, které vyžadují ověření, po ukončení ověřovací relace, do níž patří. Jak bylo již vysvětleno v odstavci 89 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 121. bodě odůvodnění výše), není tomu tak a nikdy nebylo. Je pravdou, že Komise nemůže běžně přijímat dokumenty jako podání k ověření po ukončení ověřovací relace a že není prakticky možné takové dokumenty ověřovat, avšak čínské vládě nic nebrání v tom, aby takové dokumenty předložila v písemné podobě, což se také v tomto případě skutečně stalo.
(389)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neobjasnila důvod žádosti o šest dokumentů uvedených ve 122. bodě odůvodnění výše, a na tomto základě nebylo jejich ověřování povoleno. Toto tvrzení vznesla čínská vláda již ve svém dopise ze dne 3. června 2013 a Komise na ně odpověděla v 122. bodě odůvodnění výše. Znovu se konstatuje, že všechny tyto dokumenty se týkají dotčeného odvětví a vztahují se dokonce ke konkrétním subvenčním režimům, jako je poskytování preferenčních půjček nebo preferenční daňové režimy. Je to očividné z jejich názvů a obsahu, kvůli kterému byly šetřeny. Čínská vláda však během inspekce na místě jednoduše odmítla odpovědět na jakékoli otázky položené v této souvislosti, přičemž jako jediný důvod uváděla, že jsou údajně irelevantní z hlediska dokumentu, jehož se řízení týká.
(390)
Čínská vláda tvrdila, že nemůže poskytnout podpůrné důkazy pro informace, které poskytla v odpovědi na dotazník týkající se procentního podílu úvěrů poskytnutých dotčenému odvětví, jelikož tyto informace jsou v držení bank, jež jsou nezávislými subjekty, a nikoli orgány čínské vlády, a že by si Komise měla tyto údaje ověřit u bank. Čínská vláda odkázala na ustanovení zákona o komerčním bankovnictví, který stanoví, že banky vykonávají svou obchodní činnost v souladu s tímto zákonem (článek 4) a že nesmí docházet k žádnému vměšování orgánů místní správy nebo vládních orgánů na různých úrovních, veřejných organizací nebo jednotlivců do hospodářské činnosti bank (článek 5). Faktem je, že čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla určitý výrok a nebyla vůbec schopna ho podpořit. Ani banky, u kterých se Komise pokusila o ověření, vůbec nebyly schopny tyto informace podpořit žádnými jinými informacemi. Má-li to být považováno za přijatelnou praxi, šetřená strana by prostě mohla učinit jakýkoli výrok, který podporuje její věc, a vyšetřující orgán by ho musel přijmout, aniž by měl možnost ověřit, zda odpovídá skutečnosti. Ještě důležitější to je vzhledem k tomu, že tyto konkrétní informace jsou v rozporu s jinými informacemi ve složce. V zákoně o komerčním bankovnictví existují i jiné články, které bankám ukládají „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (článek 34). Jak správně poukazuje čínská vláda ve svých připomínkách, banky musí vykonávat své hospodářské činnosti v souladu se zákonem, tj. také s uvedenými ustanoveními článku 34 zákona o komerčním bankovnictví. Tato předpokládaná jasná linie mezi vládou a bankami nebyla fakty potvrzena.
(391)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré informace týkající se vlastnictví bank, jimiž disponuje. Tvrdila také, že údaje o vlastnictví bank, jež uvedla, jsou oficiální údaje Čínské bankovní regulační komise (CBRC), a proto nebyl důvod se domnívat, že informace poskytnuté čínskou vládou jsou nepravdivé nebo zavádějící, a použít ustanovení článku 28 základního nařízení. Čínská vláda dále uvedla, že neví, z jakého zdroje čerpá výrok Komise v odstavci 95 (reprodukován v 127. bodě odůvodnění výše) dokumentu poskytujícího konečné informace („Z veřejně dostupných informací je zřejmé, že existují i jiné banky ve státním vlastnictví, jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku“), tj. kromě těch, které čínská vláda ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky uvedla jako banky ve vlastnictví státu. Tato tvrzení nemohla být přijata. Podotýká se, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník původně tvrdila, že nedisponuje žádnými informacemi týkajícími se jejího vlastnictví bank. Až poté, co Komise v písemném upozornění na nedostatky poukázala na to, že podle čínských právních předpisů musí čínská vláda takové informace shromažďovat, čínská vláda některé informace v této souvislosti poskytla. Během ověřování úředník Čínské bankovní regulační komise odmítl podpořit údaje o vlastnictví bank jakýmikoli důkazy, odmítl poskytnout zdroj těchto informací a nevysvětlil, odkud pocházejí. Podotýká se rovněž, že čínská vláda nezpochybnila to, že nejméně pět jiných bank jmenovaných Komisí v dokumentu poskytujícím konečné informace (viz poznámka pod čarou v 127. bodě odůvodnění) je ve vlastnictví státu.
(392)
Čínská vláda nesouhlasila s výrokem uvedeným v odstavci 97 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 129. bodě odůvodnění výše), že Čínská bankovní regulační komise odmítla odpovědět na otázku týkající se deseti největších bank v Číně, protože nebyla předložena písemně, a tvrdila, že Komise nesprávně interpretuje fakta, jelikož hlavním důvodem, proč nebyla odpověď poskytnuta, bylo to, že tato otázka nebyla uvedena v oznámení o inspekci a že potřebuje určitý čas, aby se na ni mohla připravit. Ve skutečnosti je to čínská vláda, která nesprávně interpretuje fakta týkající se této otázky. Komise netrvala na okamžité odpovědi, avšak Čínská bankovní regulační komise dokonce odmítla se touto otázkou vůbec zabývat, pod záminkou, že nebyla poskytnuta předem v písemné podobě. Kdyby byl důvodem nedostatek času na přípravu odpovědi, mohla čínská vláda podat odpověď později během inspekce nebo prostřednictvím e-mailu (byť by ji Komise nemohla ověřit), jak to učinila s některými jinými dokumenty. Čínská vláda to však neučinila.
(393)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré dokumenty týkající se založení a mandátu Čínské bankovní regulační komise, o které Komise v dotazníku požádala, a že jelikož Komise nevznesla žádné dotazy na toto téma v písemném upozornění na nedostatky a nepožádala o tyto dokumenty v „seznamu dokumentů, jež mají být poskytnuty před zahájením inspekce na místě“ uvedeném v příloze 2 oznámení o inspekci, měla čínská vláda za to, že nemusí poskytovat žádné jiné dokumenty. Není to pravda. Komise požádala o veškeré dokumenty tvořící základ pro založení a mandát Čínské bankovní a regulační komise, avšak čínská vláda poskytla pouze některé z nich. Pouze na základě výroku úředníka Čínské bankovní regulační komise se Komise dozvěděla, že v této souvislosti existují ještě jiné dokumenty. Ve skutečnosti byla odpověď čínské vlády uvedená v dotazníku v této souvislosti neúplná a zavádějící, jelikož čínská vláda (Čínská bankovní regulační komise) o existenci takových dalších dokumentů dobře věděla, jak přiznala Čínská bankovní regulační komise během inspekce na místě.
(394)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce ve skutečnosti nepožádala o statistické údaje a zprávy z bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku. Tvrdila, že Komise v roce 2012 požádala pouze o statistickou zprávu, kterou Čínské bankovní regulační komisi předložila Bank of China, a úředník Čínské bankovní regulační komise to musel prověřit u příslušných právních útvarů kvůli závazkům mlčenlivosti. To není pravda. Během inspekce Komise zopakovala svou žádost z dotazníku a písemného upozornění na nedostatky, aby jí byly poskytnuty statistické údaje ze všech bank, které poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku (87).
(395)
Čínská vláda dále tvrdila, že odkaz žadatele, uvedený v podnětu, na případ bezdřevého natíraného papíru, ve kterém Komise „na základě nepříznivých závěrů“ shledala, že státem vlastněné komerční banky působí jako veřejnoprávní subjekty, je „neopodstatněným tvrzením postrádajícím souvislosti, pokud jde o povahu a existenci subvence poskytované vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku, a proto ho nelze považovat za dostačující důkaz“ existence finančního příspěvku ze strany vlády nebo veřejnoprávního subjektu ve smyslu čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích. Zaprvé je nutno poukázat na to, že dotyčné závěry v případu bezdřevého natíraného papíru nevycházely z nepříznivých závěrů, ale z dostupných faktů v souladu s článkem 28 základního nařízení, a že neexistuje žádný pozdější rozsudek, který by dokládal tvrzení čínské vlády, že závěr učiněný Komisí v této souvislosti vychází z „nesprávného použití dostupných faktů“. Naopak, podobné závěry, pokud jde o státem vlastněné komerční banky, učinila Komise v jiném antisubvenčním případu týkajícím se dovozu z Číny, a to případu oceli s organickým povlakem, a k závěru, že čínské státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, dospěly také jiné vyšetřující orgány, zejména ze Spojených států, v nálezu, který potvrdil odvolací orgán WTO. (88)
(396)
Čínská vláda i nadále tvrdila, že Komise požádala o určité informace od všech bank se sídlem v Číně a že prakticky nebylo v silách čínské vlády poskytnout takové informace o „více než 3 800“ bankách. Komise s takovým tvrzením nesouhlasí a znovu odkazuje na písemné upozornění na nedostatky, kde po odpovědi čínské vlády na dotazník Komise omezila rozsah požadovaných informací pouze na banky, ve kterých má čínská vláda přímý nebo nepřímý akciový podíl (89).
(397)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise, že vzala v úvahu shrnutí příslušných oběžníků Čínské lidové banky z internetových stránek předložených během inspekce, je nepravdivý a že to dokazuje 133. bod odůvodnění dokumentů poskytujících konečné informace (reprodukován v 164. bodě odůvodnění výše). To není pravda. 164. bod odůvodnění není v rozporu s obsahem výňatků z internetových stránek. Bere je v úvahu, avšak opírá se také o aktuální obsah oběžníku, jehož přesnost čínská vláda až dosud nikdy nezpochybnila.
(398)
Čínská vláda tvrdila, že Komise „vytrhla z kontextu určité termíny a věty v různých dokumentech“, jiné nesprávně interpretovala a pokusila se je spojit, aby mohla konstatovat, že čínská vláda podporuje odvětví vyrábějící dotčený výrobek, nebo aby mohla konstatovat, že komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Tvrdí, že „úplné znění“ těchto dokumentů (plánů, výhledů a rozhodnutí) by prokázalo, že nálezy Komise postrádají právní základ a nejsou založeny na důkazech. To není pravda. Komise analyzovala a zohlednila všechny dokumenty včetně těch, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění, jako celek, a to přesně stejným způsobem, který prosazuje čínská vláda.
(399)
Pokud jde o rozhodnutí č. 40, čínská vláda tvrdila, že Komise z něho v dokumentu poskytujícím konečné informace citovala vytrženě z kontextu „s cílem zkreslit jeho skutečný význam“. Podle čínské vlády je z ostatních ustanovení rozhodnutí č. 40 jasné, že je zaměřeno na rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, a nikoli na klasifikaci solárních modulů a článků jakožto cíl jakékoli předpokládané rozvojové politiky, jak se domnívá Komise. Není pravda, že odkaz Komise na znění článku V rozhodnutí č. 40 je vytržen z kontextu. Komise se nedohaduje, zda jedním ze záměrů byl rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, či nikoli. Faktem je, že v rozhodnutí č. 40 státní rada označila odvětví nových energií a solární energii za odvětví s vysokou prioritou, a proto byla zařazena do podporované kategorie projektů v rámci směrného indexu průmyslové restrukturalizace. S ohledem na články 17, 18 a 19 rozhodnutí č. 40 mohou finanční instituce poskytovat úvěry pouze odvětvím/společnostem, jež patří do této kategorie. To jasně svědčí o tom, že odvětví fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné i solární moduly a články, je upřednostňováno.
(400)
Čínská vláda tvrdila, že v textu rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října není žádný odkaz na solární moduly a solární články nebo na odvětví fotovoltaiky, a pokud i bylo podporováno poskytnutí fiskální podpory, stalo se tak v souvislosti s cíli týkajícími se využívání energie z alternativních zdrojů, které nemají nic společného s rozvojem výroby modulů a článků obecně. Komise s tím nesouhlasí. Je nutno podotknout, že toto rozhodnutí státní rady zřejmě není výlučně zaměřeno na podporu využívání alternativních zdrojů energie. Z jeho názvu (Rozhodnutí státní rady o urychlení zakládání a rozvoje strategických vznikajících odvětví), jakož i z jeho obsahu (mimo jiné čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 2) je jasné, že jeho cílem je podpora rozvoje vybraných odvětví (v tomto případě strategických vznikajících odvětví). To potvrzuje i skutečnost, že cíle stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují přímo k výkonu a výsledkům strategických nově vznikajících průmyslových odvětví (čl. 2 odst. 3). V rozhodnutí existuje rovněž jasná vazba mezi strategickými nově vznikajícími průmyslovými odvětvími a odvětvím fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné solární moduly a články. Zaprvé není pochyb o tom, že odvětví fotovoltaiky je segmentem průmyslu alternativních zdrojů energie, o němž se v článku 2 rozhodnutí mluví jako o odvětví, o které by stát měl pečovat a které by měl rozvíjet. Za druhé vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří do kategorie odvětví vyspělých technologií, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Podobně 12. pětiletý plán zahrnuje solární výrobní odvětví mezi strategická výrobní odvětví a rovněž 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví potvrzuje, že rozhodnutí státní rady „zahrnulo solární fotovoltaický průmysl do strategicky významné oblasti nově vznikajících průmyslových odvětví, které naše země v budoucnosti rozvine“. (90)
(401)
Podle čínské vlády Komise se odvolávala na střednědobý a dlouhodobý plán pro vědu a techniku, ale neuvedla jedinou pasáž nebo ustanovení, v němž by tento dokument určoval, že mezi technologicky vyspělé podniky náleží výrobci modulů a článků nebo fotovoltaický průmysl obecně. Podle čínské vlády cíli se výhled zaměřuje pouze na rozvoj alternativních zdrojů energie za účelem snížení závislosti na fosilních palivech. Komise s tím nesouhlasí. Podle čínské vlády se Komise odvolává na střednědobý a dlouhodobý plán vědeckotechnického rozvoje, ale neodkazuje ani na jeden případ či ustanovení, kdy by tento dokument definoval podniky působící v oblasti špičkových technologií tak, že by zahrnovaly i podniky vyrábějící moduly a články nebo odvětví fotovoltaiky obecně. Stejné druhy jednotlivých programů podpory, které jsou zmíněny v tomto plánu, použili vývozci zařazení do vzorku.
(402)
Čínská vláda uvedla, že výrok Komise, že zákon ČLR o vědeckém a technickém pokroku zahrnuje řadu opatření na podporu strategických odvětví, včetně solárního fotovoltaického průmyslu, není založen na skutečnostech a že toto ustanovení se nezmiňuje o fotovoltaickém průmyslu ani o strategických odvětvích a neexistuje žádný důvod pro tvrzení, že je dotčený výrobek zahrnut do rozsahu tohoto zákona. To není pravda. Základem pro tento výrok jsou ustanovení článků 18 a 34 uvedeného zákona. Podle článku 18 stát musí vyzývat a usměrňovat finanční instituce k tomu, aby podporovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií. Podle článku 34 finanční instituce spojené s vládní politikou musí poskytovat zvláštní pomoc podnikovým projektům podporovaným státem. Odvětví fotovoltaiky patří do kategorie odvětví špičkových a nových technologií a patří také do kategorie podniků, jejichž projekty jsou podporovány státem. Článek 17 téhož zákona navíc slibuje preferenční daňové politiky mimo jiné subjektům, které se zabývají projekty zahrnutými do celostátních plánů vědeckotechnického rozvoje. Ze 401. bodu odůvodnění výše je jasné, že do této oblasti působnosti spadají projekty společností v odvětví fotovoltaiky. Je možné vyslovit závěr, že existují nejméně tři důkazy, které jasně naznačují, že odvětví fotovoltaiky a společnosti vyrábějící a vyvážející dotčený výrobek jsou zahrnuty do oblasti působnosti tohoto zákona.
(403)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise posuzovala plány, rozhodnutí a zákony ČLR tak, jako by měly stejný právní účinek a stejnou hodnotu, a že to odporuje zásadám právního výkladu, právním normám Číny a opakovaným prohlášením čínské vlády. Podle čínské vlády není odkaz na všeobecný pětiletý plán a na konkrétní plán fotovoltaiky odkazem na právní předpis, protože nebyl předložen žádný spolehlivý důkaz pro to, že tyto plány jsou právně závazné. To není pravda, jelikož tvrzení čínské vlády, že tyto plány nejsou závazné, není podpořeno jinými důkazy ve složce. Právě naopak, ve znění plánu, jak bylo čínskou vládou předloženo v odpovědi na dotazník, se jasně uvádí: „Tento plán byl projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona“ (91). Čínská vláda ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací uvedla: „Podle právních norem Číny jsou právními předpisy v Číně ústava, zákony, správní předpisy, místní předpisy a pravidla.“ Jelikož plán má sílu zákona a čínská vláda potvrdila, že zákony jsou právními předpisy v Číně, dospěla Komise k závěru, že plán je vskutku právně závazný. Podle vysvětlení čínské vlády během inspekce na místě vyplývají odvětvové a regionální pětileté plány ze všeobecného pětiletého plánu, a Komise proto neměla důvod přistupovat k odvětvovému pětiletému plánu pro odvětví fotovoltaiky (2011-2015) jinak než ke všeobecnému pětiletému plánu.
(404)
Čínská vláda se odvolává na „pokyny týkající se úhrad/náhrad vydané Komisí“ jako na příklad podobně nezávazného dokumentu v podmínkách EU. Komise předpokládá, že čínská vláda odkazuje na oznámení Komise o vracení antidumpingových cel (Úř. věst. C 127, 29.5.2002, s. 10). Ve skutečnosti není přesné označit tyto pokyny za nezávazné, protože pro Komisi jsou závazné v tom smyslu, že nejsou v rozporu s nadřazenými pravidly. Komise určila, že plány Číny jsou právně závazné. Avšak i za hypotetického předpokladu, že tomu tak není, je zjevné, že celostátní, odvětvové a regionální plány, které ve skutečnosti vycházejí z nejvyšších vládních úrovní a stanoví vládní politiku v oblasti hospodářského a průmyslového rozvoje, by měly vysokou důkazní hodnotu vzhledem k fakticky kogentní povaze jimi stanovených cílů. Stejně tak je jasné, že by na jejich základě mohla vláda kárat subjekty, které je správně neprovádějí. Proto jsou stále velmi důležité pro zjištění týkající se vládních zásahů do hospodářství a řízení a kontrolování některých průmyslových odvětví.
3.5.2. Připomínky stran týkající se zvýhodněných politických úvěrů v rámci vládní politiky, dalšího financování, pojistných záruk
(405)
Čínská vláda tvrdila, že to, že neposkytla odpovědi na dodatek A, by nemělo vést k uplatnění dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Podle čínské vlády, pokud by Komise skutečně chtěla ověřit obvinění uvedená v podnětu, že čínské státem vlastněné banky jsou veřejnoprávními subjekty, nemusela by zatěžovat dotazníky žádostmi o interní, citlivé údaje o jednotlivých transakcích, které se týkají bank, z nichž mnohé nejsou v žádném případě ve vlastnictví vlády. Čínská vláda v této souvislosti odkazovala na informace týkající se jednotlivých úvěrů, které banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Účelem informací požadovaných v dodatku A bylo ověřit, zda čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny. S výjimkou informací o jednotlivých úvěrech čínská vláda neupřesnila, u kterých dalších požadovaných informací má za to, že nejsou významné pro uvedený účel.
(406)
Připomíná se, že otázky v dodatku A žádaly o informace týkající se vlastnictví bank, složení správní rady a valné hromady, zápisů ze zasedání správní rady/valné hromady, propojení mezi členy vrcholného vedení a státními orgány, odvětvové struktury úvěrů, úvěrové politiky a posouzení rizik v souvislosti s půjčkami poskytovanými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda tvrdila, že z hlediska nálezů týkajících se veřejnoprávních subjektů byly takové žádosti „zjevně nepřiměřené“ a že rozsah požadovaných informací byl příliš široký. Čínská vláda rovněž tvrdila, že „základní“ určení, zda je subjekt veřejnoprávním subjektem, či nikoli, muselo být provedeno předtím, než bylo o takové informace vůbec požádáno. Komise s tím nesouhlasí. S ohledem na náročné požadavky, jež stanovil odvolací orgán WTO v rozhodnutí DS 379 (92), jsou nezbytné všechny požadované informace, včetně nálezů o rozsahu vládního zapojení do finančního systému. Například důkazy o tom, že subjekty jednají nekomerčním způsobem, lze v kombinaci s náznaky vládních zásahů prokázat pověřování a řízení. V každém případě je třeba poznamenat, že jakmile nastala spolupráce ze strany vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, rozhodla se Komise omezit požadované informace na úvěry poskytnuté těmto společnostem a nevyvodila žádné závěry z toho, že čínská vláda neposkytla jiné informace týkající se jednotlivých půjček, o které bylo původně požádáno. Všechny ostatní žádosti o informace však z hlediska šetření zůstaly významnými. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že některé z informací uvedených v dodatku A nemohla poskytnout, podotýká se, že čínská vláda odmítla poskytnout dodatky A celkově, s výjimkou několika bank. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že čínská vláda v přiměřené době neposkytla zbývající požadované informace.
(407)
Čínská vláda s odvoláním na zprávu odvolacího orgánu WTO US-Hot-Rolled Steel (odst. 99) (93) tvrdí, že nebyla prakticky schopna vyhovět „nepřiměřeným“ požadavkům Komise o poskytnutí informací a že neochota Komise se touto otázkou zabývat a spojit různé požadavky s určením faktů, s nimiž souvisely, znamenala, že Komise nejedná v dobré víře. Ačkoli se případ, na nějž se odkazuje, týká spolupráce ze strany vývozců v antidumpingovém případu, Komise akceptuje, že u vládních dotazníků v případech vyrovnávacího cla je potřeba nastolit rovnováhu mezi požadovanými informacemi a praktickou schopností respondenta takovým žádostem vyhovět. Tato rovnováha však musí být nastolena v kontextu všech faktů. Určení statusu státem vlastněných bank v Číně jako veřejnoprávních subjektů již bylo provedeno v případech týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem a v tomto případě žadatel poskytl dostačující důkazy prima facie, aby prokázal, že státem vlastněné banky jsou i nadále veřejnoprávními subjekty. Čínská vláda by proto měla předpokládat, že bude požádána o velké množství faktických údajů, pokud by si přála toto tvrzení vyvrátit. Čínská vláda však bohužel i nadále předkládala tvrzení, např. že má málo informací nebo nemá žádné informace o státním vlastnictví bank (což je velmi důležitý ukazatel při určení veřejnoprávních subjektů), jež naznačovala, že nepostupovala, jak nejlépe mohla, a odmítala udělit přístup k nutným informacím. To je jedna z „omezených podmínek“, kdy lze použít čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích (v souladu se zprávou panelu WTO (94)). Komise si navíc byla vědoma toho, že její žádosti o informace jsou z nutných důvodů dosti obšírné, avšak spolupráce je obousměrný proces a čínská vláda reagovala tak, že zpočátku pouze požadovala vysvětlení ohledně toho, s určením kterých faktů tyto žádosti souvisejí (tj. něco, co není možné určit předem), místo aby navrhla, jak by tyto žádosti mohly být přiměřeným způsobem řešeny.
(408)
Pokud jde o inspekci v Bank of Shanghai, čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že se inspekce neuskutečnila, není dostatečným důvodem pro uplatnění dostupných údajů, a že v každém případě se inspekce neuskutečnila vinou Komise. V reakci na to Komise podotýká, že faktická situace v souvislosti s inspekcí na místě v Bank of Shanghai byla popsána v odstavcích 111 a 112 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány v 143. a 14. bodě odůvodnění výše). Faktická situace týkající se této inspekce se nijak nezměnila a Komise nesouhlasí s tím, jak tato fakta vykládá čínská vláda, a trvá na tom, že vyvinula veškeré úsilí, aby se tato inspekce uskutečnila, avšak nebylo to možné kvůli obstrukcím na straně čínské vlády. Čínská vláda se dovolává zprávy panelu WTO (95), kde byl učiněn závěr, že neuskutečnění inspekce na místě nevyčerpává všechny možnosti ověření dokumentu. Během tohoto šetření však čínská vláda informovala Komisi o tom, že banka je dostupná pro inspekci, pouze jeden pracovní den před zahájením inspekce v úřadu čínské vlády (po uplynutí již prodloužené lhůty pro takové potvrzení), což znemožnilo provedení inspekce na místě, protože již byly provedeny příslušné přípravy a nebylo možno je změnit. Za těchto okolností se dochází k závěru, že čínská vláda nepostupovala, jak nejlépe mohla, a Komise nevidí žádný způsob, jak by kontroly umožněné inspekcí na místě mohly být nahrazeny jinými prostředky.
(409)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemůže ignorovat informace poskytnuté HuaXia Bank ohledně její vlastnické struktury kvůli tomu, že nejsou „v každém ohledu ideální“. Komise podotýká, že důvodem nepřijetí těchto informací nebylo to, že nebyly v každém ohledu ideální. Jak již bylo vysvětleno ve 147. bodě odůvodnění výše, HuaXia Bank až do inspekce na místě neposkytla žádné informace o vládním vlastnictví, ačkoli o to Komise žádala již v úvodním dotazníku. Poté, co Komise poukázala na to, že HuaXia Bank má některé akcionáře vlastněné státem, předložila tato banka list papíru s informacemi z neznámého zdroje, a tyto informace byly navíc v rozporu s jinými informacemi ve složce. Takové informace nebylo možné přijmout.
(410)
Pokud jde o rozhodnutí HuaXia Bank poskytnout pouze některá hodnocení úvěruschopnosti, jak bylo popsáno ve 148. bodě odůvodnění výše, tvrdila čínská vláda, že Komise obdržela přiměřené vysvětlení, proč nemohla být poskytnuta jiná hodnocení. Komise s tím nesouhlasí. V oznámení o inspekci bylo totiž jasně uvedeno, že takové dokumenty budou podrobeny inspekci na místě, takže vysvětlení, že „dvěma zprávami o hodnocení rizik se zabývaly jiné pobočky této banky a odpovědní zaměstnanci v daný okamžik nebyli dostupní“, nebylo uspokojivé. Čínská vláda navíc vznáší tvrzení, které se opakuje i jinde v jejích připomínkách, že informace nemohly být předloženy z důvodu důvěrného přístupu ke klientovi. Komise podotýká, že existují ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi při jejích šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla (96) a že v každém případě většina požadavků Komise k této i jiným otázkám směřovala ke kontrole, a nikoli kopírování takových informací. V každém případě Komise podotýká, že striktní uplatňování zásady „důvěrného přístupu ke klientovi“ by znemožnilo ověření mnohých významných informací v rámci šetření týkajících se uložení vyrovnávacího cla. Za takových situací by nebylo možné vzájemně ověřovat odpovědi vývozce na mnohé otázky a provádět namátkové kontroly příjemců určitých režimů v případech, kdy neexistovala spolupráce ze strany vývozců nebo kdy bylo prováděno souhrnné šetření.
(411)
Čínská vláda tvrdila, že EXIM Bank s šetřením plně spolupracovala a určité dokumenty požadované Komisí nemohly být poskytnuty kvůli pravidlům vnitřní politiky, státního tajemství, důvěrnosti nebo jiných zákonů. Neposkytnutí těchto dokumentů tudíž nemůže vést k uplatnění dostupných údajů. V souladu se zákonem o komerčním bankovnictví nemohly být tyto dokumenty během inspekce úředníky EXIM Bank poskytnuty. V této souvislosti a navzdory předpokladu Komise nemohou být základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nadřazeny svrchovaným zákonům ČLR. Čínská vláda rovněž tvrdila, že otázky týkající se příslušnosti členů vrcholného vedení k politickým stranám jsou irelevantní a z hlediska čínské vlády rušivé. Komise s tím nesouhlasí. Pravidla WTO (na nichž je z velké části založeno základní nařízení) nesmějí být „nadřazena“ domácímu právu, avšak to nebrání tomu, aby Komise vyvodila závěry, pokud je zřejmé, že takové domácí zákony maří přiměřené žádosti o informace. Skutečností dále je, že EXIM Bank sice v reakci na dodatek A poskytla některé odpovědi, avšak odmítla téměř všechny tyto informace podpořit údaji o jejich zdrojích nebo jakýmikoli jinými důkazy. Proto se tyto informace považují pouze za ústní prohlášení, která nejsou podložena ověřenými písemnými doklady. Pokud by taková praxe měla být akceptována, mohla by EXIM Bank poskytnout skutečně jakékoli informace, a šetřící orgán by je musel přijmout, aniž by mohl posoudit jejich přesnost.
Otázky týkající se příslušnosti k politickým stranám a organizacím Komunistické strany Číny v rámci EXIM Bank (a kterékoli jiné banky v této záležitosti) mají velký význam pro účely určení rozsahu státního vlivu na členy vedení bank ve světle zvláštní úlohy Komunistické strany Číny vycházející z ústavy ČLR. Jako doplněk k opodstatnění takových otázek poskytnutému Komisí ve 151. bodě odůvodnění výše se navíc podotýká, že v souladu se stanovami Komunistické strany Číny se vyžaduje, aby všechny organizace, včetně soukromých obchodních podniků, zakládaly „základní stranické organizace“, pokud daná společnost zaměstnává alespoň tři členy strany. Tyto organizace zajišťují uskutečňování zásad a politiky strany a státu a dohlížejí na něj a podporují valnou hromadu, správní radu, dozorčí radu a vedoucí pracovníky při plnění jejich funkcí a pravomocí ze zákona (97). Také zákon o obchodních společnostech ČLR ukládá všem společnostem v Číně, aby v rámci své organizační struktury zřídily organizaci Komunistické strany Číny s cílem prosazovat politiku této strany (98).Komunistická strana Číny je tedy prokazatelně spojena s činností čínské vlády a s činností všech typů firem a institucí v Číně; je tedy legitimní klást v tomto směru otázky o stranické příslušnosti.
(412)
Pokud jde o inspekci v China Development Bank (CDB), vznesla čínská vláda stejné tvrzení, pokud jde otázky týkající se politické příslušnosti členů vedení a úlohy Komunistické strany Číny v této bance. Komise v této souvislosti poukazuje na důkazy ve 151. a 411. bodě odůvodnění výše. Čínská vláda rovněž tvrdila, že CDB nemohla poskytnout požadované zprávy o hodnocení úvěrových rizik z důvodů důvěrnosti a že poskytla šablonu pro výpočet ratingu a také konkrétní příklad hodnocení úvěrového rizika s vymazaným názvem společnosti. Podotýká se, že šablona pro výpočet ratingu a úvěrový rating týkající se neznámé společnosti z neznámého odvětví není důkazem o hodnocení úvěrových rizik některého z vývozců zařazených do vzorku, jak požadovala Komise. Pokud jde o otázky důvěrnosti, Komise odkazuje na vysvětlení uvedené ve 410. bodě odůvodnění.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že závěr Komise, že státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, není v souladu s čl. 1 odst. 1 dohody WTO o subvencích, protože Komise neposkytla pro toto rozhodnutí naprosto žádný důkaz a neposkytla podloženou a odpovídající analýzu svého závěru, že zapojení vlády do čínského finančního sektoru je natolik významné, že se banky musí řídit politikou zvýhodňování. Komise s tímto tvrzením zásadně nesouhlasí. Nezávislé informace uvedené v 162. až 168. bodě odůvodnění jasně ukazují, že banky se politikou zvýhodňování řídí, a jasně to vyplývá i z některých čínských plánů, zákonů a politických dokumentů, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění výše. Komise přezkoumala, analyzovala a uvedla řadu dokumentů pocházejících z nezávislých mezinárodních organizací včetně WTO, Světové banky, MMF a OECD, a ti všichni zřejmě dospěli k závěru, že čínský bankovní sektor je silně ovlivňován státními zásahy, zejména pokud jde o privilegované příjemce půjček a stanovování úrokových sazeb.
(414)
Čínská vláda zpochybňuje význam některých dokumentů, které byly použity jako nejspolehlivější dostupné údaje a na které Komise odkázala, když stanovila, že státem ovládané komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Předem je nutno poukázat na to, že Komise se musela uchýlit k nejspolehlivějším dostupným údajům pouze proto, že čínská vláda nespolupracovala a odmítla poskytnout požadované informace.
(415)
Čínská vláda tvrdila, že zpráva z výzkumu Deutsche Bank (dále jen „zpráva Deutsche Bank“), na kterou Komise odkázala ve 161. bodě odůvodnění, popisuje situaci v Číně v minulosti, a nemůže tvořit spolehlivý základ pro hodnocení čínského bankovního sektoru o sedm let později. Za prvé se čínská vláda mýlí, když tvrdí, že tato zpráva poskytuje základ pro hodnocení situace „o sedm let později“. Tato zpráva je z roku 2007 a období šetření, které je příslušným obdobím pro hodnocení bankovního sektoru v Číně pro účely tohoto řízení, začíná v roce 2011. Zpráva se proto týká situace čtyři roky před příslušným obdobím. Za druhé není zpráva Deutsche Bank jediným dokumentem, o který se Komise ve svých závěrech opírá, ale pouze východiskem analýzy čínského bankovního sektoru, a zejména struktury jejího vlastnictví, kterou Komise provedla. Zatřetí jsou v souladu se zjištěními uvedenými ve zprávě Deutsche Bank i jiné informace, na něž se Komise obrátila za účelem zjištění vlastnické struktury čínského bankovního sektoru (zprávy a pracovní dokumenty WTO, MMF a OECD). V této souvislosti je nutno konstatovat, že samotná čínská vláda k tomuto tématu poskytla pouze minimum opakovaně požadovaných informací a závěry Komise týkající se úrovně státního vlastnictví v bankovním sektoru a státních zásahů do bankovního systému ve skutečnosti nikdy na základě faktů nezpochybnila.
(416)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje odkaz Komise na přezkum WTO týkající se obchodní politiky za rok 2012, přičemž tvrdí, že výrok, že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru celkově nedošlo k žádným velkým změnám“ byl učiněn ve srovnání s předchozím přezkumným obdobím, tj. rokem 2010. Komise se nestaví proti tomuto tvrzení. Ve skutečnosti Komise ve svém dokumentu poskytujícím konečné informace citovala z přezkumů WTO týkajících se obchodní politiky za roky 2010 a 2012 v témž 161. bodě odůvodnění s cílem dokázat, že za toto dvouleté období se toho změnilo jen velmi málo. Ve zprávě za rok 2010 bylo uvedeno, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“, a zpráva za rok 2012 potvrdila, že v tomto ohledu se příliš nezměnilo. Čínská vláda rovněž citovala ze zprávy za rok 2012 a na základě těchto citací tvrdila, že tato zpráva odporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění výše. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Žádná z citací ze zprávy uvedená v připomínkách čínské vlády k poskytnutí konečných informací neodporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění.
(417)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zjištění Komise uvedená ve 162. bodě odůvodnění výše se neopírají o spolehlivé důkazy, protože Komise (kromě zprávy Deutsche Bank a přezkumu WTO týkajícího se obchodní politiky, o nichž se pojednává v bodech odůvodnění výše) „pouze odkazuje na zprávu Světové banky a Ekonomický přehled atd., ale na podporu svých závěrů neposkytuje žádné podložené a odpovídající vysvětlení“. Toto tvrzení nemohlo být přijato. V této souvislosti se podotýká, že ve zprávě Světové banky se mimo jiné uvádí toto: „I přes úctyhodný pokrok dosažený při reformování a upevňování finančního sektoru za poslední tři desetiletí je čínský finanční systém nadále potlačován a trpí zásadní strukturální nerovnováhou. Nynější systém, pro který je typická nadvláda bank ve státním vlastnictví, silné státní zásahy a přetrvávající kontrola nad úrokovými sazbami, byl během čínského hospodářského startu pozoruhodně úspěšný při mobilizaci úspor a směřování kapitálu do strategických odvětví“, nebo „Souběžně s tím musí přímá a nepřímá kontrola nad finančními institucemi uvolnit cestu opatřením založeným na nezávislém trhu. To by znamenalo nezávislou centrální banku, jež podniká kroky na otevřeném trhu a využívá k zajištění likvidity spíše úrokových sazeb než úvěrových stropů. Komerční banky by k usměrňování poskytování půjček uplatňovaly komerční zásady a analýzu úvěruschopnosti a neřídily by se vládními signály“ a „Vláda byla na všech úrovních úzce zapojena do komerčních operací finančních institucí, a to buď prostřednictvím držení akcií, nebo díky nepřímým vlivům, zejména proto, že je silně závislá na využívání úvěrů od komerčních bank pro dosažení cílů své politiky“. Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010 popisuje politiku Čínské lidové banky v oblasti stanovení minimálních úrokových sazeb úvěrů a maximálních vkladových sazeb jako překážku bránící bankám v řádném oceňování rizik a jako kontraproduktivní opatření z hlediska hospodářské soutěže v bankovním sektoru a uvádí, že jejím účelem je zajistit ziskovost bankovního sektoru, který je převážně ve vlastnictví státu.
(418)
Čínská vláda dále tvrdí, že zjištění Komise, že se Čínská lidová banka podílí na stanovení úrokových sazeb státem vlastněných komerčních bank a stanovení těchto sazeb ovlivňuje, není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy. Čínská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise by měla vědět, že minimální úrokové sazby úvěrů byly v červenci 2013 zrušeny. Za prvé je nutno podotknout, že Komise neanalyzovala situaci bankovního trhu v Číně v červenci 2013, jelikož to z hlediska tohoto šetření nebylo relevantní. Za druhé tvrzení, že rozhodnutí Komise není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy, není pravdivé. V příslušných oběžnících se jasně uvádí, že Čínská lidová banka stanoví limity pro poskytování půjček a limity vkladových sazeb. A za třetí existenci takových limitů potvrzuje i Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010, citovaný v bodě odůvodnění (162).
(419)
Čínská vláda tvrdila, že „Komise věděla, že tyto oběžníky, včetně oběžníků ze dne 8. června a 8. července 2012, které byly vydány po zveřejnění závěrů v případu bezdřevého natíraného papíru, významně změnily praxi Čínské lidové banky v oblasti úrokových sazeb“. To není pravda. Komise nemohla vědět, zda nebo jak přesně byla tato praxe změněna, jelikož čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout. I shrnutí z internetových stránek Čínské lidové banky poskytnuté během inspekce, o němž však čínská vláda nepravdivě tvrdí, že je Komise zcela ignorovala, potvrzuje, že takové limity stále existují.
(420)
Čínská vláda také tvrdila, že „Komise zřejmě nevycházela ve svých závěrech z aktuálních ‚dostupných údajů‘, jež odporují informacím z minulosti a kterými Komise disponovala, avšak raději ponechala na čínské vládě, aby dokázala, že stav věcí zkoumaný během případu oceli s organickým povlakem se změnil“. Vzhledem k vysvětlením uvedeným ve 415. až 419. bodě odůvodnění výše je jasné, že toto tvrzení je nepravdivé. Ve spise neexistují žádné dostupné údaje, které by odporovaly závěrům Komise, a tyto závěry vycházejí nejen z informací z minulosti, ale také ze skutečných důkazů, na základě všech informací, které byly relevantní v období šetření.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že čtyři body, jež Komise uvedla ve 166. bodě odůvodnění výše, jsou nepravdivé a postrádají náležité právní hodnocení. Čínská vláda argumentovala tím, že odkaz na článek 34 zákona o komerčním bankovnictví, tj. že banky mají „vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství“, je zcela neutrální. Není jasné, co má čínská vláda na mysli pod pojmem „neutrální“, ale podle plánů, politických dokumentů a zákonů, které jsou citovány ve 102. bodě odůvodnění výše se rozvoj odvětví fotovoltaiky a jeho finanční a další podpora patrně řadí mezi potřeby čínského národního hospodářství. V souvislosti s finanční pomocí podporovanou a vyjadřovanou v těchto dokumentech je jasné, že banky musí podporovat společnosti, které patří do odvětví fotovoltaiky. Pokud jde o závěr, že banky podléhají právním předpisům, které od nich vyžadují, aby poskytováním úvěrů pomáhaly podporovaným projektům, kde se Komise opírala o znění rozhodnutí státní rady č. 40, čínská vláda tvrdila, že „naprosto není na místě“, jelikož v tomto rozhodnutí se neuvádí ani nenaznačuje, že by solární energie byla podporovaným projektem. Toto tvrzení je také nepravdivé. Z 399. bodu odůvodnění výše jasně vyplývá, že solární energie patří do kategorie podporovaných odvětví/projektů. Podobné tvrzení čínská vláda vznesla, i pokud jde o zákon ČLR o vědeckotechnickém pokroku a závěr Komise, že tento zákon vyžaduje, aby banky upřednostňovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií a že výrobci zařazení do vzorku spadají do této kategorie špičkových technologií. Podle čínské vlády Komise neprovedla žádnou právní analýzu k otázce, zda solární odvětví výroby modulů a článků, označené za odvětví špičkové technologie, spadá do oblasti působnosti tohoto zákona. To není pravda. Komise jasně prokázala souvislost mezi kategorií odvětví špičkových technologií a solárním odvětvím vyrábějícím moduly a články. To je podrobně vysvětleno ve 402. bodě odůvodnění výše.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že výrok Komise, že zapojení státu do čínského finančního sektoru je významné a že trvá, není podloženo jednoznačnými důkazy. Čínská vláda zpochybnila důkazy citované Komisí a tvrdila, že zpráva MMF za rok 2009, která poukazuje na nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb, je irelevantní, protože úrokové sazby byly v Číně zcela liberalizovány. To není pravda. Důkazy ve složce potvrzují, že liberalizace úrokových sazeb v Číně není dokončena, a potvrdili to také úředníci Čínské lidové banky, kteří byli přítomni při inspekci na místě. V souvislosti se zprávou MMF o stavu v jednotlivých zemích za rok 2010, na kterou se Komise odvolává, čínská vláda tvrdila, že Komise zcela ignorovala závěry MMF týkající se liberalizace finančního sektoru. Není to pravda. Komise neignorovala žádné příslušné závěry MMF uvedené v této zprávě, které byly relevantní. Závěry MMF, na které čínská vláda ve svých připomínkách odkazovala, nejsou v rozporu se žádným závěrem Komise o státním zapojení do čínského finančního sektoru, a zajisté ani pokud jde o státní vlastnictví nebo politiky úrokových a vkladových sazeb. Skutečnost, že tato zpráva konstatovala, že v posledních letech bylo dosaženo pokroku při rozvíjení více tržně orientovaného finančního systému v Číně, neznamená, že bylo ve zprávě uvedeno, že v Číně skutečně existuje tržně orientovaný finanční systém. Pokud jde o přehledy OECD citované Komisí, čínská vláda tvrdila, že nelze vyvozovat závěr, že banky v Číně nefungují nezávisle, „z jedné věty za současného vyloučení významného pokroku, pokud jde o liberalizaci bankovního sektoru“. K tomuto tvrzení je nutno podotknout, že Komise nikdy nevyvozovala žádný závěr z „jedné věty“, nýbrž, jak je prokázáno ve výše uvedeném textu, na základě několika dokumentů sestavených nezávislými mezinárodními organizacemi.
(423)
Čínská vláda tvrdila, že analýza Komise týkající se určení veřejnoprávního subjektu je „naprosto chybná“ a její závěr uvedený ve 168. bodě odůvodnění výše je v rozporu s tím, jak termín „veřejnoprávní subjekt“ vykládá odvolací orgán WTO v dokumentu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny. Jeden vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stanovisko Komise ohledně určení veřejnoprávního subjektu je „právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že Komise nezjišťovala, zda státem vlastněné komerční banky mají vládní pravomoci, jsou jimi pověřeny nebo je vykonávají, a že nezjišťovala, i) zda příslušné funkce, které údajně mají státem vlastněné komerční banky plnit, jsou těmi funkcemi, které plní vláda obecně, tj. jsou především vládními funkcemi, ii) společné rysy, které mají státem vlastněné komerční banky s vládou společné kromě vlastnictví akcií, což rovněž nebylo u všech státem vlastněných komerčních bank zjišťováno, a iii) zda všechny státem vlastněné komerční banky mají příslušné vládní pravomoci, aby je mohly vykonávat, nebo byly pověřeny pravomocí plnit příslušné vládní funkce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise odkazuje na svou analýzu této otázky ve 158.-167. bodě odůvodnění. Poskytování úvěrů je uvedeno v definici subvence v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení jako funkce vlády. V tomto šetření se státem vlastněné komerční banky řídí požadavkem, formulovaným v plánech a dalších politických dokumentech, na podporu určitých odvětví, včetně odvětví fotovoltaiky. Na základě dostupných údajů byl rovněž učiněn závěr, že v Číně existuje významné vládní vlastnictví bank a že vláda vykonává účinnou kontrolu nad státem vlastněnými komerčními bankami. Jelikož čínská vláda neposkytla požadované informace týkající se vládního vlastnictví státem vlastněných komerčních bank v Číně, vyvodila Komise své závěry z dostupných údajů. Na tomto základě Komise dochází k závěru, že státem vlastněné komerční banky působí jako prodloužená ruka vlády a vykonávají veřejnoprávní funkci při provádění preferenční úvěrové politiky čínské vlády zaměřené na určitá odvětví.
(424)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila řízení nebo pověření soukromých bank v Číně, a že Komise zejména nezjistila, že by čínská vláda udělila soukromým bankám a státem vlastněným komerčním bankám explicitní a souhlasné zmocnění či příkaz nebo zodpovědnost či pravomoc k poskytování zvýhodněných úvěrů. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 170.-173. bodě odůvodnění, provádí se v Číně vládní politika spočívající v poskytování podpory v podobě zvýhodněných úvěrů podnikům v odvětví fotovoltaiky. Soukromé banky jsou povinny tuto vládní politiku provádět: Čínská vláda prostřednictvím zákona o komerčním bankovnictví nařídila všem bankám v Číně „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“. Tyto potřeby a státní průmyslová politika jsou stanoveny mimo jiné v různých plánech a politických dokumentech a poskytování zvýhodněného financování vybraným odvětvím včetně odvětví fotovoltaiky mezi ně patří. Čínská vláda rovněž tvrdila, že příslušný článek zákona o komerčních bankách byl vytržen z kontextu a explicitně nepředstavuje žádné zmocnění nebo příkaz, udělení zodpovědnosti nebo výkon pravomoci kterékoli komerční bance ze strany čínské vlády. Komise nesouhlasí s tím, že byl článek 34 vytržen z kontextu, jak bylo již vysvětleno v 390. bodě odůvodnění výše, a považuje jeho znění za jednoznačné, právně závazné nařízení všem čínským bankám. Komise také nesouhlasí s tvrzením čínské vlády, že dokumenty, jež stanoví poskytování zvýhodněných úvěrů odvětví fotovoltaiky, uvedené ve 102. bodě odůvodnění, představují „nedostatečný právní základ“. V 399. až 403. bodě odůvodnění výše je to obšírně vysvětleno.
(425)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprokázala, že jsou banky v zahraničním vlastnictví v Číně pověřeny a řízeny čínskou vládou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise prokázala pověření a řízení všech bank v soukromém vlastnictví v Číně (mimo jiné 169.-172. a 424. bod odůvodnění výše) a banky v zahraničním vlastnictví rovněž do této kategorie náleží.
(426)
Pokud jde o rozhodnutí týkající se pověření a řízení, čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise učinila závěry na základě hodnocení úvěrových rizik jednoho vývozce zařazeného do vzorku, jež bylo poskytnuto jednou bankou, a uplatnila je na všechny banky v Číně, a použila tak v této souvislosti nepříznivý závěr. Podotýká se, že čínská vláda, jakož i banky odmítly poskytnout jakákoli další hodnocení úvěrových rizik jiných vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jelikož byla Komise nucena použít v této souvislosti dostupné údaje a výše uvedené hodnocení úvěrových rizik je nejspolehlivějším dostupným údajem, Komise své závěry zčásti založila na tomto dokumentu. Je však třeba zopakovat, že tyto závěry byly učiněny na základě dostupných údajů, a nikoli na základě nepříznivých závěrů.
(427)
Čínská vláda vyjádřila námitky vůči hodnocení Komise ohledně narušení čínského finančního trhu, „neboť je právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že neexistují žádné důkazy vztahující se k období šetření, které by naznačovaly, že na státem vlastněné komerční banky připadají dvě třetiny čínského finančního trhu. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Za situace, kdy nebyly k dispozici informace týkající se vlastnictví bankovního sektoru, o něž Komise opakovaně žádala, ale čínskou vládnou nebyly poskytnuty, použila Komise dostupný údaj. Komise v těchto souvislostech odkázala na zprávu Deutsche Bank, kde se uvádí, že na komerční banky ve vlastnictví státu připadají více než dvě třetiny čínského finančního trhu. To je dále potvrzeno i důkazy získanými z dokumentů WTO, MMF, OECD a Světové banky, které potvrzují, že státní přítomnost v čínském bankovním sektoru byla v období šetření stále významná. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise týkající se úrokových sazeb, které jsou banky povinny udržovat v rámci limitů stanovených Čínskou lidovou bankou, není pravdivý, protože minimální úroková sazba úvěrů byla zcela zrušena. To není pravda. Je pravda, že čínská vláda ve svých připomínkách tvrdila, že minimální úrokové sazby úvěrů byly zrušeny v červenci 2013, avšak to je více než rok po skončení období šetření. Je také pravda, že dosud platí maximální hodnoty pro vkladové sazby. Závěr Komise, že banky nemohou o podmínkách úvěrů zcela svobodně rozhodovat (alespoň pokud jde o období šetření), je pravdivý a je podpořen důkazy ve složce. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise ve 183.-188. bodě odůvodnění na základě údajné nerelevance několika plánů, politických dokumentů a zákonů, které Komise uvádí. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí a odkazuje na 399. až 403. bod odůvodnění výše, kde je vysvětleno, proč jsou tyto dokumenty z hlediska takových závěrů relevantní.
Čínská vláda rovněž uvedla, že závěr Komise, že některé banky měly zajištěn přístup k devizovým rezervám Státní správy devizových toků (SAFE), je nesprávné, protože důkazy, na které Komise odkazuje, jmenovaly pouze EXIM Bank a China Development Bank (CDB) a obsahovaly vysvětlení, že z těchto rezerv jsou poskytovány úvěry pouze státem vlastněným podnikům. Komise s tím nesouhlasí. Tyto důkazy svědčí pouze o tom, že tento program v době, kdy byl zahájen, byl původně dostupný pouze pro banky spojené se státní politikou, jako jsou China Development Bank a EXIM Bank, ale rovněž se v nich hovoří o velkém úvěru Bank of China, což naznačuje, že původní omezení bylo zrušeno. Také tvrzení, že důkazy „jasně svědčí o tom, že úvěry jsou poskytovány pouze státem vlastněnému podniku jako Sinopec“, není přesné. Ve skutečnosti svědčily o tom, že velké podniky ve vlastnictví státu jsou upřednostňovány, ale neukazují, že by se poskytování takových úvěrů omezilo na tyto podniky. A v každém případě, vzhledem k velikosti EXIM Bank a CDB a jejich vlivu na finanční trh v Číně, i kdyby se tento program omezil pouze na ně, znamenalo by to významné narušení finančního trhu jako celku.
(428)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjišťovala specifičnost, pokud jde o preferenční úvěry, a její analýza specifičnosti je právně nesoudržná, protože nezjišťovala, zda se rozhodnutí č. 40 týká projektů, nebo odvětví. Podle čínské vlády se „rozhodnutí č. 40 vztahuje na mimořádné dlouhou řadu ekonomických odvětví, tento dokument výslovně neomezuje přístup k údajným subvencím na určité podniky a tato otázka má být rozhodnuta na základě judikatury WTO“. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci omezeného počtu průmyslových odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem odvětví fotovoltaiky, například pro účely rozhodnutí č. 40 a souvisejícího směrného indexu průmyslové restrukturalizace. Navíc, jak bylo vysvětleno ve 102. bodě odůvodnění výše, patří odvětví solární fotovoltaiky také do kategorie strategických odvětví, jak je definována 12. pětiletým plánem, a vzhledem k tomu má přístup k přednostnímu financování, což je zřejmé z citací z různých plánovacích a politických dokumentů a zákonů uvedených v témž bodě odůvodnění.
(429)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila existenci výhody spojené se zvýhodněnými úvěry, neboť zjišťování výhody pomocí vnějšího základu pro srovnání závěry Komise nepotvrdilo. Podle čínské vlády Komise neměla žádný důvod přidělit rating BB, jelikož neposkytla žádný důkaz o tom, že u ratingu BB v porovnání s kterýmkoli jiným ratingem existuje větší pravděpodobnost, že nebude zkreslený, a v jeho použití „ukazuje na nepřípustný nepříznivý závěr, čímž došlo k porušení čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není nepříznivým závěrem a není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
(430)
Stěžovatel tvrdil, že Komise měla použít méně příznivý úvěrový rating než BB pro vytvoření základu pro srovnání u některých vyvážejících výrobců, kteří byli ve velmi špatné finanční situaci. Z důvodů uvedených ve 429. bodě odůvodnění výše měla Komise za to, že rating „BB“ (neinvestiční stupeň) náležitě odráží finanční situaci vyvážejících výrobců zařazených do vzorku během období šetření.
(431)
Žadatel také žádal, aby Komise zveřejnila výpočet ziskového rozpětí úvěrů v čínské měně. Komise vysvětlila metodiku v bodě 169 dokumentu poskytujícího konečné informace (který je převzat do 198. bodu odůvodnění výše). V souladu s metodikou v řízeních ohledně bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise upravila čínské úrokové sazby přidáním rozdílu úroků u nejlépe hodnocených dluhopisů a dluhopisů s ratingem BB obchodovaných na trzích v období šetření.
(432)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise za účelem stanovení výše zisku z preferenčních úvěrů měla porovnat úrokové sazby u „upřednostňovaného“ odvětví se sazbami odvětví, která upřednostňována nejsou. S ohledem na analýzu finančního trhu provedenou Komisí (181.-185. bod odůvodnění) muselo být toto tvrzení zamítnuto. Vzhledem ke zjištěným nesrovnalostem se úrokové sazby na čínském finančním trhu zdají být nespolehlivé.
(433)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že u úvěrů v EUR a USD by Komise neměla použít vnější základ pro srovnání, protože jeden z klíčových prvků, na nichž Komise založila svou analýzu zkreslení, tj. omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky, u takových úvěrů neexistuje. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky je pouze jedním z klíčových prvků, které Komise ve své analýze čínského finančního trhu použila. Jak je vysvětleno ve 180.-185. bodě odůvodnění výše, použití vnějšího základu pro srovnání také u úvěrů v EUR a USD odůvodňovala sama o sobě i řada dalších nesrovnalostí.
(434)
Někteří vývozci a čínská vláda tvrdí, že dohody mezi vývozci a určitými bankami vlastněnými státem (v tomto oddíle dále jen „dohody“) nejsou rovnocenné úvěrovým linkám a nejedná se o finanční příspěvek, protože neobsahují povinnost nebo závazek banky poskytnout budoucí financování za určitých konkrétních podmínek. Odkazují také na závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, který konstatoval, že „pouhá možnost“, že vláda může převádět peněžní prostředky pod podmínkou splnění předem definované určité podmínky, nebude dostačující k prokázání existence finančního příspěvku. Poukázali na výrok rozhodčího panelu, že smluvní ujednání by mělo „samo o sobě být využito a schopno poskytnout příjemci výhodu, která je zvláštní a nezávislá na výhodě, jež by mohla být poskytnuta z jakéhokoli budoucího převodu peněžních prostředků“.
(435)
Pokud jde o závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, Komise podotýká, že s ohledem na rozsah úvěrových linek nebo jiných podobných dohod nejsou takovéto závěry vyčerpávající a nezavazují Komisi k určitému výkladu základního nařízení v tomto případě. Komise nerozporuje závěry rozhodčího panelu, nesouhlasí však s tím, že je čínská vláda uplatňuje v tomto šetření. Dohody obvykle stanoví, že státem vlastněná banka může poskytnout úvěr až do požadované částky, která někdy závisí na možném zlepšení výkonnosti dotyčné společnosti. Takže na jedné straně může znění dohod obsahovat textově méně explicitní nebo méně automatické povinnosti týkající se podmínek budoucích půjček, než jsou povinnosti typické pro některé druhy dohod o poskytnutí úvěrové linky. Někdy bývají doprovázeny samostatnými dohodami o půjčkách nebo úvěrech. Bylo ovšem zjištěno, že půjčky v rámci těchto dohod se obvykle poskytují za velmi podobných, nebo dokonce stejných podmínek. Na druhé straně dohody obsahují některá ustanovení, která daleko přesahují běžný rámec dohod o úvěrové lince a která se rovnají vytvoření mechanismu zaručujícího podporu ze strany dotyčné banky. Komise je toho názoru, že v tomto případě nejsou písemná ustanovení dohod nutně rozhodující, neboť „povinnosti“ nebo „závazky“ převodu peněžních prostředků mohou být vyjádřeny v písemné nebo nepsané formě a o jejich existenci by mělo být rozhodnuto na základě celého souboru skutečností zaznamenaných ve spisu.
(436)
Na základě toho přesná povaha závazků nebo povinností státem vlastněných bank podle dohod závisí na:
a)
Znění dohod: Komise konstatuje, že ustanovení v nejdůležitějších dohodách zahrnujících velké banky ve státním vlastnictví a konkrétní vyvážející výrobce jsou velmi podobná. Tyto dohody vytvářejí v souvislosti s převodem peněžních prostředků úzké spojení mezi bankou a vývozcem. Zajišťují převod potřebné peněžní částky, někdy po splnění určitých podmínek týkajících se výkonnosti a úvěrového ratingu. Dohody zajišťují společnosti „příznivé zacházení“ při žádostech o úvěr ve srovnání se společnostmi, které takové dohody nepodepsaly. Některé částky potenciálního financování jsou v porovnání s ročním obratem těchto společností obrovské. Úvěrové částky přislíbené vývozcům zařazeným do vzorku představovaly více než trojnásobek jejich ročního obratu. Dohody dále zajišťují, že banka bude silně podporovat rozvoj dotyčné společnosti. Existují zmínky o „dlouhodobém stabilním strategickém partnerství“ mezi bankou a společností, o tom, že banka bude „upřednostňovat“ klíčové stavební projekty dané společnosti, poskytovat „dlouhodobou stabilní finanční podporu“ společnosti „při pořizování aktiv a reorganizaci, zásadním formování každé obchodní jednotky, projektu technické modernizaci, projektu v rámci strategie ‚Go Global‘ a jiných obchodech“ a bude společnosti pomáhat „zformulovat střednědobé a dlouhodobé plány rozvoje na základě jejích profesionálních předností, institucionálních předností a výkonnostních předností“. Dohody rovněž zmiňují, že jsou v souladu s vnitrostátní makroekonomickou a průmyslovou politikou. Zdálo by se tedy, že vzhledem ke strategické podpoře poskytované společnosti ve spojení s „příznivým zacházením“ zajištěným dohodami je velmi pravděpodobné, že společnost bude automaticky způsobilá získávat podle těchto dohod úvěry.
b)
Povaze a cílech věřitelů: Věřiteli jsou banky ve vlastnictví státu, u nichž bylo zjištěno, že jsou veřejnoprávními subjekty, nebo další banky, u nichž bylo shledáno, že fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny, a proto působí jako prodloužená ruka čínské vlády. Bylo rovněž zjištěno, že poskytují úvěry úročené značně nižšími sazbami, než jsou tržní sazby. Například určitá dohoda se zmiňuje o „finančním zvýhodnění“ ze strany banky a její podpoře „odvětví špičkové technologie … které má s vládním svolením přednost v rozvoji“.
c)
Vládním přístupu k žadateli o úvěr: Žadatelé o úvěr patří mezi strategická vznikající odvětví, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše.
d)
Míře spolupráce ze strany vlády při šetření: Poskytovatelé úvěrových linek (banky ve státním vlastnictví a banky, které působí z pověření vlády a jsou jí řízeny) při šetření plně nespolupracovaly a závěry, které se jich týkají, byly učiněny na základě dostupných údajů.
e)
Pojetí trhu v dohodách: Zdá se, že společnosti hodnotí dohody jako důkaz toho, že mají státní podporu, a uzavření takových dohod veřejně oznamují s cílem vyslat pozitivní signál trhům a potenciálním investorům. Například dne 9. července 2010 vydala Yingli Solar tiskovou zprávu oznamující „strategickou dohodu o spolupráci“ s CDB, podle níž CDB „počítá s tím, že bude poskytovat úvěrové nástroje s celkovou maximální částkou 36 milionů RMB na podporu Yingli Group a jejích dceřiných společností“. Finanční ředitel Yingli k tomu uvedl: „Tato dohoda povýšila dvoustrannou spolupráci na novou úroveň, která, jak se domníváme, nám umožní využít příležitostí, díky nimž posílíme svoji vedoucí pozici v odvětví fotovoltaiky.“ Jinko Solar dne 26. ledna 2011 označila úvěrový nástroj od Bank of China ve výši 50 bilionů RMB za „dohodu o strategické spolupráci“, která by měla „dále posílit naši pozici vedoucího výrobce solárních výrobků“. Tisková zpráva dále uváděla, že „S dlouhodobou finanční podporou BOC věříme, že budeme v roce 2011 dosahovat vynikajících výsledků a plnit své dlouhodobé růstové cíle.“ Dne 14. dubna 2010 byla vydána zpráva, že se Trina Solar se chystá využít úvěrové dohody s CDB ve výši 4,4 bilionu USD „na rozšíření trhu“. Ze všech těchto oznámení vyplývá, že dotyční vyvážející výrobci vnímají dohody jako zajištěný, spíše než nejistý, zdroj financování.
f)
Fungování dohod: Vyvážející výrobci čerpali četné individuální úvěry, a dohody tudíž vedou ke skutečnému převodu peněžních prostředků, většinou výrazně pod tržními sazbami.
(437)
Ze všech těchto důkazů vyplývá, že dohody jsou bankami poskytovány jako součást vládní strategie na podporu odvětví fotovoltaiky a příslušnými vývozci jsou vysoce ceněny, a to bez ohledu na to, zda dochází ke skutečným převodům peněžních prostředků. To odporuje tvrzením stran, že nemají prakticky žádný význam. Ačkoli dohody mají typické rysy běžných úvěrových linek, přesahují rámec podmínek běžných úvěrových linek a ve skutečnosti jsou strategickými partnerstvími mezi veřejnoprávními subjekty a společnostmi za účelem naplňování vládní politiky. V této souvislosti fungují jako mechanismus státní podpory/záruky, který zlepšuje postavení dotčených vývozců a umožňuje jim zvýšit kapacitu a výrobu s jistotou, že získají požadované finanční prostředky. Jestliže by taková podpora/záruka neexistovala, trhy by zjevně vývozce vnímaly tak, jako by byli ve slabší pozici. Následně se stávají způsobilými k případnému převodu peněžních prostředků nebo k poskytování finančních služeb. Taková cenná „záruka“ by měla na trhu určitou hodnotu a přinejmenším by byla spojena s úhradou značného poplatku. Vzhledem k tomu dohody poskytují rovněž výhodu, která je, slovy rozhodčího panelu EC-Aircraft, „samostatná a nezávislá na výhodě, která by mohla být získána z jakéhokoli budoucího převodu finančních prostředků“, a to z mimo jiné důvodu případné platební povinnosti vlády. Jsou více než pouhým nejasným „příslibem poskytnutí“ levného „financování“ (99) a příjemci jsou díky nim na tom zjevně lépe, než kdyby taková dohoda neexistovala.
(438)
Pokud jde o výši výhody, byla zjištěna na základě poplatků účtovaných za úvěrovou linku, kterou získal jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tato úvěrová linka byla poskytnuta bankou, jejíž ústředí se nachází v jiné finanční jurisdikci než ČLR, a vykazuje všechny prvky komerčních úvěrových linek dostupných na světových finančních trzích a jiných dohod zjištěných v komerčním sektoru. Podotýká se rovněž, že tyto úvěrové linky se v podmínkách výrazně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, které získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku a kde jsou účtovány poplatky, včetně linek ze zahraničních bank. Vzhledem k výše uvedené analýze je to konzervativní srovnávací základ, neboť důkazy naznačují, že dohody ve skutečnosti mají pro společnosti mnohem větší hodnotu jako opatření samo o sobě než jako standardní úvěrová linka. Komise však byla toho názoru, že požadované poplatky slouží jako přiměřený ekvivalent poplatků, které by podle dohod byly účtovány.
(439)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že banky, jež uzavřely dohody s vývozci zařazenými do vzorku, nejsou veřejnoprávními subjekty a nebyly ani vládou pověřeny, aby tak učinily. Toto tvrzení bylo třeba odmítnout. Příslušné banky byly tytéž banky, které poskytovaly zvýhodněné financování, a Komise ve 159.-168. a 169.-180. bodě odůvodnění výše podrobně vysvětlila, proč jsou to veřejnoprávní subjekty a/nebo proč působí z pověření čínské vlády a jsou jí řízeny.
(440)
Čínská vláda uvedla, že tvrzení Komise, že za běžných tržních podmínek se za poskytování úvěrových linek vyžadují významné závazky a správní poplatky, je bezpředmětné, neboť takové poplatky se týkají pouze „závazných úvěrových linek“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění výše, úvěrová linka použitá jako základ pro srovnání se svými podmínkami významně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, jež získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, a to i od bank mimo Čínu. Ostatně jedna z bank, která uzavřela několik takových dohod s vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak se zdá, podobné poplatky účtuje svým klientům v zahraničí (100).
(441)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nepředložila důkaz na podporu svého tvrzení, že poskytování úvěrových linek (tj. dohod) vládou je součástí preferenčních úvěrů. To není pravda. Poskytování úvěrových linek je standardní součástí financování poskytovaného společnostem bankami a dohody jsou samostatná a odlišná opatření, která patří do oblasti preferenčních úvěrů. Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše, čínská vláda prostřednictvím řady plánovacích a politických dokumentů a zákonů zajišťuje zvýhodněné financování odvětví fotovoltaiky. Kromě toho byly v rámci těchto dohod čerpány četné úvěry, což jasně ukazuje, že jsou nedílnou součástí preferenčního financování odvětví fotovoltaiky.
(442)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že poskytování úvěrových linek není zvláštní subvencí. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 441. bodě odůvodnění, poskytování úvěrových linek je nedílnou součástí preferenčního poskytování úvěrů, a tudíž specifická analýza ve 191., 192., 209. a 428. bodě odůvodnění výše se rovněž týká poskytování úvěrových linek.
(443)
Podle žadatele měla Komise určit subvenční rozpětí pro využívání úvěrů pro kupující vývozu, jelikož EXIM Bank odmítla spolupracovat. Komise měla použít údaje v podnětu a zjištění ministerstva obchodu USA v podobném případě týkajícím se odvětví fotovoltaiky. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Komise přezkoumala tvrzení v podnětu, avšak nebyl nalezen žádný důkaz o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku měli z těchto opatření během období šetření prospěch. Je třeba poznamenat, že období šetření u případu v USA a u tohoto případu se liší.
3.5.3. Připomínky stran týkající se vývozních záruk a pojištění za zelené technologie
(444)
Co se týče dokumentů, o které Komise požádala během inspekce, jak je podrobně uvedeno v 220. a 221. bodě odůvodnění, čínská vláda tvrdila, že jí nebylo objasněno, kdy bylo požádáno o plán 840, že účetní závěrka společnosti Sinosure za rok 2012 nebyla v době inspekce k dispozici a že údaje o společnostech zařazených do vzorku jsou důvěrné a příslušné smlouvy každopádně nejsou v ústředí společnosti Sinosure uchovávány. Komise odkazuje na svá vysvětlení uvedená v 219., 220. a 223. bodě odůvodnění, které se zabývají všemi těmito argumenty. Pokud jde o plán 840, Komise dodává, že požádala o všechny relevantní dokumenty týkající se činnosti společnosti Sinosure a údajného subvenčního programu zvýhodňujícího vývozce zařazené do vzorku a že tento plán 840 je z hlediska jejích závěrů zajisté relevantní, stejně jako všechny ostatní dokumenty konkrétně uvedené ve 236. bodě odůvodnění, což podporují vysvětlení ve 232. bodě odůvodnění. Co se týče účetní závěrky společnosti Sinosure za rok 2012, Komise požádala o předběžnou závěrku, když účetní závěrka za rok nebyla hotova, avšak společnost Sinosure odmítla poskytnout i předběžnou účetní závěrku za rok 2012.
(445)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že neexistují žádné právní nebo věcné důkazy, které by potvrzovaly závěr, že odvětví fotovoltaiky je „strategickým odvětvím“, a že by to bylo výsledkem předpokladu. Komise odkazuje na vysvětlení uvedená ve 231. bodě odůvodnění a připomíná, že tento bod byl během inspekce čínskou vládou výslovně potvrzen. Pokud jde o obdobné tvrzení týkající se plánu 840, plánu 421 a opatření na podporu „strategických vznikajících odvětví“ a o tvrzení, že tyto plány by nebyly právně závazné, Komise odkazuje na příslušná vysvětlení v 232.-234. bodě odůvodnění. Komise dále podotýká, že čínská vláda tyto dokumenty nepředložila a s Komisí neprojednala a že ve spisu neexistují žádné důkazy, které by prokazovaly, že závěry Komise nejsou pravdivé.
(446)
Čínská vláda a jeden výrobce zařazený do vzorku tvrdí, že slevy na daních a granty na úhradu pojistného v rámci vývozního úvěrového pojištění poskytované místními orgány byly napadeny neoprávněně, protože nebylo zjištěno, že představují subvence ve smyslu dohody WTO o subvencích. Komise odkazuje na svou analýzu k závěrům šetření, a zejména na 239. a 247. bod odůvodnění. Komise dále podotýká, že slevy na daních a granty jsou neoddělitelně provázány s programem vývozního úvěrového pojištění, neboť jejich poskytování je důsledkem platby pojistného společnosti Sinosure v rámci základní politiky pojištění vývozních úvěrů. V neposlední řadě tyto slevy spadají také do oblasti působnosti oznámení [2004] č. 368, které vydaly společně ministerstvo obchodu (MOFCOM) a společnost Sinosure a které stanoví, že „vládní orgány na regionální a místní úrovni musí společně i nadále usilovat o provádění dalších opatření na podporu výrobků uvedených ve směrném indexu a podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, pokud jde o vývozní úvěrové pojištění“.
(447)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje závěr týkající se přílohy 1 písmene j) dohody WTO o subvencích, tj. že krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění společnosti Sinosure fungoval při sazbách pojistného, které nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát tohoto programu. Na podporu toho se čínská vláda odvolává na judikaturu WTO - výrok rozhodčího panelu v případu US-Upland Cotton - a předkládá vysvětlení, která jsou založena na různých souborech údajů a argumentů uvedených ve výročních zprávách společnosti Sinosure. Čínská vláda také zpochybňuje odkaz Komise na článek 11 stanov společnosti Sinosure a na článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise ve 242.-245. bodě odůvodnění znovu uvádí všechny své argumenty a připomíná, že její závěry jsou založeny na nejlepších důkazech dostupných ve složce, vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany čínské vlády, která zabránila Komisi v získání požadovaných relevantních informací. K vyvození závěrů Komise zvážila řadu prvků a důkazů ve spisu, mezi nimiž byly i stanovy společnosti Sinosure a článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise je toho názoru, že žádný z těchto prvků sám o sobě sice není určující, avšak tyto a všechny ostatní prvky jí umožňují dospět k rozhodnutí. Pokud jde o judikaturu v případu US-Upland Cotton, Komise ji ve svých závěrech zohledňuje a citáty čínské vlády z této judikatury jsou vskutku velmi případné.
(448)
V reakci na analýzu Komise ve 245. bodě odůvodnění čínská vláda předkládá tabulku s údaji převzatými z výkazů zisků a ztrát, jež byly uvedeny ve veřejně dostupných výročních zprávách společnosti Sinosure za období let 2006-2011, a dochází k závěru, že částka obdrženého pojistného byla vyšší než provozní náklady programu. Za prvé Komise konstatuje, že tabulka, kterou čínská vláda poskytla, neobsahuje v ucelené řadě příslušné částky provizí vyplacených společností Sinosure, nýbrž pouze provozní výdaje. Za druhé tyto údaje neoddiskutovatelně ukazují, že v každém jednotlivém roce od roku 2006 do roku 2011 s výjimkou roku 2010 není výše čistého pojistného nikdy vyšší než výše čistého pojistného plnění navýšená o provozní výdaje, dokonce i kdyby byly ponechány stranou výplaty provizí, které byly čínskou vládou opomenuty. To se týká i roku 2011, který částečně zasahuje do šetřeného období, a v některých letech (např. v roce 2008) je výše ztráty dosti významná. Za třetí Komise podotýká, že za rok 2010 čínská vláda uvedla nepřiměřeně nízkou výši vyplacených pojistných plnění (přičemž se uvádí, že platby pojistného byly dvacetkrát vyšší než vyplacená pojistná plnění), což se ve výroční zprávě za rok 2010 neodráží. Tato částka uvedená čínskou vládou za rok 2010 je založena na rozsáhlých zpětných úpravách týkajících se vymáhání pohledávek a na změně rezerv pro nevyřízené škody, které se objevují až ve výroční zprávě za rok 2011 s odkazem na rok 2010. Tyto úpravy se zdají být mimořádné a nezvyklé povahy a odrážejí se až ve zprávě za následující rok. Komise rovněž konstatuje, že za rok 2011 čínská vláda místo toho oznámila částky uvedené ve výroční zprávě za rok 2011. Komise má za to, že následné úpravy lze stěží uvést do souladu se skutečnou situací, zejména vzhledem k neexistenci spolupráce a k dalším vysvětlením čínské vlády nebo společnosti Sinosure v průběhu šetření.
Podle rozhodčího panelu US-Upland Cotton, na který se odvolává sama čínská vláda, má „odkaz na ‚dlouhodobost‘ v písmeni j) odkázat na období dostatečně dlouhé na to, aby bylo možno zajistit objektivní šetření, které umožní důkladné posouzení programu a které zamezí tomu, aby byl přikládán přílišný význam jakémukoli ojedinělému či atypickému jevu v určitý den, měsíc, čtvrtletí, pololetí, rok nebo jiné konkrétní časové období“. Komise považuje období 2006-2011 za dostatečně dlouhé k posouzení a společnost Sinosure zaznamenala ztrátu v každém roce tohoto období. Buď je třeba situaci v roce 2010 považovat za ojedinělou či atypickou, vezmou-li se v úvahu upravené údaje ve výroční zprávě za rok 2011, a tedy mající omezený význam, anebo musí být zohledněny jako relevantní normální neupravené údaje uvedené ve výroční zprávě za rok 2010, což ukáže, že výsledek je jen mírně nad nulovou úrovní. Vzhledem k významným ztrátám vzniklým v jiných letech to potvrzuje závěr Komise, že společnost Sinosure je v období 2006-2011 celkově v situaci dlouhodobé ztráty. Navíc i kdyby byly údaje z roku 2010 vzaty v úvahu jako reprezentativní, zůstává skutečností, že společnost Sinosure byla v pěti ze šesti let v období od roku 2006 do roku 2011 ztrátová. Ostatní tabulky a soubory údajů, které předložila čínská vláda, aby zpochybnila závěry Komise podle písmene j) dohody WTO o subvencích, se nesrovnávají s jinými informacemi zaznamenanými ve spisu a/nebo nemohou být ověřeny. Samy o sobě každopádně neprokazují, že by společnost Sinosure v období 2006-2011 přerušila byť i jen svůj krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění.
(449)
Pokud jde o srovnávací základ pro výpočet výhody, považuje čínská vláda uplatnění referenční hodnoty, která nepochází z této země, za neslučitelné s dohodou WTO o subvencích, ale nepředložila žádný argument, který by k takovému tvrzení opravňoval. Komise odkazuje na své vysvětlení v 245. bodě odůvodnění výše.
(450)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku použitý základ pro srovnání zpochybňují, přičemž tvrdí, že Komise nezdůvodnila, proč: i) je výpočet pojistného založen na údajích americké EXIM Bank; ii) použila jako dovážející zemi Itálii, a nikoli Německo, které je hlavním vývozním trhem dotčeného výrobku; iii) použila časové období 120 dnů, a nikoli 60 dnů nebo nějaké jiné kratší období; iv) nepoužila výpočet pojistného pro přímý vývoz, ale raději pojistného pro pojištění vývozního odběratelského úvěru (FIBC). Pokud jde o bod i), Komise odkazuje na 253. bod odůvodnění. Co se týče bodu ii), Komise se domnívá, že Itálie představuje správnou rovnováhu mezi zemí EU s nejnižším rizikem a zeměmi EU s podstatně vyššími riziky, jimž je tudíž účtováno podstatně vyšší pojistné a které jsou rovněž trhy dotčeného výrobku. Co se týče bodu iii), za situace, kdy na internetových stránkách EXIM Bank není k dispozici konkrétní simulace založená na 90denním období, Komise považuje dobu trvání 120 dnů za nejvhodnější z hlediska reprezentativnosti podmínek prodeje během období šetření. Pokud jde o bod iv), Komise nebyla schopna získat simulaci pro výpočet pojistného pro přímý vývoz a je toho názoru, že tento základ pro srovnání vystihuje celkový rizikový stav země nákupu.
(451)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že zakoupil vývozní úvěrové pojištění pro část svého vývozu, ale zaplatil řádné pojistné a nevyužil programu Green Express nebo jiného zvýhodněného zacházení, jak je uvedeno v podnětu. Za situace, kdy pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz, Komise odkazuje na své závěry týkající se tohoto programu v oddíle 3.4.1.4 tohoto nařízení. Pokud jde o program „Green Express“, Komise odkazuje na svá zjištění ve 240. bodě odůvodnění a konstatuje, že tento program představuje zvláštní aspekt krátkodobého programu úvěrového pojištění společnosti Sinosure a že závěry Komise se neomezují na tento aspekt, ale týkají se programu jako celku.
3.5.4. Demonstrační program „Golden Sun“
(452)
Čínská vláda dále uvedla, že tento program poskytuje granty pro „distribuované solární fotovoltaické systémy“ spíše než pro výrobce/vývozce dotčeného výrobku a že příslušná kritéria v právních předpisech nejsou zaměřena na výrobce modulů a článků. V tomto ohledu čínská vláda tvrdí, že poskytla příslušnou dokumentaci o programu a že i spolupracovala se společnostmi zařazenými do vzorku na prokázání tohoto bodu. Tři spolupracující vývozci zařazení do vzorku uvádějí, že se jedná o „uživatelskou subvenci“, jež neposkytuje výhodu dotyčnému výrobku, a proto není napadnutelná ve smyslu čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, čl. VI odst. 3 GATT 1994 a čl. 19 odst. 1 Dohody WTO o subvencích. Tito vývozci odkazují na rozhodnutí EU v případě Bionafty ze Spojených států amerických (97. bod odůvodnění nařízení Komise (ES)č. 194/2009, Úř. věst. L 67 ze dne 12.3.2009, s. 50) a na judikaturu WTO v případech U.S.A. - Olověné tyče (body 6.50, 6.53, 6.56 a 6.57 zprávy rozhodčího panelu), Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (bod 9.112 zprávy rozhodčího panelu), Brazílie - Program financování exportu letadel (bod. 7.24 zprávy rozhodčího panelu) a Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (body 157 a 159 zprávy odvolacího orgánu).
(453)
Komise odkazuje na svá zjištění, jež šetření přineslo, a zejména na 243.-246. bod odůvodnění tohoto nařízení, které podává vyčerpávající výklad výše uvedených argumentů a potvrzuje, že zjištění je v souladu s příslušnými ustanoveními a s judikaturou, na niž se čínská vláda spolupracující výrobci zařazení do vzorku odvolali. Komise znovu opakuje, že granty v rámci programu jsou přímo spojené s dotčeným výrobkem, neboť způsobilé „distribuované solární fotovoltaické systémy“ výslovně zahrnují dodávky modulů a článků jako významnou součást projektů, a spojitost mezi výhodami poskytnutými vládou a výrobkem je tudíž přímá a nerozdělitelná. Jak je rovněž uvedeno zejména v 244. a 245. bodě odůvodnění, šetření potvrdilo, že čínská vláda provedla přímé platby ve prospěch několika spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (a to pro účely instalace solárních panelů k výrobě energie pro vlastní spotřebu, včetně výrobního procesu dotčeného výrobku) mimo jiné s využitím vlastních vyrobených solárních modulů a článků. Bylo také zjištěno, že přímé platby poskytnuté vývozcům jakožto dodavatelům dotčeného výrobku třetím stranám, které projekt provozují, jsou ve skutečnosti v rozporu s ustanoveními příslušných právních předpisů a že čínská vláda nepředložila důkaz k vysvětlení situace (viz zejména 245. a 246. bod odůvodnění).
Omezené vysvětlení, které čínská vláda a spolupracující vývozce poskytli, že přímý převod finančních prostředků, kterým byly porušeny čínské právní předpisy, byl nezbytný, protože provozovatel projektu se nacházel ve finančních potížích a bylo třeba zajistit, aby byla podpora použita pouze na schválené fotovoltaické systémy, zřetelně naznačuje, že při neexistenci tohoto přímého převodu od vlády by spolupracující vývozce zařazený do vzorku nemohl za dodávky dotčeného výrobku dostat žádné peníze a že vláda by nebyla schopna zajistit, aby byla subvence použita k určenému účelu. Z tohoto hlediska, a jelikož neexistují žádné další důkazy, je třeba tyto platby považovat za přímý grant od čínské vlády výrobci dotčeného výrobku, který by jinak nedostal za dodávky dotčeného výrobku žádné finanční prostředky (za předpokladu, že se tyto dodávky vůbec uskutečnily, pro což opět nejsou k dispozici žádné důkazy). Na tomto základě se Komise domnívá, že argumenty předložené čínskou vládou a spolupracujícími vývozci jsou právně neopodstatněné.
(454)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že v situaci, v níž se výhody programu vztahovaly na dodávky dotčeného výrobku nezávislým provozovatelům projektu, byla Komise nucena provést důkladnou analýzu pro určení tohoto bodu, a odvolává se na rozhodnutí WTO v případu USA - Řezivo z jehličnatých dřevin IV (body 141 a 142 zprávy odvolacího orgánu). Komise odkazuje na vysvětlení ve 244.-246. bodě odůvodnění a v 352. bodě odůvodnění výše a uvedené tvrzení zamítá. Kromě toho Komise v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády a zúčastněných stran nemohla provést důkladnou analýzu. Nelze o ní tedy mluvit a citovaná judikatura je v této situaci irelevantní vzhledem k tomu, že finanční prostředky byly přímo placeny výrobcům dotčeného výrobku a přímo souvisely s dodávkami mimo jiné i dotčeného výrobku. Jelikož byly tyto platby nevratnými granty, jedná se o finanční příspěvek (přímý převod peněžních prostředků) a Komise je oprávněna předpokládat, že poskytuje příjemci (výrobcům) výhodu, jelikož neexistuje žádný důkaz o dalším použití dotyčných částek. Kdyby vláda platby v rámci tohoto programu odeslala provozovatelům projektu a vybavení bylo pořízeno za poctivé tržní ceny, neměli by z toho dotyční výrobci žádnou výhodu. Ovšem v situaci, kdy jsou platby odesílány vyvážejícím výrobcům, částky, za něž tyto společnosti montují solární panely, představují výhodu, neboť je zbavují nákladů, které by jim jinak v tomto procesu vznikly. V případě, že vyvážející výrobce není schopen prokázat, že byla část grantu převedena třetím stranám, má se na základě dostupných skutečností za to, že tato část grantu poskytla vývozci výhodu jako obecná subvence, která představuje výhodu pro činnosti společnosti jako celku. Tak je tomu v tomto případě.
(455)
Dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že program Golden Sun není specifický, jelikož příslušné požadavky v čínských právních předpisech jsou objektivní, všechny podniky, které je splní, mohou mít z programu prospěch a způsobilými mohou být všechny společnosti bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou výrobci dotčeného výrobku. Komise odkazuje na svá zjištění o specifičnosti ve 247. bodu odůvodnění, kde se vysvětluje, že podmínky a kritéria výběru nejsou objektivní a neuplatňují se automaticky. Příslušná požadovaná kritéria potvrzují, že se program týká pouze omezeného počtu podniků, které jsou schopny je dodržet, konkrétně těch se značným instalovaným výkonem (nejméně 300 kWh) a se značnými aktivy (nejméně 100 milionů RMB). Výběrová kritéria rovněž uvádějí, že je potřeba, aby byl příjemce podpory zahrnut do místního prováděcího plánu pro demonstrační projekt Golden Sun, a šetřením bylo zjištěno, že zařazení do těchto místních plánů závisí na rozhodnutí příslušných orgánů, která nejsou transparentní a nejsou založena na objektivních kritériích. Komise dodává, že způsobilé „distribuované solární systémy“ závisí na výrobě a dodávce vybavení k výrobě solární elektřiny, jehož většina se vyrábí že solárních modulů a článků. Proto, v rozporu s tvrzeními vývozců zařazených do vzorku, je tento režim rovněž specifický v tom smyslu, že v praxi jsou pro výhody v rámci tohoto programu způsobilí jen výrobci solárních systémů, nebo jinými slovy výrobci dotčeného výrobku, a to buď přímo jakožto vlastníci projektu, nebo nepřímo jakožto údajní dodavatelé dotčeného výrobku vlastníkům projektu.
Proto, a také vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády, která neposkytla všechny rozpočtové dokumenty vyžádané Komisí (viz 234.-239. bod odůvodnění), se došlo k závěru, že tento program je také ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože výhod z něj mohou skutečně využívat, přímo či nepřímo, především výrobci dotčeného výrobku. Subvencí také využívá omezený počet podniků (výrobci dotčeného výrobku), nebo jich tyto firmy využívají převážně nebo nepřiměřeně, neboť se zdá, že získávají všechny finanční prostředky, ačkoli nepředstavují celé spektrum příjemců, kteří by údajně mohli z těchto subvencí mít prospěch.
3.5.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.5.5.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
(456)
Čínská vláda opakuje své tvrzení, že program týkající se podniků se zahraničními investicemi uvedený v podnětu byl v roce 2013 ukončen. Komise podotýká, že období šetření končí dlouho před rokem 2013, a výhody poskytnuté v rámci tohoto programu během období šetření jsou proto napadnutelné. Potvrzují to závěry šetření, které zjistilo výhody, jež v období šetření v rámci tohoto programu získali někteří spolupracující vývozci zařazení do vzorku. Výhody poskytované v rámci tohoto programu pokračují i do budoucna, přestože byl program v roce 2013 ukončen.
(457)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku dále tvrdí, že variantní režim pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií nemůže být napaden na základě čl. 10 odst. 1 základního nařízení, jelikož nebyl v podnětu uveden. Komise odkazuje na své podrobné protiargumenty obsažené v 286. bodě odůvodnění. Komise dále připomíná, že během šetření týkajícího se varianty tohoto programu se čínská vláda rozhodla nespolupracovat. Komise podotýká, že kromě těchto prvků jsou v podnětu vyjmenovány i jiné preferenční režimy v oblasti přímých daní pro podniky, které působí v oblasti špičkových a nových technologií, než varianta programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně z příjmu“ pro podniky se zahraničními investicemi (oddíl 4.2.5.1 podnětu), a to buď snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.9 podnětu), anebo programy daňového zvýhodnění pro podniky se zahraničními investicemi, jež byly uznány jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.8 podnětu). Lze proto mít za to, že tento program má velmi úzkou spojitost s některým nebo oběma těmito uvedenými daňovými režimy v tom, že se týká snížení sazby přímých daní a je výslovně zaměřen na stejný soubor příjemců, tj. podniky působící v oblasti špičkových nebo nových technologií. A opět, spolupráce ze strany čínské vlády by mohla Komisi umožnit řádné a důkladné posouzení všech prvků, které se týkají spojitosti s programy uvedenými v podnětu, a vyplnění mezer v informacích vyskytujících se v podnětu, který vychází z přímých důkazů, jež byly žadateli obvykle dostupné. Na základě těchto argumentů Komise znovu konstatuje, že napadení tohoto programu je plně v souladu s čl. 10 odst. 1 základního nařízení, neboť toto ustanovení umožňuje šetření jakékoli „údajné subvence“ zjištěné žadatelem, a nikoli pouze určitého konkrétního programu. V tomto případě je údajná subvence, vzdání se vládních daňových příjmů se zaměřením na stejný typ příjemců, společným rysem všech dotyčných programů.
(458)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli období šetření zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že je to porušením výpočetní metody stanovené v oddíle E písm. a) bodě ii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí, Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 6. Jeden z těchto vývozců dále tvrdí, že jelikož v době inspekce nebyla ještě dostupná daňová přiznání za celý rok 2012, měla Komise založit svůj výpočet za rok 2012 na čtvrtletních přiznáních daně z příjmu pokrývajících první polovinu roku 2012, jež shromáždila na místě, a/nebo na tabulkách zisků a ztrát za rok 2012, ze kterých je patrné, že tato společnost byla ve ztrátě.
(459)
Komise odkazuje na 300. bod odůvodnění a opakovaně zdůrazňuje, že je důležité, aby byl výpočet výhod založen na konečných auditovaných daňových přiznáních za určité daňové období. Komise dodává, že v rámci konečného vypořádání daňového přiznání za rok 2011 v průběhu období šetření jsou veškeré výhody uváděné v přiznání konečné, a dále dokládá správnost svého přístupu. Komise nemůže založit svůj výpočet na čtvrtletních daňových přiznáních, protože tato přiznání odrážejí průběžný prozatímní stav v době jejich podání a ze své podstaty nemohou zohlednit konečný konsolidovaný stav za roční daňové období. Cílem těchto přiznání je zajistit vládě likvidní prostředky v případě, že jsou daně prozatímně splatné, avšak zachycují pouze dílčí stav platný v době jejich podání. Může se docela dobře stát, že pokud společnost v posledních dvou čtvrtletích roku dosáhne významného zisku, který více než vyrovná ztráty počátečních čtvrtletí, ohlásí pak v konečném daňovém přiznání zdanitelný zisk. Prozatímní daňová přiznání v roce 2012 tudíž sice částečně naznačují, jaký je stav vývozce v době jejich podání, což vysvětluje, proč je Komise shromažďovala, ale jejich relevance není absolutní, jelikož nelze vyloučit, že stav na konci finančního roku, jak ukáže konečné přiznání, bude zcela odlišný. Pokud jde o tabulky zisků a ztrát týkající se roku 2012, Komise podotýká, že finanční účetnictví ne vždy odpovídá daňovému účetnictví a může se stát, že povinnost vykazovat položky příjmů a ztrát pro účely přímých daní se může podstatně lišit od povinnosti vykazování pro účetní účely. Může také dojít k úpravám pro daňové účely, které nejsou vždy odraženy v účetních závěrkách. Souhrnně řečeno, skutečnost, že společnost je ve svých účetních závěrkách ve ztrátě, nutně neznamená, že ve stejné ztrátě bude ve svém konečném daňovém přiznání. Na základě těchto argumentů Komise potvrzuje, že výpočet subvence v režimech přímých daní musí nutně vycházet z konečných údajů, které se objevují v konečných auditovaných přiznáních k dani z příjmu, a nikoli z periodických daňových přiznání nebo z konečných či předběžných účetních závěrek.
3.5.5.2. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
(460)
Čínská vláda tvrdí, že se poprvé dozvídá o tom, že Komise napadá program výzkumu a vývoje, který nenahrazuje program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi uvedený v podnětu. Podobné argumenty čínská vláda používala i v případě předchozího režimu, jak je vysvětleno ve 457. bodě odůvodnění, a tvrdí, že napadení tohoto režimu porušuje články 11 a 13 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdí, že program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl ukončen v roce 2008 a že nový program výzkumu a vývoje, který byl zahrnut do čínského zákona o dani z příjmu právnických osob, dřívější program nenahrazuje, protože neodkazuje na podniky se zahraničními investicemi a nevyžaduje, aby byly výdaje na výzkum a vývoj vyšší než v předchozím roce.
(461)
Komise konstatuje, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky o tomto režimu neinformovala, avšak že byl tento režim napaden v rámci předchozích šetření (viz 310. bod odůvodnění). Komise však rovněž konstatuje, že o tomto programu bylo s čínskou vládou během inspekce jednáno a že příslušná prováděcí ustanovení byla shromážděna jako věcný důkaz (předložil je také jeden vývozce zařazený do vzorku). Tvrzení čínské vlády, že o možné napadnutelnosti tohoto programu byla informována poprvé, je tudíž neopodstatněné, také vzhledem k tomu, že několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, s nimiž čínská vláda svou odpověď koordinovala, informovalo o tomto programu ve svých odpovědích na dotazník. Čínská vláda si byla plně vědoma této skutečnosti, protože nedůvěrný spis několikrát zkontrolovala. Ze závěrů šetření vyplývá, že je tento program napadnutelný (310.-314. bod odůvodnění výše). Komise dodává, že tento program zjevně nahrazuje předchozí program zaměřený na podniky se zahraničními investicemi, vzhledem k úzké spojitosti mezi nimi, o které svědčí stejná forma a stejná výše daňové výhody (další daňový zápočet, který lze odečíst od daňového základu), stejný poměr a stejná výchozí situace (způsobilé náklady na činnosti v oblasti výzkumu a vývoje) pouze s drobnými obměnami. Tyto drobné obměny byly provedeny v souladu s reformou nového zákona o dani z příjmu právnických osob v roce 2008, avšak povaha a podstata programu zůstává v zásadě stejná. Komise odkazuje také na argumenty ohledně mechanismu zahájení šetření uvedené v 457. bodě odůvodnění.
(462)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku rovněž tvrdí, že tento program není specifický, protože Komise neprokázala, že získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií je omezeno jen na určité podniky. Komise odkazuje na své vysvětlení v 313. bodě odůvodnění výše a v 321. a 325. bodě odůvodnění týkajících se jiného daňového programu pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií. Komise dodává, že prováděcí předpisy k uplatňování tohoto programu (viz 321. bod odůvodnění) zde dále potvrzují závěr o specifičnosti podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií jako jediných společností v odvětvích podporovaných vládní politikou, které mohou podle příslušných vládních indexů a směrnic získat příslušné osvědčení. Toto osvědčení mohou například obdržet pouze podniky zapojené do projektu v oblasti výzkumu a vývoje, který je uveden v popisu odvětví využívajících špičkové a nové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a hlavních směrech aktuálních priorit rozvoje klíčových odvětví průmyslu špičkových technologií vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy v roce 2007, nebo do projektu v oblasti výzkumu a vývoje zahrnutého do oblasti působnosti oznámení státní rady o provádění některých politik na podporu rámcového plánu střednědobého a dlouhodobého vědeckotechnického rozvoje státu (2006-2020) č. 6 [2006] vydaného státní radou. Je proto jasné, že je tento daňový program omezen pouze na ty specifické společnosti v příslušných odvětvích a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje, které podporuje čínská vláda, včetně společností v podporovaném odvětví fotovoltaiky.
(463)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v jejich ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli šetřené období zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že to porušuje výpočetní metodu stanovenou v oddíle E písm. a) bodě iii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí v roce 1998. Komise odkazuje na všechny argumenty předložené ve 459. bodě odůvodnění, které jsou relevantní i pro odmítnutí uvedeného tvrzení ohledně tohoto programu. Komise dále podotýká, že argument o údajné daňové ztrátě v daňovém období 2012 je relevantní jen zčásti nebo není relevantní vůbec, protože odpočet daně lze provádět po pět dalších let dopředu a snižovat o něj jakýkoli zdanitelný příjem, který bude deklarován během pěti následujících let. A proto i kdyby Komise akceptovala, že tyto firmy v roce 2012 zaznamenaly daňovou ztrátu, nebo by bylo dostupné konečné auditované daňové přiznání za rok 2012 a vyplynula by z něho daňová ztráta (k čemuž v tomto případě nedošlo), přesto by zohlednila výhody získané v rámci tohoto programu, protože nelze vyloučit, že jakmile by společnost v kterémkoli z pěti následujících daňových období zaznamenala zdanitelný příjem, byly by výhody vzešlé z odpočtu daně za rok 2012 využity.
3.5.5.3. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
(464)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce tvrdí, že tento program není specifický, že analýza specifičnosti není založena na faktech a že požadavky na získání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií by měly být považovány za objektivní kritéria či podmínky pro vznik nároku na subvence a že nárok na tento program je automatický. S ohledem na závěr o specifičnosti týkající se omezení tohoto programu a započítání nákladů na výzkum a vývoj oproti dani z příjmu také na podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií Komise odkazuje na své vysvětlení ve 321. a 325. bodě odůvodnění a také na 462. bod odůvodnění, který platí i pro tento program. Komise znovu konstatuje, že z uvedených prováděcích opatření a dokumentů zejména vyplývá, že využívání tohoto programu a uznání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií není ani zdaleka dostupné pro všechny podniky a uplatňování objektivních kritérií je omezeno pouze na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, která se nejeví jako objektivní nebo neutrální. Také nárok na výhody podle tohoto programu není automatický, nýbrž závisí na získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií, které vydávají příslušné orgány na základě vlastního uvážení, a není tudíž automatický.
(465)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že Komise chybně vypočítala subvenční výhodu vyplývající z tohoto programu, neboť použila auditované daňové přiznání za rok 2011, ačkoli byla dostupná čtvrtletní daňová přiznání za první a druhé čtvrtletí roku 2012, shromážděná během inspekce, a že Komise si každopádně mohla vyžádat kopii konečného ročního přiznání k dani z příjmu za rok 2012, jakmile bude dostupné. Tento vývozce rovněž tvrdí, že když už je pro výpočet subvenční výhody použito daňové přiznání za rok 2011, pak by měl být použit obrat společnosti za rok 2011, a nikoli obrat za období šetření. Komise odkazuje na své vysvětlení ve 459. bodě odůvodnění výše. Komise dále podotýká, že v oznámení o inspekci, které bylo zasláno vývozcům zařazeným do vzorku včetně dotyčného vývozce, výslovně požádala o originály úplných daňových přiznání za účetní období pokrývající období šetření a tři předcházející roky. Tento spolupracující vývozce proto mohl a měl předložit přiznání za rok 2012, jakmile bylo k dispozici, a Komise konstatuje, že tak neučinil, ani když nedávno zaslal své připomínky k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Pokud jde o tvrzení, že měla Komise pro výpočet výhody použít obrat za rok 2011, podotýká se, že výše výhody vyplývající z daňového přiznání za rok 2011 podle názoru Komise přiměřeně odráží stav v období šetření, a to zejména proto, že v období šetření (měsíc) byla splatná daň za rok 2011 a konečné údaje za rok 2012 v době inspekce nebyly dostupné. V každém případě Komise nemůže k měření různých subvencí používat různé jmenovatele, jinak procentuální údaje nebudou srovnatelné a nebude zajištěna konzistentnost výpočtu. Komise závěrem dodává, že neověřovala údaje o obratu za rok 2011, ale že ověřovala údaje o obratu za období šetření.
3.5.6. Připomínky stran týkající se poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(466)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 dohody WTO o subvencích a svá určení ohledně specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Podle čínské vlády Komise neposkytla žádné věcné důkazy ohledně toho, kterým konkrétním odvětvím jsou udělována práva k užívání pozemků za zvýhodněné ceny, ani právní základ pro své hodnocení, že odvětví vyrábějící solární články a moduly mezi tato odvětví patří. Podobné tvrzení přednesl i jeden vyvážející výrobce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise v 364. bodě odůvodnění výše uvedla příklady oznámení o prodeji práv k užívání pozemků, kdy příslušné orgány omezily okruh potenciálních kupujících za stanovenou cenu na odvětví fotovoltaiky a stanovily cenové limity pro práva k užívání pozemkům kupovaná vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Za situace, kdy žádné další informace, o které byla čínská vláda požádána, neexistují, a vzhledem k vládní podpoře odvětví fotovoltaiky a k výběrovému a netransparentnímu charakteru přidělování užívacích práv k pozemkům měla Komise za to, že tyto informace prokazují existenci specifičnosti.
(467)
Čínská vláda a někteří vyvážející výrobci tvrdili, že srovnávací základ pro posouzení užívacích práv k pozemkům, který Komise zvolila, není přiměřený. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neučinila vše, co mohla, aby stanovila takový srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, jak to vyžaduje rozhodnutí rozhodčího panelu WTO v případu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny (101). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve složce, tzn. s ohledem na i) srovnatelnou úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a ve velké většině čínských provincií a měst, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost Číny a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury Tchaj-wanu i těchto čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) vysokou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Většina z dotčených provincií je navíc považována za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR.
Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a těchto provincií a měst shodná, HDP těchto provincií a měst v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí. Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak dotčené provincie a města vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan, takže jej velmi rychle dohánějí. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
3.5.7. Další připomínky
(468)
Žadatel tvrdil, že by Komise měla zveřejnit další režimy subvencí, jež byly během šetření zjištěny, a rovněž stanovit subvenční rozpětí pro tyto systémy, které nejsou uvedeny ve stížnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise prošetřila všechny subvence, jež splňovaly právní požadavky pro zahájení šetření.
(469)
Žadatel tvrdil, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o poskytování polykrystalického křemíku za cenu nižší než přiměřenou, na základě informací uvedených v podnětu a na základě zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC) v podobných případech v odvětví fotovoltaiky. Komise tento program přezkoumala a na základě informací získaných od vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a čínské vlády dospěla k závěru, že v období šetření z tohoto programu neplynuly žádné výhody, a to zejména z toho důvodu, že dovozní ceny polykrystalického křemíku byly nižší než ceny účtované čínskými dodavateli. Je třeba poznamenat, že období šetření v případě USA a v daném případě byla odlišná.
(470)
Žadatel také uvedl, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o dodávky elektřiny za cenu nižší než přiměřenou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku, s výjimkou LDK, měli prospěch z preferenčního poskytování elektřiny v období šetření.
(471)
Čínská vláda tvrdila, že metodika výpočtu, kterou Komise použila, vedla ke „dvojímu započítání na úrovni výpočtu antidumpingových a antisubvenčních rozpětí“. Podle čínské vlády měla Komise odečíst subvenční rozpětí vypočtené pro program pojištění vývozních úvěrů od dumpingových rozpětí na základě skutečnosti, že se jedná o vývozní subvenci. Čínská vláda rovněž tvrdila, že měla Komise odečíst od dumpingového rozpětí subvenční rozpětí vypočtené na základě zahraničního srovnávacího základu. Odůvodňovala to tím, že „část dumpingu vypočtená na základě analogické běžné vnitrostátní hodnoty je ve skutečnosti stejnou subvencí, která byla napadena v rámci souběžného antisubvenčního šetření“. Žádné z těchto tvrzení by nemělo dopad na výši výsledných opatření, neboť v daném případě je kombinované clo omezeno rozpětím újmy. Čínská vláda to rovněž potvrdila v připomínkách k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Proto bylo rozhodnuto, že není nutné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
3.6. Výše napadnutelných subvencí
(472)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Konečné rozpětí subvence
Wuxi Suntech Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co., Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
6,5 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I)
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
(473)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 6,4 %.
(474)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(475)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že výrobců existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(476)
Jelikož úplné veřejné informace o výrobě nebyly dostupné, byly ke zjištění celkové výroby v Unii v období šetření použity veškeré dostupné informace týkající se dotčeného výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, makroekonomických údajů poskytnutých službou Europressedienst, nezávislou konzultační společností (dále jen „konzultant“) a ověřených odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Jelikož moduly a články jsou do Unie dováženy v rámci celních položek, které zahrnují i jiné výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a nahlášené objemy dovozu jsou v tunách, nebylo možné použít k určení objemu a hodnoty dovozu údaje Eurostatu, a vycházelo se z údajů, které poskytl konzultant. Pokud to bylo možné, byly údaje poskytnuté konzultantem porovnány s jinými dostupnými veřejnými zdroji a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(477)
Na tomto základě byla celková výroba v Unii v období šetření odhadnuta na přibližně 4 GW u modulů a 2 GW u článků.
(478)
Jak bylo uvedeno v 21. bodě odůvodnění, bylo do vzorku vybráno devět výrobců v Unii představujících 18-21 % celkové výroby modulů v Unii a 17-24 % celkové výroby článků v Unii.
(479)
Některé strany napadly skutečnost, že údaje poskytnuté konzultantem byly použity k určení mimo jiné výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii, jakož i dalších makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily konzultantovu nezávislost tvrzením, že byl spojen s navrhovatelem. Rovněž požadovaly vysvětlení toho, na základě čeho Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odbornou způsobilost při shromažďování hospodářských údajů v odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu bylo namítnuto, že Komise měla svá zjištění založit na údajích z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných ústavů. Konečně, AFASE učinila odkaz na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů v případech, které se týkají uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a v případech spojování, a zpochybnila tak spolehlivost údajů předložených konzultantem.
(480)
Pokud jde o údajné vazby mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy, které by existenci těchto vazeb prokazovaly. Stejně tak šetření nepřineslo žádné důkazy o vztahu přesahujícím rámec čistě obchodní povahy. Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že existovaly náznaky toho, že důkazy prima facie předložené žadatelem - výrobním odvětvím Unie - v podnětu byly založeny na údajích poskytnutých stejným konzultantem. Ačkoli se uznává, že zjištění byla pro některé ukazatele skutečně podobná důkazům obsaženým v podnětu, nemusí to nutně znamenat, že vyplývala z jednoho a téhož zdroje. V této souvislosti se v podnětu citují různé použité zdroje. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(481)
Komise považovala za vhodné využít ve stávajícím šetření tohoto poradenství, neboť z jiných veřejně dostupných zdrojů nebyly k dispozici potřebné makroekonomické údaje týkající se celkového trhu Unie ani údaje o dovozu. Než Komise vybrala společnost Europressedienst, posoudila metodiku, kterou konzultant používal pro shromažďování příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje samostatně pro všechny typy výrobků a pro celé posuzované období.
(482)
Kromě toho byly v průběhu šetření údaje poskytnuté konzultantem pokud možno podrobovány vzájemné kontrole s dalšími dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na trhu působí několik výzkumných společností zaměřených na shromažďování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky a vykázané hodnoty se téměř nikdy neshodují. Je to tím, že dopracovat se k přesným číslům je obtížné pro jakýkoli výzkumný ústav, a uváděné ukazatele na trhu v odvětví fotovoltaiky se proto budou vždy zakládat na odhadech, ať už daný údaj předkládá kdokoli. Za těchto okolností spočívaly křížové kontroly prováděné Komisí ve srovnávání trendu ve vývoji údajů získaných od konzultanta s trendem u stejných údajů zveřejněných ostatními výzkumnými společnostmi, Společným výzkumným střediskem Komise („JRC“) a asociací EPIA, pokud byly k dispozici. Na základě těchto křížových kontrol nebyly zaznamenány žádné významné rozdíly a trend vzájemně kontrolovaných ukazatelů byl podobný. Prozatímní antidumpingová zjištění tudíž nebyla založena výhradně na údajích poskytnutých konzultantem, ale také na analýze a hodnocení těchto údajů, které provedla sama Komise. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v 8. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních antidumpingových opatření byla provedena inspekce v prostorách konzultanta. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta, aby ověřila spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě se uskutečnila v návaznosti na křížovou kontrolu údajů provedenou Komisí s cílem dále se ujistit o spolehlivosti a kvalitě údajů a související metodiky. Kontrola na místě byla považována za vhodný postup v rámci uplatňování zásady dobré správy, i když dotčené údaje nepředkládala zúčastněná strana, ale konzultant. Komise se na základě této inspekce dále ujistila o spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem.
(483)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika vzájemné kontroly používaná Komisí nebyla dostatečně podrobně vysvětlena, a požadovala předložení dalších zdrojů, které při ní byly použity. Tato strana dále tvrdila, že použitá metodika byla v každém případě neplatná v tom smyslu, že byl porovnáván pouze vývoj údajů z různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(484)
Pokud jde o další zdroje použité ke vzájemné kontrole údajů poskytnutých konzultantem, šlo o zprávy zveřejněné střediskem JRC a asociací EPIA na totéž téma. Pokud jde o porovnávání údajů s dalšími zdroji, je třeba poznamenat, že vykazovaly nejen obdobné trendy, ale také obdobnou velikost. Proto byl vyvozen závěr, že použitá metodika byla vhodná, a tvrzení v tomto ohledu bylo odmítnuto.
(485)
Hlavní činností konzultanta je shromažďování údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vytváření aktuální databáze společností činných na trhu s fotovoltaikou. Tyto údaje jsou publikovány ve specializovaných časopisech a využívají jich rovněž jednotlivé podniky, pro které konzultant provádí úžeji zaměřené výzkumy. Databáze vytvářené společností Europressedienst jsou pravidelně aktualizovány a znovu zveřejňovány. Kromě toho má konzultant v tomto odvětví několik let praxe. Přesněji řečeno, konzultantova metodika spočívá ve sběru, křížové kontrole a agregaci informací pocházejících z různých zdrojů, které jsou na trhu k dispozici. Za tímto účelem shromažďuje údaje prostřednictvím standardizovaných dotazníků zasílaných podnikům, které jsou uvedeny v databázi, či po telefonu, a to zejména od výrobců v Unii, nebo na specializovaných veletrzích, a to zejména od výrobců ve třetích zemích. Pokud informace nelze získat prostřednictvím zmíněných kanálů, Europressedienst kontroluje finanční zprávy podniků v odvětví fotovoltaiky nebo spolupracuje na dobrovolném základě s ostatními výzkumnými ústavy s cílem získat nebo vzájemně kontrolovat údaje. Bylo ověřeno, že konzultant tyto zdroje využíval při své každodenní činnosti. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo považováno za vhodné využít v probíhajícím šetření služeb společnosti Europressedienst, a tvrzení zúčastněných stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(486)
S ohledem na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba poznamenat následující. Za prvé jde o dokument, kterým nemůže být Komise vázána, protože nebyl přijat sborem komisařů, ale vydán příslušným útvarem jako doporučení stranám, jak předkládat hospodářské důkazy. Za druhé se osvědčené postupy se týkají předkládání hospodářských analýz a údajů používaných při vyšetřování případů týkajících se hospodářské soutěže spadajících do působnosti článků 101 a 102 SFEU a v řízeních o kontrole spojování podniků. Platná pravidla, důkazní standardy a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech hospodářské soutěže nelze srovnávat se šetřeními týkajícími se ochrany obchodu, při nichž platí zcela odlišný soubor pravidel.
(487)
Některé strany vznesly námitky proti metodě, kterou konzultant použil, a tvrdí v nich, že neodpovídá uznávaným vědeckým standardům. Jak však bylo uvedeno výše ve 481. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena, výsledné údaje byly podrobeny vzájemné kontrole a ověřeny; výsledkem provedených kontrol bylo, že jsou tyto údaje v souladu s dalšími zveřejněnými údaji, a tudíž jsou přiměřeně spolehlivé. Konkrétní připomínky některých zúčastněných stran byly vyjasněny na bilaterální úrovni a zpřístupněny zúčastněným stranám v otevřeném vyšetřovacím spisu ke kontrole.
(488)
Obchodní komora CCCME prohlásila, že metodika agregace údajů nebyla vyjasněna. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť příslušné informace byly zpřístupněny všem zúčastněným stranám ve spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole.
(489)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně výběru konzultanta Komisí a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti tyto strany tvrdily, že údaje od konzultanta lze objednat a zakoupit ad hoc tak, aby odpovídaly přesně vymezeným žádostem potenciálních klientů, a mohou proto být neobjektivní. Kromě toho CCCME popřela, že by údaje shromážděné konzultantem bylo možné považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože údaje byly do velké míry založeny na předpokladech a odhadech. Dále byl vyjádřen názor, že poskytnuté údaje nebyly ve spisu dostatečně podloženy důkazy a že neměly jednoznačný, objektivní a ověřitelný charakter.
(490)
Pokud jde o tato tvrzení, odkazuje se na 481. a 482. bod odůvodnění výše, kde byly poskytnuty doplňující informace týkající se výběru konzultanta. Kromě toho je třeba poznamenat, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v daném okamžiku a v plném souladu s finančním nařízením Komise platným pro toto řízení. Dále je třeba připomenout, že konzultantova schopnost poskytnout všechny nezbytné údaje ve stanovené lhůtě byla velmi důležitá vzhledem k tomu, že se Komise musela řídit závaznými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci současného šetření.
(491)
Pokud jde o kvalitu poskytnutých údajů a o otázku, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, konzultantova metodika shromažďování údajů byla prošetřena a bylo zjištěno, že je dostatečně kvalitní. Kromě toho, jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno podrobeny vzájemné kontrole s dalšími zdroji a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. A konečně je třeba poznamenat, že konzultant má jedinou databázi, která je pravidelně aktualizována, nezávisle na konkrétních potřebách a požadavcích zákazníků. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým zákazníkům, a proto tvrzení, že údaje nebyly objektivní, musela být zamítnuta.
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, se kterými konzultant spolupracoval při sestavování předložených makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika použitá konzultantem vede k nepřesným výsledkům. Některé zúčastněné strany požadovaly další informace týkající se metodiky použité konzultantem, jako je průměrná míra odpovědí na dotazníky/rozhovory, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím každého kanálu, jak byly tyto údaje ověřeny, aproximace/předpoklady použité k získání údajů, počet společností, u nichž byla aproximace provedena, a alespoň rozpětí počtu zaměstnanců konzultanta.
(493)
Pokud jde o tato tvrzení, je třeba podotknout, že následně po přijetí prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje použité konzultantem při agregaci údajů a odpověděla na konkrétní otázky zúčastněných stran v tomto ohledu po zveřejnění předběžných antidumpingových zjištění. Dodatečné žádosti o informace dotčených zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací se považují za zahrnuté do informací poskytnutých po uložení prozatímních cel v rozsahu, který umožňovala omezení z důvodu důvěrnosti. Kromě toho je třeba zdůraznit, že Komise na místě ověřila způsob, jakým konzultant údaje shromažďoval a zpracovával, a příslušné výchozí předpoklady pro agregaci údajů. Výsledky této inspekce byly uspokojivé a Komise se znovu ujistila o přiměřenosti výchozích předpokladů a kvalitě konzultantem předkládaných údajů. Mimoto strany nezpochybnily údaje jako takové.
(494)
Po poskytnutí konečných informací jiná smluvní strana požádala o vysvětlení, pokud jde o počet výrobců v Unii, které konzultant ve svém souboru údajů zohlednil, a o překrývání mezi těmito podniky a přibližně 215 výrobci v Unii, o nichž je známo Komisi. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že výrobci v Unii, které konzultant zahrnul, jsou do velké míry shodní s těmi, o nichž je známo, že představují výrobní odvětví Unie v tomto šetření, jak je uvedeno ve 475. bodě odůvodnění výše.
(495)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že Komise provedla analýzu újmy nejednotným způsobem, jelikož ji uskutečnila zvlášť pro moduly a články, zatímco újma a výpočty subvenčního rozpětí byly určeny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(496)
A konečně další strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů během období šetření byl chybně založen na prostém průměru za roky 2011 a 2012, neboť tato metodika údajně nebyla objektivní a nevedla k výsledkům, které by odrážely realitu v průběhu období šetření. Je třeba vyjasnit, že prostý průměr údajů byl použit pouze v případě, kdy docházelo v dotyčných obdobích k podobnému vývoji. Pokud se vývoj lišil, metodika byla v souladu s tím upravena tak, aby zohlednila skutečnou situaci na trhu. Dotčená strana se přesněji nevyjádřila k otázce, do jaké míry výsledky použité metodiky neodrážely situaci na trhu. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
4.2. Určení příslušného trhu Unie
(497)
Část výrobního odvětví Unie je vertikálně integrována a podstatná část jeho výroby, zejména výroba článků, byla určena k využití pro vlastní spotřebu.
(498)
Pro stanovení toho, zda výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a za účelem stanovení spotřeby a dalších ekonomických ukazatelů se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie (dále jen „využití pro vlastní spotřebu“).
(499)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s obdobným výrobkem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(500)
Bylo zjištěno, že následující ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Unie by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie (včetně využití pro vlastní spotřebu výrobního odvětví): spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a výše napadnutelných subvencí. Šetření totiž ukázalo, že tyto ukazatele by bylo oprávněné zkoumat s ohledem na veškerou činnost, neboť výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotyčné země. Závislý trh a volný trh jsou dále společně označovány jako „celkový trh“.
(501)
Pokud jde o ziskovost, analýza se zaměřila na volný trh, neboť bylo zjištěno, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny a neměly na tento ukazatel dopad.
(502)
Několik stran namítalo, že se újma měla posuzovat odděleně pro závislý trh a pro volný trh. Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje týkající se článků k využití pro vlastní spotřebu by měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nebyly ovlivněny subvencovaným dovozem.
(503)
Šetření ukázalo, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet subvencované výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků za ceny vyšší než dovozní, a to v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. Šetření dále ukázalo, že volný trh a trh pro vlastní spotřebu vykazovaly stejný vývoj cen, což bylo důkazem, že byly předmětným dovozem ovlivněny ve stejné míře.
(504)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že Komise neposkytla přiměřené a odůvodněné analýzy závislého trhu nebo důvod, proč se samostatnou analýzu nepodařilo provést. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Kromě toho zazněl argument, že 106. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je svým závěrem, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny, v rozporu se závěry uvedenými ve 503. bodě odůvodnění výše, že volný trh a závislý trh vykazovaly podobný vývoj cen.
(505)
Nejprve je třeba uvést, že 105. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení stanoví důvody, proč bylo považováno za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) vztažené k celkové aktivitě výrobního odvětví Unie, včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je uvedeno ve stejném bodu odůvodnění, šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu byla rovněž ovlivněna konkurencí dovozu z ČLR, což samo o sobě dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebyly vysvětleny důvody, proč nebyla provedena samostatná analýza, proto muselo být zamítnuto. Podobně, jak vyplývá z tohoto závěru, muselo být rovněž zamítnuto tvrzení, že taková samostatná analýza závislého trhu měla být provedena.
(506)
Za druhé, i když na základě výše uvedeného nebyl význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu považován za významný prvek, je třeba poznamenat, že výroba článků v Unii určená k využití pro vlastní spotřebu představovala asi polovinu celkové výroby v období šetření. Nakonec je zapotřebí objasnit, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, nemusí být nutně v rozporu se skutečností, že obě ceny měly stejnou tendenci, neboť mohou být na různých úrovních a pohyby cen mohou být prudší či pozvolnější, a tudíž sledovat odlišnou křivku. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení ohledně závislého trhu zamítnuta.
(507)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Argumenty v tomto ohledu byly z těchto důvodů zamítnuty.
4.3. Spotřeba v Unii
(508)
Spotřeba v Unii sestávala z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku a objemu celkového prodeje obdobného výrobku v Unii včetně výrobků určených k využití pro vlastní spotřebu. Úplné údaje o celkovém prodeji výrobního odvětví Unie na trhu Unie nebyly dostupné. Dovoz do Unie byl navíc evidován pod položkami zahrnujícími i další výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a údaje Eurostatu o objemech byly uvedeny v tunách. Z těchto důvodů nebylo možné k určení objemu dovozu a jeho hodnoty využít údajů Eurostatu. Při stanovení spotřeby v Unii se proto vycházelo z údajů poskytnutých konzultantem, jak bylo uvedeno výše, které byly porovnány s veřejnými zdroji, jako jsou průzkumy trhu a veřejně dostupné studie, a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(509)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1-a
Spotřeba modulů v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 1-b
Spotřeba článků v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Zdroj: Europressedienst.
(510)
V posuzovaném období mezi rokem 2009 a obdobím šetření se celková spotřeba zvýšila u modulů o 221 % a u článků o 87 %, avšak v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Celkově spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, v Unii oproti úrovni roku 2009 podstatně vzrostla.
(511)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o spotřebě výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem a použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(512)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba Unie neměla být pouhým součtem dostupné výrobní kapacity modulů v Unii, ale že by z ní spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie měla být odečtena. Tento argument byl zamítnut, neboť spotřeba modulů byla stanovena na základě nově instalovaných kapacit v Unii. To je běžný postup pro určování spotřeby modulů. Spotřeba článků byla stanovena podle výroby modulů v Unii.
(513)
Jiná strana tvrdila, že metodika popsaná konzultantem připouští obtíže při stanovování spolehlivých údajů o spotřebě. Dále bylo namítnuto, že údaje o dovozu a vývozu výrobního odvětví Unie byly založeny buď na neověřitelných odhadech, nebo na neúplných údajích a že křížová kontrola prováděná Komisí nebyla postačující k závěru, že jsou tyto údaje spolehlivé a přesné.
(514)
Jak již bylo uvedeno ve 481. a 482. bodě odůvodnění výše, kvalitu údajů a metodiku k jejich shromažďování Komise přezkoumala při inspekci na místě, na jejímž základě byl učiněn závěr, že jsou použité metodiky vhodné a výsledky přesné a přiměřeně spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
4.4. Dovoz z dotčené země
4.4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(515)
Vývoj dovozu z dotčené země do Unie je popsán v níže uvedených tabulkách. Číselné údaje jsou důvěrné, a jsou tedy uvedeny pouze ve formě indexů a rozmezí. Je tomu tak proto, že objem dovozu ze strany vyvážejícího výrobce, u nějž nebyly zjištěny žádné subvence, jak je uvedeno v 472. bodě odůvodnění výše, byl z celkového dovozu z ČLR odečten.
Tabulka 2-a
Dovoz modulů z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
251
462
408
Podíl na celkovém trhu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 2-b
Dovoz článků z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
273
491
506
Podíl na celkovém trhu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Zdroj: Europressedienst.
(516)
V posuzovaném období se objem dovozu z dotčené země do Unie značně zvýšil, u modulů přibližně o 308 % a u článků o více než 648 %. To vedlo k podstatnému růstu podílu dovozu z dotčené země do Unie na trhu. Konkrétně se podíl dovozu z dotčené země na trhu zvýšil z [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] u modulů a z [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] u článků. Celkově vzato se dovoz dotčeného výrobku z ČLR mezi rokem 2009 a obdobím šetření objemově i z hlediska podílu na trhu značně zvýšil.
(517)
Je třeba podotknout, že růst dovozu z dotčené země byl mnohem vyšší než růst spotřeby dotčeného výrobku v Unii. Vyvážející výrobci tudíž mohli těžit z rostoucí spotřeby v Unii a jejich pozice trhu v důsledku většího podílu na trhu zesílila.
(518)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o objemu dovozu u výrobku, který je předmětem šetření, se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(519)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkového objemu dovozu z ČLR, když tvrdila, že tato metodika byla založena na transakcích uskutečněných před zaplacením cla na úrovni ceny CIF, a je proto nejisté, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba upřesnit, že hodnota celkového objemu dovozu z ČLR podle konzultanta nebyla ve zjištěních použita a že v průběhu šetření byly stanoveny pouze objem dovozu a dovozní ceny. Jelikož metodika pro stanovení dovozních cen jako taková nebyla danou zúčastněnou stranou zpochybněna, odkazuje se na příslušná zjištění v 520. až 528. bodě odůvodnění níže. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(520)
Průměrná cena dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 3-a
Dovozní cena modulů z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník v rámci vzorku.
Tabulka 3-b
Dovozní cena článků z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník.
(521)
Průměrná dovozní cena modulů a článků z ČLR se za posuzované období výrazně snížila. U modulů průměrná dovozní cena poklesla o 64 %, z 2 100 EUR/kW v roce 2009 na 764 EUR/kW v období šetření. Podobně i průměrná dovozní cena článků z ČLR poklesla o 42 %, z 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Celkově vzato se cena dotčeného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření značně snížila.
(523)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že dovozní ceny měly být stanoveny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie, který tento dovozce v průběhu šetření vykázal. Ovšem údaje, které tento dovozce poskytl v průběhu šetření, představují pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nelze z nich vyvodit žádné smysluplné závěry, pokud jde o průměrnou dovozní cenu veškerého dovozu z ČLR v průběhu celého posuzovaného období několika let. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(524)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že metodika použitá pro stanovení cen nebyla vysvětlena, zejména pokud jde o to, jak byly údaje z různých zdrojů sloučeny a sladěny. Kromě toho bylo argumentováno tím, že dovozní náklady měly být založeny na ověřených informací získaných během šetření, spíše než na odhadech.
(525)
Má se za to, že metodika předložená dotčeným stranám je dostatečně úplná, aby bylo možné pochopit, jak se dospělo k číselným údajům. Pokud jde o „dovozní“ náklady, je třeba upřesnit, že pro získání ceny CIF byly upraveny okamžité ceny. Provedený odhad byl potvrzen na základě údajů shromážděných během šetření.
(526)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření bylo provedeno porovnání vážených průměrných prodejních cen jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravených na úroveň cen ze závodu a odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu, tj. náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Použity byly průměrné náklady po dovozu u dovozců modulů zařazených do vzorku, pokud byly jejich údaje k dispozici.
(527)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí [19,8 % - 37,5 %] u modulů, [12,6 % - 53,8 %] u článků a [19,8 % - 37,5 %] u dotčeného výrobku celkově.
(528)
Je třeba poznamenat, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku byla vypočtena v rámci podbízení záporná cena článků. Jelikož však nebylo vyvezené množství významné, nelze tento případ považovat za reprezentativní. Jiný vyvážející výrobce zařazený do vzorku dále napadl zdroj pro úpravu monočlánků na baterie, aniž by však tento argument doložil. Ve skutečnosti vyvážející výrobce nenapadl ani konkrétní úpravu, ani neposkytl žádné nové informace nebo důkazy, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
4.5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.5.1. Obecně
(529)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení Komise posoudila veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno ve 14. až 22. bodě odůvodnění výše, k posouzení újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl proveden výběr vzorku.
(530)
Za účelem analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele v posuzovaném období na základě údajů získaných od nezávislého konzultanta, které podrobila, kdykoli to bylo možné, křížové kontrole s dalšími dostupnými zdroji, a z ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(531)
Na základě informací týkajících se všech výrobců obdobného výrobku v Unii byly za účelem tohoto šetření posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějších subvencí nebo dumpingu.
(532)
Na základě informací týkajících se výrobců obdobného výrobku v Unii zařazených do vzorku byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(533)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza újmy měla být provedena odděleně na úrovni každého členského státu. Toto tvrzení nebylo doloženo. V rámci šetření navíc nebyly zjištěny žádné zvláštní okolnosti, které by opodstatňovaly analýzu podle členských států. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(534)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tvrdily, že vývoj zjištěný u těchto ukazatelů se odchyloval od vývoje stejných ukazatelů zjištěného u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Zejména odkazovaly na výrobu, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost v Unii.
(535)
Makroekonomické ukazatele byly stanoveny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. V případě, že se porovnávají stejné údaje ve vztahu k jednotlivým výrobcům v Unii nebo ke skupině výrobců v Unii (tj. výrobcům v Unii zařazeným do vzorku), nejsou trendy zcela totožné, neboť např. váha každé společnosti není v tomto srovnání zohledněna. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku tudíž nejsou nutně smysluplné a neopravňují k závěru, že je jeden nebo druhý soubor údajů nespolehlivý. V každém případě lze při srovnání vývoje makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví Unie a týchž konsolidovaných ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku zaznamenat u některých ukazatelů rozdíly ve vývoji, jako například u výroby, výrobní kapacity, objemu prodeje, zaměstnanosti a produktivity výrobního odvětví Unie od roku 2011 do období šetření. Podle všech těchto ukazatelů dosáhli výrobci v Unii zařazení do vzorku lepších výsledků než výrobní odvětví Unie celkově. Důvodem je, že v období šetření řada výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, zastavila svoji výrobu nebo byla v platební neschopnosti, což mělo nepříznivý dopad na makroekonomické ukazatele vypočtené na úrovni Unie. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
(536)
Závěr uvedený ve 153. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající trend všech hlavních ukazatelů újmy, byl podle jedné ze zúčastněných stran založen na údajích poskytnutých konzultantem. V tomto ohledu je třeba ozřejmit na jedné straně to, že makroekonomické ukazatele, jak jsou uvedeny v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích získaných od konzultanta, a bylo-li to možné, vzájemně zkontrolovány s dalšími dostupnými zdroji. Mikroekonomické ukazatele na straně druhé, jak jsou uvedeny v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích od výrobců v Unii zařazených do vzorku a na místě ověřeny Komisí. Je třeba rovněž poznamenat, že rozhodující faktory pro stav, kdy výrobní odvětví Unie utrpělo újmu, jako jsou úrovně ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrné prodejní ceny v Unii, jakož i výpočty cenového podbízení byly založeny na údajích shromážděných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, kde byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.2. Makroekonomické ukazatele
4.5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(537)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 4-a
Moduly - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Výrobní kapacita
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Využití kapacity
45 %
48 %
45 %
41 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 4-b
Články - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Výrobní kapacita
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Využití kapacity
72 %
73 %
78 %
63 %
Zdroj: Europressedienst.
(538)
Celková výroba modulů v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 87 %. Výroba dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba modulů v Unii rostla mnohem pomaleji oproti růstu spotřeby, která se za stejné období více než ztrojnásobila. Vzhledem k značnému růstu spotřeby výrobci v Unii během posuzovaného období zdvojnásobili svou výrobní kapacitu pro výrobu modulů. Navzdory vyšším úrovním výroby se však míra využití kapacit v tomto výrobním odvětví Unie v průběhu období šetření snížila o čtyři procentní body a dosáhla pouze 41 %.
(539)
Výroba článků v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 20 %. Dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba článků v Unii sledovala trend spotřeby v Unii, s pomalejším růstem až do roku 2011 a s výraznějším poklesem v období šetření. V souladu s vývojem spotřeby v Unii výrobní odvětví Unie nejprve zvýšilo svou kapacitu o 51 % do roku 2011, a poté, v období šetření, se tato kapacita snižovala. Celkově se kapacita v průběhu posuzovaného období zvýšila o 39 %. Míra využití kapacity rostla do roku 2011, kdy dosáhla svého vrcholu na úrovni 78 %, a poté, během období šetření, se o 15 procentních bodů snížila. Využití kapacity výrobního odvětví Unie pro výrobu článků se v posuzovaném období celkově snižovalo a v období šetření dosáhlo 63 %.
(540)
Výrobní odvětví Unie tedy v reakci na zvýšenou spotřebu rozšiřovalo svou kapacitu. Úroveň výroby výrobního odvětví Unie však rostla mnohem pomalejším tempem než spotřeba, což v průběhu posuzovaného období vedlo k poklesu míry využití kapacity pro výrobu dotčeného výrobku.
(541)
AFASE tvrdila, že objem výroby modulů a článků uvedený v 537. bodě odůvodnění výše a výrobní kapacita odvětví Unie pro moduly a články uvedená v témže bodě odůvodnění byly nadhodnocené, a předložila údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF) prokazující nižší objem. Tyto údaje jsou převzaty v 537. bodě odůvodnění výše.
(542)
Objem výroby uvedený v 537. bodě odůvodnění vychází z informací zahrnujících kotované i nekotované společnosti. Rozvoj výroby v Unii, jak je uveden v 537. bodě odůvodnění výše, je navíc v souladu s rozvojem spotřeby v Unii uvedeným v 509. bodě odůvodnění. Údaje o objemu výroby předložené aliancí AFASE se liší od trendu spotřeby v Unii, jak je uveden v 509. bodě odůvodnění, a od statistik spotřeby v Unii vydaných asociací EPIA.
(543)
Pokud jde o výrobní kapacitu, šetření ukázalo, že zjištění uvedená v 537. bodě odůvodnění zahrnovala výrobní kapacity společností, které se ocitly v platební neschopnosti nebo během období šetření zastavily výrobu, aniž však prodaly své výrobní závody a stroje, a byly tudíž schopny výrobu velmi rychle obnovit. Podobně, jak bylo uvedeno výše v 542. bodě odůvodnění, číselné údaje v 537. bodě odůvodnění zahrnovaly údaje od nekotovaných společností.
(544)
A konečně údaje poskytnuté nezávislou konzultační společností byly vzájemně zkontrolovány a ověřeny a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. Na základě výše uvedeného se má za to, že údaje vycházející z jiných dostupných zdrojů, které předložila AFASE, nejsou nutně v rozporu se zjištěními uvedenými v prozatímním antidumpingovém nařízení.
(545)
V každém případě by přijetí údajů, které předložila AFASE, nemělo vliv na celkový závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, neboť vývoj těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(546)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být stanoveny pouze na základě údajů výrobců v Unii zařazených do vzorku. Jelikož však jde o makroekonomické ukazatele, měly by být zjištěny na úrovni všech výrobců v Unii s cílem získat smysluplný a úplný obraz o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(547)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala Komisi, aby vyjasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana požádala Komisi, aby dále vysvětlila slaďování různých dostupných údajů souvisejících s celkovou výrobní kapacitou Unie. Další strana tvrdila, že údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě měly být získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, neboť by se tak dospělo ke spolehlivějším výsledkům. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje byly vzhledem k jejich důvěrné povaze nepřesné a že každé výzkumné středisko nebo konzultant musí založit své analýzy na řadě odhadů a předpokladů.
(548)
Je třeba objasnit, že roční výroba v Unii byla vypočtena na základě údajů nahlášených výrobci v Unii konzultantovi. Pokud nebylo možné získat údaje o roční produkci určitého výrobce v Unii za konkrétní rok, byl tento údaj odhadnut uplatněním míry využití kapacity z předchozího roku na novou výrobní kapacitu v dotčeném roce. Orgány rovněž srovnávaly hodnotu, k níž dospěl konzultant, s údaji vykázanými v odpovědích výrobního odvětví Unie na standardizované dotazníky před zahájením řízení. Obě hodnoty jsou podobné.
(549)
Pokud jde o žádost, aby Komise poskytla podrobnější vysvětlení ohledně sladění různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, je třeba poznamenat, že tato informace již byla uvedena v otevřeném spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici ke kontrole. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(550)
A konečně, výroba v Unii a výrobní kapacita jsou makroekonomickými ukazateli, a musí proto být stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni výrobců z Unie zařazených do vzorku.
(551)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o výrobě (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. To bylo údajně potvrzeno skutečností, že ačkoli konzultant využil údaje od mnohem většího počtu výrobců v Unii, zatímco Komise zohlednila při přezkumu stávající situace v zahajovací fázi údaje pouze od jednoho z nich, celkový objem výroby zjištěný konzultantem byl nižší než celkový objem výroby zjištěný Komisí pro účely přezkoumání stávající situace. Tato strana dále tvrdila, že v důsledku toho informaci týkající se tohoto ukazatele újmy nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(552)
Za prvé je třeba upřesnit, že počet výrobců, které vzali v úvahu konzultant na jedné straně a Komise na straně druhé, byl téměř stejný, a že argument, že výsledky nebyly soudržné, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o výrobě poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(553)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 5-a
Moduly - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Podíl na trhu
19 %
15 %
13 %
13 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 5-b
Články - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na celkovém trhu
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Podíl na trhu
68 %
57 %
52 %
38 %
Zdroj: Europressedienst.
(554)
V průběhu posuzovaného období vzrostl objem prodeje modulů o 127 %. S ohledem na zvýšení spotřeby o 221 % to však vedlo k poklesu podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 19 % v roce 2009 na 13 % v období šetření. Pokud jde o články, prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil o zanedbatelných 5 %, zatímco spotřeba vzrostla o 87 %, což mělo za následek pokles podílu na trhu ze 68 % v roce 2009 na 38 % v období šetření. V reakci na rostoucí spotřebu prodej modulů a článků výrobního odvětví Unie rostl mnohem méně než dovoz z dotčené země. Výrobní odvětví Unie tak nemohlo těžit z rostoucí spotřeby. V důsledku toho se v posuzovaném období podíl na trhu modulů a článků snížil.
(555)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu modulů dosahoval v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období nelze považovat za újmu.
(556)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období je třeba posuzovat na pozadí zvýšení spotřeby modulů v Unii o více než 200 % za stejné období. Jak je uvedeno výše, dokonce ani v situaci, kdy spotřeba stoupala, nemohlo výrobní odvětví Unie odpovídajícím způsobem zvýšit svůj objem prodeje a utrpělo ztráty, pokud jde o podíl na trhu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(557)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o prodeji (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Stejně tak tyto údaje nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 původního nařízení. Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění výše, údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o prodeji poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(558)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6-a
Moduly - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 6-b
Články - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Zdroj: Europressedienst.
(559)
Zaměstnanost ve výrobě modulů vzrostla mezi rokem 2009 a obdobím šetření o 39 %, zatímco ve výrobě článků se o 9 % snížila. Avšak je třeba podotknout, že do roku 2011 zaměstnanost rostla, a poté, v období šetření, ve výrobě modulů klesala. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, klesala. Celková produktivita výroby modulů a článků vykazovala pozitivní vývoj a zvýšila se u modulů o 34 % a u článků o 33 %. Jde zčásti o důsledek snahy výrobního odvětví Unie reagovat na tlak subvencovaného dovozu z ČLR.
(560)
V souladu s poklesem výroby modulů v Unii mezi rokem 2011 a obdobím šetření se ve stejném období snížila také zaměstnanost ve výrobě modulů. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, se snížila, zatímco výroba článků v Unii stále rostla až do roku 2011 a poté začala klesat.
(561)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika pro stanovení celkové zaměstnanosti v Unii v průběhu posuzovaného období byla nesprávná. Tato strana tvrdila, že v případech, kdy míra zaměstnanosti určitého výrobce v Unii nebyla k dispozici, uvažovala se místo toho průměrná míra zaměstnanosti výrobců v Unii, pro které tato informace k dispozici byla. Toto tvrzení muselo být odmítnuto, neboť metoda ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná; pokud údaje o zaměstnanosti u určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici, byla tato hodnota odhadnuta podle údajů od téhož podniku od předchozí rok(y). Jak bylo uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, byla tato metodika ověřena a shledána přiměřenou. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.5.2.4. Výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějšího subvencování nebo dumpingu
(562)
Všechna dumpingová rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. Pokud jde o dopad výše napadnutelných subvencí na výrobní odvětví Unie, nelze ho vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčené země považovat za zanedbatelný.
(563)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
4.5.3. Mikroekonomické ukazatele
4.5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(564)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7-a
Moduly - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Výrobní náklady
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 7-b
Články - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Výrobní náklady
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(565)
Prodejní ceny v posuzovaném období zaznamenaly prudký pokles, tj. u modulů o 53 % a u článků o 69 %. V průběhu posuzovaného období se prodejní ceny trvale snižovaly, ale tento pokles cen byl zvlášť výrazný v období šetření, kdy se propadly na neudržitelnou úroveň. Za posuzované období poklesly výrobní náklady u modulů o 48 % a u článků o 55 %. Výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch ani ze svého trvalého úsilí o zvýšení své nákladové účinnosti, ani z dopadu poklesu nákladů na hlavní surovinu, polykrystalický křemík. Bylo tomu tak především v důsledku rostoucího tlaku subvencovaného dovozu na ceny, což mělo negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejichž pokles přesáhl výši výtěžku nákladové účinnosti. Je to patrné v negativním vývoji ziskovosti výrobního odvětví Unie popsaném ve 579. bodě odůvodnění níže. Celkově došlo k značnému poklesu průměrné ceny a výrobních nákladů obdobného výrobku se zničujícím účinkem na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(566)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl ničivý dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrdila, že se průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem snížily, a že snížení ceny je tudíž přirozené. Jak je však popsáno ve 565. bodě odůvodnění výše, při šetření se zjistilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie se snížily ještě více než jeho průměrné výrobní náklady, a snížení nákladů se proto neodrazilo v ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se tak, že snížení prodejních cen ve výrobním odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v uvedeném ohledu byla odmítnuta.
(567)
Jiná strana zpochybnila závěr ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že rozhodnout by měly tržní síly. Táž strana taktéž odporovala závěru ve stejném bodu odůvodnění, že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. V tomto ohledu dospěly orgány k těmto závěrům: „neudržitelná úroveň“ odkazuje na skutečnost, že prodej výrobního odvětví Unie byl ztrátový, a proto nebyl dlouhodobě udržitelný. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je tedy pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tím, že „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“, se odkazuje na skutečnost, že náklady neklesaly tak rychle jako ceny. Obě tato prohlášení jsou podložena důkazy ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.2. Náklady práce
(568)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 8-a
Průměrné náklady na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 8-b
Články - průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(569)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance v případě modulů průběžně rostly, a to celkem o 13 %. Pokud jde o články, zůstávaly průměrné náklady práce v posuzovaném období stabilní, mezi roky 2009 a 2010 mírně poklesly o 1 %, ale poté až do období šetření zůstaly stabilní. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit současným růstem produktivity (moduly a články) a vývojem inflace.
(570)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že během posuzovaného období nedošlo k žádné inflaci, a že tedy celkový nárůst nákladů práce nemohl být tímto faktorem způsoben.
(571)
Na rozdíl od toho, co tvrdí dotčená strana, šetření odhalilo, že v průběhu posuzovaného období došlo k inflaci a že zvýšení nákladů práce, jež se týkalo pouze modulů, lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(572)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie byla způsobena zvýšením nákladů práce a souběžným snížením produktivity. Nicméně za prvé je třeba uvést, že náklady práce zůstaly v případě článků stabilní, zatímco produktivita vzrostla, a to u článků i u modulů. Nárůst posledně jmenovaného faktoru lze tudíž vysvětlit zvýšením produktivity. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.3. Zásoby
(573)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 9-a
Moduly - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 9-b
Články - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(574)
Zásoby v posuzovaném období zaznamenaly prudký nárůst, u modulů o 129 % a u článků o 302 %. Pokud jde o moduly, zásoby průběžně rostly, dosáhly velmi vysoké úrovně v roce 2011 (nárůst o 160 %), v období šetření se snížily, ale v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období stále zůstávaly na velmi vysoké úrovni. V případě článků byl vývoj ještě výraznější, s růstem zásob mezi lety 2009 a 2011 o více než 350 %. I zde došlo v období šetření k poklesu zásob, ale ty v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období zůstávaly na velmi vysoké úrovni.
(575)
Šetření ukázalo, že vzhledem k nepříznivé současné situaci měli výrobci v Unii tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek. Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období proto není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma.
(576)
Jedna dotčená strana tvrdila, že prezentace hodnot zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je zavádějící, protože zásoby byly vyjádřeny v kW, a nikoli v MW, na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie.
(577)
Otázka, zda jsou zásoby vyjádřené v kW, nebo v MW, jako taková není považována za relevantní pro určení toho, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Tento argument byl proto odmítnut.
(578)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze pro deset výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Je třeba objasnit, že zásoby byly považovány za mikroekonomické ukazatele, a proto by měly být stanoveny na základě informací získaných od společností individuálně, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii považovaného za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(579)
Ziskovost a peněžní tok se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 10-a
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Peněžní tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 10-b
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Peněžní tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(580)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje.
(581)
Ziskovost u obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období prudce snížila a přešla ve ztrátu. U modulů ziskovost poklesla o 11 procentních bodů a u článků o 49 procentních bodů.
(582)
Ziskovost u obdobného výrobku se mezi roky 2009 a 2010 zvýšila, ale v roce 2011, kdy výrobní odvětví Unie zaznamenalo ztráty, značně klesla a v období šetření se snížila ještě více. Zvlášť vysoké byly ztráty ve výrobě článků.
(583)
Podobně sledoval negativní trend mezi rokem 2009 a obdobím šetření i vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost. U modulů poklesl o 10 procentních bodů s lehkým růstem v roce 2011, přičemž k největšímu poklesu peněžního toku došlo mezi rokem 2011 a obdobím šetření. U článků bylo snížení peněžního toku výraznější než u modulů a během období šetření dosáhl tento faktor značně negativní úrovně. Peněžní tok u obdobného výrobku tedy v průběhu posuzovaného období poklesl.
(584)
Dále uvedené údaje představují vývoj investic a návratnosti investic výrobců v Unii zařazených do vzorku za posuzované období v poměru k celkovému trhu.
Tabulka 11-a
Moduly - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Návratnost investic
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 11-b
Články - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Návratnost investic
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(585)
Z výše uvedené tabulky je patrné, že výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a obdobím šetření zvýšilo své investice do výroby modulů o 171 %. Souviselo to hlavně se značnými přírůstky kapacity. Ve stejném období však výrobní odvětví Unie snížilo své investice do výroby článků o 78 %; uskutečněné investice směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní techniky a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Jelikož si výrobní odvětví Unie v posuzovaném období další investice do článků nemohlo dovolit, byla v období šetření úroveň investic dosti nízká. Vzhledem k tomu, že investice byly financovány především peněžním tokem a vnitropodnikovými úvěry, mělo snížení peněžního toku okamžitý dopad na výši investovaných prostředků.
(586)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic. U obdobného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření sledovala podobný negativní trend jako ostatní ukazatele finanční výkonnosti, a to pro všechny tři typy výrobku. U článků došlo v letech 2009 a 2010 k růstu, avšak v roce 2011 se návratnost investic značně zhoršila a dosáhla záporné úrovně. U modulů byla na záporné úrovni po celé období šetření kromě roku 2010, kdy dosáhla 19 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snižovala a v období šetření dosahovala u článků -17 %, tj. snížení o 1 %, avšak stále zůstávala na značně záporné úrovni -19 %. Celkově se návratnost investic u obdobného výrobku během posuzovaného období vyvíjela negativně.
(587)
Schopnost získat kapitál byla analyzována v souvislosti s celkovým trhem a byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie přinášet hotovost pro výrobu obdobného výrobku a následné zhoršování finanční situace výrobního odvětví Unie.
(588)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o investicích, jak jsou uvedeny výše, byly příliš nízké v poměru k výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 538. bodě odůvodnění. Na podporu tohoto tvrzení strana uvedla, že si je vědoma investice jednoho výrobce v Unii do zvýšení kapacity, jež byla mnohem nákladnější. Dotčená strana dospěla k závěru, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie proto musela být nadhodnocena. Je třeba uvést, že toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy, zejména pokud jde o investici dotyčného výrobce v Unii. Naopak údaje o investicích v prozatímním antidumpingovém nařízení byly stanoveny na základě aktuálních a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba poznamenat, že tato námitka byla rovněž založena na srovnání mezi celkovými investicemi výrobců v Unii zařazených do vzorku a celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze pokládat za vhodný srovnávací základ, jelikož do srovnání nebyly zahrnuty celkové investice celého výrobního odvětví Unie. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.5. Závěr ohledně újmy
(589)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie u všech hlavních ukazatelů újmy ukázala jednoznačně klesající trend. Kvůli celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období u modulů a článků vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v období šetření zmenšil v důsledku vyššího růstu spotřeby během posuzovaného období. Průměrná prodejní cena po celé posuzované období prudce klesala, což mělo negativní dopad na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(590)
V posuzovaném období došlo ke zvýšení celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen obrovským snížením průměrné prodejní ceny.
(591)
Během posuzovaného období rostl dovoz zúčastněných stran z ČLR co do objemu i podílu na trhu. Zároveň trvale klesaly dovozní ceny, které byly výrazně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie na trhu Unie.
(592)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, a zejména výrobci v Unii zařazení do vzorku, si vedou dobře. Vyskytlo se tvrzení, že vývoj určitých ukazatelů újmy, a sice objemu výroby, výrobní kapacity, prodeje a zaměstnanosti, ale i ziskovosti některých výrobců zařazených do vzorku, byl vzrůstající a nepředstavoval by podstatnou újmu. Tato tvrzení nebyla potvrzena výsledky šetření, které ukázaly jasné sestupné vývojové tendence mnohých ukazatelů újmy významných pro vyvození závěru, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma.
(593)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny jsou nižší než výrobní náklady, a mají tak negativní účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, která během období šetření dosáhla záporné úrovně. Byl učiněn závěr, že pokud bude subvencovaný dovoz na trh Unie pokračovat, přeruší pravděpodobně výrobní odvětví Unie v důsledku ztrát zaznamenaných v průběhu šetření trvale rozsáhlejší výrobu obdobného výrobku v Unii. Jak se zdá, potvrdil tento závěr i vývoj během období šetření a po něm, tj. některé společnosti vyhlásily platební neschopnost a/nebo dočasně či trvale zastavily výrobu.
(594)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
(595)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly vedle subvencovaného dovozu zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána subvencovanému dovozu.
(596)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně.
(597)
Velikost trhu v členských státech do určité míry určují vnitrostátní režimy podpory. Šetřením však také bylo zjištěno, že poptávka nezávisí výlučně na režimech podpory. Jak se zdá dosáhly solární panely - v závislosti na zeměpisné poloze (míra slunečního záření) a ceně elektrické energie v daném místě - cenové parity nebo k ní mají blízko (tj. stav, kdy se náklady na získávání solární energie rovnají nákladům na získávání energie z konvenčních zdrojů), což znamená, že k určitým investicím dochází nezávisle na režimech podpory. Proto nemohlo být prokázáno, že podmínky na trhu závisí výlučně na režimech podpory, a toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto.
(598)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že analýza příčinných souvislostí neoddělila, neodlišila a nekvantifikovala škodlivé účinky subvencovaných dovozů od účinků jiných známých faktorů, které působí výrobnímu odvětví Unie újmu současně. Kromě toho byl vyřčen názor, že Komise opomněla tyto další známé faktory hromadně analyzovat.
(599)
V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že Komise podle ustálené praxe prověřila za prvé, zda existuje příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a za druhé, zda některý z dalších známých faktorů nenarušil příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a subvencovaným dovozem. V této analýze byl vliv dalších známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzen, rozlišen a oddělen od škodlivých účinků subvencovaného dovozu, tak aby se zajistilo, že újma způsobená těmito faktory nebude přičítána subvencovanému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z nich neměl významný dopad na výrobní odvětví, jenž by mohl vyvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být přičtena subvencovanému dovozu. Z tohoto důvodu byl tento argument zamítnut.
(600)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo výše uvedené argumenty. V tomto ohledu bylo tvrzeno, že by Komise měla stanovit explicitně, prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení, že újma způsobená jinými faktory než subvencovanými dovozy není přičítána tomuto dovozu.
(601)
Během šetření byl po posouzení všech skutečností učiněn závěr, že subvencovaný dovoz sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V tomto ohledu nebylo vyčíslení účinků dalších známých faktorů možné, a bylo proto provedeno kvalitativní posouzení, uvedené ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna subvencovaným dovozem. Je pravdou, že účinky ostatních činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je nutné poznamenat, že čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení neukládá žádné povinnosti, pokud jde o formu analýz přičitatelnosti a nepřičitatelnosti, jež je třeba provést. Na druhé straně je podle čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení tyto analýzy nutno provést tak, aby bylo možno oddělit a odlišit škodlivé účinky subvencovaných dovozů od škodlivých účinků způsobených jinými faktory. Šetření neodhalilo žádný důkaz o tom, že by některý ze všech ostatních známých faktorů, které mohly přispět k utrpěné újmě, společně s jinými nebo zvlášť, narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. Vzhledem k výše uvedené analýze se potvrdilo, že ostatní známé faktory nebyly takové povahy, aby mohly zvrátit závěr, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie musí být přičítána subvencovanému dovozu. Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
(602)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vnitrostátní režimy podpory, míra slunečního záření a ceny elektřiny (včetně regulačních poplatků) se liší podle členských států a že každý trh je kromě toho rozdělen na různé segmenty (zařízení pro obytné objekty s výkonem menším než 40 kW, obchodní a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a užitkový segment trhu - zařízení s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). S ohledem na to se proto domnívají, že by se analýza příčinných souvislostí měla provést odděleně pro každý členský stát na straně jedné, a pro segment vysokovýkonnostních zařízení a segment zařízení pro obytné objekty na straně druhé.
(603)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly svá tvrzení, že by se analýza příčinných souvislostí měla provádět samostatně pro každý členský stát, aniž by však v tomto ohledu poskytly další argumenty nebo nové důkazy.
(604)
Šetření ukázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze se tedy domnívat, že pro výrobek, jenž je předmětem šetření, existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v každém členském státě nebo regionu soustředili své činnosti na tento konkrétní trh nebo že by byly subvencované dovozy soustředěny na jeden členský stát nebo region. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran netvrdila, že by se subvencování a újma měly analyzovat pro jednotlivé členské státy samostatně, což by ovšem bylo předpokladem pro vedení samostatné analýzy příčinných souvislostí pro každý členský stát. Šetření neodhalilo žádný důkaz, že by to byl vhodný přístup, zejména vzhledem k podobným cenám v celé Unii u výrobku posuzovaného na úrovni Unie. Kromě toho je třeba poznamenat, že míra slunečního záření se může v různých regionech téhož členského státu lišit, např. v jižní Francii je tato míra vyšší než ve Francii severní, nebo mohou v různých regionech jednoho členského státu existovat různé režimy podpor (např. v Belgii), a proto se dopad těchto faktorů na poptávku může měnit z jednoho regionu téhož členského státu na druhý. Nicméně rozdíly v regulačních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdílné podmínky, jako je míra slunečního záření, neopodstatňují samostatné analýzy příčinných souvislostí, a tudíž ani samostatné analýzy újmy a subvencování. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(605)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že i když jsou ostatní faktory jsou významné, vnitrostátní režimy podpory zůstávají hlavním faktorem určujícím poptávku. Tatáž strana rovněž popřela, že by alespoň na některých místech bylo dosaženo cenové parity, a namítala, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny se snížily. Dále tato strana tvrdila, že v každém případě přinejmenším v některých členských států právní, ekonomické a technické podmínky neumožňují připojení k distribuční soustavě, a že je tudíž v případě těchto členských států nepodstatné, zda bylo dosaženo cenové parity či nikoli. Tato strana však neposkytla pro výše uvedená tvrzení žádné podpůrné důkazy. V každém případě výše uvedené argumenty potvrzují, že se situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o vnitrostátní režimy podpor a cenovou paritu, může do určité míry lišit. Kromě toho žádná z předložených informací nebyla takové povahy, aby prokázala, že je zapotřebí oddělené analýzy pro každý členský stát. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(606)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala své tvrzení a předložila některé údaje, které měly prokazovat různé tržní podmínky pro jednotlivé členské státy a pro jednotlivé segmenty. Předložené informace však nebylo možné považovat za průkazné, jelikož spočívaly v powerpointové prezentaci bez jakýchkoli důkazů, a proto se neprokázalo, že samostatná analýza pro každý členský stát by byla opodstatněná. Tvrzení této strany bylo tedy zamítnuto.
(607)
Na základě toho byl učiněn závěr, že samostatná analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát a/nebo region a pro každý segment by neodpovídala skutečnému stavu trhu.
(608)
Čínská vláda tvrdila, že Komise analyzovala příčinné souvislosti nejednotným způsobem, neboť újma byla analyzována odděleně pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí tyto dva typy výrobků neoddělovala. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly prezentovány odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.2. Účinek subvencovaného dovozu
(609)
Šetření ukázalo, že subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl a výrazně se zvýšil jeho objem, a to jak u modulů (přibližně o 300 %), tak u článků (přibližně o 400 %), i jeho podíl na trhu z [60 % - 65 %] v roce 2009 na [78 % - 83 %] v období šetření u modulů a z [5 % - 10 %] v roce 2009 na [22 % - 27 %] v období šetření u článků. Je proto potvrzeno, že objem dovozu dotčeného výrobku a jeho podíl na trhu během posuzovaného období dramaticky vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno ve 527. bodě odůvodnění výše - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(610)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu během posuzovaného období klesly u modulů o 64 % a u článků o 42 % a vedly k nárůstu cenového podbízení. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Ziskovost výrobního odvětví Unie se tak během daného období dramaticky snížila a v období šetření vykazovala ztráty.
(611)
Z výše uvedeného vyplývá, že existence čínského dovozu a růst podílu subvencovaného dovozu z Číny na trhu za ceny, které byly trvale nižší než ceny výrobního odvětví Unie, byly pro podstatnou újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie určující, což se promítlo zejména do jeho špatné finanční situace a zhoršení většiny ukazatelů újmy.
(612)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila tvrzení, že existovala dostatečná souvislost mezi subvencovaným dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Zazněl názor, že tomu na jedné straně nasvědčuje skutečnost, že se od roku 2009 do roku 2010 ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků výrazně zvýšilo (ze ztráty až na 12 % zisk), zatímco čínský dovoz vykazoval o 36 % nižší ceny, než byly ceny výrobního odvětví Unie, a ve stejném období zdvojnásobil svůj podíl na trhu. Na straně druhé mezi roky 2010 a 2011 čínský dovoz získal pouze 6 procentních bodů podílu na trhu, přestože se spotřeba v tomto období zvýšila mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie skončilo se ztrátou 36 %. Dále tato strana tvrdila, že pokud jde o období šetření, dovoz článků z jiných třetích zemí byl na stejné cenové úrovni jako čínský dovoz, ale získal větší podíl na trhu, který odpovídá ztrátě podílu na trhu vykázané výrobním odvětvím Unie.
(613)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu modulů a článků se během posuzovaného období trvale zvyšoval (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Jak bylo uvedeno výše ve 609. bodě odůvodnění, subvencovaný dovoz z ČLR se skutečně výrazně zvyšoval, zatímco dovozní ceny se snižovaly. Zároveň ztratilo výrobní odvětví Unie během posuzovaného období podíl na trhu, a jak je popsáno v 589. až 593. bodě odůvodnění výše, všechny hlavní ukazatele újmy se vyvíjely negativně. Tím se potvrzuje, že mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost.
(614)
Výše uvedená časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobku samostatně. Kromě toho analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede ke smysluplným výsledkům, neboť existenci subvencí a podstatné újmy ani příčinné souvislosti mezi nimi není třeba určovat pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje během celého posuzovaného období.
(615)
Je rovněž třeba uvést, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů uvedených v čl. 8 odst. 4 základního nařízení, které je třeba zkoumat při posuzování dopadu subvencovaného dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Samotná skutečnost, že výrobní odvětví Unie v průběhu konkrétního období vykazovalo zisk, nemusí nutně znamenat, že neutrpělo žádnou podstatnou újmu. Kromě toho ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí přesně odpovídat zvýšení tržního podílu subvencovaného dovozu, aby bylo možné určit příčinnou souvislost mezi újmou a subvencovaným dovozem. A konečně další faktory (např. dovoz ze třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na nepříznivý stav výrobního odvětví Unie, byly přezkoumány a rozebrány samostatně v 619. až 732. bodě odůvodnění níže.
(616)
Časová souvislost mezi rostoucím subvencovaných dovozem ve významném množství za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Unie a stále se zhoršující situací výrobního odvětví Unie je jednoznačným ukazatelem příčinné souvislosti v daném případě, jak je uvedeno ve 609. až 611. bodě odůvodnění. Tvrzení v tom smyslu, že neexistuje souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(617)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana nadále odmítala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla rozebrána konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž pro celé posuzované období.
(618)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nelze vyvodit žádný platný závěr týkající se příčinných souvislostí výběrem jednoho konkrétního roku posuzovaného období, a nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislosti s vývojem subvencovaného dovozu. Taková analýza může podat pouze neúplný obraz, a žádné smysluplné závěry z ní vyvodit nelze. Míra ziskovosti, která ovlivnila také další finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, tak byla vysoká z důvodu obzvláště silného nárůstu spotřeby v Unii, kterou podpořily velmi velkorysé režimy podpory, díky čemuž dosáhlo výrobní odvětví Unie nejvýraznějšího zlepšení prodeje v rámci jednoho roku, které však bylo pouze dočasné povahy, a v žádném případě nebylo v tomto typu výrobního odvětví udržitelné. Tento argument proto musel být zamítnut.
5.3. Účinek jiných faktorů
5.3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(619)
Objem dovozu z jiných třetích zemí v posuzovaném období vzrostl u modulů o 19 %, ovšem podíl na trhu během posuzovaného období klesl z 18,4 % na 6,8 %. Druhým největším vývozcem po ČLR je Tchaj-wan.
(620)
Objem dovozu článků z jiných třetích zemí se v posuzovaném období zvýšil o 186 %, což se promítlo ve zvýšení podílu na trhu z přibližně 24 % v roce 2009 na přibližně 36 % v období šetření. V případě článků je druhým největším vývozcem po ČLR Tchaj-wan, na který připadají mnohem větší dovezená množství a podíl na trhu oproti ostatním třetím zemím, ale stále zaostává za ČLR.
(621)
Dovozní ceny modulů a článků z třetích zemí byly v průměru vyšší než průměrná jednotková cena u dovozu z Číny. Dostupné informace o dovozu z Tchaj-wanu ukazují, že průměrná dovozní cena modulů byla vyšší než průměrná dovozní cena modulů z Číny, avšak průměrná dovozní cena článků byla ve stejném rozmezí jako průměrná dovozní cena článků z Číny. Jelikož však nebyly dostupné podrobné informace o cenách podle typu výrobku, lze porovnání cen na základě průměrných hodnot použít pouze orientačně, a nelze na tomto základě vyvozovat žádné spolehlivé závěry. Objem dovozu článků z Tchaj-wanu po celé posuzované období trvale rostl, což vedlo ke zvýšení podílu na trhu přibližně o 14 procentních bodů. Proto, i když se uznává, že dovoz článků z Tchaj-wanu mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, nelze učinit závěr, že tento dovoz narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, neboť objem dovozu článků z ČLR mírně převyšoval dovoz z Tchaj-wanu. Pokud jde o ceny, ačkoliv jsou průměrné orientační ceny ve stejném rozsahu, nelze na tomto základě učinit žádné závěry, neboť nejsou k dispozici žádné informace týkající se konkrétních typů dovážených článků. Avšak i přes zvýšení podílu na trhu byly u výrobku, který je předmětem šetření, celkově objemy nižší než v případě ČLR a úroveň jejich cen v období šetření byla, s výjimkou článků, obecně vyšší. Na základě těchto skutečností, zejména s ohledem na objem dovozu z jiných třetích zemí a jejich podíly na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, které jsou v průměru podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie, lze vyvodit závěr, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(622)
Několik zúčastněných stran předložilo po poskytnutí konečných informací připomínky týkající se závěrů o dovozu z jiných třetích zemí. Tyto strany však nepřinesly nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění.
(623)
Tyto zúčastněné strany zdůraznily zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní hodnota objemu dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje jen velmi malý podíl (méně než 5 %) celkové spotřeby Unie (21 559 MW) i ve srovnání s dovozem z ČLR (15 005 MW). Z toho důvodu dovoz z Tchaj-wanu, pokud vůbec, jen okrajově přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, a nenarušil příčinnou souvislost.
Tabulka 12
Dovoz z jiných třetích zemí a jeho podíl na trhu
MODULY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Objem dovozu z USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Podíl dovozu z USA na trhu
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí Asie (MW)
720
1,140
1,029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Podíl dovozu z ostatních zemí Asie na trhu
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Zdroj: Europressedienst.
ČLÁNKY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Objem dovozu z USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Podíl dovozu z USA na trhu
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Objem dovozu z Japonska (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Podíl dovozu z Japonska na trhu
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Zdroj: Europressedienst.
5.3.2. Nesubvencovaný dovoz z ČLR
(624)
Nesubvencovaný dovoz z ČLR byl pečlivě analyzován a bylo zjištěno, že nemá žádný významný dopad na situaci ve výrobním odvětví Unie, jenž by mohl narušit příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.3.3. Vývoj spotřeby v Unii
(625)
Jak je uvedeno v 509. bodě odůvodnění výše, spotřeba v Unii během posuzovaného období vzrostla u modulů o 221 % a u článků o 87 %. Svého vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2011 a v období šetření klesala, avšak stále byla mnohem vyšší než na počátku posuzovaného období, v roce 2009. Výrobní odvětví Unie z tohoto růstu spotřeby nemohlo profitovat, neboť jeho podíl na trhu ve stejném období klesl u modulů z 19 % na 13 % a u článků z 68 % na 38 %. Současně prudce rostl podíl ČLR na trhu, a to až do roku 2011, a zůstával stabilní na značně vysoké úrovni i poté, v období šetření, kdy spotřeba klesala. Vzhledem ke skutečnosti, že i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie, nelze učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie.
(626)
Na základě dostupných informací je obtížné stanovit, do jaké míry poptávka závisí na režimech podpory v členských státech. Ovšem, jak bylo uvedeno ve 632. bodě odůvodnění výše, existují různé režimy podpory a interakce mezi nimi a poptávkou je velmi složitá, a jejich přesný dopad lze proto obtížně kvantifikovat. Dostupná fakta však také ukazují, že i při neexistenci režimů podpory bude poptávka po solární energii existovat i nadále a časem dále poroste, i když v menší míře než v podmínkách režimů podpory. V této souvislosti několik stran tvrdilo, že cenové parity již bylo v některých regionech Unie dosaženo nebo téměř dosaženo.
(627)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z ČLR nepokryl celé zvýšení spotřeby a že zatímco v případě modulů ztratilo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 podíl na trhu, jeho ziskovost v tomto období se stále zvyšovala. Kromě toho bylo argumentováno tím, že v roce 2009, kdy dovoz článků z ČLR dosahoval pouze 8 % podílu na trhu, výrobní odvětví Unie stále vykazovalo 8 % ztrátu.
(628)
Jak již bylo uvedeno ve 609. až 616. bodě odůvodnění výše, navzdory poklesu spotřeby Unie v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období buď udržoval svůj jeho podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto vyvodit závěr, že snížení spotřeby bylo takové povahy, aby narušilo příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(629)
Jiná zúčastněná strana zpochybnila názor, že bude poptávka v Unii nadále existovat, i když nebudou zavedeny vnitrostátní režimy podpory. Tato strana tvrdila, že existuje souvislost mezi poptávkou a režimy podpory a že v případě neexistence takových režimů v odvětví fotovoltaiky by projekty již nebyly ziskové, a proto zmizí také poptávka po solárních panelech. Strana však neposkytla žádné důkazy, které by mohly zpochybnit zjištění uvedená výše v 626. bodě odůvodnění. Pro nedostatek nových informací v tomto ohledu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(630)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neodpovídala poptávce v Unii, je irelevantní, protože objem prodeje výrobního odvětví Unie klesl u modulů v souladu s poklesem spotřeby, a znovu zdůraznila, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Vzhledem k tomu, že od roku 2011 do období šetření se spotřeba v Unii snížila a objem prodeje modulů se snížil obdobně, je na tyto skutečnosti třeba nahlížet v souvislosti s vývojem čínských subvencovaných cen, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, což tak přinutilo výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je zmíněno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, dovoz z ČLR si buď zachovával podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků), když spotřeba klesala. Čínské dovozové ceny současně výrazně klesaly a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.4. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(631)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí se snižováním zaručených výkupních cen solární energie, jež členské státy zavedly. Toto snižování údajně vedlo k poklesu počtu solárních zařízení a snížilo poptávku po výrobku, který je předmětem šetření, na trhu Unie, a tím způsobilo podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie.
(632)
Členské státy zavedly zaručené výkupní ceny, povinné plnění kvót s obchodovatelnými zelenými osvědčeními, investiční dotace a daňové pobídky, aby podpořily výrobu energie z obnovitelných zdrojů. V určitých členských státech je rovněž poskytována podpora ze strukturálních fondů EU. Nejčastěji používaným nástrojem na podporu solární energie byly zaručené výkupní ceny. Analýza Komise se zaměřila na tento druh režimu podpory.
(633)
Zaručené výkupní ceny jsou nástrojem finanční podpory zaměřeným na dosažení závazných vnitrostátních cílů pro využívání energie z obnovitelných zdrojů, jak předepisuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (102). Úroveň podpory a způsob fungování zaručených výkupních cen jsou v jednotlivých členských státech různé. Díky zaručeným výkupním cenám jsou provozovatelé elektrických sítí povinni nakupovat solární energii za ceny, jež zajišťují, že se výrobcům solární energie (obvykle vlastníkům solárních zařízení) vrátí náklady a že dosáhnou přiměřeného zisku. Zaručené výkupní ceny, stejně jako jiné režimy podpory, ve většině případů také podléhají kontrole státní podpory podle článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, což zajišťuje, že náhrady poskytované výrobcům elektrické energie nebudou neúměrně vysoké.
(634)
I přes rozdíly mezi členskými státy je třeba, pokud jde o vývoj zaručených výkupních cen v Unii, poukázat na tři jevy: i) snižování úrovně zaručených výkupních cen, ii) pozastavení režimu zaručených výkupních cen jako celku (Španělsko), iii) zavedení horních hranic kapacity pro zařízení způsobilá pro podporu a také celkových horních hranic pro novou kapacitu instalovanou v daném roce, na kterou je poskytována podpora na úrovni členských států. Pokud jde o horní hranice, zdá se, že byly zaváděny hlavně v roce 2012, a s největší pravděpodobnosti proto nemají žádný vliv na spotřebu v období šetření. Analýza se proto zaměřila na nedávné pozastavení zaručených výkupních cen ve Španělsku a na snižování úrovně zaručených výkupních cen ve většině členských států. Bylo analyzováno, zda měly dopad na poptávku na trhu Unie a zda to mohlo způsobit podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti se mělo za to, že dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku v oblasti modulů byl reprezentativní také pro situaci v oblasti článků. Vzhledem k tomu, že jsou články nezbytně nutné pro výrobu modulů a v jiných výrobních procesech se nepoužívají, pokles poptávky po modulech ovšem automaticky vyvolá pokles poptávky po článcích.
(635)
Šetření potvrdilo souvislost mezi vývojem zaručené výkupní ceny a spotřebou, avšak ukázalo, že pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření nepřispěl k narušení příčinné souvislosti mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, jak je podrobně popsáno v 625. bodě odůvodnění výše. Šetření totiž ukázalo, že ačkoliv se situace výrobního odvětví Unie zhoršovala, vyvážející výrobci si dokázali udržet vysoký podíl na trhu u modulů (80 %), a ještě mírně zvýšili svůj podíl na trhu u článků (z 20 % v roce 2011 na 22 % v období šetření). Navíc je třeba poznamenat, že průměrná cena modulů účtovaná výrobním odvětvím Unie během posuzovaného období klesla o 53 %, zejména v důsledku značného růstu subvencovaného dovozu a jeho výrazného tlaku na ceny na trhu Unie. Ztrátu ziskovosti, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, proto nelze přičítat hlavně snižování zaručených výkupních cen.
(636)
Uznává se tedy, že zaručené výkupní ceny vyvolaly poptávku po solární energii a že nedávné pozastavení zaručených výkupních cen (jako ve Španělsku) a jejich snižování v jiných členských státech v období šetření spotřebu šetřeného výrobku snížilo, a mohlo tak přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Avšak pokles spotřeby během období šetření nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(637)
Některé strany tvrdily, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížilo tak v Unii poptávku po dotčeném výrobku.
(638)
Šetření potvrdilo souvislost mezi úrovní zaručených výkupních cen a úrovní investic do odvětví výroby solárních zařízení, avšak ukázalo také, že v oblastech s vysokou mírou slunečního záření, kde je výroba solární energie účinnější, a v oblastech s vysokými cenami elektřiny jsou investice do solární energie na těchto cenách méně závislé. Šetření totiž ukázalo, že dochází (např. ve Španělsku) k stále novým investicím, a to nehledě na pozastavení režimu zaručených výkupních cen. Šetření dále ukázalo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie si zachovaly svou přitažlivost i při nižší úrovni zaručených výkupních cen. Na základě výše uvedeného bylo toto tvrzení odmítnuto.
(639)
Několik stran prohlásilo, že vývoj zaručených výkupních cen silně tlačil ceny dolů a s tím i ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že byl přezkoumán pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, a měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti některé zúčastněné strany uvedly, že většina členských států provedla významné snížení již v roce 2010, což znamenalo tlak na snížení cen modulů.
(640)
Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že členské státy provedly snížení zaručených výkupních cen v různých momentech a s různou rychlostí a že sestavit celkový přehled pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na moment, kdy byla úroveň zaručených výkupních cen nejnižší, nelze výrazné snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho ziskovosti v průběhu posuzovaného období vysvětlit pouze či především snížením zaručených výkupních cen. Za prvé, na základě informací shromážděných pro Německo a Itálii, které společně představovaly přibližně 75 % spotřeby Unie v roce 2011, byl pokles průměrné prodejní ceny výraznější než pokles zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé ze shromážděných důkazů vyplývá, že v některých zemích, jako je Itálie, a to i v kontextu velmi velkorysých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie výrazně snížit své ceny. A konečně je třeba uvést, že během období šetření muselo výrobní odvětví Unie prodávat za ceny nižší, než byly jeho výrobní náklady, což bylo zejména důsledkem skutečnosti, že čínští vyvážející výrobci pokrývali 80 % spotřeby Unie, a byli tudíž schopni ovlivňovat mechanismy pro tvorbu cen.
(641)
Při šetření bylo dále zjištěno, že do roku 2011 byly investice do solární energie velmi atraktivní, a to díky vyšší úrovni zaručených výkupních cen společně s poklesem cen modulů v Unii, a investoři tak dosahovali vysoké návratnosti. To mělo za následek velký počet investic a z toho vyplývající poptávku po solárních panelech. V důsledku zvýšené poptávky výrazně stoupla celková částka vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států upravila stávající režimy zaručených výkupních cen směrem dolů, aby se zabránilo mimo jiné zvýšení nákladů na elektrickou energii. Z toho vyplývá, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být důsledkem snížení cen, a ne naopak. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(642)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že existuje rozpor mezi 640. bodem odůvodnění výše, že posouzení poptávky v Unii jako celku je obtížné, a 608. bodem odůvodnění výše, kde se uvádí, že analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát by nevedla ke smysluplným výsledkům. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že v posouzení provedeném tak, jak je popsáno v 640. bodě odůvodnění výše, se odkazuje se na obtíže při vytváření celkového přehledu týkajícího se vývoje zaručených výkupních cen v celé Unii, a nikoli poptávky v Unii, jak tvrdí zúčastněná strana. Z toho vyplývá, že neexistuje žádný rozpor mezi oběma body odůvodnění, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(643)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v kontextu vysoké úrovně zaručených výkupních cen může cena modulů významně klesat v důsledku technologického rozvoje, úspor z rozsahu, snížení nákladů a rostoucí globální výrobní kapacity. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že shromážděné důkazy naznačují, že italští výrobci byli nuceni snížit své ceny pod výrobní náklady, i když byla úroveň zaručených výkupních cen vysoká. Zatímco výše uvedené faktory mohou skutečně mít vliv na průměrné náklady, nemohou vysvětlit, proč byli výrobci v Unii nuceni snížit své ceny pod své výrobní náklady. Proto byl učiněn závěr, že to byly především subvencované dovozy z ČLR, které stlačily ceny na neudržitelnou úroveň, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(644)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že závěr uvedený v 641. bodě odůvodnění výše, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být výsledkem poklesu cen, a ne naopak, nebyl ničím podložen.
(645)
Je třeba poznamenat, že závěry uvedené v 641. bodě odůvodnění výše byly vyvozeny na základě informací, které byly k dispozici během šetření, a popsané scénáře byly skutečně považovány za přiměřené vzhledem k okolnostem na tomto specifickém trhu. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(646)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana nesouhlasila se závěrem, že tlak na pokles cen u výrobců v Unii byl vyvíjen hlavně subvencovanými dovozy, a tvrdila, že tomu bylo naopak - snížení zaručených výkupních cen donutilo výrobce v Unii snížit své ceny. Stejná strana zopakovala, že při snížení zaručených výkupních cen klesly ceny fotovoltaických systémů v souladu se snížením zaručených výkupních cen, tak aby nestouply náklady pro společnosti připravující tyto projekty, což nakonec způsobilo tlak na ceny výrobců v Unii.
(647)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy přesvědčivé důkazy na podporu těchto tvrzení, Komise se nadále držela své analýzy a závěrů, jak jsou uvedeny v 640. a 641. bodě odůvodnění.
(648)
Stejná strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a předložila informace, které ukazují počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informace poskytnuté touto stranou představovala publikace vlády Spojeného království vycházející z týdenních registrací v Centrálním registru zaručených výkupních cen Spojeného království. Je třeba poznamenat, že se tyto informace týkaly většinou období nespadajícího do období šetření a pouze jednoho členského státu, zatímco současné šetření se zaměřilo na situaci trhu Unie jako celku. V každém případě není pochyb o tom, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, neboť ziskovost investic v místech s nižší mírou slunečního záření na úrovni zaručených výkupních cen závisí. Aby však prokázaly, že úroveň, na které byly zaručené výkupní ceny stanoveny během období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany dokázat, že zvýšení ceny výrobců v Unii na úroveň nezpůsobující újmu by znamenalo, že výrobci v Unii by bývali nebyli schopni prodat dotčené výrobky, neboť investice do fotovoltaických systémů by v těchto cenových úrovních bývaly nebyly životaschopné. Žádné takové důkazy nebyly předloženy. Tento argument byl proto zamítnut.
(649)
Několik stran uvedlo, že v souvislosti s nízkou úrovní zaručených výkupních cen byly investice do projektů v oblasti fotovoltaiky hospodářsky rentabilní pouze ve spojení s dodávkami solárních panelů dovážených z ČLR za nižší ceny. Byl proto vysloven argument, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Jiná strana tvrdila, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus tvorby cen u modulů.
(650)
Je třeba poznamenat, že náklady na modul, při nichž bude projekt stále hospodářsky životaschopný, se mezi členskými státy a mezi regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny konvenční elektřiny atd. Kromě toho šetření ukázalo, že jsou stávající zařízení čím dál méně závislá na zaručených výkupních cenách, neboť cenové parity fotovoltaické sítě bylo pravděpodobně u některých typů zařízení dosaženo v několika regionech v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko. Na základě výše uvedených argumentů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(651)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise neprošetřila, zda se výrobní odvětví Unie nedopustilo chyby, když nepředvídalo, že dojde k náhlému zrušení nebo omezení státních režimů podpory. Na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné argumenty. Je však třeba poznamenat, že na základě shromážděných důkazů nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by výrobní odvětví Unie reagovalo na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení programů podpory) nepřiměřeně. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(652)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly rentabilní pouze díky dostupným čínským cenám. Shromážděné důkazy ve skutečnosti ukazují u výrobního odvětví Unie v období šetření pouze mírný pokles prodeje, což odporuje tomu, co by se dalo očekávat, pokud by fotovoltaické projekty byly proveditelné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie se až do roku 2011 zvyšoval a poté během období šetření lehce klesl, což odpovídá vývoji spotřeby. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(653)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles zaručených výkupních cen donutil výrobce v Unii ke snižování cen, aby udrželi zájem investorů o investice do fotovoltaické energie a udrželi vzestupný trend poptávky a růstu.
(654)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie bylo nuceno snižovat své ceny hlavně kvůli tlaku ze strany subvencovaného dovozu, a nikoli kvůli snižování zaručených výkupních cen. Nasvědčuje tomu skutečnost, že k nejvýraznějšímu poklesu cen výrobního odvětví Unie došlo v letech 2010 a 2011, tj. ještě před větším snižováním zaručených výkupních cen. Ve skutečnosti to byl růst subvencovaného dovozu z ČLR za ceny výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, který donutil výrobní odvětví Unie stále více snižovat své ceny. Na základě těchto skutečností bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
(655)
Jiná zúčastněná strana prohlásila, že závěry o tom, že změny zaručených výkupních cen nenarušily uvedenou příčinnou souvislost, uvedené ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, nemají žádné věcné nebo právní opodstatnění a jsou v rozporu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen a jelikož se domnívala, že významný pokles cen u výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze subvencovaného čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů a článků byl globálním jevem a neměl původ v tlaku čínského dovozu.
(656)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen, odkazuje se na 628. a 629., jakož i na 640. a 641. bod odůvodnění výše, kde Komise došla k závěru, že ani pokles poptávky, ani dopad zaručených výkupních cen na unijní ceny nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a subvencovaným dovozem z ČLR, a to bez ohledu na to, zda a do jaké míry byly případně způsobeny snížením zaručených výkupních cen. Proto bylo tvrzení, že zjištění Komise nemají žádný věcný základ, zamítnuto. Pokud jde o tvrzení, že pokles cen modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 619. až 621. bod odůvodnění výše, kde byly posouzeny objem a ceny dovozu z jiných zemí než ČLR do Unie. V globálním měřítku sice skutečně sledovaly ceny modulů a článků klesající trend, avšak subvencované ceny dovozu z ČLR prohloubily tento sestupný trend až na ztrátovou úroveň. Na základě výše uvedeného bylo uvedené tvrzení odmítnuto.
(657)
Souhrnně řečeno, zaručené výkupní ceny byly důležitým činitelem ovlivňujícím vývoj na fotovoltaickém trhu Unie a vývoj spotřeby šetřeného výrobku byl existencí zaručených výkupních cen ovlivněn. Šetření však ukázalo, že i přes značné snižování zaručených výkupních cen nedošlo k výraznému poklesu spotřeby. Kromě toho šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke snížení unijních cen nebylo snížení zaručených výkupních cen. Byl proto vyvozen závěr, že vývoj zaručených výkupních cen nebyl takové povahy, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.5. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(658)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo snížení finanční podpory poskytované tomuto výrobnímu odvětví Unie. Na podporu tohoto tvrzení byly předloženy informace založené na subvencích, jež byly jednomu z výrobců v Unii poskytnuty před posuzovaným obdobím (mezi lety 2003 a 2006).
(659)
Předložené důkazy neprokázaly žádnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a údajnou subvencí, kterou obdržel jeden z výrobců v Unii v období předcházejícím posuzovanému období. Ostatně tato informace se jeví jako irelevantní, neboť pochází z doby před posuzovaným obdobím. Proto nemohla být prokázána žádná souvislost mezi jakoukoli údajnou subvencí poskytnutou výrobnímu odvětví Unie a újmou, již toto odvětví utrpělo. Na základě toho bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
5.3.6. Nadbytečná kapacita
(660)
Bylo uváděno, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byla nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově. Bylo také uváděno, že nadbytečná kapacita na světovém trhu vedla k oživení výrobního odvětví Unie, ke kterému v současnosti dochází, a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení. Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s přílišným zvyšováním kapacity výrobního odvětví Unie, kterou toto odvětví samo způsobilo. Některé strany naopak tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že výrobní odvětví Unie neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity.
(661)
Výrobní odvětví Unie skutečně zvyšovalo svou výrobní kapacitu, avšak celkový objem jeho výroby během posuzovaného období nepokrýval rostoucí úroveň spotřeby na trhu Unie. Růst výrobní kapacity výrobního odvětví Unie proto byl odůvodněný a sledoval vývoj trhu, tj. zvýšenou spotřebu. Nelze jej tudíž považovat za příčinu způsobené újmy.
(662)
Podobně se na základě těchto skutečností během šetření nepotvrdilo ani tvrzení, že výrobní odvětví Unie neinvestovalo do rozšíření kapacity. Právě naopak, jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie v celém průběhu posuzovaného období postupně zvyšovalo kapacitu a v celém průběhu posuzovaného období mělo k dispozici nadbytečnou kapacitu, což nasvědčuje tomu, že bylo schopné uspokojit i další poptávku. Tento argument proto musel být zamítnut.
(663)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že v obtížné situaci vyvolané nadbytečnou kapacitou světového trhu a následnou změnou trhu se ocitly všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně subjektů působících v odvětvích navazujících na výrobní odvětví Unie a v odvětvích na počátku výrobního řetězce. V této souvislosti se uvádělo, že výrobek, který je předmětem šetření, se stal komoditou, u níž jednotliví výrobci již nejsou schopni stanovit ceny, ale u níž se ceny řídí celosvětovou poptávkou a nabídkou. Bylo uváděno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila právě tato situace, a nikoli subvencovaný dovoz.
(664)
Šetření potvrdilo existenci nadbytečné kapacity na světovém trhu, která měla původ hlavně v ČLR. Pokud jde o změnu na trhu, která údajně vedla k tomu, že se výrobek, který je předmětem šetření, stal komoditou, toto by neospravedlňovalo nekalé chování v oblasti cen a nekalé obchodní praktiky. V souvislosti s tím je třeba podotknout, že výrobní odvětví Unie vyrábí a prodává šetřený výrobek již více než 20 let, zatímco odvětví vyrábějící dotčený výrobek v ČLR se rozvinulo teprve nedávno (přibližně v polovině posledního desetiletí), přitahováno hlavně zaručenými výkupními cenami a dalšími politickými pobídkami Unie a následným růstem poptávky. Na základě těchto skutečností byly výše uvedené argumenty zamítnuty.
(665)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na jedné straně nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k „závodu o nejnižší ceny“ a k tlaku na ceny výrobního odvětví Unie, který v průměru převyšoval snížení výrobních nákladů. Na druhé straně se zvýšení kapacity výrobního odvětví Unie řídilo vývojem na trhu a bylo považováno za přiměřené. Navíc se výrobní kapacita článků zvýšila méně než u modulů. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(666)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že se výrobní odvětví Unie zaměřilo pouze na specifické investice a neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity a snížení nákladů. Ani toto tvrzení nemohlo být potvrzeno zjištěními během šetření, jež prokázala, že výrobní odvětví Unie svou výrobní kapacitu a výkonnost v průběhu posuzovaného období zvýšilo. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(667)
Kromě toho jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvýšilo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení však bylo založeno na srovnání mezi vývojem investic u výrobců v Unii zařazených do vzorku a vývojem využití kapacity celého výrobního odvětví Unie, což není vhodný základ pro srovnání. Šetření dále ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by překročila vývoj spotřeby v Unii, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(668)
Kromě toho ze shromážděných důkazů vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů mohlo výrobní odvětví Unie snížit své výrobní náklady a dosáhnout větší konkurenceschopnosti. Tento argument proto musel být zamítnut.
(669)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zpochybnily tvrzení, že navýšení kapacity výrobního odvětví Unie bylo přiměřené a odpovídalo vývoji trhu, a zejména vývoji spotřeby Unie. Avšak pokud jde o moduly, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Obdobně, pokud jde o články, výrobní kapacita vzrostla o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 87 %. To ukazuje, že zvýšení kapacity bylo podstatně nižší než zvýšení spotřeby, a nelze je tudíž považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že v Unii nikdy nebyla nadměrná kapacita. Kromě toho rozbor otázky, zda bylo navýšení výrobní kapacity přiměřené, by neměl vycházet z roční analýzy, ale měl by zohlednit vývoj během celého posuzovaného období. Navýšení kapacity je totiž zpravidla plně funkční až po určité době po uskutečnění investic a izolovaná analýza za jeden rok může vést ke zkreslenému obrazu. Tento argument byl proto zamítnut.
5.3.7. Dopad cen surovin
(670)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s vývojem cen polykrystalického křemíku, hlavní suroviny pro výrobu destiček. Bylo uváděno, že výrobní odvětví Unie uzavřelo dlouhodobé dodavatelské smlouvy s pevnými cenami, a proto nemohlo mít prospěch z poklesu cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období.
(671)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má uzavřeny dlouhodobé smlouvy na dodávky polykrystalického křemíku, avšak na základě vývoje cen polykrystalického křemíku byly podmínky těchto smluv sjednány znovu a smluvní ceny se přiblížily cenám na okamžitém trhu, nebo byly ještě nižší.
(672)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, nebo přinejmenším jeho část, nemohlo těžit z poklesu cen polykrystalického křemíku v období šetření v důsledku dlouhodobých smluv o surovinách. Tyto strany uvedly, že nová projednání nebo ukončení dlouhodobých smluv o polykrystalickém křemíku nebo destičkách měla za následek sankce. Na podporu tohoto argumentu strany poskytly články z tisku o tom, že někteří výrobci v Unii čelí sporu nebo že ukončili smlouvy. Některé strany poskytly údaje, které měly potvrdit, že dlouhodobé smlouvy nemohly být znovu projednány.
(673)
Polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček. Šetření odhalilo, že ceny polykrystalického křemíku se zvýšily v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu přibližně 500 USD/kg, avšak znovu poklesly v roce 2009, kdy dosáhly asi 50-55 USD/kg na konci roku 2009, a konečně v roce 2010 a na začátku roku 2011 zaznamenaly pouze mírně rostoucí trend. Ceny významně poklesly v období šetření a dosáhly 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, PV Status Report 2012 (Zpráva o stavu fotovoltaiky za rok 2012)). Je třeba uvést, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být jen okrajový, neboť veškerý vliv na výrobní náklady článků a modulů byl rozptýlen prostřednictvím hodnotového řetězce. Kromě toho se výše uvedené články v tisku týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci výrobního odvětví Unie během období šetření, a proto je nelze brát v úvahu. Lze potvrdit, že výrobní odvětví Unie bylo opravdu schopno znovu vyjednat nejen ceny podle dlouhodobých smluv, ale rovněž jakékoli smluvní pokuty týkající se těchto dlouhodobých smluv.
(674)
Jedna zúčastněná strana dále tvrdila, že stačí, že byli pouze někteří výrobci v Unii pod vlivem dlouhodobých smluv, a že situace celého výrobního odvětví Unie je irelevantní. Tvrdila, že vyšší náklady nemusí nutně ovlivnit všechny hospodářské subjekty stejným způsobem. Tento argument pomíjí zjištění, že celkově neplatily pro výrobní odvětví Unie v mnoha případech vyšší průměrné ceny polykrystalického křemíku, než byly tržní ceny nebo okamžité ceny, a že proto otázka, zda mají vyšší náklady vliv na všechny, nebo jen na několik subjektů, nebyla považována za relevantní. Tento argument byl proto zamítnut.
(675)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a kvantifikovala účinky jednotlivých faktorů, které měly vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie; zejména by měl být posuzován samostatně dopad významného poklesu ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že to byl pokles cen polykrystalického křemíku, spíše než cenový tlak ze strany čínského dovozu, který způsobil pokles prodejních cen. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jeho průměrné prodejní ceny klesly mnohem více, než jaký byl pokles průměrných výrobních nákladů, na nějž mohl mít dopad pokles cen surovin. Tento argument byl proto zamítnut.
(676)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že dopad snížení cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl omezen nebo zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce, jak bylo vyvozeno v průběhu šetření. Jak však již bylo uvedeno ve 255. bodě odůvodnění výše, polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, a tudíž se mělo za to, že veškerý dopad na výrobní náklady článků nebo modulů byl zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření navíc ukázalo, že snížení cen polykrystalického křemíku během posuzovaného období se odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů v podnicích výrobního odvětví Unie zařazených do vzorku; tyto náklady poklesly v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana zpochybnila dopad údajných sankcí, jež muselo výrobní odvětví Unie platit v důsledku nového sjednání dodavatelských smluv. V tomto ohledu nelze vyloučit, že byli někteří výrobci nuceni platit sankce za zrušení smluv na dodávku destiček během posuzovaného období. Komise však nenašla žádné důkazy o tom, že by tyto sankce mohly mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie jako celku nebo že by byly reprezentativní. Ani dotčené zúčastněné strany takové důkazy nepředložily. Nelze tedy sice zcela vyloučit, že sankce mohly mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je však v každém případě zanedbatelný, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla celému výrobnímu odvětví Unie způsobena. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(677)
Další zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně způsoben snížením ceny polykrystalického křemíku. Nicméně v tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že ceny dovozu z ČLR byly subvencovány a byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto přesahuje snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit poklesem cen surovin. Pokud by pokles cen byl pouze důsledkem poklesu cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod své výrobní náklady. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(678)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii v období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v průběhu období šetření. Tato strana však nevysvětlila, jak a do jaké míry tato událost, ke které došlo po období šetření, skutečně mohla mít vliv na situaci tohoto výrobce během období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy dokládající takové účinky. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(679)
Dále tatáž zúčastněná strana zpochybnila výše uvedená zjištění, neboť údajně nebyl předložen žádný důkaz. Nicméně zjištění v průběhu šetření vycházela ze skutečností a skutečných důkazů, jejichž nedůvěrná verze byla k dispozici všem zúčastněným stranám.
(680)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že i když někteří konkrétní výrobci v Unii mohli být ovlivněni dlouhodobými smlouvami, výrobní odvětví Unie celkově těmito dlouhodobými smlouvami neutrpělo a bylo schopno plně využít poklesu cen surovin. Dlouhodobé smlouvy proto nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.8. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovozy výrobního odvětví Unie
(681)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byl vysoký stupeň automatizace výrobního procesu. Bylo uváděno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou malí výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. V této souvislosti bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie je v každém případě celkově malé, a proto nemohlo využívat úspor z rozsahu.
(682)
Šetření ukázalo, že i u malých výrobců na trhu Unie je výrobní proces vysoce automatizovaný, což se pozitivně promítá do jejich výrobních nákladů. Většina výrobců v Unii je specializována v jedné části výrobního procesu (články nebo moduly) a díky této specializaci se zvýšila jejich konkurenceschopnost u konkrétního, jimi vyráběného typu výrobku. Tvrzení, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil dopad vysokého stupně automatizace, bylo proto zamítnuto.
(683)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že tlak cen vedl ke konsolidaci výrobního odvětví Unie a čínského výrobního odvětví a že právě tato konsolidace je příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že tato konsolidace byla spíše důsledkem subvencovaného dovozu a nekalých obchodních praktik. Navíc tato strana nedoložila žádnými důkazy, do jaké míry mohl být tento proces konsolidace příčinou způsobené újmy.
(684)
Dále bylo uvedeno, že příčinou způsobené újmy je nedostatečná vertikální integrace výrobního odvětví Unie. Vertikálně integrovaní výrobci by za normálních tržních podmínek měli mít svůj dodavatelský řetězec celkově lépe zabezpečený. Šetření však ukázalo, že výhoda vyplývající z vertikální integrace té části výrobního odvětví Unie, která je vertikálně integrována, nemohla být plně využita, neboť tlak subvencovaného dovozu na ceny byl mimořádně silný. Kromě toho výrobní odvětví Unie, a to i vertikálně integrovaní výrobci v Unii, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření dále neprokázalo jakoukoli souvislost mezi vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny tuto vzájemnou souvislost změnil.
(685)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie v dostatečné míře technicky neinovuje a neinvestuje do nových technologií. Šetření však nedospělo k žádným věcným důkazům, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že většina investic uskutečněných výrobním odvětvím Unie směřovala do nových strojů a do výzkumu a vývoje a že celosvětově neexistují mezi těmito výrobky žádné významné rozdíly v technologii.
(686)
Jedna zúčastněná strana kromě toho tvrdila, že příčinou podstatné způsobené újmy je slabá realizace projektů (neúspěšné projekty). V této souvislosti je třeba podotknout, že uvedené tvrzení nebylo ničím podložené. Každý neúspěšný projekt navíc bylo možné považovat spíše za důsledek subvencovaného dovozu. Uvedený argument proto musel být zamítnut.
(687)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno včas racionalizovat své náklady tak, aby dokázalo reagovat na vývoj na světovém trhu. Jiné strany tvrdily, že v Unii jsou vyšší náklady práce a režijní náklady než v ČLR.
(688)
Šetřením se prokázalo, že náklady na výrobu ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období neustále klesaly. Produktivita se u modulů a článků zvýšila. Jak bylo uvedeno výše, v důsledku prudkého růstu subvencovaného dovozu z ČLR a následného silného tlaku na ceny na trhu Unie nemohlo výrobní odvětví Unie z tohoto snižování nákladů mít prospěch.
(689)
Je třeba poukázat na to, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny (polykrystalický křemík) a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Pokud jde o náklady práce a režijní náklady, včetně odpisů, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelých 10 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Pokud jde o náklady na elektřinu, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelé 1 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Kromě toho tvrzení, že Číňané používali nejnovější zařízení, nebylo opodstatněné.
(690)
Dále bylo uváděno, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Újmy plynoucí z těchto transakcí by neměly být přičítány dovozu subvencovaných výrobků. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(691)
Aby mohlo výrobní odvětví Unie čelit trendu klesajících cen dovozu z ČLR, muselo vyvíjet značné úsilí zaměřené na racionalizaci svých výrobních nákladů. Navzdory úsilí výrobního odvětví Unie se tato racionalizace nákladů nemohla promítnout do prodejní ceny kvůli značnému cenovému podbízení ze strany subvencovaného dovozu.
(692)
Jistá zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo uvedeno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. Jiná zúčastněná strana prohlásila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že jsou tedy ke snížení výrobních nákladů ještě důležitější úspory z rozsahu.
(693)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie, a to ani velcí a vertikálně integrovaní výrobci, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření každopádně neprokázalo jakoukoli souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny ze strany subvencovaného dovozu tuto vzájemnou souvislost změnil. Šetření prokázalo, že již nebylo možno mít prospěch z úspor z rozsahu na trhu, kde byla míra využití kapacity nízká, což platilo také pro čínské výrobce. Z tohoto důvodu byly tyto argumenty zamítnuty.
(694)
Dále jedna zúčastněná strana tvrdila, že investoři a banky by nefinancovali projekty, pokud je výrobce modulu příliš malý, neboť větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou lépe „financovatelní“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat projekty související s fotovoltaikou s použitím modulů vyráběných v Unii. Šetření však prokázalo, že jakékoli preference investorů a bank pro financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, je výsledkem narušení, které způsobily subvencované dovozy na trhu Unie. Jak bylo uvedeno výše, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud míra využití zůstává nízká. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(695)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie mělo nepříznivou strukturu nákladů ve srovnání se svými čínskými konkurenty, protože čínští výrobci mají nižší náklady práce, na elektřinu a na odpisy a měli navíc nejnovější zařízení. Dotčená strana však nebyla schopna poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit závěry tohoto šetření v tomto ohledu. Zejména na tvrzení, že čínští výrobci využívali nových zařízení, reagovalo zjištění ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, kde bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, a to zejména proto, že stroje a zařízení byly dovezeny z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(696)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že čínští výrobci měli komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a o úspory z rozsahu, což mělo za následek nižší náklady na stroje. Tato strana nepředložila v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy. Tvrzení této strany bylo proto nutno odmítnout.
(697)
Dále jedna zúčastněná strana uvedla, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Požadovala, aby újma plynoucí z těchto transakcí nebyla přičítána subvencovanému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(698)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je třeba vzít při analýze v úvahu skutečnost, že vzrostl počet zaměstnanců. V souvislosti s tímto tvrzením, je třeba poznamenat, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 ve výrobě modulů a poté v období šetření klesla. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté v roce 2011 klesla a v období šetření dále klesala. Dále je třeba uvést, že u modulů sledovala zaměstnanost vývoj výroby v Unii. U článků vzhledem k tomu, že podíl čínského dovozu na trhu rostl během celého období na úkor výrobního odvětví Unie, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se očekávalo. Proto snížení zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření odpovídá situaci, kdy se některé společnosti buď dostaly do platební neschopnosti, nebo zastavily svoji výrobu článků.
(699)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, vyplývala z malého rozsahu a nedostatku úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno v 682. bodě odůvodnění výše a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, ani na celosvětovém trhu nelze rozsahu, a z něj vyplývajících úspor z rozsahu využít tam, kde je míra využití obecně nízká a kde je celosvětově k dispozici enormní nadměrná kapacita. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(700)
Dále tatáž strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie využít jakékoli nákladové výhody. Tato strana uvedla, že tomu tak bylo především v důsledku vertikální integrace většiny výrobců v Unii. Neposkytla však žádné další informace o tom, do jaké míry mohla mít vertikální integrace výrobců negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto
(701)
Na základě těchto skutečností musely být všechny výše uvedené argumenty zamítnuty.
5.3.9. Konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(702)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie jsou vzájemně zaměnitelné a mají stejné konečné použití. Bylo rovněž uvedeno, že tenký film soutěžil s výrobkem, který je předmětem šetření, a to zejména v případě pozemních systémů a obchodních nebo průmyslových střešních systémů, které představují zásadní část celkového fotovoltaického trhu v Unii.
(703)
Šetření ukázalo, že výrobky z tenkého fotovoltaického filmu se vyrábějí z jiných surovin a nejsou v nich používány krystalické křemíkové destičky. Mají celkově nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Vzhledem k tomu nemohou být používány na omezených plochách, jako jsou střechy, tj. nejsou plně vzájemně zaměnitelné s dotčeným výrobkem. Z šetření rovněž vyplynulo, že i když jsou výrobky z tenkého fotovoltaického filmu levnější, než je výrobek, který je předmětem šetření, měly na trhu se solární energií v Unii v průběhu posuzovaného období pouze omezený podíl. A proto, ačkoliv mezi výrobky z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za omezenou.
(704)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že konkurence výrobků z tenkého filmu pravděpodobně způsobila podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl výrobků z tenkého filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření podstatný a snížil se až na začátku roku 2012.
(705)
Šetření skutečně prokázalo, že průměrné ceny výrobků z tenkého filmu byly nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(706)
Jak je však uvedeno v 703. bodě odůvodnění výše, výrobky z tenkého filmu mají výrazně nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než moduly z polykrystalického křemíku, takže soutěž mezi těmito výrobky, pokud vůbec probíhala, nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, neboť moduly z krystalického křemíku jsou převažující technologií na trhu solární energie v Unii. Ve zprávě JRC o stavu odvětví fotovoltaiky v roce 2012 se uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku ztratil tenký film v posledních letech podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(707)
Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
5.3.10. Finanční krize a její důsledky
(708)
Bylo uvedeno, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je finanční krize a hospodářská recese, jež nepříznivě ovlivnily jeho přístup k financím.
(709)
Schopnost výrobního odvětví Unie získat kapitál se během posuzovaného období značně snížila. Jelikož odvětví solární energie je kapitálově náročné, má schopnost získat kapitál klíčový význam. Hospodářská recese měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že i přes růst trhu Unie mezi lety 2009 a 2011 se v důsledku subvencovaného dovozu z ČLR za výrazně nižší ceny, než byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie, situace výrobního odvětví Unie zhoršovala. Byl proto učiněn závěr, že možný vliv finanční krize se prohloubil vlivem růstu subvencovaného dovozu z ČLR a že omezení přístupu k financím bylo z větší části způsobeno nepříznivým vývojem na trhu, nepříznivou situací a nepříznivými vyhlídkami výrobního odvětví Unie v důsledku subvencovaného dovozu.
(710)
Navíc bylo přezkoumáno, zda újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie hledat vhodné financování v době, kdy vykazovalo zisk. Šetření ukázalo, že např. v roce 2010 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, úroveň investic vzrostla u modulů o 315 % oproti roku 2009, zatímco u článků ve stejné době o 10 %. Jelikož je odvětví fotovoltaiky kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie stále hledá vhodné financování za účelem zlepšení své nákladové efektivnosti a soutěže s nekalým subvencovaným dovozem. Proto byl učiněn závěr, že nedostatečný přístup k financování byl výsledkem narušené situace, a nikoli její příčinou.
(711)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že poškozující účinky finanční krize je třeba oddělit a odlišit a nepřičítat dovozu subvencovaných výrobků. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace o tom, že alespoň jeden výrobce v Unii finanční krizi vnímal jako hlavní příčinu újmy. Současné šetření svá zjištění založilo na údajích konkrétních podniků, které významně přesahují jejich veřejně dostupná prohlášení. Proto veřejně dostupné prohlášení, na něž bylo poukázáno, nemůže zpochybnit zjištění, že finanční krize sice měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla však narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(712)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že by měly být zohledněny rozdíly v přístupu k financování mezi výrobním odvětvím Unie a čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana uvedla, že jedním z hlavních faktorů, který způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, byly tyto rozdíly, a nikoli subvencovaný dovoz. Nicméně se zjistilo, že preferenční přístup k financování řady čínských vyvážejících výrobců narušuje trh a může též být jedním z hlavních důvodů, které umožňují čínským vyvážejícím výrobcům vyvážet dotčený výrobek za subvencované ceny. Uvedený faktor proto nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(713)
Na základě těchto skutečností bylo konstatováno, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
5.3.11. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(714)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že prodej výrobního odvětví Unie na vývoz během posuzovaného období značně poklesl, v případě modulů zejména mezi lety 2009 a 2011 a v případě článků zejména mezi rokem 2009 a prvním čtvrtletím roku 2012, a že tento fakt byl příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(715)
Jak však ukazuje následující tabulka, objem vývozu modulů, i přes mírný pokles v období šetření, zůstával značný a průměrná úroveň cen v období šetření byla vyšší než průměrné náklady na výrobu modulů po celé posuzované období. Tento fakt tedy nemohl být příčinou, která způsobila újmu výrobnímu odvětví Unie. V případě článků objem vývozu představoval jen přibližně 12 % celkového objemu jejich výroby. Na situaci výrobního odvětví Unie to tedy, i přes nízké ceny během období šetření, mohlo mít jen omezený dopad. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
Tabulka 13-a
Moduly
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu modulů v MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 13-b
Články
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu článků v MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Zdroj: Europressedienst.
(716)
Na základě těchto skutečností bylo shledáno, že dopad vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyl takový, aby přispěl k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
5.3.12. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(717)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii a že vyhlídka na zvýšení výroby levného plynu z břidlic vedla ke snížení veřejných a soukromých investic do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
(718)
Šetřením se zjistilo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období se podstatně zvýšila, jak bylo již uvedeno ve 509. bodě odůvodnění výše. Šetření mimoto nepřineslo žádné věcné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
5.3.13. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(719)
Stejná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly nízké investice do výroby solární energie v důsledku nízkých tržních cen povolenek na emise CO2 v rámci systému Evropské unie pro obchodování s emisemi.
(720)
Nebyly však předloženy žádné důkazy a šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období výrazně rostla. Na základě těchto skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.14. Rozhodnutí v oblasti řízení
(721)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tato tvrzení vycházela z účetní závěrky, z některých informací, jež byly obsaženy v dopise jednoho z akcionářů této společnosti adresovaném ostatním akcionářům, a z článku v tisku
(722)
Žádná z informací v uvedené složce nenasvědčovala tomu, že by jakékoli z rozhodnutí v oblasti řízení dotčené společnosti bylo neobvyklé nebo neopatrné nebo že by mělo dopad na celé výrobní odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.15. Jiné vládní politiky
(723)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné vládní politiky, jako jsou politiky v oblasti obnovitelných zdrojů energie, politiky zaměřené na podporu inovací a na snižování byrokracie, politiky usnadňování obchodu a regulace přístupu do distribuční soustavy, neboť tyto politiky poskytují výhody vyvážejícím výrobcům. Avšak i kdyby bylo pravdou, že některé z těchto politik mohou usnadňovat dovoz z jiných třetích zemí a celkový růst odvětví solární energie, poskytovaly by tyto politiky výhody také výrobnímu odvětví Unie. Ostatně tyto politiky by neměly být chápány tak, že by se takový dovoz do Unie měl realizovat za subvencované ceny působící újmu. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.16. Jiné argumenty
(724)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla důsledkem průkopnického znevýhodnění a chybějící politické podpory od Evropské komise v předchozích letech. Tato strana dále tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou důležitými faktory na jednotlivých trzích také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektrické energie, možnosti financování a zapojitelnost do sítě. Nicméně výše uvedená strana nebyla schopna doložit svá tvrzení, jež proto byla zamítnuta.
(725)
Po poskytnutí konečných informací tato zúčastněná strana zopakovala, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo průkopnické znevýhodnění. Toto tvrzení však nebylo ani rozebráno, ani odůvodněno; proto muselo být zamítnuto.
5.4. Kumulativní posouzení těch dalších faktorů, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(726)
Šetření ukázalo, že k újmě mohly přispět tyto další faktory: dovozy dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců Unie týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(727)
Jak bylo ukázáno výše v oddílech 5.3.1 a 5.3.7, možný příspěvek dovozů z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je v každém případě zanedbatelný, neboť veškerý jejich dopad byl dále zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce.
(728)
Pokud jde o hospodářskou a finanční krizi, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při získávání potřebného kapitálu pro investice byly subvencované dovozy, které znemožnily výrobnímu odvětví Unie prodávat své výrobky za ziskové ceny, když trh Unie vykazoval vysokou míru růstu (2009-2011).
(729)
Pokud jde o zaručené výkupní ceny, třetí strany nebyly schopny prokázat, že úroveň zaručených výkupních cen v období šetření by byla tak nízká, že by to výrobcům v Unii znemožnilo prodávat dotčený výrobek za ceny nepůsobící újmu. Orgány jsou toho názoru, že snížení úrovně zaručených výkupních cen mohou vysvětlit sníženou poptávku, neboť investice do určitých lokalit již nebyly rentabilní. Nemohou však narušit příčinnou souvislost, a to dokonce ani společně s jinými faktory, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě, protože byly stále na úrovni, na níž by bez subvencovaných dovozů výrobci v Unii mohli prodávat své výrobky za ceny nepůsobící újmu.
(730)
Proto, i přes kumulativní posouzení účinku čtyř dalších faktorů, které mohly přispět k újmě, není narušena příčinná souvislost mezi subvencováním a újmou.
5.5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(731)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Byly analyzovány i jiné možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, nesubvencovaný dovoz z ČLR, spotřeba, zaručené výkupní ceny, jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie, nadbytečná kapacita, dopad cen surovin, újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo, konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu, finanční krize a její důsledky, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii, rozhodnutí v oblasti řízení, systémy obchodování s emisemi v Evropské unii a jiné vládní politiky, a bylo zjištěno, že žádná z nich nebyla taková, aby narušila prokázanou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(732)
Všechny účinky faktorů způsobujících újmu jiných než subvencovaných dovozů byly jednotlivě i společně analyzovány. Byl proto vyvozen závěr, že společné posouzení všech faktorů, které mohly mít společně vliv na škodlivou situaci výrobního odvětví Unie (tj. dovozy ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nemohlo vysvětlit újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nižší ceny a finanční ztráty v důsledku pronikání levných dovozů značného množství dotčených výrobků z ČLR. Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě rozlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, byl vyvozen závěr, že v období šetření existovala příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou, jež byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
6. ZÁJEM UNIE
6.1. Úvodní poznámky
(733)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním o subvencích způsobujících újmu neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tím účelem vycházela analýza zájmu Unie v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, společností působících na trzích, které odvětví výroby fotovoltaických zařízení předcházejí a které na ně navazují, dovozců, uživatelů a spotřebitelů dotčeného výrobku.
(734)
Po zahájení souběžného antidumpingového šetření se přihlásilo přibližně 150 subjektů a jejich situace byla v rámci současného šetření řádně zohledněna. Zvláštní dotazníky byly rozeslány dovozcům, kteří nejsou ve spojení, hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce (včetně jednoho výrobce surovin a dodavatelů výrobního zařízení na výrobu šetřeného výrobku), hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie (včetně společností připravujících projekty a montážních firem) a BEUC - organizaci spotřebitelů. Informace předložila tři sdružení představující různé hospodářské subjekty (výrobní odvětví Unie, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie) v odvětví výroby fotovoltaických zařízení.
(735)
Zazněl argument, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(736)
Komise se spojila s různými hospodářskými subjekty následujícím způsobem.
(737)
Pokud jde o hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a navazující hospodářské subjekty: jak bylo uvedeno výše v 734. bodě odůvodnění, Komise zaslala konkrétní dotazníky přibližně 150 subjektům, včetně těch dovozců, kteří nejsou ve spojení, již se přihlásili po zahájení šetření, a měli proto možnost poskytnout Komisi příslušné údaje. Komise obdržela dvacet jedna odpovědí na dotazník. Při šetření byly kromě odpovědí na dotazníky dále zohledněny také ověřitelné a řádně odůvodněné připomínky a podání zúčastněných stran došlá v příslušných lhůtách, bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník či nikoli. Zejména aliance AFASE poskytla Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů v odvětví fotovoltaiky - které byly rovněž analyzovány.
(738)
Pokud jde o dovozce, jak bylo uvedeno ve 25. bodě odůvodnění, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, jež žadatel uvedl, a vybrala prozatímní vzorek v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokryla co největší reprezentativní objem dovozu, který lze ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřit. Pouze jedna z těchto prozatímně vybraných společností však byla po ověření skutečně potvrzena jako dovozce, který není ve spojení. V pozdější fázi šetření byli přizváni k další spolupráci na šetření další dovozci, kteří nejsou ve spojení a kteří původně zaslali formulář pro výběr vzorku v zahajovací fázi, avšak nebyli do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník, na nějž odpovědělo pět z nich, a z toho tři odpovědi byly považovány za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se proto skládá ze čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, což představuje rozmezí od 2 % do 5 % dovozu dotčeného výrobku. S ohledem na takto nízký procentní podíl je třeba mít na paměti, že většina dovozu dotčeného výrobku do Unie se neuskuteční prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(739)
Souhrnně lze konstatovat, že analýza zájmu Unie vycházela z těchto informací:
-
odpovědí na dotazník zaslaných osmi výrobci v Unii zařazenými do vzorku a čtyřmi dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazenými do vzorku, jakož i odpovědí na zvláštní dotazník zaslaných osmi subjekty na počátku výrobního řetězce a třinácti navazujícími subjekty (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šest poskytovatelů služeb, kteří jsou činní též v odvětví fotovoltaiky) ze 150 hospodářských subjektů, jež se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky;
-
údajů ověřených během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společností připravujících projekty/montážních firem) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení a 29. bod odůvodnění výše);
-
údajů týkajících se zájmu Unie předložených jinými zúčastněnými stranami včetně sdružení, jakož i veřejně dostupných údajů o vývoji na fotovoltaickém trhu v Evropě, zejména: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA).
6.2. Zájem výrobního odvětví Unie
(740)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 21 000 osob.
(741)
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že se řada ukazatelů újmy během posuzovaného období vyvíjela záporně. Významně byly dotčeny zejména ukazatele újmy týkající se finanční situace spolupracujících výrobců v Unii, jako je ziskovost, peněžní tok a návratnost investic. Výrobci modulů a článků v Unii byli v roce 2011 a v období šetření fakticky ztrátoví. V důsledku toho byli někteří výrobci v Unii již nuceni uzavřít svá výrobní zařízení, a ostatní se potýkali s platební neschopností. Pokud by nebyla přijata opatření, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(742)
Očekává se, že přijetí vyrovnávacích opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, a zlepší tak jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že přijetí vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci. Výrobnímu odvětví Unie by rovněž měl být umožněn lepší přístup ke kapitálu a další investice do výzkumu, vývoje a inovací na fotovoltaickém trhu. A konečně, šetření také poukázalo na možné obnovení podnikatelské činnosti výrobců v Unii, kteří byli v důsledku tlaku ze strany čínského dovozu nuceni zastavit výrobu. Celkově by podle tohoto scénáře bylo zajištěno nejen stávajících 21 000 pracovních míst ve výrobním odvětví Unie (v období šetření), ale existovala by i reálná vyhlídka na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(743)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého a střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, i další výrobci mohli být vystaveni platební neschopnosti, což by z krátkodobého a střednědobého hlediska vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(744)
Některé zúčastněné strany zpochybnily názor, že bude mít výrobní odvětví Unie z jakýchkoliv vyrovnávacích opatření prospěch, a tvrdili, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie disponuje malými výrobními zařízeními, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak u spotřebitelů ztratí na atraktivitě, v) v případě podstatného poklesu dovozu z ČLR velmi pravděpodobně využijí jeho nízkého objemu výrobci z jiných třetích zemí.
(745)
Pokud jde o tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, je třeba podotknout, že strany neposkytly žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi přijetím opatření a snížením poptávky po fotovoltaických výrobcích, na niž mělo v průběhu let vliv několik faktorů.
(746)
Jako odpověď na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malá výrobní zařízení, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak zařízení pro užitkový segment trhu (1 MW a 10 MW). Šetření navíc neodhalilo, že by výrobky dodané různými výrobci nemohly být použity ve stejném projektu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(747)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy by neakceptovali financování projektů, které používají moduly vyrobené v EU, nebylo podložené. V každém případě se očekává, že přijetí opatření obnoví spravedlivé tržní podmínky, které by měly poskytnout jistotu investorům, včetně investorů z bankovního sektoru, pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet životaschopné projekty. Z těchto důvodů byl tento argument zamítnut.
(748)
Pokud jde o tvrzení, že uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak ztratí u spotřebitelů na atraktivitě, není sice vyloučeno, že k určitému zvýšení cen po uložení cel dojde, je však nutno rovněž uvážit, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že cenový trend u modulů a článků směřuje dolů. Proto, i když se náklady mohou v důsledku opatření zvýšit, mohl by celkový trend snižování cen mít za následek nižší náklady na moduly. Příslušní výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že si budou obstarávat články v Unii, a již ne v ČLR. A konečně se očekává, že přijetí opatření zvýší využití kapacity u výrobců článků v Unii, což zvýší úspory z rozsahu, a následně povede ke snížení nákladů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(749)
Argument, že v případě podstatného poklesu čínského dovozu po přijetí opatření využijí této příležitosti spíše než výrobní odvětví Unie s největší pravděpodobností jiné třetí země, nebyl v průběhu šetření potvrzen. Při šetření nebyly zjištěny žádné jednoznačné náznaky toho, že by jiné třetí země masivně směrovaly svůj vývoz na trh Unie, a to zejména s ohledem na pravděpodobné rozšíření trhů jiných třetích zemí, zejména v Asii, jak předpokládají veřejně dostupné zdroje. Konečně, neexistují důkazy o tom, že i kdyby se dovoz z ostatních třetích zemí zvýšil v důsledku poklesu čínského dovozu, výrobní odvětví Unie by nebylo schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(750)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že není realistické očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie pro výrobu modulů a článků, protože neexistuje rozumný investor, jenž by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně trpí nepříznivou nákladovou strukturou, a nemohou tudíž vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že by výrobní odvětví Unie trpělo nepříznivou nákladovou strukturou, jak je vysvětleno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Proto by neexistence subvencovaného dovozu a větší využití výrobních kapacit přinesly úspory z rozsahu a umožnily vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Na základě výše uvedeného byl tento argument odmítnut.
(751)
Jedna dotčená strana tvrdila, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a očekávaná návratnost investic poskytnutých investory je vázána na tento vývoj. Tvrdila zejména, že pokud se zvýší ceny v Unii v důsledku uložení cel a zaručené výkupní ceny nebudou odpovídat tomuto zvýšení, sníží se poptávka a výrobní odvětví Unie nebude mít z cel prospěch.
(752)
V reakci na výše uvedené tvrzení je třeba podotknout, navzdory souvislosti mezi úrovní zaručených výkupních cen a poptávkou po instalaci fotovoltaických systémů, že z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že poptávka bude v budoucnosti stále méně závislá na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory, neboť u určitých typů zařízení již pravděpodobně bylo dosaženo cenové parity. Kromě toho by očekávaná návratnost investic měla být založena na spravedlivých tržních cenách. A konečně, není sice vyloučeno, že po přijetí opatření může dojít k určitému zvýšení cen, je však třeba poznamenat, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že celkový cenový trend směřuje dolů. Tento argument byl proto odmítnut.
(753)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že vzhledem k tomu, že se poptávka po solárních panelech řídí režimy podpor, zejména zaručenými výkupními cenami, a úrovní cen elektřiny pro konečného spotřebitele (která určuje cenovou paritu sítě), cenová pružnost poptávky může být velmi vysoká. Je sice pravda, že významný nárůst cen může vést k významnému snížení poptávky z důvodu zvláštní povahy trhu, kterou tyto zúčastněné strany zdůraznily, avšak uvedené tvrzení je nutno odmítnout, protože je velmi nepravděpodobné, že opatření způsobí podstatné zvýšení cen, a to z následujících důvodů. Za prvé, všechny dostupné zdroje potvrzují, že významné klesání cen dotčeného výrobku během období šetření a od konce období šetření do současnosti bude pokračovat. Za druhé, hospodářský účinek závazku, který Komise přijala, spočívá v tom, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, tedy výrazně levněji, než je cena, která byla zjištěna v průběhu období šetření, a v objemu, který zhruba odpovídá jejich současnému podílu na trhu. Při této cenové úrovni je velice nepravděpodobné, že poptávka významně poklesne, neboť tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak v rámci současné úrovně podpory poskytované v režimech podpory, tak podle současných úrovní cenové parity. Kromě toho se očekává, že ceny elektřiny pro konečné spotřebitele porostou, zatímco cena dotčeného výrobku bude klesat. Prostřednictvím vzorce indexace uvedený závazek zajišťuje, že bude další pokles cen dotčeného výrobku zohledněn v minimální dovozní ceně. Tyto argumenty je proto nutno odmítnut.
(754)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že zájem výrobního odvětví Unie není významný, jelikož přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie v hodnotovém řetězci odvětví fotovoltaiky. O skutečnosti, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají odlišnou přidanou hodnotu, není pochyb. Při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli skutečně nuceni ukončit činnost, a pokud by opatření nebyla přijata, jeví se další zhoršení situace jako nevyhnutelné. Jelikož spolu všechny segmenty v odvětví fotovoltaiky úzce souvisejí, ukončení výroby v Unii by poškodilo celé toto odvětví, které by se tak stalo zcela závislým na externích dodávkách. Proto, a také z důvodů zabezpečení dodávek, byl tento argument odmítnut.
(755)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je ve srovnání s přidanou hodnotou vytvořenou výrobním odvětvím Unie u dotčeného výrobku relevantní, pokud jde o otázku, zda mají být uložena vyrovnávací cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie orgány Společenství vážily pozitivní a negativní důsledky, které mohou cla mít pro různé hospodářské subjekty. Opatření budou mít na jedné straně omezený dopad na předcházející a navazující výrobní odvětví, a na straně druhé poskytnou výrobnímu odvětví Unie možnost zotavit se ze subvencování působícího újmu.
(756)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, která by přijetí opatření zajistilo. Tvrdila, že výrobní odvětví Unie zaměstnává asi 6 000 osob, a nikoli 25 000, jak je uvedeno v 229. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(757)
Na podporu tohoto tvrzení však nebyly poskytnuty žádné důkazy, a proto bylo odmítnuto. Je jasné, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku dosáhla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie během období šetření zhruba 21 000 zaměstnanců. Dotčené strany nepředložily žádný důkaz o tom, že by se počet zaměstnanců v odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(758)
Závěrem lze říci, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo subvencovaným dovozem z ČLR, který znemožnil návratnost investic prostřednictvím ziskového prodeje, podstatnou újmu. Očekává se, že přijetí opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za rovných podmínek. Pravděpodobný pokles dovozu z ČLR by měl umožnit výrobnímu odvětví Unie, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tím v krátkodobém horizontu lépe využilo dostupné výrobní kapacity. To zase může přinést úspory z rozsahu. Ačkoliv je možné, že se ceny obdobného výrobku v důsledku přijatých opatření na krátké časové období zvýší, celkový sestupný cenový vývoj bude pravděpodobně zachován také díky, na jedné straně, dalšímu snížení nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na druhé straně díky konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců z třetích zemí, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(759)
Byl proto učiněn závěr, že přijetí vyrovnávacích opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
6.3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(760)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění výše, situace dovozců zařazených do vzorku byla podrobena analýze.
(761)
Během období šetření se činnost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení, v souvislosti s dotčeným výrobkem pohybovala celkově od 60 % do 100 % jejich celkového podnikání. Kromě toho čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, dováželi z ČLR od 16 % do 100 % svého celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden dovážel výhradně z dotčené země. Ziskovost těchto čtyř spolupracujících dovozců v souvislosti s dotčeným výrobkem v období šetření činila v průměru 2,3 %.
(762)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku negativně ovlivní podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Za druhé, i když lze očekávat, že se přijetí opatření může negativně odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze z ČLR, vzhledem k možnému růstu dovozu z jiných třetích zemí by dovozci, kteří čerpají ze zdrojů v ČLR, měli být schopni své dodavatelské zdroje změnit.
(763)
Jedna zúčastněná strana namítala, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podceněn, jelikož nejsou žádné bezprostředně dostupné alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou opatření přijata, a že vzhledem ke skutečnosti, že hlavní produkce pochází z ČLR, je změna zdroje dodávek obtížná a měla by za následek další významné náklady.
(764)
V této souvislosti je třeba připomenout, že přijetí opatření by nemělo mít za následek ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možné snížení dovozů z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří dotčený výrobek získávají výhradně z ČLR, což je případ pouze pro jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Pokud jde o dopad opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, není vyloučeno, že by mohl být negativní, ale byl učiněn závěr, že bude z velké části záviset na tom, jak budou schopni změnit zdroje dodávek, nebo přinejmenším částečně přenést případné zvýšení cen na své zákazníky. Pro provozovatele dovážející výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo dovážející i jiné výrobky než dotčený výrobek bude negativní dopad ještě omezenější. Komise se proto domnívá, že i když je negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku pravděpodobný, bude v průměru omezený.
(765)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je zapotřebí značné pracovní doby a finančních investic před přijetím výrobků od nového dodavatele. V tomto ohledu bylo v odpovědi na konečné informace učiněno prohlášení, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o požadavcích na dlouhé testování, jež musí dovozce uskutečnit předtím, než se rozhodne pro dodávky od konkrétního vývozce.
(766)
Uznává se, že založení nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může znamenat dodatečné náklady a časové investice (např. při testování výrobku). To však nepřevažuje potřebu obnovit spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Zároveň se změna dodavatelů považuje za obvyklé riziko, se kterým se v profesní činnosti dovozce počítá a které vyplývá z toho, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž se na něm odehrávají neustálé změny (např. úpadky, konsolidace), jež s sebou přinášejí nutnost přejít k novým dodavatelům. Kromě toho lze předpokládat, že nové typy modulů, které neustále přicházejí na trh (např. s novými hodnotami účinnosti), rovněž vyžadují testování. V tomto ohledu se testování nového výrobku (a to i od stejného dodavatele) jeví spíše normální, nikoli neobvyklá činnost. Tento argument se proto zamítá.
(767)
V reakci na poskytnutí konečných informací zopakovaly dvě strany tvrzení, že zájmy dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly řádně zváženy. Jedna strana tvrdila, že z důvodu neposkytnutí nedůvěrného znění odpovědí dodatečně spolupracujících dovozců na dotazníky neměly strany možnost řádného posouzení. Zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o možnost, že vzroste dovoz do Unie z jiné třetí země, což umožní dovozcům změnit své dodávky, na základě tvrzení, že jiné třetí trhy závratně rostou. V tom smyslu strana tvrdila, že takový předpoklad je v rozporu se závěrem uvedeným v 749. bodě odůvodnění výše, tj. že dovozy z jiných třetích zemí nebudou masivní. Další strana vznesla dotaz, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož výrobci v Unii byli v posouzení Komise upřednostněni před jinými hospodářskými subjekty.
(768)
Za prvé se potvrzuje, že nedůvěrná znění odpovědí na dotazník obdržených po vyhlášení prozatímního antidumpingového nařízení od dalších spolupracujících dovozců byla založena do spisu přístupného zúčastněným stranám k nahlédnutí. Za druhé není žádný rozpor mezi předpoklady, že dovoz z jiných třetích zemí může v reakci na nižší dovoz z ČLR vzrůst a že by toto zvýšení nemělo být masivní s ohledem na rostoucí poptávku po instalacích fotovoltaických systémů na celém světě. Současně, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie znovu získá určitý podíl na trhu, který dříve ovládaly výrobky z ČLR, nelze vyloučit určité ztráty obchodních příležitostí pro dovozce, kteří nejsou ve spojení. Je však zjištěno, že se očekává další dlouhodobý růst celkového objemu fotovoltaického trhu, jelikož na více a více místech se dosahuje cenové parity. Nakonec je třeba objasnit, že podobně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu, zatímco situace výrobního odvětví Unie byla posuzována s cílem zjistit, zda mu byla způsobena podstatná újma v důsledku subvencovaného dovozu, v rámci analýzy zájmu Unie byl posouzen zájem výrobního odvětví Unie na rovnoprávném základě s ostatními hospodářskými subjekty včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Je rovněž zapotřebí upřesnit, že šetření, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, či nikoli, je upraveno zejména čl. 8 odst. 4 základního nařízení, který stanoví minimální normy takového šetření. Zájem Unie se analyzuje pouze tehdy, když bylo v souladu s normami stanovenými v článku 31 základního nařízení skutečně určeno subvencování působící újmu. V důsledku toho se mělo za to, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobky výhradně z ČLR, nepřevažuje pozitivní přínos opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobé a dlouhodobé přínosy pro fotovoltaický trh Unie, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(769)
Proto byl vyvozen závěr, že přijetí opatření na navržené úrovni může mít určitý negativní dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
6.4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(770)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce působí hlavně v oblasti výroby surovin a výroby a montáže výrobních zařízení pro výrobu výrobku, který je předmětem šetření. Od hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce bylo obdrženo osm odpovědí na dotazníky. Uskutečnily se dvě inspekce na místě, a to u jednoho výrobce surovin a jednoho výrobce výrobních zařízení.
(771)
Podíl činnosti těchto osmi spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jež souvisela s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti byl během období šetření celkově různý a pouze u jedné z těchto spolupracujících společností představoval 100 % její podnikatelské činnosti, zatímco u ostatních se pohyboval mezi 6 % a 80 %. V průměru činnost související s dotčeným výrobkem během období šetření představovala přibližně 41 % celkové činnosti spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce. Pokud jde o pracovní místa, zaměstnávalo těchto osm spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v období šetření přibližně 4 200 osob. Ziskovost byla různá podle segmentu a podle jednotlivých společností, od vysoké míry až po mírně zápornou míru ziskovosti. Šetření ukázalo, že tyto hospodářské subjekty se zápornou ziskovostí byly negativně dotčeny zhoršenou situací výrobního odvětví Unie, neboť někteří z odběratelů, které ztratily, byli výrobci výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a poklesem spotřeby. Po vyloučení destiček z definice výrobku by výrobci tohoto výrobku v Unii měly mít prospěch z uložení cla, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svoji výrobu článků a modulů.
(772)
Prodeje hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v Unii se uskutečňovaly v rámci Unie, do ČLR a jiných třetích zemí. Teritoriální rozdělení objemu prodeje v období šetření v průměru odpovídalo přibližně 20 % prodeje v rámci Unie, téměř 50 % směřovalo do Číny a přibližně 30 % do jiných třetích zemí.
(773)
Některé strany z odvětví na počátku výrobního řetězce tvrdily, že uložení vyrovnávacích opatření by negativně ovlivnilo jejich podnikatelské činnosti, neboť ČLR je jejich hlavním vývozním trhem. Bylo uváděno, že cla by výrazně omezila dovoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie, a v důsledku toho by ČLR omezila dovoz polykrystalického křemíku a výrobního zařízení z Unie. V důsledku toho by hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie údajně musely omezit rozsah svých podnikatelských činností a snížit zaměstnanost.
(774)
Je třeba podotknout, že cílem cla není vyloučit čínský dovoz dotčeného výrobku, ale obnovit spravedlivé podmínky na trhu. Čínský dovoz by tak měl i nadále v určité míře zásobovat trh Unie, ale za přiměřené ceny. Ostatně šetření ukázalo, že hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie působí celosvětově na různých vnitrostátních trzích, a proto nejsou závislí výlučně na svém vývozu do ČLR. Lze tedy důvodně předpokládat, že na globálním fotovoltaickém trhu budou hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie pravděpodobně schopny případný pokles vývozu do ČLR nahradit vývozem na ostatní trhy, které v souladu s očekáváními veřejně dostupných studií o trzích mají růst. V každém případě se na čínském fotovoltaickém trhu již nyní projevuje značný nadbytek výrobní kapacity, a proto je sporné, zda by výrobci strojních zařízení v Unii z krátkodobého a střednědobého hlediska byli schopni prodávat v ČLR mnohem více výrobního zařízení.
(775)
Zúčastněné strany argumentovaly tím, že většina vstupů do hodnotového řetězce v odvětví fotovoltaiky pochází z Unie a že tato výhodná situace může skončit, pokud budou uložena cla. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana upozornila na to, že z opatření v tomto případě mohou vyplývat další opatření, která ČLR může přijmout vůči výrobkům Unie.
(776)
V tomto ohledu se očekává, že bude čínský dovoz nadále zásobovat trh Unie i po uložení cel. Kromě toho různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky (např. výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA) předpovídají, že možné snížení poptávky v Unii by mělo být pouze krátkodobé (v letech 2013 a 2014) a že se spotřeba v Unii v následujících letech opět zvýší. Kromě toho řešení nekalých obchodních praktik s největší pravděpodobností umožní posilování udržitelného růstu na fotovoltaickém trhu v Unii ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, z čehož budou mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. A konečně, pokud jde o argument o možných odvetných opatřeních ČLR v reakci na opatření v tomto případě, je třeba připomenout, že ČLR stejně jako ostatní členské státy WTO může zahájit šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a jakékoli takové šetření musí být v souladu s přísnými pravidly WTO. Komise monitoruje jakékoli takové šetření s cílem zajistit, aby byla dodržována pravidla WTO. Tento argument byl proto odmítnut.
(777)
Některé strany zpochybnily tvrzení, že snížení vývozu hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v odvětví fotovoltaiky v Unii směrem do ČLR může být vyrovnáno vývozem na jiné trhy, a uvedly, že clo způsobí pokles celosvětové poptávky po výrobku.
(778)
V této souvislosti je především třeba poznamenat, že se neočekává, že by se čínský dovoz v důsledku uložení cel zcela zastavil. Kromě toho z informací shromážděných během vyšetřování nevyplývá existence jakéhokoli vztahu mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Mimo to veřejně dostupné zdroje, například výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA, předpokládají, že fotovoltaický trh v celosvětovém měřítku v příštích letech poroste. Pokud jde o čínský fotovoltaický trh, existují náznaky, že domácí spotřeba v ČLR se značně zvýší (jak předpokládá např. EPIA). S ohledem na výše uvedené se neočekává, že by vývoz hospodářských subjektů Unie na počátku výrobního řetězce směrem do ČLR v důsledku přijatých opatření výrazně poklesl.
(779)
Je třeba rovněž poznamenat, že snížení poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. Ten však nelze spojovat, alespoň z jeho větší části, s cly. Navíc, pokud jde o výrobce strojního zařízení pro odvětví fotovoltaiky v Unii, vzhledem ke značné volné kapacitě v ČLR je nepravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští výrobci zvýší objem výroby. A konečně, údaje shromážděné během šetření naznačují, že by výrobce strojního zařízení mohl ovlivnit též čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že do roku 2015 bude 80 % výrobního zařízení pro články pocházet z ČLR. Pokud bude této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to také dále omezit možnost výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
(780)
V odpovědi na konečné informace čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví uvádí pouze některé obecné zásady, které nejsou závazné, neboť se nepočítá s žádnými pravomocemi k jejich prosazování, a že by tento plán proto neměl být považován za náznak toho, že budou možnosti výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu omezené. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínská vláda zahrnula odvětví fotovoltaiky mezi strategická odvětví 12. pětiletého plánu a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu čínská vláda vyjádřila podporu „hlavním podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se, že bude „podporovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „vypracuje celkovou přípravu podpůrných politik pro průmysl, finance, zdanění…“. Kromě toho, jelikož uvedený plán obsahuje základní směrnice, kterých má čínský průmysl dosáhnout během období pěti let, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je zřejmé, že plán omezuje možnost výběru čínských výrobců článků a konkurenční tlak výrobců v Unii, kteří vyrábějí výrobní zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(781)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil vyhlídky na jiné trhy jako náhradu za sníženou výrobu na čínském trhu, a to s ohledem na významnou instalovanou výrobní kapacitu v Číně, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde. Toto tvrzení se odmítá, neboť neexistují žádné informace o údajném snížení výroby na čínském trhu.
(782)
Jedna ze zúčastněných stran zpochybnila počet zaměstnanců v navazujícím odvětví, citovaný ve 236. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Je třeba objasnit, že počet 4 200 zaměstnanců se vztahuje pouze na spolupracující hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci zařízení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli na celé odvětví.
(783)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad vyrovnávacích opatření na výrobce strojního zařízení by nebyl významný, avšak dopad na dodavatele surovin, s ohledem na možné snížení jejich prodeje do Číny, z krátkodobého hlediska negativní být může.
6.5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(784)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie jsou činné především v navrhování projektů, marketingu, komunikaci a montáži fotovoltaických zařízení. Na dotazníky pro navazující subjekty Komise obdržela třináct odpovědí od navazujících subjektů, z toho 7 od provozovatelů, jejichž činnost se přímo týká obdobného výrobku (tj. společnosti připravující projekty a montážní firmy), a šest od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistiky, dopravy, vztahů s veřejností atd.), tj. od provozovatelů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Tyto odpovědi na dotazník zahrnovaly odpovědi od jednoho dovozce, který není ve spojení a který byl nakonec považován za navazující subjekt, neboť jeho hlavní činností je montáž (viz 25. bod odůvodnění).
(785)
Ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení bylo zjištěno, že podíl činnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážních společností a společností připravujících projekty), která souvisí s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti je celkově různý. V průměru v šetřeném období představoval tento podíl 41 %. Ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření činila v průměru 11 %. Pokud jde o pracovní místa, v období šetření zaměstnávalo těchto sedm spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přibližně 550 osob.
(786)
Několik stran zpochybnilo reprezentativnost údajů týkajících se hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie o obratu, ziskovosti a zaměstnanosti, které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky od sedmi navazujících subjektů. Aliance AFASE předložila „průzkum“ provedený mezi svými členy (montážními firmami), který prokázal, že podnikatelská činnosti v odvětví fotovoltaiky je pro většinu montážních firem hlavním zdrojem příjmů. AFASE dále uváděla, že navazující hospodářské subjekty, zejména montážní společnosti, na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, se pohybují pouze v jednociferném ziskovém rozpětí, které neumožňuje absorpci jakýchkoli cel.
(787)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním antidumpingovém nařízení, Komise použila všechny údaje poskytnuté těmito navazujícími subjekty, které vyplnily zvláštní dotazník, jakož i podání předložená aliancí AFASE, jak je vysvětleno v 737. bodě odůvodnění výše.
(788)
Pokud jde o tvrzení, že podnikání v odvětví fotovoltaiky je pro montážní společnosti hlavním zdrojem příjmů, další analýza odpovědí na dotazníky, které zaslalo sedm navazujících subjektů (montážní společnosti a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnosti, které se přímo týkají obdobného výrobku, který je předmětem tohoto šetření, představují v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto subjektů a ziskovost dosahuje v průměru 11 %. Zohlední-li se však i jejich další aktivity (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření), jejich celkový význam se u tří ze sedmi subjektů výrazně zvyšuje. V důsledku toho se příslušný poměr během období šetření pohybuje v rozmezí od přibližně 45 % až do 100 %. Kromě toho u sedmi subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) dosahuje ziskovost činností v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnosti v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojeny s výrobkem, který je předmětem šetření, představují u těchto sedmi subjektů v období šetření zhruba 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a montáží byly tyto subjekty rovněž aktivní v oblasti montáží zařízení pro využití větrné energie a výroby elektrických zařízení.
(789)
Má se za to, že veškerý dopad opatření na navazující hospodářské subjekty musí být především posouzen s ohledem na jejich činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, jejíž ziskovost v období šetření dosahovala v průměru 11 %. I kdyby však byl posouzen na základě celkové činnosti v odvětví fotovoltaiky, jež nesouvisí přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření, závěry se výrazně nezmění, neboť celkově různé zohledněné faktory, konkrétně ziskovost a možnost absorbovat část cla, příliš nekolísají (ziskovost klesne z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejíchž prostorách Komise uskutečnila inspekční návštěvu, zpochybnila reprezentativnost závěrů o ziskovosti montážních firem a navrhovatelů projektů, které jsou v tomto ohledu údajně založeny pouze na jediné transakci. Tento argument se zamítá, neboť Komise vypočítala ziskovost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie na základě všech údajů předložených těmito subjekty v jejich odpovědích na dotazník.
(790)
Pokud jde o průzkum provedený aliancí AFASE mezi jejími členy, je především třeba poznamenat, že všechny subjekty měly příležitost se přihlásit na počátku šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený navazujícím subjektům, který obsahoval žádost o nezbytné informace pro posouzení dopadu cel na tyto subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což znemožnilo ověření např. relevance a spolehlivosti poskytnutých údajů. Za třetí, vzhledem k tomu, že řada otázek vznesených v tomto průzkumu se týkala schopnosti montážních firem absorbovat případná cla, postrádal průzkum jakýkoliv odkaz na zisk dosažený těmito společnostmi v období šetření, a tedy chyběl důležitý prvek pro hodnocení dopadu opatření. V důsledku toho nelze z uvedeného průzkumu vyvodit žádné smysluplné závěry.
(791)
Byl vznesen argument, že opatření nejsou v zájmu Unie, neboť zvýší cenu modulů, což odradí konečné uživatele/spotřebitele od toho, aby si tato zařízení pořizovali. Následně by hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie měly mnohem méně zakázek a musely by činnost svých podniků omezit. Toto hodnocení vycházelo ze studie zveřejněné výzkumným ústavem Prognos o možné ztrátě pracovních míst, jež byla předložena v průběhu šetření. Uvedená studie předpovídá, že v případě uložení cel bude ohrožena velká většina pracovních míst na fotovoltaickém trhu EU. Studie staví na odhadu asociace EPIA, podle něhož celkový počet přímých pracovních míst existujících v roce 2011 na všech úrovních fotovoltaického trhu Unie, včetně výrobců v Unii, dovozců, hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, činí 265 000 pracovních míst. Studie ústavu Prognos, která jako výchozí bod používá odhad celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky z roku 2011, dochází k závěru, že v závislosti na výši cla bude během tří let ztraceno až 242 000 pracovních míst z celkového počtu 265 000 pracovních míst. K většině ztrát pracovních míst údajně dojde na navazujícím trhu, který podle údajů ústavu Prognos v roce 2011 zaměstnával přibližně 220 000 osob.
(792)
Šetření výše uvedený scénář nepotvrdilo a poukázalo na to, že na fotovoltaickém trhu Unie existoval v roce 2011, během období šetření a v roce 2012 mnohem menší počet přímých pracovních míst.
(793)
Šetření v první řadě vyvolalo pochybnosti o správnosti celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky odhadovaného asociací EPIA. Zejména při inspekci na místě provedené v EPIA se ukázalo, že podklady, jež vedly k závěru o 265 000 pracovních místech, byly nepřesné a takový závěr neumožňovaly. Informace získané při inspekci na místě ve skutečnosti ukazují, že počet přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaný pro rok 2011 by vykazoval statistickou odchylku až 20 %. Uvedený odhad navíc zahrnuje zaměstnanost v jiných evropských zemích mimo Evropskou unii a zaměstnanost související s výrobkem z tenkého filmu, na který se toto šetření nevztahuje.
(794)
Je třeba vyjasnit, že statistická odchylka 20 % u celkového počtu přímých pracovních míst v odvětví fotovoltaiky podle odhadu Evropské asociace fotovoltaického průmyslu, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(795)
Nehledě na tyto pochybnosti, i kdyby byl pro účely analýzy dopadu navržených opatření použit původní odhad, je nutno poznamenat toto. Odhad se týká pracovních míst v odvětví evropské fotovoltaiky v roce 2011, kteréžto období odpovídalo velmi vysokému počtu fotovoltaických zařízení instalovaných v uvedeném roce v Unii (přibližně 20 GW). Lze tedy předpokládat, že vzhledem ke snížení počtu instalovaných zařízení, který v období šetření dosáhl přibližně 17,5 GW a v roce 2012 dosáhl 15 GW, klesl odpovídajícím způsobem i počet pracovních míst, zejména v navazujících odvětvích, který je přímo úměrný úrovni instalací. Veřejně dostupný odborný tisk v této souvislosti poukázal na to, že v Německu, které je největším vnitrostátním trhem, zaměstnanost v odvětví fotovoltaiky mezi lety 2011 a 2012 klesla ze 128 000 na 100 000 osob, včetně pracovních míst u výrobců. Šetření dále vyvolalo vážné pochyby ohledně toho, zda tento počet zahrnoval pouze pracovní místa s plným úvazkem vyčleněná výlučně pro odvětví fotovoltaiky. V této souvislosti šetření odhalilo, že zejména na navazujícím trhu (montáž) představuje činnost v oblasti fotovoltaiky zpravidla pouze část mnohem širší podnikatelské aktivity, přičemž hlavní činností bývá montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství atd.
(796)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je pravděpodobné, že uložení opatření může vést ke zvýšení cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a z krátkodobého hlediska tak může vést ke snížení počtu instalací fotovoltaických zařízení. Nicméně pracovní místa v této části trhu mohou být negativně ovlivněna jen v omezeném rozsahu, a to vzhledem k následujícím skutečnostem. Za prvé činnost související s fotovoltaikou přinejmenším v některých montážních firmách představuje pouze část jejich podnikatelských činností a je také sezonní. Montážní firmy by proto za situace snížené poptávky po fotovoltaických zařízeních měly být schopny vykonávat jiné činnosti. Jelikož cíle v oblasti obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti stanovené na úrovni Unie jsou pro členské státy právně závazné, je třeba očekávat, že snížená poptávka po solárních zařízeních bude mít za následek zvýšení poptávky po jiných formách elektrické energie z obnovitelných zdrojů a v oblasti energetické účinnosti. Mnozí zaměstnanci v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie pravděpodobně disponují potřebnými dovednostmi, aby zvýšení poptávky v těchto blízkých odvětvích dokázali využít. Za druhé vzhledem ke stávajícím ziskům na navazujícím trhu (viz 785. bod odůvodnění výše) by subjekty zabývající se montáží měly být schopny část růstu cen absorbovat, a omezit tak dopad na konečné ceny a na poptávku po fotovoltaických zařízeních.
(797)
Nezávisle na uložení cel veřejně dostupné prognózy poptávky po fotovoltaických zařízeních uvádějí, že v roce 2013 pravděpodobně dojde ke snížení poptávky, s výkonem instalovaným v roce 2013 mezi 9,8 GW a 16,5 GW, což by pravděpodobně mělo v každém případě negativní dopad na počet pracovních míst na navazujícím trhu.
(798)
A konečně je třeba podotknout, že k možnému růstu cen fotovoltaických zařízení by pravděpodobně došlo v každém případě, neboť výroba v ČLR pro dodávky na trh Unie je, jak se zdá, do značné míry ztrátová, což je neudržitelná situace.
(799)
Pokud jde o ztráty pracovních míst, informace shromážděné během šetření potvrdily, že navazující odvětví zaznamenalo ztráty pracovních míst v důsledku poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW mezi roky 2011 a 2012. Tyto ztráty pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, protože se jednalo o vývoj trhu. Kromě toho se předpokládá další snížení poptávky v letech 2013 a 2014, jež povede s největší pravděpodobností k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Obdobně byl takový vývoj poptávky odhadován hlavními výzkumnými středisky před zahájením šetření, a proto tento úbytek pracovních míst nelze přičíst přijetí opatření.
(800)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii konzultanta PriceWaterhouseCoopers („PWC“) o možném účinku opatření na pracovní místa související s fotovoltaickým trhem. Studie společnosti PWC odkazuje na studii společnosti Prognos, která předpokládala vysoký úbytek pracovních míst na fotovoltaickém trhu vyplývající z přijetí opatření, kterou předložila AFASE před přijetím prozatímních antidumpingových cel a kterou se zabývá 791. bod odůvodnění výše. Studie společnosti PWC kritizovala studii společnosti Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový úbytek pracovních míst odhadovaný společností Prognos by ve skutečnosti překročil celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, PWC došlo k opačným závěrům než Prognos, neboť předpokládá velmi pozitivní dopad na zaměstnanost v Unii a převahu výhod nad možnými nepříznivými účinky cel (např. na poptávku).
(801)
AFASE tvrdila, že Komise nesdělila zdroj statistické odchylky 20 % u pracovních míst přímo spojených s odvětvím fotovoltaiky, které vypočítala na rok 2011 EPIA.
(802)
Tato statistická odchylka 20 %, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(803)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že se analýza Komise nevyjadřuje k tomu, že clo pouze přispěje k úbytku pracovních míst v důsledku menšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Bylo namítáno, že tento úbytek pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, je úzce spojen se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na instalacích solárních zařízení. Kromě toho AFASE vytkla Komisi, že řádně nezohlednila průzkum, který AFASE provedla mezi svými členy, a podobný průzkum, který provedla UK Solar Trade Association (obchodní sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království) a který údajně tuto závislost dokládal.
(804)
Pokud jde o údajné mlčení Komise k dopadu cel na počet pracovních míst, odkazuje se na 799. a 800. bod odůvodnění výše, které se věnují tvrzením o dopadu opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a kde se uznává, že zaměstnanost v navazujícím odvětví může být v důsledku opatření skutečně krátkodobě ovlivněna.
(805)
S ohledem na průzkum provedený aliancí AFASE a obchodním sdružením v odvětví solární energie ve Spojeném království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla sdělena totožnost zúčastněných společností. Průzkumy však zůstaly nedostatečné, neboť například některé odpovědi byly neúplné. Analýza průzkumů odhalila následující skutečnosti. Ohledně průzkumu aliance AFASE je především třeba poznamenat, že většina z 50 zúčastněných montážních firem uvedla, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. 15 z 50 montážních firem prohlásilo, že jsou do určité míry činné rovněž v jiných oblastech, které nesouvisí s odvětvím fotovoltaiky, jako je vytápění, elektrické instalace a větrná energie. V případě průzkumu ve Spojeném království se 21 z celkem 31 zúčastněných společností v této zemi zabývalo také jinými činnostmi mimo odvětví fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních společností je správný závěr uvedený ve 247. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení o schopnosti provádět jiné činnosti, například instalaci elektrických a topných zařízení, instalatérskou činnost a instalaci dalších zařízení pro zelenou energii. Uznává se však, že se tato schopnost může vyskytovat v menší míře, než se předpokládá v prozatímním antidumpingovém nařízení. Jeho zmírňující dopad na ztrátu pracovních míst tedy může být méně významný, než se původně předpokládalo. Dále je třeba poznamenat, že některé subjekty, které se zúčastnily průzkumu AFASE a obchodního sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království, používají výrobky vyrobené v Unii a některé předpokládají v návaznosti na opatření nákup výrobků nepocházejících z ČLR s cílem vyhnout se zvýšení cen.
Z toho důvodu se očekává, že jejich závislost na čínském dovozu a dopad těchto opatření budou omezeny, neboť tyto společnosti mohou pořizovat výrobky vyrobené v Unii. Za třetí, odhad dopadu opatření na podniky všech hospodářských subjektů, které se průzkumu zúčastnily, neumožnil vyvodit jasné závěry, neboť jejich posouzení se velmi liší. Některé společnosti dokonce nebyly schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, v průzkumu provedeném ve Spojeném království se rovněž rozpětí odpovědí na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, kterým hrozí v případě uložení cel zrušení, pohybovalo od „nemnoho“ po „všechny projekty“. Některé subjekty nebyly schopny provést odhad. Konečně, v obou průzkumech chyběly otázky na ziskovost zúčastněných hospodářských subjektů, což je důležité pro posouzení možné absorpce zvýšení ceny vyplývajícího z cla, pokud k němu vůbec dojde.
(806)
Několik stran namítalo, že montážní firmy nemohou snadno měnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení pro zelenou energii z důvodu velmi rozdílných potřebných technologií a know-how. Z toho důvodu, pokud by byla cla uložena, byly by nuceny ukončit obchodní činnost. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana toto tvrzení zopakovala, přičemž tvrdila, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na fotovoltaiku, jako je specifická odborná příprava, což mělo dokázat, že kladou hlavní důraz na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny snadno přejít na jiné činnosti.
(807)
Tento argument nebyl dostatečně podložen, neboť nebylo prokázáno, jaké konkrétní znalosti musí montážní firma mít a jak složité a nákladné je získat. V každém případě orgány uznávají, že montážní firmy vyvinuly specifické know-how pro instalaci fotovoltaických modulů. Toto know-how však bylo vyvinuto poměrně nedávno a staví na základních odborných znalostech montážních firem, jako je instalace elektrických a topných zařízení, instalatérství atd. Bylo rovněž vyvinuto v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv subvencovaných výrobků z ČLR. Nezávisle na specifických dovednostech zaměstnanců montážních společností je tento argument třeba posoudit souběžně s analýzou provedenou v 792. až 800. bodě odůvodnění výše o stavu zaměstnanosti v navazujícím odvětví, který by mohl být krátkodobě negativně ovlivněn, ale který díky udržitelnému obchodu povede ve střednědobém a dlouhodobém horizontu k nárůstu zaměstnanosti v montážních společnostech. Tento argument byl tedy odmítnut.
(808)
Některé strany zpochybnily schopnost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat byť částečně případné zvýšení ceny. Tento argument nebyl dostatečně podložen, a nebylo tudíž možné posoudit, do jaké míry bylo toto tvrzení přesné. Ziskovost spolupracujících navazujících hospodářských subjektů přímo spojených s dotčeným výrobkem se odhaduje přibližně na 11 %, což ponechává dotyčným hospodářským subjektům možnost absorbovat alespoň částečně určité zvýšení cen, pokud k němu vůbec dojde. V této souvislosti je třeba připomenout, že celkový trend cen směřuje dolů.
(809)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že v důsledku opatření hrozí vážné riziko poklesu poptávky po solárních výrobcích v Unii, což podle těchto stran hovoří proti opatřením. Jedna ze stran tvrdila, že solární energie v současné době disponuje velkou cenovou pružností poptávky a že i omezený nárůst ceny solárních výrobků by měl za následek podstatné snížení poptávky. Tato strana odhadla, že vyrovnávací clo v rozmezí 30 % může omezit poptávku o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku omezilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii provedenou analytikem trhu, která rovněž předpokládá snížení poptávky až 2 GW v roce 2013 v důsledku cla ve výši 50 %, což je mnohem nižší pokles.
(810)
Strany sice během šetření předložily kromě výše uvedených různé další scénáře poklesu poptávky, ty však neobsahovaly srovnatelné výsledky. Ačkoliv nelze vyloučit, že by cla mohla vést k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, kvantifikace takového účinku je obtížná s ohledem na různé faktory, které ovlivňují atraktivitu fotovoltaických zařízení v Unii. Kromě toho i kdyby k takovému snížení krátkodobě došlo, střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu by podle očekávání převážily nad krátkodobým negativním dopadem. A konečně, AFASE sama uznala, že posoudit přímou vazbu mezi poptávkou a cly by bylo možné až poté, co by byla cla zavedena. Tento argument byl proto odmítnut.
(811)
Jak je uvedeno v 784. bodě odůvodnění výše, Komise obdržela celkem šest odpovědí na dotazník od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, doprava, vztahy s veřejností atd.), tedy od subjektů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Bylo shledáno, že tyto odpovědi vypovídají o relativním významu činnosti související s odvětvím fotovoltaiky v porovnání s celkovou aktivitou dotčených spolupracujících hospodářských subjektů. I přes některé nedostatky v odpovědích bylo možné díky údajům v dotaznících usoudit, že činnosti těchto subjektů související s odvětvím fotovoltaiky jsou ve srovnání s jejich celkovou činností okrajové. Činnost související s odvětvím fotovoltaiky představovala ve skutečnosti v průměru pouze přibližně 5 % jejich celkového obratu a přibližně 8 % celkové zaměstnanosti. Pokud jde o ziskovost, ta činila v průměru přibližně 7 %. Je však třeba poznamenat, že údaje o ziskovosti nebyly úplné, neboť ne všechny hospodářské subjekty poskytly k tomuto bodu informace. Byl tedy učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude významný.
(812)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie by z krátkodobého hlediska byl omezeně negativní, s ohledem na vyšší počet smluvně zajištěných montáží než v opačném scénáři, který předpovídala významná výzkumná střediska, ovšem jenž se ve skutečnosti nenaplnil, a v míře, v jaké tato cla nemohou být hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie absorbována. I přes možné snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních by montážní firmy měly být schopny provádět jiné činnosti související buď s jinými obnovitelnými zdroji energie, nebo s primární podnikatelskou činností, jak je uvedeno výše. Byl učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude podle dostupných údajů významný.
6.6. Zájem konečných uživatelů (spotřebitelů)
(813)
Žádná strana přímo zastupující konečné uživatele, jako sdružení spotřebitelů, nepodala připomínky. V daném případě se odkazuje na dva druhy konečných uživatelů: spotřebitele (domácnosti) a další konečné uživatele (např. instituce, další investory). Šetřením se zjistilo, že pouze přibližně jedna čtvrtina stávajících fotovoltaických zařízení v Unii (takzvaná střešní, menší zařízení) byla objednána spotřebiteli. Ostatní zařízení (pozemní, průmyslová a komerční zařízení, která jsou mnohem větší) byla objednána jinými konečnými spotřebiteli.
(814)
Některé strany tvrdily, že v případě přijetí opatření by spotřebitele postihlo zvýšení cen fotovoltaických modulů. Lze očekávat, že v důsledku cel by ceny fotovoltaických modulů na trhu Unie poněkud vzrostly, avšak je pravděpodobné, že spotřebitelů a jiných konečných uživatelů by se to dotklo jen v omezené míře, protože šetření ukázalo, že cena modulu představuje nanejvýš 50 % z celkových nákladů na pořízení fotovoltaického zařízení. Vzhledem k ziskovým rozpětím společností připravujících projekty a montážních firem lze důvodně předpokládat, že případný růst cen modulů pro uživatele může být přinejmenším zčásti absorbován, a tedy zmírněn. Na základě dostupných údajů se vyvozuje závěr, že dodavatelský řetězec přinejmenším zčásti absorbuje opatření s navrhovanou výší cla, a opatření tudíž nemusí mít nutně za následek vyšší maloobchodní ceny pro spotřebitele.
(815)
Dále je třeba podotknout, že pokud by cla nebyla uložena, pravděpodobný zánik výrobního odvětví Unie by mohl vést k tomu, že spotřebitelé budou mít do budoucna k dispozici pouze jeden zdroj dodávek modulů. V rámci tohoto scénáře by čínští vyvážející výrobci byli schopni dále posilovat svou, již tak velmi silnou, pozici na trhu a to by také v krátkodobém výhledu mohlo vést ke zvýšeným cenám ke škodě spotřebitelů/konečných uživatelů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že výroba v ČLR je ztrátová, by ke zvýšení cen, jak je uvedeno výše, pravděpodobně došlo v každém případě.
(816)
Některé strany tvrdily, že cla by zvýšily cenu výrobku, který je předmětem šetření. Následně by došlo k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, neboť ta by byla příliš nákladná pro spotřebitele a nedostatečně atraktivní pro ostatní investory.
(817)
Jak již bylo uvedeno v 752. bodě odůvodnění, i když dočasnému zvýšení cen může v důsledku přijetí opatření dojít, celkový trend cen je klesající, jak potvrzuje několik veřejných zdrojů. Tento argument byl tudíž odmítnut. I když je obtížné vyčíslit možné zvýšení cen v důsledku opatření a následné možné snížení poptávky, je třeba připomenout některé skutečnosti. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje až 50 % celkových nákladů na fotovoltaické zařízení, a clo tudíž může být přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, hospodářská soutěž výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již na trhu Unie působí, bude pravděpodobně držet ceny nízko. Současně by výrobní odvětví Unie mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků díky úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních zařízení a snížení výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízení souvisí nejen s úrovní cen výrobku, který je předmětem šetření, ale také s úrovní zaručených výkupních cen. Při současné nízké úrovni poptávky ve srovnání s výsledky dosaženými v roce 2011 a v období šetření se očekává, že zaručené výkupní ceny by neměly klesnout tak rychle jako v posuzovaném období, což umožní nepřetržité investice do fotovoltaických projektů. Tento argument byl proto zamítnut.
(818)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana zpochybnila výše uvedený závěr. Tvrdila, že klesající cenový trend nemůže být zachován i po přijetí opatření. Strana připomněla, že opatření představují velmi významný nárůst nákladů, který nemůže být plně vyrovnán snížením nákladů nebo dovozem ze třetích zemí. Kromě toho bylo opakovaně zdůrazněno, že výrobní odvětví Unie nebude schopno realizovat nové investice do výrobních a strojních zařízení a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, jestliže jejich zisk činí 11 %. Konečně neexistuje důkaz o tom, že by zvýšení ceny mohly kompenzovat zaručené výkupní ceny.
(819)
Je třeba připomenout, že v rozporu s tímto tvrzením se neočekává, že bude zvýšení cen v důsledku opatření moci být plně vyrovnáno, ale spíše že je v důsledku těchto opatření možné pouze přechodné zvýšení cen (viz 247. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení). Takovéto zvýšení ceny může být výsledkem rozdílu v úrovni cen mezi čínskými subvencovanými cenami a jinými než čínskými výrobky. Nicméně informace shromážděné během vyšetřování umožňují tvrdit, že případné zvýšení cen může být částečně absorbováno řadou faktorů s ohledem na zisk v navazujícím odvětví v průměrné výši 11 %. A konečně, pokud jde o tvrzení, že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že zaručené výkupní ceny mohou kompenzovat zvýšení cen, lze předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou časem upraveny v souladu s vývojem cen projektů.
(820)
Jedna strana tvrdila, že od března 2013 ceny modulů vzrostly v Unii o 20 % a že je od roku 2013 závažný nedostatek zásob. Tento argument nebyl odůvodněn, naopak veřejné zdroje informací potvrzují relativní stabilitu cen ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace správné, pouze by to odpovídalo tomu, že v návaznosti na celní evidenci dovozu bylo zohledněno riziko možného vyrovnávacího cla. Tento argument byl proto odmítnut.
(821)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nebudou investorům přinášet výnos, pokud pokles zaručených výkupních cen nebude odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, neboť ty představují významnou část nákladů na daný projekt. Za tímto účelem bylo tvrzeno, že cla by zpochybnily životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů, neboť zvyšují cenu.
(822)
Jak je uvedeno v 752. bodě odůvodnění výše, celkový trend cen výrobku, který je předmětem šetření, se zdá být klesající. Kromě toho význam zaručených výkupních cen s ohledem na trh klesá, jelikož v některých regionech bylo pravděpodobně dosaženo cenové parity. Argument, že cena fotovoltaických modulů by mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty včetně otázky jejich životaschopnosti, byl z těchto důvodů zamítnut.
(823)
Jedna zúčastněná strana předložila interní model, aby prokázala, že pokud bude clo zavedeno, životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů je v ohrožení.
(824)
Tento model neumožnil náležité vyčíslení rozsahu, v jakém by mohla poklesnout atraktivita investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic) v případě zvýšení ceny výrobku, který je předmětem šetření. Nicméně předpoklad, že bude případné clo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, použitý v uvedeném modelu, je nepravděpodobný s ohledem na stávající zisková rozpětí hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Navíc investiční rozhodnutí se nezakládá jen na ceně modulů, ale závisí také na mnoha dalších faktorech, včetně mimo jiné existence obecně příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v daném státě, úrovně podpory nebo ceny elektřiny (u cenové parity). Tento argument proto musel být zamítnut.
(825)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že celkově by přijetí opatření mělo na spotřebitele a konečné uživatele omezený dopad. A to bez ohledu na vliv vnitrostátních režimů podpory k povzbuzení poptávky po fotovoltaických zařízeních. Budou-li vnitrostátní režimy podpory přizpůsobeny vyšším cenám solárních panelů (prostřednictvím vyšších zaručených výkupních cen), může být dopad na spotřebitele nulový.
6.7. Jiné argumenty
(826)
Některé strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno zásobovat trh Unie v požadovaném množství, a budou-li uložena vyrovnávací cla, existuje vážné riziko nedostatku v Unii, což může vést k dalšímu růstu cen dotčeného výrobku.
(827)
Šetření shledalo, že toto tvrzení není opodstatněné. Výrobní odvětví Unie má od roku 2009 nedostatečně využívané výrobní kapacity. V období šetření činila míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů 41 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 5,7 GW; míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů činila 63 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 1,2 GW. Díky této rezervní kapacitě by proto výrobní odvětví Unie z krátkodobého hlediska bylo schopno soutěžit o další část trhu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu a zajistit další snižování cen. Ostatně ve světě existují i další zdroje dodávek, které působí na trhu Unie a které v případě poklesu dovozu čínských výrobků budou schopny soutěžit o trh Unie. Šetření odhalilo, že stávající rezervní kapacita jiné než čínské výroby mimo Unii činila v období šetření u modulů 5,6 GW a u článků 6 GW. Lze proto dospět k závěru, že vzhledem k prognózám poptávky po fotovoltaických zařízeních v EU v roce 2013 (mezi 9,8 GW a 16,5 GW) a v roce 2014 (mezi 9 GW a 17,1 GW) zveřejněným významnými výzkumnými středisky, jako je EPIA, je celková rezervní kapacita Unii a třetích výrobců mimo Unii dostačující, aby v krátkodobém výhledu nahradila případný výpadek čínských dovozů.
(828)
I za přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity v Unii (viz 545. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí byla dostatečná k tomu, aby v krátkodobém horizontu nahradila případný pokles čínského dovozu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu, což umožní další snižování cen. Tento argument byl proto odmítnut.
(829)
Některé strany rovněž tvrdily, že uložení cel na dotčený výrobek poškodí rozvoj fotovoltaického trhu v Evropě, a že tudíž nebude dosaženo cílů strategie Evropa 2020 týkajících se obnovitelných zdrojů energie a snížení emisí skleníkových plynů v EU.
(830)
Především je třeba uvést, že splnění cílů stanovených pro rok 2020 nezávisí výlučně na solární energii. Stejně důležité jsou i další ekologické zdroje energie, jako např.: energie získávaná pomocí větru, biomasy, vodní energie atd. Jelikož cíle pro rok 2020 nestanoví žádný konkrétní podíl solární energie, nepředpokládá se, že poněkud nižší počet fotovoltaických zařízení zvýší celkové náklady spojené s realizací strategie Evropa 2020. Kromě toho je cena solárních panelů pouze jedním z mnoha činitelů, které jsou podstatné pro rozvoj odvětví výroby fotovoltaických zařízení v Unii. Stejně důležité jsou: příznivé právní a finanční podmínky na úrovni Unie a na úrovni členských států, lepší přístup k financování projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a investice do výzkumu a vývoje. Pokud jde o financování investic do solárních energií, dojde díky uložení cla ke zlepšení situace výrobního odvětví Unie i odvětví fotovoltaiky jako celku. Ve svém důsledku to pravděpodobně podpoří přístup výrobního odvětví Unie a investorů v odvětví fotovoltaiky ke kapitálu. A konečně je třeba znovu připomenout, že cílem tohoto cla není vyloučit čínský dovoz, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž. Pokud by se cena dotčeného výrobku zvýšila, údaje o zisku dosahovaném na navazujícím trhu umožňují předpokládat, že tento růst cen by byl zčásti absorbován hospodářskými subjekty působícími na navazujícím trhu. Cena modulů pro konečné uživatele/spotřebitele by se proto neměla výrazně zvýšit, a poptávka po solárních zařízeních by mohla zůstat v předpovězeném rozmezí.
(831)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že uložení opatření by celkově nemělo výrazný nepříznivý dopad na jiné politiky EU.
6.8. Závěr ohledně zájmu Unie
(832)
Celkové pozitivní důsledky pro výrobní odvětví Unie převažují nad pravděpodobným negativním dopadem na jiné subjekty na fotovoltaickém trhu, včetně konečných uživatelů (spotřebitelů).
(833)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti přijetí opatření týkajících se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
7. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(834)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(835)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(836)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovým ziskem zisk realizovaný na začátku posuzovaného období, tj. před nárůstem subvencovaného dovozu. Proto byl cílový zisk stanoven na 8 % na základě váženého průměrného zisku, kterého dosáhlo výrobní odvětví EU v roce 2009 a 2010 pro moduly a články, když bylo ziskové.
(837)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie tvrdilo, že jako úroveň zisku, které výrobní odvětví Unie mohlo v rozumné míře dosáhnout, pokud by nedocházelo k subvencovanému dovozu, by měla být použita ziskovost za rok 2010, spíše než průměrné ziskové rozpětí z let 2009 a 2010. V této souvislosti uvedlo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a okolnosti těchto dvou let byly jasně rozdílné s ohledem zejména na vývoj spotřeby v roce 2010, který podpořil účinky subvencování v tomto roce. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že při stanovení úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda průměrné ziskové rozpětí, kterého výrobní odvětví Unie dosáhlo, bylo „dostatečné“. Úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, kterého může být přiměřeně dosaženo při neexistenci subvencovaného dovozu. Vyšetřující orgány mají obvykle za to, že této úrovně bylo dosahováno na začátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě bylo výrobní odvětví Unie ztrátové, pokud jde o prodej článků na začátku posuzovaného období v roce 2009, byla tato metodika nevhodná a bylo považováno za spolehlivější založit stanovení úrovně pro odstranění újmy na průměru ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V tomto ohledu se také mělo za to, že není důležité, že se okolnosti v těchto dvou letech lišily.
(838)
Další strana zopakovala, že pro moduly a články by měly být stanoveny různé cílové zisky, neboť ziskovost těchto typů výrobků vykázala v průběhu posuzovaného období různé trendy. Zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě.
(839)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(840)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(841)
Jedna strana tvrdila, že prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku byl zaměřen na trh špičkových zařízení, jako je sektor obytných/malých komerčních zařízení, pro který platily vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba poznamenat, že by toto tvrzení nemělo být rozhodující pro výpočet rozpětí újmy, protože šetření ukázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
7.2. Konečná opatření
(842)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by se měla přijmout konečná vyrovnávací opatření ohledně dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí nebo rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(843)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(844)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(845)
Na základě výše uvedeného jsou sazby cel, která budou uložena, stanoveny takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Výše uvedená konečná vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel.
(847)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(848)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (103) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(849)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(850)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky subvencování působícího újmu. Pokud by nastala nějaká počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii. Nicméně předpokládaný scénář zvýšené výroby v Unii nemusí být v souladu s rozvojem tohoto volatilního trhu. Spotřeba Unie vzrostla u modulů mezi rokem 2009 a 2011 o 264 % a v průběhu šesti měsíců od roku 2011 do období šetření klesla pouze o 43 procentních bodů. Volatilita je ještě výraznější při pohledu na období 2006-2011, kdy spotřeba Unie u modulů vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje navýšení o přibližně 2 000 % na pouhých 5 let. Tato volatilita bude pravděpodobně pokračovat a prognózy zveřejněné sdruženími podnikatelů vykazují 100 % a větší rozdíly mezi různými scénáři, a to dokonce i ve střednědobém horizontu let 2014-2015.
(851)
Z těchto důvodů se má za to, že je vhodné za těchto výjimečných okolností omezit dobu trvání opatření na pouhé dva roky.
(852)
Toto období by mělo být dostatečné k tomu, aby výrobci v Unii zvýšili a/nebo znovu zahájili svoji výrobu, a zároveň aby nebyla závažně ohrožena situace jiných hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že období dvou let bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření opravdu došlo ke zvýšení výroby v Unii, a tím byly vyváženy negativní účinky na jiné hospodářské subjekty v Unii.
(853)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden výrobce v Unii vznesl argument, že omezená doba trvání 2 let je příliš krátká na zotavení ze vzniklé újmy. Kromě toho bylo argumentováno tím, že doba trvání 2 let neumožní výrobcům v Unii vyhotovit obchodní plány na tento a příští rozpočtový rok. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že opatření budou trvat do prosince 2015, což by mělo výrobcům v Unii k vyhotovení obchodních plánů do roku 2015 stačit.
(854)
Výrobce v Unii navíc nezpochybnil důvody, pro něž je doba trvání omezena na dva roky, zejména volatilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že bude třeba opatření změnit v důsledku změny situace na trhu. Vzhledem k tomu, že pravděpodobnost změny okolností na trhu do dvou let je na tomto nestabilním trhu skutečně vysoká, považuje se za vhodné omezit opatření na dva roky od samého počátku.
(855)
Po poskytnutí konečných informací tvrdil žadatel, že dva roky nestačí k tomu, aby byly uskutečněny investice do výroby uvedené v 852. bodě odůvodnění. Nicméně vzhledem k rozsáhlé nevyužité kapacitě výrobního odvětví Unie je možno zvýšit výrobu lepším využíváním stávající výrobní kapacity, které by mělo být možné, aniž by byly zapotřebí dodatečné investice.
(856)
Žadatel dále namítal, že uložení konečných vyrovnávacích cel na období dvou let je nedostačující k tomu, aby se výrobní odvětví Unie zotavilo z účinků minulého subvencování působícího újmu. Uložení vyrovnávacích cel však nemůže brát v potaz pouze zájmy výrobního odvětví Unie samotného, a je třeba vyvážit možný prospěch pro výrobce v Unii s náklady pro další hospodářské subjekty v Unii. Z toho důvodu dané rozhodnutí omezit opatření na dva roky nadále platí.
(857)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typu používaného v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech, pocházejících nebo dovážených z ČLR (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(858)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
7.3. Celní evidence a zpětná účinnost
(859)
Jak je uvedeno výše v 7. bodě odůvodnění, Komise přijala dne 1. března 2013 nařízení č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky od 6. března 2013.
(860)
Od 6. června 2013 byla celní evidence dovozu za účelem ochrany proti dumpingovému dovozu ukončena přijetím prozatímního antidumpingového nařízení. Pokud jde o současné antisubvenční šetření a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antisubvenčního šetření v souladu s čl. 24 odst. 5 základního nařízení měla být zrušena.
(861)
Pokud jde o možné zpětné uplatnění vyrovnávacích opatření, je třeba se řídit kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku může být konečné vyrovnávací clo uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření.
(862)
V tomto případě nebyla uplatněna žádná prozatímní vyrovnávací opatření. V důsledku toho bylo rozhodnuto, že konečné vyrovnávací clo se neuplatní se zpětnou účinností.
8. FORMA OPATŘENÍ
(863)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření (104) skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně jejich společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (dále jen „CCCME“) nabídla společný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (105). Závazek rovněž podpořily čínské orgány. Komise nabídku zvážila a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (106) nabídku závazku přijala.
(864)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení o změně původní nabídky svého závazku. Požadovali, aby byl změněn tak, aby zohlednil vynětí destiček z okruhu výrobků, jak je uvedeno ve 46. a 99. bodě odůvodnění. Kromě toho řada dalších vývozců ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního antidumpingového nařízení požádala o zahrnutí do závazku.
(865)
Stejná skupina vyvážejících výrobců spolu s CCCME ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení (107) požádala o to, aby Komise přijala podmínky závazku s cílem zamezit také škodlivým dopadům dovozu subvencovaných výrobků. Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU Komise tuto nabídku s ohledem na konečná cla přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo zasílaných z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
B999 (108)
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódů KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antisubvenčního cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděního rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propuštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii;
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze 2 tohoto nařízení;
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy 3 tohoto nařízení; a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 597/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Společnosti, od nichž Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou některých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antisubvenčních cel. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze 4 tohoto nařízení.
Článek 4
Celní evidence dovozu vyplývající z nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
PROVEDBENA UREDBA VIJEĆA (EU) BR. 1239/2013
od 2. prosinca 2013.
o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 597/2009 od 11. lipnja 2009. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1), a posebno njezin članak 15.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
budući da:
1. POSTUPAK
1.1. Pokretanje postupka
(1)
Europska je komisija („Komisija”) 8. studenoga 2012. objavom u Službenom listu Europske unije (2) („Obavijest o pokretanju postupka”) najavila pokretanje antisubvencijskog postupka u vezi s uvozom u Uniju kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija i pločica) podrijetlom iz Narodne Republike Kine („NRK” ili „dotična zemlja”).
(2)
Antisubvencijski postupak pokrenut je nakon što je EU ProSun („podnositelj pritužbe”) 26. rujna 2012. uložio pritužbu u ime proizvođača koji u ovom slučaju predstavljaju više od 25 % ukupne proizvodnje kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata u Uniji. Pritužba je sadržavala dokaz prima facie subvencioniranja navedenog proizvoda i materijalne štete koja je iz toga proizašla i koja se smatrala dostatnom za opravdanje pokretanja postupka.
(3)
Prije pokretanja postupka i u skladu s člankom 10. stavkom 7. Uredbe (EZ) br. 597/2009 („Osnovna uredba”), Komisija je obavijestila Vladu NRK-a („kineska vlada”) da je primila pravilno dokumentiranu pritužbu u kojoj se tvrdi da je subvencionirani uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata podrijetlom iz NRK-a prouzročio materijalnu štetu industriji Unije. Kineska vlada pozvana je na savjetovanja u cilju objašnjavanja situacije u vezi sa sadržajem pritužbe i postizanjem sporazumnog rješenja. Kineska vlada prihvatila je ponuđena savjetovanja koja su potom održana. Tijekom savjetovanja nije bilo moguće postići sporazumno rješenje. Međutim, zabilježene su primjedbe kineske vlade o neprimjenjivosti kompenzacijskih mjera protiv programa navedenih u pritužbi. Nakon savjetovanja kineska vlada dostavila je svoja stajališta.
1.2. Usporedni antidampinški postupak
(4)
Komisija je 6. rujna 2012. objavom u Službenom listu Europske unije (3) najavila pokretanje antidampinškog postupka u vezi s uvozom u Uniju kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija i pločica) podrijetlom iz Narodne Republike Kine.
(5)
Komisija je 6. lipnja 2013. Uredbom Komisije (EU) br. 513/2013 (4) uvela privremenu antidampinšku pristojbu na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija i pločica) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine („Privremena antidampinška uredba”).
(6)
Analize štete provedene u okviru tog antisubvencijskog i usporednog antidampinškog ispitnog postupka temelje se na istoj definiciji industrije Unije, predstavnika proizvođača Unije i razdoblja ispitnog postupka (RIP) i dovele su do identičnih zaključaka, osim ako je drugačije utvrđeno. Taj se pristup se smatrao prikladnim radi racionalizacije analize štete i postizanja usklađenosti nalaza u oba postupka. Zbog toga su primjedbe o aspektima štete koje su istaknute u jednom od ta dva postupka uzete u obzir u oba postupka.
1.3. Evidentiranje
(7)
Nastavno na zahtjeva podnositelja pritužbe koji je bio potkrijepljen potrebnim dokazima, Komisija je 1. ožujka 2013. donijela Uredbu Komisije (EU) br. 182/2013 (5) o uvjetovanju evidentiranjem uvoza kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija i pločica) podrijetlom ili poslanih iz Republike Kine od 6. ožujka 2013.
(8)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da je odluka o evidentiranju uvoza neosnovana jer nisu ispunjeni uvjeti iz članka 24. stavka 5. Osnovne uredbe. Međutim, te tvrdnje nisu potkrijepljene dokazima ili utemeljene na činjeničnim dokazima. U vrijeme donošenja odluke o obveznom evidentiranju uvoza Komisija je raspolagala dovoljnim dokazima prima facie koji opravdavaju potrebu za evidentiranjem uvoza, posebno nagli porast uvoza u apsolutnom iznosu i kao tržišnog udjela. Stoga su se tvrdnje u tom pogledu morale odbaciti.
1.4. Stranke na koje se postupak odnosi
(9)
Komisija je o pokretanju ispitnog postupka službeno obavijestila podnositelje pritužbe, ostale poznate proizvođače iz Unije, poznate proizvođače izvoznike u NRK-u, tijela vlasti NRK-a i poznate uvoznike. Zainteresirane stranke dobile su priliku iznijeti svoje stavove u pisanom obliku i zahtijevati saslušanje u roku određenom u Obavijesti o pokretanju postupka.
(10)
S obzirom na očito velik broj proizvođača izvoznika, proizvođača Unije i nepovezanih uvoznika, od svih se poznatih proizvođača izvoznika i nepovezanih uvoznika zatražilo da se jave Komisiji i dostave, kako je navedeno u Obavijesti o pokretanju postupka, osnovne informacije o svojim djelatnostima povezanima s dotičnim proizvodom tijekom razdoblja ispitnog postupka, kako je definirano u uvodnoj izjavi (38) u nastavku. Te informacije zatražene su u skladu s člankom 27. Osnovne uredbe kako bi se Komisiji omogućilo odlučivanje o tome je li odabir uzoraka potreban te, ako jest, da odabere uzorke. Zatraženo je mišljenje i od tijela vlasti NRK-a.
(a) Odabir uzoraka proizvođača izvoznika
(11)
Na početku je 121 kineski proizvođač izvoznik/skupina proizvođača dostavio/dostavila zatražene informacije i pristao/pristala na uključivanje u uzorak. Trgovačka društva koja su surađivala predstavljaju više od 80 % ukupnog obujma kineskog izvoza. Na temelju podataka primljenih od proizvođača izvoznika i u skladu s člankom 27. Osnovne uredbe Komisija je prvotno predložila uzorak od sedam proizvođača izvoznika/skupina proizvođača izvoznika.
(12)
Odabrani uzorak od sedam skupina trgovačkih društava sastoji se od tri izvoznika koji su surađivali i koji imaju najveći obujam izvoza modula, dva izvoznika koji su surađivali i koji imaju najveći obujam izvoza ćelija i dva izvoznika koji su surađivali i koji imaju najveći obujam izvoza pločica. Uzorak od tih sedam skupina proizvođača izvoznika poslužio je kao osnova za određivanje razine subvencioniranja tih skupina kao i razine subvencioniranja svih proizvođača izvoznika koji su surađivali, a koji nisu uključeni u uzorak, u skladu s člankom 15. stavkom 2. i člankom 15. stavkom 3. Osnovne uredbe. Kako je pojašnjeno u uvodnoj izjavi (46) u nastavku, Komisija je u konačnoj fazi ispitnog postupka isključila pločice iz opsega proizvoda. Određena trgovačka društva uključena su u uzorak na temelju njihova najvećeg obujma izvoza pločica. Međutim, uzimajući u obzir činjenicu da je Komisija već provodila ispitni postupak u odnosu na ta trgovačka društva, provjerila podatke koje su ta društva dostavila te osim toga i činjenicu da su sva ta društva imala značajan izvoz modula i/ili ćelija, nije se smatralo potrebnim izmijeniti uzorak.
(13)
Uzorak proizvođača izvoznika uključivao je na kraju osam društava/skupina. Razlog je u tome što je utvrđeno da društva Jinko Solar Co. Ltd i Renesola Jiangsu Ltd nisu povezana iako je prvotno bilo navedeno da jesu.
(b) Odabir uzoraka proizvođača iz Unije
(14)
Komisija je u Obavijesti o pokretanju postupka objavila da je privremeno odabrala uzorak proizvođačâ iz Unije. Svi poznati proizvođači iz Unije i poznata udruženja proizvođača obaviješteni su o odabiru privremenog uzorka proizvođača iz Unije. Privremeni uzorak činilo je devet proizvođača iz Unije od oko 215 proizvođača iz Unije koji su bili poznati prije pokretanja ispitnog postupka kao proizvođači sličnog proizvoda, odabrani na temelju najvećeg reprezentativnog obujma proizvodnje, uzimajući u obzir obujam prodaje i zemljopisni položaj koji su se razumno mogli ispitati u raspoloživom vremenu. Vodilo se računa da uzorkom budu obuhvaćeni i vertikalno integrirani i neintegrirani proizvođači iz Unije. Zainteresirane stranke također su pozvane da iznesu svoje stavove o privremenom uzorku.
(15)
Nekoliko zainteresiranih stranaka dostavilo je sljedeće prigovore o privremenom uzorku proizvođača iz Unije:
i.
neke stranke tvrdile su da ograničene informacije dostavljene u pogledu privremeno odabranog uzorka nisu bile dostatne i onemogućile su im davanje bilo kakvih smislenih primjedaba na predloženi uzorak. Posebno su kritizirale činjenicu da je identitet proizvođačâ iz Unije bio povjerljiv i zahtijevale su da se otkriju države članice u kojima se nalaze proizvođači iz Unije obuhvaćeni uzorkom, kao i udio proizvodnje odabranih proizvođača iz Unije u ukupnom obujmu proizvodnje fotonaponskih modula i ćelija te postotak proizvodnje i prodaje koji predstavljaju trgovačka društva u uzorku pojedinačno i prema uzorku u cjelini;
ii.
metoda upotrijebljena za odabir uzoraka osporavana je jer „miješa tri različita koraka”, odnosno potporu pokretanju ispitnog postupka, definiciju industrije Unije i odabir uzoraka. Stoga se tvrdilo da je bilo nejasno je li industrija Unije već bila definirana u trenutku odabira uzoraka te može li se stoga uzorak smatrati reprezentativnim. Bez definiranja industrije Unije u fazi odabira uzoraka, zainteresirane stranke nisu mogle provjeriti je li privremeni uzorak bio reprezentativan i, stoga, može li se na temelju uzorka ispravno ocijeniti stanje industrije Unije tijekom razdoblja ispitnog postupka kako je definirano u uvodnoj izjavi 38. u nastavku. Nadalje, tvrdilo se da nije bilo primjereno odabrati privremeni uzorak na temelju odgovora proizvođača iz Unije koje su oni dali pri ispitivanju potpore pokretanju ispitnog postupka;
iii.
tvrdilo se i da je privremeni uzorak odabran samo na temelju trgovačkih društava koja su izrazila potporu ovom ispitnom postupku;
iv.
jedna stranka tvrdila je da se, s obzirom na to da su vertikalno integrirana trgovačka društva uključena u privremeni uzorak, obujam proizvodnje ćelija može izračunati dvostruko ili trostruko, što baca sumnju na ukupnu reprezentativnost uzorka. Zatražila je da bi se za vertikalno integrirane proizvođače trebao računati samo obujam proizvodnje modula, ali ne i obujam ćelija;
v.
ista stranka tvrdila je da su podaci na kojima se temeljio odabir uzorka barem djelomično bili nepouzdani, što je moglo utjecati na reprezentativnost privremenog uzorka u cjelini;
vi.
jedna stranka dostavila je popis koji navodno sadrži oko 150 dodatnih proizvođača istovjetnog proizvoda iz Unije, tvrdeći da ih je trebalo uzeti u obzir za potrebe odabira uzorka proizvođačâ iz Unije.
(16)
Argumenti stranaka razmotreni su kako slijedi: proizvođači iz Unije zatražili su da njihovi nazivi budu povjerljivi zbog rizika od protumjera. Doista su postojale stvarne prijetnje da bi proizvođači iz Unije mogli ugroziti svoje poslovanje u Uniji i izvan nje. Komisija je smatrala da su ti zahtjevi bili dostatno potkrijepljeni te ih je odobrila. Otkrivanjem mjesta ili udjela proizvodnje i prodaje pojedinih proizvođača iz Unije odabranih u uzorak mogao bi se jednostavno otkriti identitet dotičnog proizvođača te se zahtjevi u tom pogledu moraju odbaciti.
(17)
Komisija nije „pomiješala” utvrđivanje potpore pokretanju ispitnog postupka, utvrđivanje industrije Unije i odabir privremenog uzorka jer su ti koraci bili neovisni jedan od drugog i o njima se odlučivalo zasebno. Nije se pokazalo u kojoj je mjeri korištenje podataka o proizvodnji i prodaji koje su dostavili proizvođači iz Unije u kontekstu ispitivanja potpore pokretanju ispitnog postupka utjecalo na reprezentativnost uzorka. Prilikom pokretanja postupka industrija Unije bila je privremeno definirana. Sve raspoložive informacije o proizvođačima iz Unije, uključujući informacije dane u pritužbi i podatke prikupljene od proizvođača iz Unije i ostalih stranaka prije pokretanja ispitnog postupka, upotrijebljeni su kako bi se privremeno utvrdila ukupna proizvodnja Unije tijekom razdoblja ispitnog postupka, kako je definirano u uvodnoj izjavi (38) u nastavku.
(18)
Svi proizvođači iz Unije koji su odgovorili na upitnik o potpori pokretanju ispitnog postupka smatrali su se uzorkom, bez obzira na to jesu li podržali ispitni postupak, protivili mu se ili nisu izrazili mišljenje. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(19)
Pitanje dvostrukog/trostrukog računanja razmatrano je prilikom odabira privremenog uzorka. Činilo se da se isključivanjem proizvodnje i prodaje ćelija vertikalno integriranih proizvođača iz Unije ne bi uzeo u obzir dio proizvodnje ćelija koji se prodaje na slobodnom tržištu. Stoga se smatralo da se isključivanjem prodaje ćelija iz ukupnog obujma proizvodnje ne bi nužno došlo do reprezentativnijeg uzorka. Nadalje, reprezentativnost uzorka nije utvrđena samo na temelju obujma proizvodnje, već i na temelju zemljopisne rasprostranjenosti i jednake zastupljenosti vertikalno integriranih i neintegriranih proizvođača. Relativna reprezentativnost obujma proizvodnje izračunana je na razini svake vrste istovjetnog proizvoda. Na temelju toga smatralo se da je metodologija upotrijebljena za odabir privremenog uzorka razumna i stoga se u pogledu proizvoda iz ispitnog postupka u cjelini uzorak smatrao reprezentativnim za industriju Unije. Stoga je te tvrdnja odbačena. Što se tiče pouzdanosti podataka, uzorak je odabran na temelju informacija dostupnih u trenutku odabira uzorka kako je predviđeno člankom 27. Osnovne uredbe. U pogledu pouzdanosti podataka upotrijebljenih u potporu pokretanju ispitnog postupka, tijekom ispitnog postupka nisu pronađeni dokazi da su podaci prikupljeni prije pokretanja postupka bili znatno manjkavi. Stoga se može razumno pretpostaviti da je temelj na kojem je odabran privremeni uzorak bio dostatno pouzdan. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(20)
Kad je riječ o popisu oko 150 dodatnih proizvođača iz Unije, treba napomenuti da je ta informacija dostavljena daleko nakon roka određenog za primjedbe zainteresiranih stranaka o odabiru privremenog uzorka i javljanje proizvođača iz Unije te dostavljanje zahtjeva za uključivanje u uzorak. Štoviše, oko 30 proizvođača iz Unije navedenih na tom popisu bili su de facto poznati Komisiji u trenutku odabira uzorka. Nadalje, svi proizvođači iz Unije koji su se javili nakon objave Obavijesti o pokretanju postupka razmotreni su prilikom odabira uzorka. Stoga to nije utjecalo na reprezentativnost uzorka. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(21)
Nakon primitka primjedaba preispitan je sastav uzorka jer su postojale naznake da jedno od odabranih trgovačkih društava nije moglo u potpunosti surađivati. Kako bi se zadržala razina reprezentativnosti uzorka, odabran je dodatan proizvođač iz Unije. Taj preispitani uzorak sastojao se stoga od deset trgovačkih društava odabranih na temelju najvećeg reprezentativnog obujma za svaku razinu proizvodnje, uzimajući u obzir obujam prodaje na tržištu Unije i zemljopisni položaj koji bi se objektivno mogli ispitati u raspoloživom roku. Nakon isključivanja pločica iz definicije dotičnog proizvoda te stoga iz opsega ovog ispitnog postupka (vidi uvodne izjave od (42) do (46) i (349) u nastavku) uzorak je činilo osam društava. Kao rezultat toga, preispitani uzorak proizvođača iz Unije predstavljao je, izraženo kao postotak ukupne proizvodnje Unije, između 18 i 21 % za module i između 17 i 24 % za ćelije te je obuhvatio vertikalno integrirana i neintegrirana trgovačka društva. S obzirom na to da bi točan postotak omogućio izračun obujma proizvodnje prethodno navedenog dodatnog proizvođača iz Unije i tako bi se mogao otkriti njegov identitet, nisu se mogli objaviti točni postotci.
(22)
Proizvođači iz Unije koji su Komisiji dostavili informacije potrebne za odabir uzorka u ovom antisubvencijskom postupku podudaraju se s proizvođačima iz Unije koji su dostavili mjerodavne informacije u usporednom antidampinškom ispitnom postupku koji je u tijeku. Nadalje, svi proizvođači iz Unije koji su uključeni u konačni uzorak u antidampinškom ispitnom postupku dostavili su u ovom antisubvencijskom postupku mjerodavne informacije na temelju kojih je Komisiji omogućen odabir uzorka. Stoga se smatralo primjerenim da u oba postupka konačni uzorci proizvođača iz Unije budu identični.
(23)
Kineska vlada ponovno je u svojim tvrdnjama naglasila da upotreba klauzule o povjerljivosti imena podnositelja pritužbi i proizvođačâ iz Unije u uzorku nije opravdana. Kao što je već navedeno u uvodnoj izjavi (9) Privremene uredbe, proizvođači iz Unije zatražili su da njihova imena budu povjerljiva zbog rizika od protumjera. Komisija je smatrala da su ti zahtjevi bili dostatno potkrijepljeni te ih je odobrila. Informacije koje su dostavljene Komisiji kako bi se dokazao rizik od protumjera ne mogu se objaviti trećima jer bi takva objava bila u suprotnosti sa svrhom zahtjeva za povjerljivošću. Nadalje, u slučaju ako je, kao što je priopćila kineska vlada, određeni proizvođač Unije ponovno procijenio svoj položaj i otkrio svoj identitet podnošenjem zahtjeva za pokretanje sudskog postupka protiv Privremene uredbe, nema razloga za objavljivanje informacija na temelju kojih je bila zajamčena anonimnost jer je identitet otkriven.
(24)
Nakon konačne objave Kineska gospodarska komora za uvoz i izvoz strojeva i elektroničkih proizvoda (CCCME) ponovila je svoje argumente u vezi s metodom upotrijebljenom za odabir privremenog uzorka proizvođača iz Unije. Posebno je tvrdila da institucije nisu uzele u obzir 120 proizvođača. Komisija je na to pitanje već odgovorila u uvodnoj izjavi (9) Privremene uredbe. Nadalje, institucije su provjerile djelatnosti društava koja su se nalazila na tom popisu. Pokazalo se da se na popisu uglavnom nalaze ugraditelji, distributeri, povezani uvoznici i proizvođači izvoznici u Kini, Tajvanu i Indiji. Stoga nije bilo moguće dokazati da su institucije previdjele znatan broj proizvođača iz Unije. Osim toga, CCCME nije osporio ukupnu proizvodnju Unije dostavljanjem različitih podataka, a nije ni dostavio dokaze o tome da je reprezentativnost uzorka mogla biti narušena jer ni jedan navodni dodatni proizvođač iz Unije ne bi bio uključen u uzorak da je bio poznat Komisiji.
(c) Odabir uzoraka nepovezanih uvoznika
(25)
Od oko 250 nepovezanih uvoznika koje je prijavio podnositelj pritužbe i s kojima je Komisija stupila u kontakt, dvadeset stranaka odgovorilo je na obrazac o odabiru uzorka priložen uz Obavijest o pokretanju postupka: dvanaest u vezi s modulima, a jedna u vezi s ćelijama. Osim toga, javilo se sedam drugih stranaka, ali one nisu dostavile podatke o uvozu ni o ponovnoj prodaji dotičnog proizvoda. U skladu s člankom 27. Osnovne uredbe uzorak je odabran tako da obuhvaća najveći mogući reprezentativni obujam uvoza koji je bilo moguće razumno ispitati u raspoloživom roku. Na temelju toga odabran je uzorak nepovezanih uvoznika koji se sastojao od dva uvoznika modula i jednog uvoznika ćelija, što je predstavljalo od 2 do 5 % ukupnog uvoza iz dotične zemlje. Međutim, nakon primitka odgovora na upitnik postalo je jasno da su temeljna djelatnost jednoga od tri uvoznika de facto solarne instalacije, a ne trgovina dotičnim proizvodom. Kad je riječ o drugom uvozniku, njegova djelatnost bila je uvoz modula, a ne uvoz ćelija. Unatoč tome, kvaliteta dostavljenih informacija u njegovom odgovoru na upitnik nije bila zadovoljavajuća za njihovo uključivanje u analizu nepovezanih uvoznika. Osim toga, u ispitnom postupku pokazalo se da je većina uvoza dotičnog proizvoda ušla na tržište Unije preko trgovačkih društava povezanih s proizvođačima izvoznicima iz NRK-a ili preko društava za ugradnju ili razvoj projekata.
(26)
Nakon uvođenja privremenih antidampinških mjera u usporednom antidampinškom ispitnom postupku Komisija je stupila u kontakt s drugim uvoznicima koji su već surađivali u fazi pokretanja ispitnog postupka dostavljanjem osnovnih informacija o svojim djelatnostima povezanima s proizvodom iz ispitnog postupka tijekom razdoblja ispitnog postupka, što je navedeno u Obavijesti o pokretanju postupka. Svrha toga bila je utvrditi mogućnost povećanja uzorka nepovezanih uvoznika. Javilo se šest trgovačkih društava, koja se smatraju nepovezanim uvoznicima, a trguju dotičnim proizvodom (tj. proizvod kupuju i zatim ga preprodaju) i bila su spremna dalje surađivati u okviru ispitnog postupka. Od tih šest društava pet ih je odgovorilo u roku. Od pet primljenih odgovora samo tri su bila dostatno ispunjena i omogućila smislenu ocjenu. Na temelju toga povećan je uzorak nepovezanih uvoznika i sada je obuhvaćao četiri uvoznika modula koji su činili 2 % do 5 % ukupnog uvoza iz dotične zemlje. S obzirom na strukturu nepovezanih uvoznika koji su većinom mala i srednje velika trgovačka društva te imajući u vidu ograničena sredstva kojima raspolažu institucije nije bilo moguće imati uzorak koji bi predstavljao veći udio.
(d) Odgovori na upitnik i provjere
(27)
Komisija je poslala upitnike predstavnicima NRK-a (uključujući posebne upitnike za Kinesku razvojnu banku, Kinesku izvozno-uvoznu banku, Kinesku banku, Šangajsku banku, Sinosure, ostale mjerodavne financijske institucije i proizvođače polisilicija, stakla i aluminija u državnom vlasništvu koji su dotičnoj industriji tijekom razdoblja ispitnog postupka dobavljali te sirovine), osmorici proizvođača izvoznika iz NRK-a u uzorku, ostalim proizvođačima izvoznicima iz NRK-a koji su to zatražili, kao i proizvođačima iz Unije u uzorku, nepovezanim uvoznicima u uzorku te subjektima koji se nalaze više ili niže u poslovnom lancu i njihovim udruženjima koji su se javili u rokovima određenima u Obavijesti o pokretanju postupka. Komisija je, također, stupila u kontakt s reprezentativnim udruženjem potrošača.
(28)
Odgovori na upitnike primljeni su od kineske vlade, svih proizvođača izvoznika u uzorku i njihovih povezanih društava u NRK-u, pet proizvođača izvoznika koji su zatražili individualno ispitivanje, svih proizvođača iz Unije u uzorku, svih nepovezanih uvoznika iz Unije u uzorku i 21 subjekta koji se nalazi više ili niže u poslovnom lancu te tri njihova udruženja.
(29)
Komisija je tražila i provjerila sve informacije koje je smatrala neophodnima za utvrđivanje subvencioniranja, nastale štete i interesa Unije. Posjeti radi provjere obavljeni su u poslovnim prostorima sljedećih državnih tijela vlasti i financijskih institucija, društava u uzorku, jednog nepovezanog uvoznika, dvaju subjekata koji se nalaze više u poslovnom lancu i četiri subjekata koji se nalaze niže u poslovnom lancu, udruženja i jednog nezavisnog savjetnika:
(a)
Vlada Narodne Republike Kine
-
Ministarstvo trgovine Kine, Peking, Kina,
-
Banka Huaxia, Peking, Kina,
-
Kineska razvojna banka, Peking, Kina,
-
Kineska izvozno-uvozna banka, Peking, Kina,
-
Kineska izvozno-kreditna agencija (SINOSURE), Peking, Kina;
(b)
Proizvođači iz Unije
-
osam proizvođačâ iz Unije u uzorku;
(c)
Skupine proizvođača izvoznika (i povezanih društava) u NRK-u
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd., Kina,
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Kina,
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Kina,
-
JingAo Group, Kina,
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Kina,
-
Yingli Green Energy Holding Company, Kina,
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd i Renesola Jiangsu Ltd, Kina,
-
Jinko Solar Co Ltd, Kina;
(d)
Nepovezani uvoznik u Uniji
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Njemačka;
(e)
Subjekti koji se nalaze više u poslovnom lancu
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Njemačka,
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Njemačka;
(f)
Subjekti koji se nalaze niže u poslovnom lancu
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Njemačka,
-
ValSolar SL, Badajoz, Španjolska,
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugal,
-
Sunedison Spain Construction, Madrid, Španjolska;
(g)
Udruženja
-
Europsko udruženje fotonaponske industrije (EPIA), Bruxelles, Belgija;
(h)
Nezavisni savjetnik
-
Europressedienst, Bonn, Njemačka.
(30)
Primjedbe koje su dostavile zainteresirane stranke razmotrene su i prema potrebi uzete u obzir.
(31)
Savez za pristupačnu solarnu energiju („AFASE”), koji zastupa uvoznike te subjekte koji se nalaze niže ili više u poslovnom lancu doveo je u pitanje pravnu osnovu posjeta obavljenog u poslovnim prostorima Europressediensta, tvrdeći da u skladu s člankom 26. Osnovne uredbe nezavisni savjetnik nije zainteresirana stranka. Međutim, nalazi bi se trebali, kad god je to moguće, temeljiti na pouzdanim i provjerljivim podacima. Europressedienst je na temelju ugovora dostavio informacije o makroekonomskim pokazateljima. Komisija je provela provjere na licu mjesta u svojim poslovnim prostorima zbog načela dobrog upravljanja kako bi se provjerila pouzdanost i točnost podataka na kojima je Komisija utemeljila svoje nalaze.
(32)
Kineska vlada tvrdila je da su povrijeđena njezina prava na obranu u vezi s pristupom otvorenom spisu koji je zainteresiranim strankama radi provjere stavljen na raspolaganje jer (i.) su bez opravdanog razloga nedostajale informacije iz spisa koji nije povjerljiv ili nisu dostavljeni dovoljno detaljni sažeci ili, iznimno, nisu navedeni razlozi nedostavljanja sažetka koji nije povjerljiv, (ii.) je nedostajala verzija koja nije povjerljiva cjelokupnih odgovora proizvođača iz Unije na upitnik i (iii.) se previše kasnilo u stavljanju na raspolaganje verzija koje nisu povjerljive odgovora proizvođača iz Unije na upitnik zainteresiranim strankama.
(33)
(i.) U pogledu tvrdnje da su iz otvorenog spisa nedostajale informacije zainteresirana stranka nije navela na koju se informaciju poziva. (ii.) Bila je netočna njezina tvrdnja da nije stavljena na raspolaganje verzija koja nije povjerljiva svih odgovora proizvođača iz Unije na upitnik. (iii.) U pogledu kašnjenja prilikom stavljanja na raspolaganje verzija koje nisu povjerljive odgovora proizvođača iz Unije u uzorku na upitnik, dotičnoj stranci objašnjeno je da su upitnici dodani spisu koji nije povjerljiv tek nakon što je provjerena cjelovitost i smislenost njihovih sažetaka. Kako bi se osiguralo pravo proizvođača iz Unije na anonimnost, utvrđeno je i da verzije upitnika koje nisu povjerljive doista nisu otkrile identitet dotičnih proizvođača iz Unije. Stoga je u nekim slučajevima bilo potrebno da stranke koje su dostavile verzije koje nisu povjerljive na odgovarajući način isprave te verzije prije njihova stavljanja na raspolaganje drugim zainteresiranim strankama.
(34)
U svakom slučaju smatra se da to ni na koji način nije utjecalo na pravo zainteresiranih stranaka na obranu. Komisija je svim zainteresiranim strankama na vrijeme dala mogućnost odgovora na informacije iz spisa otvorenog radi provjere kako bi se prije donošenja bilo kojih zaključaka u ispitnom postupku uzele u obzir njihove primjedbe ako su potkrijepljene i opravdane. Zainteresirane stranke mogle su iznijeti primjedbe na upitnike proizvođačâ iz Unije u uzorku i nakon privremene i konačne objave. Stoga, iako se objave i pristup zainteresiranih stranaka otvorenom spisu radi provjere temelje na različitim zakonskim odredbama, treba napomenuti da su zainteresirane stranke imale mnogobrojne mogućnosti iznošenja primjedaba na sve informacije koje je dostavila bilo koja od stranaka u ispitnom postupku. Stoga se ta tvrdnja morala odbaciti.
(35)
Sve zainteresirane strankee obaviještene su o bitnim činjenicama i okolnostima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje kompenzacijskih pristojbi na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i njihovih ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine („konačna objava”). Svim je strankama odobreno razdoblje unutar kojeg su mogle podnijeti primjedbe na konačnu objavu.
(36)
Primjedbe koje su dostavile zainteresirane stranke razmotrene su i prema potrebi uzete u obzir.
1.5. Prihvaćanje preuzimanja obveze s obzirom na konačne pristojbe
(37)
Nakon konačne objave Komisija je od proizvođača izvoznika i Kineske gospodarske komore za uvoz i izvoz strojeva i elektroničkih proizvoda primila izmijenjenu ponudu za preuzimanje obveze kojom je obuhvaćen i usporedni antidampinški ispitni postupak. Provedbenom odlukom Komisije 2013/707/EU оd 4. prosinca 2013. o potvrdi prihvaćanje preuzete obveze u vezi s antidampinškim i antisubvencijskim mjerama koje se odnose na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine za vrijeme primjene konačnih mjera (6), Komisija je potvrdila da prihvaća navedeno preuzimanje obveze.
1.6. Razdoblje ispitnog postupka i razmatrano razdoblje
(38)
Ispitni postupak o subvencioniranju i šteti obuhvatio je razdoblje od 1. srpnja 2011. do 30. lipnja 2012. („razdoblje ispitnog postupka” ili „RIP”). Ispitivanje kretanja koja su važna za procjenu štete obuhvatilo je razdoblje od 1. siječnja 2009. do kraja RIP-a („razmatrano razdoblje”).
2. DOTIČNI PROIZVOD I ISTOVJETNI PROIZVOD
2.1. Dotični proizvod
(39)
Dotični proizvod definiran je u fazi pokretanja postupka kao kristalni silicijski fotonaponski moduli ili ploče te ćelije i pločice vrste koja se koristi u kristalnim silicijskim fotonaponskim modulima ili pločama, podrijetlom ili poslani iz NRK-a. Debljina ćelija i pločica ne prelazi 400 mikrometara. Navedeni je proizvod trenutačno obuhvaćen oznakama KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 i ex 8541 40 90.
(40)
Sljedeće vrste proizvoda isključene su iz definicije dotičnog proizvoda:
-
solarni punjači koji se sastoje od manje od šest ćelija, prijenosni su i opskrbljuju uređaje energijom ili pune baterije,
-
tankoslojni fotonaponski proizvodi,
-
kristalni silicijski fotonaponski proizvodi koji su trajno integrirani u električnu robu kada funkcija električne robe nije proizvodnja energije i kada navedena električna roba upotrebljava električnu energiju proizvedenu pomoću integrirane kristalne silicijske fotonaponske ćelije ili ćelija.
2.2. Istovjetni proizvod
(41)
U ispitnom postupku pokazalo se da dotični proizvod kao i proizvod koji proizvodi industrija Unije i koji se prodaje u Uniji imaju jednaka osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva te jednaku osnovnu krajnju upotrebu. Stoga se ti proizvodi smatraju istovjetnima u smislu članka 2. točke (c) Osnovne uredbe.
2.3. Tvrdnje u vezi s opsegom proizvoda
2.3.1. Izuzeće pločica
(42)
Zainteresirane stranke tvrdile su da iz opsega proizvoda treba izuzeti pločice jer one nemaju jednaka osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva kao ćelije i moduli. Uz argumente iznesene prije objave Privremene antidampinške uredbe iznesena su u vezi s tim i dva dodatna argumenta.
(43)
Prvo, zainteresirane stranke tvrdile su da se pločice mogu rabiti i za druge namjene osim za proizvodnju ćelija, posebno za proizvodnju integriranih sklopova i ostalih mikrouređaja. Napominje se s tim u vezi da nisu sve pločice obuhvaćene opsegom proizvoda u ovom ispitnom postupku, koji je ograničen na „pločice vrste koja se rabi u kristalnim silicijskim fotonaponskim modulima ili pločama” te da „debljina tih pločica ne prelazi 400 mikrometara”. Iako se pločice rabe i za druge primjene, ispitni postupak nikad nije obuhvaćao pločice koje se rabe u proizvodnji drugih proizvoda poput integriranih sklopova. Osim toga, nije se javio ni jedan proizvođač, uvoznik ili korisnik na tržištu drugih vrsta pločica i tvrdio da će se na njegove pločice primjenjivati obvezno evidentiranje ili privremene antidampinške pristojbe. Stoga je zaključeno da navedene druge vrste pločica nisu obuhvaćene opsegom proizvoda iz ovog ispitnog postupka. Time se istovremeno pokazalo da krajnja upotreba pločica nije nužno ista kao krajnja upotreba ćelija i modula.
(44)
Drugo, tvrdi se da neprerađene pločice nemaju nijedno od bitnih električnih svojstava kojima se solarne ćelije i moduli razlikuju od ostalih proizvoda. Osobito, pločice nemaju sposobnost proizvodnje električne energije iz sunčeve svjetlosti, što je ključno svojstvo kristalnih fotonaponskih ćelija i modula.
(45)
U ispitnom postupku se doista pokazalo da pločica tek nakon prerade u ćeliju može proizvoditi električnu energiju iz sunčeve svjetlosti. Pretvorba se provodi pomoću ćelija koje apsorbiraju svjetlost i pretvaraju je u električnu energiju preko kristalnog silicija. Ćelije imaju pozitivno-negativne spojeve za prikupljanje i prijenos električne energije koju proizvede jedna ćelija. Moduli se sastavljaju tako da se ćelije spoje s plošnim žicama ili metalnim trakama u niz ćelija. Nizovi se laminiraju između ploča. Većinom se na vrhu koristi staklo, a na dnu polimerna potporna ploča. Obično se sastavljaju okviri tako da se omogući ugradnja (npr. na krovovima). Moduli mogu imati invertere.
(46)
Zaključeno je da bi se pločice zbog različitih osnovnih fizičkih i tehničkih svojstava, definiranih tijekom ispitnog postupka, među ostalim, kao mogućnost proizvodnje električne energije iz sunčeve svjetlosti, morale isključiti iz definicije dotičnog proizvoda, a time i iz opsega ovog ispitnog postupka.
2.3.2. Fizička, kemijska i tehnička svojstva i krajnja upotreba
(47)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da se ispitnim postupkom ne mogu obuhvatiti dva proizvoda s različitim fizičkim, kemijskim i tehničkim svojstvima te bi stoga moduli i ćelije trebali biti predmetom dvaju zasebnih ispitnih postupaka. Štoviše, tvrdili su da nije jasno obuhvaća li ispitni postupak jedan jedinstveni proizvod ili dva zasebna proizvoda i da stoga ne mogu u potpunosti braniti svoje interese.
(48)
Proizvodnja ćelija i modula jest jedan jedinstveni proizvodni postupak s različitim koracima proizvodnje. Ćelije određuju svojstva gotovog proizvoda (tj. modulâ). U ispitnom postupku pokazalo se da je proizvodnja ćelija izravno i isključivo namijenjena proizvodnji modula; moduli i ćelije imaju jednaka fizička, kemijska i tehnička svojstva (određena rabljenom sirovinom) i jednake osnovne krajnje upotrebe, tj. prodaju se za ugradnju u fotonaponske solarne sustave. Djelovanje modula izravno je povezano s djelovanjem ćelija.
(49)
U Obavijesti o pokretanju postupka jasno je rečeno da moduli i ćelije čine proizvod obuhvaćen ispitnim postupkom. Zainteresirane stranke su stoga u potpunosti mogle braniti svoje interese na temelju takve definicije dotičnog proizvoda. Na temelju toga argumenti se odbacuju.
2.3.3. Različita nomenklatura
(50)
Nadalje se tvrdilo da se moduli i ćelije ne mogu smatrati jedinstvenim proizvodom jer imaju nekoliko različitih osmeroznamenkastih oznaka KN, šesteroznamenkasti podbroj i četveroznamenkasti tarifni broj HS. U tom pogledu napominje se da se ćelije i moduli mogu uvrstiti pod carinski broj 8541 40 90, a carinski brojevi pod brojem 8501 namijenjeni su općenito za električne generatore, a ne posebno za solarne proizvode. Na temelju toga tvrdnja je odbačena.
2.3.4. Dodana vrijednost ćelija
(51)
Nekoliko stranaka tvrdilo je da dodana vrijednost u postupku pretvorbe u ćelije čini najveći dio vrijednosti modula i stoga se ćelije moraju smatrati zasebnim proizvodom.
(52)
U ispitnom postupku pokazalo se da je proizvodnja ćelija tehnološki najsofisticiraniji dio postupka proizvodnje. Međutim, pokazalo se i da su dva stupnja proizvodnje međusobno povezana i da dodana vrijednost nije sadržana u konkretnoj fazi proizvodnog postupka, nego je raširena na cijeli postupak proizvodnje. Na temelju toga tvrdnja je odbačena.
2.3.5. Zasebna prodajna tržišta
(53)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da moduli i ćelije imaju zasebna prodajna tržišta i da bi se stoga trebali smatrati različitim proizvodima, što pokazuje i činjenica da veliki broj proizvođača nije vertikalno integriran.
(54)
Moduli i ćelije ne mogu se smatrati zasebnim proizvodima čije se cijene mijenjaju samo ovisno o tržišnim čimbenicima. Zapravo su njihove cijene usko povezane i pod utjecajem su cijene polisilicija. Isto tako, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (49), dotični proizvod proizvodi se u jedinstvenom postupku proizvodnje s različitim koracima. Činjenica da neki proizvođači nisu vertikalno integrirani posljedica je samo poslovne odluke i ekonomije razmjera te ne mijenja ovaj zaključak. Na temelju toga argument se morao odbaciti.
2.3.6. Krajnja upotreba i zamjenjivost
(55)
Nekoliko zainteresiranih stranaka tvrdilo je da se moduli i ćelije moraju smatrati različitim proizvodima jer imaju drukčiju krajnju upotrebu i nisu međusobno zamjenjivi.
(56)
Kako je prethodno navedeno, u ispitnom postupku pokazalo se da je postupak proizvodnje ćelija i modula jedinstven proizvodni postupak i stoga pitanje zamjenjivosti različitih koraka jedinstvenog proizvodnog postupka nije primjenjivo. Štoviše, moduli i ćelije imaju jednaku krajnju upotrebu, odnosno pretvorbu sunčeve svjetlosti u električnu energiju, i stoga se ne mogu koristiti za druge primjene.
2.3.7. Distribucijski kanali
(57)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da moduli i ćelije nemaju jednake distribucijske kanale i da se stoga ne mogu smatrati jedinstvenim proizvodom. U ispitnom postupku pokazalo se da se moduli i ćelije mogu distribuirati unutar različitih ili sličnih distribucijskih kanala. Međutim, glavni kriteriji za definiranje jedinstvenog proizvoda jesu jednaka fizička, kemijska i tehnička svojstva i krajnja upotreba. Uzimajući u obzir uvodne izjave od (47) do (49), zaključuje se da se stoga različiti distribucijski kanali ne smatraju odlučujućim elementom. Stoga bi se argument morao odbaciti.
2.3.8. Percepcija potrošača
(58)
Tvrdilo se da se moduli i ćelije bitno razlikuju u smislu percepcije potrošača i stoga se ne bi trebali smatrati jedinstvenim proizvodom.
(59)
Kako je prethodno navedeno, glavni kriteriji za definiranje jedinstvenog proizvoda jesu jednaka fizička, kemijska i tehnička svojstva i krajnja upotreba. Uzimajući u obzir uvodne izjave od (47) do (49), zaključuje se da se stoga različita percepcija potrošača ne smatra odlučujućim elementom. Stoga bi se argument morao odbaciti.
2.3.9. Razdvojeno ispitivanje za ćelije i module
(60)
Zainteresirane stranke ponovile su da ćelije i moduli nisu jedinstven proizvod i da bi se stoga trebali procjenjivati razdvojeno. Za razliku od pločica, ćelije i moduli doista imaju jednako osnovno svojstvo, tj. sposobnost proizvodnje električne energije iz sunčeve svjetlosti. Stoga su te tvrdnje odbačene.
(61)
Nakon konačne objave jedan izvoznik tvrdio je da ćelije same po sebi ne mogu proizvoditi električnu energiju. Za to ih je navodno potrebno integrirati u module. Međutim, kapacitet za proizvodnju električne energije iz sunčeve svjetlosti koji ima svaka ćelija sama po sebi obično iznosi 4W. Iako bi ta snaga bila nedostatna za većinu primjena koje nalažu sklapanje višestrukih ćelija u module, to ne znači da ćelija sama po sebi već nema kapacitet za proizvodnju električne energije.
(62)
Nakon konačne objave jedan izvoznik tvrdio je i da ćelije nisu samo druga vrsta modula nego potpuno različiti proizvod. Ćelija je zapravo ključna komponenta modula. Jasno je da ćelija kao ključna komponenta nije „potpuno različiti proizvod” jer, kao što je navedeno u uvodnoj izjavi (60), moduli i ćelije imaju jednako osnovno svojstvo proizvodnje električne energije iz sunčeve svjetlosti.
(63)
Ista stranka osim toga tvrdila je da je razlika između ćelija i modula uzeta u obzir kada su odabrani uzorci proizvođača iz Unije i kineskih izvoznika. Za module i ćelije je stoga trebalo utvrditi različite stope pristojba. U tom pogledu potvrđeno je da je razlika između modula i ćelija doista uzeta u obzir pri odabiru uzorka proizvođača iz Unije i kineskih izvoznika, kao što je navedeno u uvodnoj izjavi (10) i (14) Privremene antidampinške uredbe. Međutim, to je učinjeno samo kako bi se osigurala reprezentativnost uzorka i samo po sebi ne znači da se ćelije i moduli ne bi trebali smatrati jedinstvenim dotičnim proizvodom ili da je potrebno utvrditi zasebne stope pristojba za ćelije i module. Doista, kako bi se osigurala reprezentativnost uzorka za sve vrste proizvoda pri odabiru uzorka bilo je važno razlikovati ćelije i module. Nadalje, s obzirom na to da je postojao određeni stupanj nesigurnosti u vezi s pitanjem trebaju li se ćelije i moduli smatrati jednim proizvodom ili dvama zasebnim proizvodima, bilo je potrebno osigurati reprezentativnost za oba moguća ishoda.
(64)
Proizvođači izvoznici tvrdili su da činjenica da se preuzimanjem obveze određuju različite najniže uvozne cijene i obujam uvoza za ćelije i module navodno potvrđuje da su to različiti proizvodi za koje su potrebna dva različita ispitna postupka. Međutim, različite najniže uvozne cijene samo su naznaka da su ćelije i moduli različite skupine vrsta proizvoda koji se prodaju po različitim cijenama. Stoga, kako bi najniže uvozne cijene imale značaj, potrebno je utvrditi različite cijene.
(65)
Osim toga, činjenica da su ćelije i moduli različite skupine vrsta proizvoda nije sama po sebi relevantna za definiciju dotičnog proizvoda. Za definiciju dotičnog proizvoda dovoljno je da proizvodi imaju jednaka osnovna svojstva i krajnju upotrebu, kao što je slučaj s modulima i ćelijama kako je opisano u uvodnoj izjavi (46) odnosno (71).
(66)
Kineska vlada tvrdila je da pri procjeni jesu li ćelije i moduli jedinstven dotični proizvod nije obuhvaćen izvjestan broj kriterija koje je utvrdilo Žalbeno tijelo u predmetu EZ - azbest (7). Ti kriteriji upotrebljavaju se za definiciju „istovjetnog proizvoda”, a ne dotičnog proizvoda. Drugim riječima, ti se kriteriji moraju upotrijebiti za definiciju istovjetnog proizvoda, na primjer istovjetnog proizvoda koji proizvodi industrija Unije i koji se potom uspoređuje s dotičnim proizvodom koji izvoze kineski proizvođači izvoznici. Ti kriteriji stoga nisu primjereni za definiciju dotičnog proizvoda. U svakom slučaju institucije smatraju da primjena kriterija upotrijebljenih u predmetu EZ - azbest na definiciju dotičnog proizvoda u ovom slučaju ne bi dovela do različitog ishoda. Prvi i drugi kriterij (svojstva, vrsta i kvaliteta odnosno krajnje upotrebe) istovjetni su kriterijima fizičkih, kemijskih i tehničkih svojstava i krajnjih upotreba iz prethodnih uvodnih izjava. Treći kriterij (ukus i navike potrošača) u ovom slučaju nije koristan jer su ćelije ključna komponenta modula; u pogledu četvrtog kriterija, razvrstavanja u carinsku tarifu, napominje se da se ćelije i moduli mogu uvrstiti pod carinski broj 8541 40 90, a carinski brojevi pod brojem 8501 namijenjeni su općenito za električne generatore, a ne posebno za solarne proizvode.
(67)
Ostale zainteresirane stranke tvrdile su da objektivna primjena kriterija koje je u prijašnjim predmetima (8) utvrdio Sud navodno dovodi do zaključka da su moduli i ćelije različiti proizvodi. S tim u vezi napominje se da je Sud naveo samo nekoliko kriterija koji se mogu uzeti u obzir, tj. nije obavezno upotrijebiti sve kriterije u svim slučajevima jer neki od njih možda nisu relevantni. Ti su se kriteriji procjenjivali u uvodnim izjavama od (27) do (39) Privremene antidampinške uredbe kojom je utvrđeno da određeni broj kriterija u ovom slučaju nije relevantan. U predmetu Brosmann procjena o tome pripadaju li različite vrste cipela „dotičnom proizvodu” izvršena je također na temelju samo tri kriterija za koje je utvrđeno da su relevantni. Budući da zainteresirane stranke nisu dostavile obrazloženje svojeg mišljenja da objektivna primjena kriterija dovodi do zaključka da su moduli i ćelije različiti proizvodi, ta se tvrdnja ne može prihvatiti.
(68)
Osim toga, podsjeća se da su osnovne krajnje upotrebe ćelija i modula jednake, tj. prodaju se za uključivanje u fotonaponske solarne sustave. Djelovanje modula izravno je povezano s djelovanjem ćelija, kao što se navodi u uvodnoj izjavi (28) Privremene antidampinške uredbe.
(69)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da se isključivanjem pločica iz opsega dotičnog proizvoda te zbog znatne obrade za dobivanje modula od ćelija odbacuje i argument da ćelije i moduli imaju jednake krajnje upotrebe. Tvrdi se i da se procjena da moduli i ćelije imaju jednake krajnje upotrebe temelji na pretpostavci da je postupak proizvodnje isti za pločice, module i ćelije.
(70)
Prvo, zaključak da se procjena da moduli i ćelije imaju jednake krajnje upotrebe temelji na postupku proizvodnje jest pogrešan. Iako su obje tvrdnje doista u istoj uvodnoj izjavi (36) Privremene antidampinške uredbe, to ne znači da se jedan zaključak temelji na drugoj pretpostavci. Riječ „štoviše” kojom su odvojene dvije tvrdnje jasno upućuje na to da se druga tvrdnja ne temelji na prvoj. Osim toga, te dvije tvrdnje odnose se na zasebna pitanja koja se razmatraju u dijelu pod naslovom „Krajnja upotreba i zamjenjivost”. Postupak proizvodnje spominje se u prvoj tvrdnji koja se odnosi na zamjenjivost, dok se druga tvrdnja odnosi na krajnju upotrebu. Temeljna pretpostavka da se procjena da moduli i ćelije imaju jednake krajnje upotrebe temelji na pretpostavci da je postupak proizvodnje isti za pločice, module i ćelije je stoga netočna.
(71)
Kad je riječ o stvarnoj krajnjoj upotrebi ćelija i modula, zainteresirane stranke ne osporavaju da se moduli i ćelije prodaju za uključivanje u fotonaponske solarne sustave. Stoga se potvrđuje zaključak da moduli i ćelije imaju jednaku krajnju upotrebu.
2.3.10. Tankoslojni proizvodi
(72)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da bi se tankoslojni fotonaponski proizvodi trebali uključiti u definiciju dotičnog proizvoda, tvrdeći da imaju jednaka osnovna fizička, kemijska i tehnička svojstva i jednake osnovne krajnje upotrebe.
(73)
Tankoslojni fotonaponski proizvodi jasno su isključeni iz definicije proizvoda (vidi uvodnu izjavu (40)). Naime, u usporedbi s dotičnim proizvodom tankoslojni fotonaponski proizvodi imaju različita fizička, kemijska i tehnička svojstva. Proizvode se u drugačijem postupku proizvodnje i to ne od kristalnog silicija koji je glavna sirovina za proizvodnju modula i ćelija. Imaju manju iskoristivost pretvorbe i manju izlaznu snagu te se stoga ne mogu koristiti za iste primjene kao dotični proizvod. Na temelju toga argumenti su se morali odbaciti.
2.3.11. Poluproizvodi
(74)
Nadalje se tvrdilo da bi se ćelije trebale smatrati poluproizvodima, dok su moduli gotovi proizvodi te da se stoga ćelije i moduli ne bi smjeli smatrati jedinstvenim proizvodom.
(75)
Kako je prethodno navedeno, glavni kriteriji za definiranje jedinstvenog proizvoda jesu ista fizička, kemijska i tehnička svojstva i iste krajnje upotrebe. Uzimajući u obzir uvodne izjave od (47) do (49), zaključuje se da se stoga razlika između poluproizvoda i gotovih proizvoda ne smatra odlučujućim elementom. Stoga bi se argument morao odbaciti.
2.3.12. Solarni punjači
(76)
Jedna zainteresirana stranka zatražila je isključivanje solarnih ploča namijenjenih isključivo punjenju baterija od 12V jer imaju drugačiju krajnju upotrebu od modula za priključenje na mrežu zbog činjenice da proizvode puno manji napon i da se stoga ne mogu koristiti za priključenje na mrežu.
(77)
U skladu s Obavijesti o pokretanju postupka solarni punjači koji se sastoje od manje od šest ćelija, prijenosni su i opskrbljuju uređaje energijom ili pune baterije, isključeni su iz proizvoda obuhvaćenog ispitnim postupkom. Moduli s više od šest ćelija namijenjeni isključivo punjenju baterija imaju jednaka osnovna svojstva i djelovanje kao moduli za priključivanje na mrežu. Rabe otvoreni strujni krug koji ima niži napon od kruga koji se rabi za priključenje na mrežu u modulima. Unatoč toj razlici u ispitnom postupku pokazalo se da se navedena vrsta modula može priključiti na mrežu. Niži napon može se jednostavno nadoknaditi povećanjem dimenzije i/ili broja ćelija. Stoga su moduli namijenjeni punjenju baterija koji se sastoje od više od šest ćelija obuhvaćeni definicijom dotičnog proizvoda.
(78)
Zainteresirane stranke tvrdile su i da je definicija „solarnih punjača koji se sastoje od manje od šest ćelija” preuska i da se treba proširiti na proizvode slične namjene koji nisu obuhvaćeni tom definicijom, primjerice proizvodi slične veličine koji se sastoje od većeg broja manjih ćelija.
(79)
Osim toga, zainteresirane stranke tvrdile su da je definicija „silicijskih fotonaponskih proizvoda koji su trajno integrirani u električnu robu” preuska jer su isključeni samo završeni električni proizvodi, a solarni sastavni dijelovi za integriranje u električne proizvode nisu nužno isključeni.
(80)
Doista, analizom tvrdnji koje su iznijele razne zainteresirane stranke pokazalo se da je primjerenije definirati isključenje takvih proizvoda na temelju tehničkih normi nego na temelju broja ćelija. Posebno je utvrđeno da se definicijama norme „IEC 61730-1 razreda C” primjerenije definiraju proizvodi koje bi trebalo isključiti iz opsega mjera.
(81)
Nakon konačne objave primljene su primjedbe u vezi s isključenjem koje se temelje na prethodno navedenoj međunarodnoj normi. Tvrdilo se da bi umjesto pozivanja na normu bilo primjerenije definirati isključenje na temelju izlaznog napona i izlazne snage kao „module ili ploče s izlaznim naponom koji ne prelazi 50 V istosmjerno i izlaznom snagom koja ne prelazi 50 W samo za izravnu uporabu kao punjači baterija u sustavima s istim svojstvima u pogledu napona i snage”. Ta se tvrdnja mogla prihvatiti i isključenje je na kraju određeno prema toj definiciji.
2.3.13. Integrirani krovni solarni moduli
(82)
Jedna druga zainteresirana stranka tvrdila je da bi se u ovom ispitnom postupku integrirani krovni solarni moduli trebali isključiti iz opsega proizvoda jer objedinjuju funkcionalnost solarnog modula s funkcionalnošću crijepa ili škriljevca. Kao takvi nisu neposredno zamjenjivi sa standardnim solarnim modulom.
(83)
Međutim, u ispitnom postupku pokazalo se da kako standardni moduli tako i integrirani krovni solarni moduli moraju biti u skladu s istim normama za električne instalacije. Unatoč tome što se integrirani krovni solarni modul ne može jednostavno zamijeniti standardnim modulom, može se zamijeniti standardnim modulom i crijepovima ili škriljevcem. Ti proizvodi stoga imaju jednako osnovno tehničko svojstvo, a to je proizvodnja električne energije iz sunčeve svjetlosti. Dodana funkcionalnost (koja se inače osigurava krovnim materijalom) ne smatra se bitnom i nije dovoljna za isključenje integriranih krovnih solarnih modula iz opsega proizvoda.
(84)
Nakon konačne objave ista zainteresirana stranka, pozivajući se općenito na predmet u vezi s obućom (9) te posebno na predmet o posebnoj sportskoj obući „STAF” (Special Technology Athletic Footwear), tvrdila je da je nepostojanje dvostruke zamjenjivosti između integriranih krovnih solarnih modula i standardnih solarnih modula naznaka da bi se integrirani krovni solarni moduli trebali isključiti iz opsega mjera. Međutim, razlozi za isključenje STAF-a bili su mnogobrojni, a u predmetu Brosmann (10) Opći sud nije smatrao nepostojanje dvostruke zamjenjivosti samo po sebi dovoljnim razlogom, što potvrđuje da se vrlo različiti proizvodi kao što su cipele za nošenje po gradu i čizme za planinarenje, unatoč razlikama, mogu doista smatrati dotičnim proizvodom u zasebnom antidampinškom ispitnom postupku.
(85)
Osim toga, zainteresirana stranka tvrdila je da nepostojanje proizvodnje u EU-u i činjenica da zainteresirana stranka ima pravo intelektualnog vlasništva navodno potvrđuju da su integrirani krovni solarni moduli inovativni i različiti od bilo kojeg drugog proizvoda. Međutim, navodeći ponovno predmet o obući koji je spomenula zainteresirana stranka, u predmetu Brosmann Opći sud smatrao je da „nepostojanje proizvodnje te vrste obuće u Zajednici i postojanje patenta nisu relevantni” (11). Kao posljedica toga obuća proizvedena patentiranom tehnologijom smatrala se u tom slučaju dotičnim proizvodom.
(86)
Zainteresirana stranka tvrdila je i da bi se integrirani krovni solarni moduli trebali isključiti iz definicije dotičnog proizvoda jer se prodaju po znatno višim cijenama od cijena standardnih modula. Osim toga, u navedenom predmetu o obući, obuća STAF iznad određene cijene bila je isključena iz definicije dotičnog proizvoda. S tim u vezi napominje se da integrirani krovni solarni moduli doista objedinjuju funkcionalnost solarnog modula s funkcionalnošću crijepa ili škriljevca kao što je navedeno u uvodnoj izjavi (83). Izravna usporedba cijena stoga nije značajna jer se zbog dodatne funkcionalnosti cijene obično povećavaju.
(87)
Kao odgovor na tu tvrdnju, zainteresirana stranka tvrdila je da bi na temelju tih argumenata bilo posve nemoguće pozivati se na razlike u cijeni kao na dodatni pokazatelj kojim se opravdava isključenje iz opsega proizvoda. Međutim, to je tumačenje preširoko. U prethodnoj uvodnoj izjavi navedeno je samo to da u ovom posebnom slučaju u kojem integrirani krovni solarni moduli objedinjuju funkcionalnost dotičnog proizvoda i nekog drugog proizvoda (u ovom slučaju crijepa ili škriljevca), cijena kao takva nije značajna. To nikako ne znači da u drugim slučajevima razlika u cijeni ne može biti koristan pokazatelj za utvrđivanje treba li se određeni proizvod isključiti iz definicije dotičnog proizvoda.
(88)
Naposljetku, zainteresirana stranka tvrdila je da bi se njezinom dobavljaču integriranih krovnih solarnih modula trebalo odobriti preuzimanje obveze u vezi s najnižim cijenama. Međutim, čini se da kineski izvoznik u ispitnom postupku nije surađivao, a kao stranka koja ne surađuje, nema pravo sudjelovanja u preuzimanju obveze. Stoga se ti zahtjevi ne mogu prihvatiti.
2.3.14. Monokristalne i multikristalne ćelije
(89)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da u Uniji ne postoji proizvodnja monokristalnih ćelija te da njezin izvoz monokristalnih ćelija ne konkurira industriji EU-a. Međutim, u ispitnom postupku pokazalo se da i u Uniji postoji proizvodnja monokristalnih ćelija. Ta je tvrdnja stoga odbačena. U svakom slučaju u predmetu Brosmann Opći sud smatrao je da nepostojanje proizvodnje određene vrste proizvoda u Zajednici nije odlučujuće.
2.3.15. Klauzula „mjesta otpreme”
(90)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da je širenje opsega ispitnog postupka na proizvode „poslane iz” NRK-a bilo neopravdano jer je ispitni postupak pokrenut samo u odnosu na proizvode podrijetlom iz NRK-a.
(91)
Međutim, roba poslana iz NRK-a obuhvaćena je već u fazi pokretanja postupka. U točki 5. Obavijesti o pokretanju postupka navedeno je da su „trgovačka društva koja isporučuju dotični proizvod iz Narodne Republike Kine, međutim smatraju da dio navedenog izvoza ili čak cijeli navedeni izvoz nema carinsko podrijetlo u Narodnoj Republici Kini, pozvana da se tijekom ispitnog postupka jave i dostave sve relevantne informacije”. Stoga je jasno da su sva trgovačka društva koja otpremaju robu iz NRK-a mogla surađivati u ovom ispitnom postupku. Nadalje, budući da proizvod iz ispitnog postupka često sadrži sastavne i ostale dijelove podrijetlom iz različitih zemalja, u točki 5. Obavijesti o pokretanju postupka najavljeno je da se za rješavanje tog pitanja „mogu donijeti posebne odredbe”.
(92)
Stoga se smatra da su svi gospodarski subjekti na koje se mjera odnosi propisno obaviješteni o mogućnosti da će se u vezi s robom poslanom iz NRK-a po potrebi donijeti posebne odredbe te su pozvani da surađuju u ispitnom postupku. Stoga opseg ispitnog postupka nije proširen na proizvode „poslane iz NRK-a” jer su oni obuhvaćeni od samog početka postupka.
(93)
Nakon objave zainteresirane stranke tvrdile su da je bez obzira na odredbe iz Obavijesti o pokretanju postupka, navedene u uvodnoj izjavi (91), ispitni postupak ograničen na robu podrijetlom iz NRK-a te da nije procijenjen učinak robe poslane iz NRK-a.
(94)
S tim u vezi napominje se da su poduzeti sljedeći koraci kako bi se osiguralo da se tijekom ispitnog postupka procijeni sva roba poslana iz NRK-a, a ne samo roba podrijetlom iz NRK-a:
-
Sva trgovačka društva koja isporučuju dotični proizvod iz NRK-a pozvana su da se jave tijekom ispitnog postupka bez obzira na podrijetlo robe.
-
U Prilogu A. Obavijesti o pokretanju postupka od trgovačkih društava izvoznika zatražilo se da dostave informacije o svim proizvodima koje proizvode. Te informacije nisu bile ograničene na robu podrijetlom iz NRK-a.
-
Na temelju tih informacija, koje su obuhvaćale sve izvoznike u EU bez obzira na podrijetlo robe, odabran je reprezentativan uzorak.
-
Proizvođači u uzorku primili su upitnik za „proizvođače koji izvoze u Europsku uniju” u kojem je Narodna Republika Kina navedena kao „dotična zemlja”, a ne zemlja podrijetla. Stoga je bilo jasno da je ispitnim postupkom obuhvaćena sva roba bez obzira na njezino podrijetlo.
(95)
Na temelju toga zaključuje se da je ispitnim postupkom obuhvaćena sva roba podrijetlom ili poslana iz NRK-a te da je nalazima ispitnog postupka, uključujući one u vezi sa subvencioniranjem i štetom, obuhvaćena sva roba podrijetlom ili poslana iz NRK-a.
(96)
Nakon konačne objave zainteresirane stranke tvrdile su da je pritužba sadržavala samo prima facie dokaz u vezi s uvozom solarnih ploča podrijetlom iz NRK-a, ali ne u vezi s robom poslanom iz NRK-a. S tim u vezi potrebno je razjasniti da je pritužbom doista obuhvaćena roba „iz NRK-a”, što je vidljivo iz naslovne stranice s pečatom koju je dostavio podnositelj zahtjeva. Toj stranici u spisu prethodi druga stranica s tekstom u kojem se doista spominje izraz „podrijetlom iz Narodne Republike Kine”. Međutim, taj dio ne pripada dokumentu koji je dostavio podnositelj pritužbe, već su ga kao naslovnu stranicu dodale službe Komisije rabeći naziv ispitnog postupka umjesto ponavljanja naslova pritužbe. Stoga se smatralo da je pritužbom obuhvaćena sva roba iz NRK-a, bez obzira na to je li roba podrijetlom iz NRK-a.
(97)
Kineski proizvođači izvoznici tvrdili su i da se od proizvođača izvoznika u trećim zemljama nije razumno moglo očekivati da znaju da njihovi proizvodi mogu biti predmetom ispitnog postupka. S tim u vezi napominje se da se mjere ne primjenjuju na robu u provozu u smislu članka V. GATT-a. Stoga se mjere ne odnose na proizvođače izvoznike koji ne posluju u NRK-u. Nadalje, nije se javio ni jedan proizvođač izvoznik u trećim zemljama kako bi pokrenuo pitanje o tome kako proizvodi koje izvozi podliježu mjerama.
(98)
Isti proizvođači izvoznici tvrdili su da se od proizvođača izvoznika u trećim zemljama nije zatražilo da se jave te da nisu mogli dokazati da njihovi proizvodi nisu subvencionirani. Institucije smatraju da se mjere ne odnose na proizvođače izvoznike koji uopće ne posluju u NRK-u jer je njihova roba, ako je poslana iz NRK-a, bila u provozu. Svi ostali proizvođači izvoznici obaviješteni su u Obavijesti o pokretanju postupka da je njihovo poslovanje dio ispitnog postupka.
2.3.16. Zaključak
(99)
S obzirom na prethodno navedeno, opseg proizvoda konačno je definiran kao kristalni silicijski fotonaponski moduli ili ploče i ćelije vrste koja se koristi u kristalnim silicijskim fotonaponskim modulima ili pločama, podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine, osim ako su u provozu u smislu članka V. GATT-a. Debljina ćelija ne prelazi 400 mikrometara. Navedeni proizvod trenutačno je obuhvaćen oznakama KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 i ex 8541 40 90.
(100)
Sljedeće vrste proizvoda isključene su iz definicije dotičnog proizvoda:
-
solarni punjači koji se sastoje od manje od šest ćelija, prijenosni su i opskrbljuju uređaje energijom ili pune baterije,
-
tankoslojni fotonaponski proizvodi,
-
kristalni silicijski fotonaponski proizvodi koji su trajno integrirani u električnu robu kada funkcija električne robe nije proizvodnja energije i kada navedena električna roba upotrebljava električnu energiju proizvedenu pomoću integrirane kristalne silicijske fotonaponske ćelije ili ćelija,
-
moduli ili ploče s izlaznim naponom koji ne prelazi 50 V istosmjerno i izlaznom snagom koja ne prelazi 50 W samo za izravnu uporabu kao punjači baterija u sustavima s istim svojstvima u pogledu napona i snage.
3. SUBVENCIONIRANJE
(101)
Podnositelj pritužbe tvrdio je da NRK intenzivno subvencionira svoju fotonaponsku industriju i naveo je brojne političke dokumente i planove te zakonodavstvo na kojima se temelji državna potpora u tom sektoru. Komisija je pregledala i analizirala dokumente navedene u pritužbi te dodatne dokumente koje su tijekom ispitnog postupka dostavili kineska vlada i proizvođači izvoznici u uzorku te utvrdila da mnogi dokumenti zaista upućuju na povlašteno postupanje NRK-a prema fotonaponskoj industriji u mnogim područjima.
(102)
U 12. petogodišnjem planu kineska vlada uvrstila je fotonaponsku industriju među „strateške” industrije (12). Kineska vlada objavila je i poseban plan za solarnu fotonaponsku industriju (podređen glavnom 12. petogodišnjem planu), tj. 12. petogodišnji plan za solarnu fotonaponsku industriju. U tom planu kineska vlada izrazila je potporu „izuzetnim poduzećima” (13) i „ključnim poduzećima” (14) te preuzela obvezu „promicanja provedbe različitih politika za potporu fotonaponskom sektoru” (15) i „oblikovanja opće pripreme politika potpore za industriju, financiranje, poreze …” (16).
U Odluci Državnog vijeća br. 40 upućuje se na to da će kineska vlada „aktivno podupirati razvoj industrije nove energije i pospješiti razvoj solarne energije” (17), upućuju se sve financijske institucije da pruže kreditnu podršku samo poticanim projektima (kategorija kojoj pripadaju fotonaponski projekti) te se jamči provedba „ostalih povlaštenih politika za poticane projekte” (18). U drugoj Odluci Državnog vijeća od 10. listopada 2010. navodi se jačanje „intenziteta fiskalne i financijske političke podrške”, potiču se financijske institucije da „povećaju kreditnu potporu” te se jamči „korištenje povlaštene fiskalne politike kao što je naknada rizika” (19) za nove strateške industrije, kategoriju kojoj pripada i fotonaponska industrija. Nacionalnim planom za srednjoročni i dugoročni znanstveni i tehnički razvoj (2006. - 2020.) jamči se da će se „pridati najveća važnost financiranju politika”, „poticati financijske institucije da daju potporu u obliku povlaštenih kredita glavnim nacionalnim znanstvenim i tehnološkim industrijalizacijskim projektima”, „poticati financijske institucije na poboljšanje i jačanje financijskih usluga za visokotehnološka poduzeća” te da će se „provesti povlaštene porezne politike radi promicanja razvoja visokotehnoloških poduzeća” (20).
U Zakonu NRK-a o znanstvenom i tehnološkom napretku navodi se niz mjera za potporu strateškim industrijama uključujući fotonaponsku industriju. Među ostalim, ukazuje se na to da država potiče financijske institucije i daje im smjernice da podupiru razvoj industrija visoke i nove tehnologije davanjem zajmova (21), politički usmjerene financijske institucije upućuju se da pri pružanju financijskih usluga daju prednost razvoju industrija visoke i nove tehnologije (22), osigurava se „popust na kamate i jamstvo za zajmove” koje primaju neka poduzeća i „posebna pomoć” politički usmjerenih financijskih institucija namijenjena projektima koje potiče država (23). Praktična primjena tih mjera prikazana je u nastavku.
3.1. Uvodne napomene
(103)
Kineska vlada i kineski proizvođači izvoznici u uzorku dostavili su odgovore na upitnik i prihvatili posjete na licu mjesta (24) radi provjere odgovora.
(104)
Nakon analize odgovora na upitnik, Komisija je kineskoj vladi poslala pismo za dopunu podataka i pismo najave posjeta nakon čega je uslijedila korespondencija u vezi s programom posjeta radi provjere. Komisija je kineskoj vladi ostavila dovoljno vremena za pripremu i podnošenje zapažanja kad god je to zatraženo i bilo opravdano. Kineskoj su vladi odobrena doista značajna produljenja rokova, tj. produljenje od 30 dana za odgovor na upitnik, što je bio ukupni rok od 69 dana za podnošenje odgovora na upitnik, pri čemu je Komisija kineskoj vladi dala 25 dana za odgovor na pismo za dopunu podataka. Stoga je kineska vlada imala ukupno više od tri mjeseca za dostavljanje potrebnih informacija koje je zatražila Komisija.
(105)
Tijekom posjeta kineskom Ministarstvu trgovine u Pekingu i četirima financijskim institucijama (Kineska razvojna banka, Kineska izvozno-uvozna banka, Banka Huaxia i SINOSURE) radi provjere na licu mjesta Komisija je nastojala provjeriti informacije dane na temelju pratećih dokumenata, a koji su korišteni za pripremu odgovora kineske vlade, u skladu s odredbama članaka 11. i 26. Osnovne uredbe. Pritom je Komisija došla do privremenog zaključka da se zbog nedostavljanja informacija i pratećih dokumenata kineske vlade odgovori na upitnik nisu mogli primjereno provjeriti. Štoviše, određeni podaci nisu uopće dostavljeni iako su izričito zatraženi, a na određena pitanja jednostavno nije odgovoreno. Slijedom toga, kineskoj vladi ukazano je na posljedice nesuradnje u skladu s člankom 28. stavcima 1. i 6. Osnovne uredbe.
(106)
Kineska vlada tvrdila je i da joj je Komisija nametnula nerazumni teret tražeći nebitne i nepotrebne informacije u upitniku i naknadnom pismu za dopunu podataka.
(107)
S obzirom na zatražene informacije napominje se da je Komisija zatražila samo informacije koje se odnose na navode u pritužbi za koje se smatralo da su nužne za potrebe reprezentativnih nalaza i ostala je ustrajna u svojim zahtjevima tražeći iste podatke i informacije tijekom ispitnog postupka te zahtijevajući od kineske vlade razjašnjenje podnesenih informacija i njihovih posljedica na ispitane programe. Drugim riječima, Komisija je zatražila samo one informacije koje su bile potrebne za procjenu postojanja i razine subvencioniranja za dotični proizvod na temelju subvencijskih programa koji su navedeni u pritužbi.
3.2. Nesuradnja
(108)
Kao što je navedeno u uvodnoj izjavi (105), Komisija je nakon posjeta radi provjere na licu mjesta 23. svibnja 2013. obavijestila kinesku vladu da razmatra mogućnost primjene dostupnih činjenica u skladu s člankom 28. Osnovne uredbe. Komisija je taj dopis poslala jer je došla do privremenog zaključka da se zbog nedostavljanja informacija i pratećih dokumenata kineske vlade odgovori na antisubvencijski upitnik, pismo za dopunu podataka i ostale podneske kineske vlade u predmetnom postupku nisu mogli primjereno provjeriti. Štoviše, na licu mjesta utvrđeno je da je u odgovoru na upitnik i naknadnim podnescima kineska vlada uskratila određene informacije iako ih je Komisija izričito zahtijevala. Osim toga, na određena pitanja jednostavno nije odgovoreno. Moguća primjena dostupnih činjenica odnosila se na vladine planove, projekte, razno zakonodavstvo i ostale dokumente; politiku davanja povlaštenih zajmova, ostalo financiranje, jamstva i osiguranje; okružnice Narodne banke Kine; provjere u bankama; osiguranja izvoznih kredita i provjere društva Sinosure; demonstracijski program Golden Sun; programe oslobađanja od izravnih poreza i snižavanja poreza; programe za neizravne poreze i uvozne tarife; opskrbu ulaznim materijalima za manju naknadu od primjerene: polisilicij, ekstrudirani aluminij i staklo; i ustupanje prava korištenja zemljištem.
(109)
Kineska vlada je u dopisu od 3. lipnja 2013. prigovorila prethodnoj namjeri Komisije da primijeni odredbe članka 28. Osnovne uredbe zbog toga što uvjeti potrebni za zanemarivanje dostavljenih informacija ili čak za „popunjavanje informacijskih praznina” u tom slučaju ne bi bili ispunjeni.
(110)
Kineska vlada tvrdila je da se zbog „sumnje” o točnosti dostavljenih informacija koja nastaje isključivo zbog činjenice što se nisu mogle provjeriti na „krajnje” zadovoljstvo Komisije takve informacije ne smiju zanemariti. Komisija se ne slaže s tom tvrdnjom jer ne odražava stvarno stanje. Komisija zaista nije „zanemarila” nikakve informacije samo iz razloga što ih nije mogla provjeriti tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta. Međutim, ako je za informacije i objašnjenja koje je dostavila kineska vlada utvrđeno da su proturječne i/ili nepotpune u usporedbi s ostalim Komisiji dostupnim informacijama i da ih istovremeno nije bilo moguće provjeriti tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta, takve informacije Komisija nije mogla uzeti u obzir u njihovoj nominalnoj vrijednosti. Svaka se informacija uzima u obzir na odgovarajući način i to ovisno o stupnju nesuradnje kineske vlade. Napominje se i da Komisija nije imala nedoumica u pogledu oblika u kojem se dostavljene informacije, kao što je tvrdila kineska vlada, već u pogledu njihove netočnosti ili nepotpunosti.
(111)
Kineska vlada tvrdila je i da su neke informacije koje je zatražila Komisija predstavljale takav teret da ih praktički nije mogla dostaviti. S tim u vezi napominje se da je Komisija zatražila samo informacije koje su bile potrebne za provjeru navoda podnositelja pritužbe (i potkrijepljene dokazima prima facie) i kineskoj vladi dala dovoljno vremena i mogućnosti za dostavljanje tih informacija. Osim toga, Komisija je u potpunosti svjesna da je zbog velikog broja podrobnih navoda podnositelja pritužbe u tom predmetu bila primorana zatražiti od kineske vlade znatnu količinu informacija. Međutim, kako je prethodno objašnjeno (uvodne izjave od (104) do (107)), količina zatraženih informacija nije bila prekomjerna i za njihovo dostavljanje dano je dovoljno vremena.
(112)
Nadalje, kineska vlada istaknula je razliku između zanemarivanja dostavljenih informacija i nadopunjavanja primljenih informacija sa stvarno evidentiranim činjenicama. Komisija je u potpunosti svjesna te razlike i djeluje u skladu s odgovarajućim odredbama članka 28. Osnovne uredbe, ali mora naglasiti da kada su dostavljene informacije u suprotnosti s ostalim dostupnim informacijama o istom predmetu te informacije nije moguće nadopuniti. U takvim slučajevima (npr. dostavljene informacije o vlasništvu banaka) Komisija je morala odlučiti koje su informacije pouzdanije. Pritom je osigurala da korištenje raspoloživih činjenica nije kažnjavajuće i da se temelji na stvarno raspoloživim činjenicama.
(113)
Kineska vlada tvrdila je da Komisija nije imala razloga smatrati da kineska vlada u ovom slučaju ne surađuje jer je Komisija zanemarila svoju obvezu uzimanja u obzir „stvarne sposobnosti” kineske vlade da ispuni njezine zahtjeve ili ju je krivo razumjela. Prema mišljenju kineske vlade ispitni postupak u cjelini bio je nepotrebno opterećujući tako da je suradnja općenito onemogućena, a Komisija je kao ispitno tijelo neprestano odbijala suradnju s kineskom vladom kako bi se to opterećenje ublažilo. Jasno je da je ta tvrdnja pogrešno tumačenje činjenica. Kako bi ispunila pravne obveze nakon primitka pravilno dokumentirane pritužbe i istovremeno ispoštovala mjerodavnu sudsku praksu WTO-a, Komisija je od kineske vlade zatražila samo informacije potrebne za provjeru i procjenu navoda u pritužbi potkrijepljenih dostatnim dokazima. Komisija je kineskoj vladi ponudila pomoć u popratnom dopisu upitnika te u samom upitniku. Isto tako, u pismu za dopunu podataka kineska vlada pozvana je da se obrati Komisiji ako ima kakvih pitanja u pogledu zatraženih informacija. Komisija je odobrila i iznimno duge rokove koje je produžila za potrebno dostavljanje informacija (vidi uvodnu izjavu (104)). Nadalje, u ispitnom postupku Komisija je od kineske vlade zatražila informacije specifične za transakcije samo u vezi s izvoznicima u uzorku, a ne u vezi sa svim proizvođačima solarnih ploča u Kini, čime je uvelike umanjila potencijalnu količinu zatraženih informacija. Komisija napominje da izgleda da je kineska vlada pomiješala argumente u vezi sa svojom stvarnom sposobnošću dostavljanja podataka s drugim pitanjima.
Primjerice, u raspravi o navodno prekomjernim zahtjevima Komisije za informacije o bankama i financijskim institucijama svoj je argument uglavnom temeljila na navodnoj nedostatnosti pritužbe koja je prema njezinim tvrdnjama osnovana na „nezakonitom utvrđivanju” iz predmeta o premazanom finom papiru. Stoga izgleda da se pritužba kineske vlade odnosi na kvalitetu dokaza za pokretanje ispitnog postupka, a ne na njezinu stvarnu sposobnost dostavljanja informacija. Doista, kineska vlada u dopisu od 3. lipnja 2013. ponovila je tvrdnju iz prijašnjih podnesaka da pokretanje mnogih programa nije ispunilo uvjet dokaznog praga iz članka 11.2. Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama te da je Komisija pokretanjem tih programa povrijedila članak 11.3. Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Komisija je na te tvrdnje već odgovorila u dopisu i memorandumu kineskoj vladi, a s obzirom na to da u dopisu od 3. lipnja 2013. nisu iznesene nikakve nove tvrdnje, nije potrebno u ovoj uredbi ponovno razmatrati te iste tvrdnje.
(114)
Kineska vlada tvrdila je i da joj Komisija nije dala dovoljno vremena za ispunjavanje upitnika. Ta tvrdnja jednostavno nije točna. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (104) Komisija je kineskoj vladi odobrila znatna produljenja rokova, dajući joj što je moguće više vremena, a da se pritom u osnovi ne utječe negativno na pravovremeno okončanje predmeta. Rok za ispunjavanje upitnika i dostavljanje odgovora na pismo za dopunu podataka bio je znatno duži od roka koji se zahtijeva u skladu s člankom 11. stavkom 2. Osnovne uredbe.
(115)
Kineska vlada tvrdila je da Komisija nije uzela u obzir njezin zahtjev za pomoć pri utvrđivanju relativne nužnosti odgovora na upitnik kako bi na taj način izbjegla utvrđivanje na temelju raspoloživih činjenica. U svojem podnesku pozvala se na svoj zahtjev da Komisija objasni namjenu određenih zatraženih informacija te kojem utvrđivanju činjenica bi one vodile, kako bi „sukladno svojim stvarnim mogućnostima što bolje surađivala te istovremeno pružala najbitnije informacije”. Naravno, prije stvarnog dostavljanja informacija Komisija nije mogla znati do kojih će zaključaka doći. Kineska vlada tvrdi i da je Komisija oblikovala upitnik tako da ga je „funkcionalno nemoguće” ispuniti i da je „tražila na slijepo”. Komisija te navode kategorički odbacuje. Kako je već objašnjeno, u upitniku su zatražene samo informacije koje su bile potrebne za utvrđivanje.
(116)
Kineska vlada tvrdila je i da je Komisija inzistirala na dostavljanju dokumenata koje ona u skladu sa zakonom nije mogla dostaviti ili zahtijevati njihovo dostavljanje te se u tom kontekstu pozvala na mjerodavna zakonodavstva EU-a i WTO-a kojima je jasno utvrđeno da se ne smiju uzimati u obzir samo lažne ili obmanjujuće informacije, tvrdila je i da nije bila „stvarno sposobna” dostaviti određene informacije jer je njihovo odavanje, bilo da je riječ o državnoj tajni ili iz drugih razloga, u skladu s nacionalnim zakonima strogo zabranjeno. Kineska vlada tvrdila je i da odgovarajuće odredbe Protudampinškog sporazuma i Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama kojima su predviđeni načini dostavljanja povjerljivih informacija ispitnim tijelima i na temelju kojih se za te informacije može odobriti „povjerljivo postupanje” ne vrijede uvijek u slučaju kada ih mora dostaviti tijelo vlasti treće zemlje, a u ovom slučaju to je kineska vlada. Kineska vlada tvrdila je i da će Komisija povrijediti Sporazum o subvencijama i kompenzacijskim mjerama ako ne prizna pravnu razliku između, s jedne strane, vladine stvarne sposobnosti dostavljanja informacija koje je zakonski zabranjeno razotkriti i, s druge strane, ostalih vrsta povjerljivih informacija za koje može zatražiti povjerljivo postupanje u uobičajenom tijeku ispitnog postupka.
(117)
Komisija nije zanemarila nikakve informacije koje kineska vlada iz bilo kojeg razloga nije dostavila jer jednostavno nije moguće zanemariti nešto što nije dostavljeno. S druge strane, u slučaju kada kineska vlada nije dostavila određene informacije ili ih stavila na raspolaganje za provjeru, a slične informacije Komisiji su bile dostupne iz drugih izvora (uglavnom javno raspoložive informacije, ali i informacije proizvođača izvoznika koji surađuju ili informacije koje su tijekom ispitivanja na licu mjesta dostavile određene banke); Komisija je te informacije uključila u predmetni spis i upotrijebila ih je za utvrđivanje. Komisija se ne slaže s tvrdnjom da odredbe Protudampinškog sporazuma i Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama kojima su predviđeni načini dostavljanja povjerljivih informacija ispitnim tijelima i na temelju kojih se za te informacije može odobriti „povjerljivo postupanje” ne vrijede za kinesku vladu. S tim u vezi kineska vlada tvrdi da bi za vlade trebao vrijediti drugačiji standard u pogledu suradnje od onoga koji vrijedi za izvoznike te da su vlade u položaju u kojem im je zajamčena „minimalna pravna kurtoazija” na koju izvoznici nemaju pravo. U pogledu provedbe ispitnog postupka za kompenzacijsku pristojbu Komisija se s time ne slaže. Kineska vlada jedna je od zainteresiranih stranaka u postupku za potrebe Osnovne uredbe, a NRK kao „zainteresiranu članicu” istovremeno obvezuju odredbe i sudska praksa WTO-a.
U članku 28. stavku 1. Osnovne uredbe navodi se: „U slučajevima u kojima zainteresirana stranka odbija pristup ili na neki drugi način ne pruža potrebne podatke u rokovima iz ove Uredbe, ili ako znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni nalazi, pozitivni ili negativni, mogu se donijeti na temelju raspoloživih činjenica.” U članku 12.7. Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama izričito se navode posljedice nesuradnje vlada („zainteresirana članica”): „U slučajevima u kojima zainteresirana stranka odbija pristup ili na neki drugi način ne pruža potrebne podatke u rokovima iz ove Uredbe, ili ako znatno ometa ispitni postupak, privremeni ili konačni nalazi, pozitivni ili negativni, mogu se donijeti na temelju raspoloživih činjenica.” Stoga kada zemlja koja provodi ispitni postupak, u ovom slučaju EU, ostvaruje svoja prava koja propisuje WTO u ispitnom postupku za kompenzacijsku pristojbu i zatraži informacije koje smatra potrebnima za ispitni postupak, vlade i izvoznici imaju jednaku obvezu suradnje. Tijekom ispitnog postupka kineska vlada često je navodila pravila o povjerljivosti kao razlog nedostavljanja zatraženih informacija potrebnih radi provjere, na primjer okružnice Narodne banke Kine. Napominje se da, iako je prema njezinim tvrdnjama kineskoj vladi bilo „zakonski zabranjeno razotkriti takve informacije”, odredbe WTO-a i dalje je obvezuju na dostavljanje informacija koje se smatraju potrebnima za ispitni postupak. U tom pogledu odredbe nacionalnih zakona ili unutarnja pravila članice WTO-a ne oslobađaju ju od poštovanja obveza WTO-a na suradnju u ispitnim postupcima; u takvim slučajevima sukoba kineska vlada mora predložiti način pristupa informacijama kako bi se one mogle primjereno provjeriti. Bez obzira na navedeno, kineska vlada zapravo nikada nije objasnila tu tvrdnju i u vezi s time nije dostavila nikakve dokaze (npr. pravna odredba u skladu s kojom joj je „zakonski zabranjeno” razotkriti takve informacije).
(118)
Nadalje, kineska vlada tvrdila je da pismo najave posjeta od 25 ožujka 2013. nije bilo dovoljno detaljno i nije sadržavalo posebna pitanja koja će se uzeti u obzir tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta. S tim u vezi napominje se da, iako se od Komisije uopće ne zahtijeva da pošalje popis svih pitanja koja će biti postavljena tijekom provjere na licu mjesta (osim toga Komisija smatra da to nije primjereno), pismo najave posjeta od 25. ožujka 2013. sadržavalo je vrlo konkretan i detaljan popis problema i dokumenata koji će se provjeravati u skladu s člankom 26. stavkom 3. Osnove uredbe i zahtjevima WTO-a. Međutim, u pismu je objašnjeno da je popis nepotpun i da se, prema potrebi, mogu uzeti u obzir druga pitanja i dokazi. U tom pogledu napominje se da se prije provjere kineska vlada nije protivila sadržaju tog pisma, iako je s druge strane odbila raspravu o nekim točkama koje u pismu nisu izričito iznesene, kao što su informacije o najvećim bankama u NRK-u, uključenost Komunističke partije Kine („KPK”) u upravljanje nekim bankama ili pristup nekih banaka deviznim pričuvama Državne uprave za devizne pričuve, pri čemu je tvrdila da nije spremna odgovoriti na pitanja u vezi s tim.
(119)
Kineska vlada tvrdila je i da Komisija tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta nije bila prilagodljiva te da je „de facto postavila obvezujuća vremenska ograničenja u vezi s eventualnim zahtjevima za promjenu upućenima kineskoj vladi”. Isto tako tvrdila je da Komisija nije prihvatila ni jedno „učinkovito” rješenje koje je kineska vlada predložila u vezi s provjerom u Državnom zavodu za statistiku (NBS) i da je Komisija odbila produljenje roka za provjeru u NBS-u do ponedjeljka, 22. travnja 2013. Nadalje, dužnosnici Komisije skoro svaki radni dan započinjali su obavljati provjeru sa zakašnjenjem jer su, kako je navela kineska vlada, dolazili kasno.
(120)
U pogledu navedenih tvrdnji Komisija naglašava da su njezini dužnosnici na licu mjesta bili potpuno i bezuvjetno prilagodljivi. Dužnosnici Komisije iznimno su u više navrata ponudili da izvan redovnog radnog vremena provjere dokumente i dokaze koje je kineska vlada nastojala dostaviti nakon što je zatvorena određena tema. To su napravili više puta, čak i ako su zbog toga morali odlaziti na druga mjesta provjere u kasne sate i/ili vraćati se na mjesta gdje su dužnosnici Komisije već bili i gdje im je omogućena provjera dokumenata. Nažalost, kineska vlada te ponude u dotičnim slučajevima nije prihvatila, što snažno upućuje na to da razlog zbog kojeg dokumenti koje je zatražila Komisija tijekom redovnog radnog vremena nisu dostavljeni nije bio njihovo vremensko ograničenje ili nespremnost Komisije da ih provjeri. U pogledu kašnjenja na početku posjeta radi provjere, Komisija napominje da su dužnosnici svaki dan dolazili na vrijeme, ali da su određena kašnjenja, nažalost, prouzročena dnevnim postupcima registracije za pristup raznim mjestima provjere, koje je zahtijevala kineska vlada, ili je do kašnjenja došlo naprosto zato što nije bilo predstavnika kineske vlade za pratnju dužnosnika koji su stigli na mjesta provjere zbog čega su bili prisiljeni dugo čekati prije nego započnu posao. Komisija napominje i da su posjeti radi provjere svaki dan trajali znatno duže od uobičajenog radnog vremena te da je upravo kineska vlada prvi dan ukinula poslijepodnevnu smjenu posjeta radi provjere jer su predstavnici Ministarstva tehnologije odlučili u njemu ne sudjelovati (vidi uvodnu izjavu (122)). U stvari, da je kineska vlada prihvatila sve uzastopne ponude dužnosnika Komisije da provjere dokumente izvan redovnog radnog vremena, posjeti bi trajali duže, a to se nije dogodilo upravo zato što kineska vlada nije u potpunosti surađivala.
(121)
Kineska vlada dodatno je osporila praksu Komisije da ne prihvaća nove dokumente i dokaze koje je potrebno provjeravati po završetku postupka provjere, a koji se na taj postupak odnose. U tom pogledu potrebno je razjasniti da namjera Komisije nije i nije nikada bila u potpunosti zanemariti informacije koje se na taj način dostavljaju. Komisija je uzela u obzir sve dostavljene informacije, analizirala njihovu kvalitetu (npr. s ispisom revidiranih financijskih izvješća postupa se drugačije nego s jednostavnom tablicom u Excelu ili dokumentom u Wordu s podacima koji nisu potkrijepljeni nikakvim službenim izvorom) te im je pridala odgovarajuću važnost s obzirom na to da te informacije nije mogla provjeriti tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta.
(122)
U pogledu šest dokumenata, (25) koje je kineska vlada dostavila tijekom ispitnog postupka i sadržaja o kojem nije željela raspravljati tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta, kineska vlada tvrdila je da Komisija nema temelja za primjenu raspoloživih činjenica u skladu s člankom 28. Osnovne uredbe. Tvrdila je i da joj Komisija nije pomogla da razumije zahtjeve za dostavljanje tih dokumenata i da nije dokazala da su svi predmetni dokumenti važni te da je unatoč tome kineska vlada „prije početka provjere izričito pozvala Komisiju da kineskoj vladi pomogne da razumije zahtjeve za dostavljanje tih dokumenata te da dokaže da su svi predmetni dokumenti važni”. S tim u vezi potrebno je, kao prvo, napomenuti da se svi dokumenti izravno odnose na dotičnu industriju (26) te da je stoga njihovo uključenje u opseg provjere bilo vrlo važno.
Kao drugo, formulacija koju je kineska vlada upotrijebila u dopisu Komisiji od 11. travnja 2013. razlikovala se od one na koju se pozvala u dopisu od 3. lipnja 2013. U stvari, kineska vlada u dopisu od 11. travnja 2013. navela je da se provjera navedenih dokumenata „obustavlja, osim ako Komisija može uvjerljivo dokazati u kojoj se mjeri ti dokumenti smatraju važnima u tekućem ispitnom postupku, posebno navodne subvencije”. S obzirom na to da se svi ti dokumenti izravno odnose na dotičnu industriju i čak na posebne subvencijske programe, kao što su povlašteni zajmovi ili povlašteni porezni programi, što je očito iz njihove formulacije, Komisija nije razumjela što bi se moglo dodati da se njihova važnost još bolje dokaže. Komisija je bila iznenađena što kineska vlada očigledno nije imala nedoumice u pogledu važnosti tih dokumenata kada su dostavljeni, nego samo kada je Komisija zatražila objašnjenja.
(123)
Komisija je u dopisu od 23. svibnja 2013. navela da je spriječena u provjeri većine dostavljenih informacija u prvotnoj dokumentaciji i u unakrsnoj provjeri tih informacija s pomoću izvornih podataka koji su upotrijebljeni u pripremi odgovora kineske vlade u vezi s informacijama o financijskom tržištu i financijskim institucijama u NRK-u. Kineska vlada prigovorila je da joj s obzirom na „vrlo opći i neodređeni navod” Komisija nije dala mogućnost za iznošenje smislenih primjedaba te stoga kineska vlada ne može na odgovarajući način zaštititi svoje pravo na obranu. Ta tvrdnja ne odražava stvarno stanje. Komisija je u upitniku postavila vrlo konkretna pitanja i u skladu s uobičajenom praksom mnogih ispitnih tijela pokušala je provjeriti odgovore kineske vlade tijekom posjeta radi provjere na licu mjesta.
(124)
Kineska vlada je u svom odgovoru na upitnik posebno navela da „zajmovi dotičnoj industriji čine vrlo mali dio u svim odobrenim zajmovima. Neke banke su, na primjer, u svojim dodacima upitniku opisale da su zajmovi odobreni dotičnoj industriji činili manje od 1 % ukupnih zajmova”. Kineska vlada tijekom provjere nije mogla potkrijepiti tu izjavu nikakvim dokazima i Komisiju je naprosto uputila bankama.
(125)
Komisija je zatražila i statističke podatke o zajmovima dotičnoj industriji. Kineska vlada tvrdila je da ne vodi takvu evidenciju. Kada je Komisija provjeravala je li kineska vlada pokušala prikupiti takve statističke podatke i zatražila te informacije od banaka, službenik CBRC-a (Bankarsko regulatorno tijelo u NRK-u) koji je bio nazočan tijekom provjere odgovorio je da nema te podatke jer je za statističke podatke nadležan drugi odjel CBRC-a. Kineska vlada nije dostavila nikakve statističke podatke koji su zatraženi u upitniku i u više navrata zatraženi u postupku dopune. Komisija je u svom pismu najave posjeta ponovno navela da će se ta tema uzeti u obzir.
(126)
U pogledu banaka Komisija je tijekom posjeta radi provjere ispitivala ocjenu rizika i kreditne sposobnosti, opće stanje djelatnosti, stanje upravljanja, razinu kredita, korištenje sredstava, sposobnost otplate, strukturu jamstava te poslovnu suradnju između banaka i zajmoprimaca jer je kineska vlada u odgovoru na upitnik navela tvrdnje u vezi s tim pitanjima. Ponovno, unatoč činjenici što su te teme bile navedene u pismu najave posjeta, kineska vlada nije mogla potkrijepiti svoje tvrdnje nikakvim dokazima te je Komisiju uputila bankama.
(127)
U svom odgovoru na pismo za dopunu podataka kineska vlada dostavila je neke informacije o postotku vladina vlasništva u nekim bankama. Napominje se da je kineska vlada u odgovoru na upitnik prvotno navela da nema takvih informacija te da je informacije u vezi s time podnijela tek nakon što je Komisija istaknula da članak 24. Zakona o poslovnim bankama u stvari obvezuje banke da te informacije dostave CBRC-u. Kada je Komisija tijekom posjeta radi provjere ispitivala koji je izvor tih informacija, nazočni službenik CBRC-a naveo je da nema taj podatak jer je za prikupljanje takvih podataka nadležan drugi odjel CBRC-a. U skladu s člankom 2. Privremene uredbe o nadzornim odborima u važnim financijskim institucijama u vlasništvu države (koju je u odgovoru na pismo za dopunu podataka dostavila Banka EXIM) „popis financijskih institucija u državnom vlasništvu kojima Državno vijeće upućuje nadzorne odbore preporučuje upravno tijelo za nadzorne odbore u financijskim institucijama u državnom vlasništvu”. Budući da se ta odredba odnosi na upravno tijelo za nadzorne odbore u financijskim institucijama u državnom vlasništvu, izgleda da kineska vlada zna koje su financijske institucije u njezinom vlasništvu. Međutim, Komisija zbog izostanka suradnje kineske vlade te informacije nije mogla provjeriti, a nije mogla ni utvrditi njihov izvor. Javno dostupne informacije upućuju na to da pored banaka koje je kineska vlada navela u svojem odgovoru na pismo za dopunu podataka (27) postoje i druge banke u državnom vlasništvu (koje su davale zajmove proizvođačima izvoznicima u uzorku).
(128)
U svojem dopisu od 3. lipnja 2013. kineska vlada tvrdila je da Komisija ni u upitniku ni u pismu za dopunu podataka nije „zatražila dodatne dokaze ili izvor podataka” te da „sada iznenada tvrdi da nedostaju dodatni dokazi ili izvor podataka”. Kako bi razjasnila pitanja, Komisija, kao i sva ostala ispitna tijela, provjerava podatke koje su joj dostavile sve stranke u postupku, a kineska vlada bila je s time upoznata jer je Komisija već u svojem upitniku i u popratnom dopisu upitnika naglasila da će se odgovori provjeravati. Štoviše, Komisija je u svojem pismu najave posjeta osim pitanja koja će se razmatrati tijekom provjere obuhvatila i tu posebnu temu (28). Stoga činjenica da Komisija zahtijeva dodatne dokaze za izjave kineske vlade za nju nikako nije bilo iznenađenje, već je to bio standardni postupak koji je Komisija slijedila u svakom pojedinačnom slučaju.
(129)
Kada je Komisija tijekom provjere zatražila od kineske vlade da dostavi popis 10 najvećih banaka u NRK-u i njihov tržišni udio, CBRC je odgovorio da može dostaviti takve informacije, ali da na taj zahtjev može odgovoriti tek nakon što se dostavi u pisanom obliku. Komisija je objasnila da pitanje postavljeno usmenim putem tijekom posjeta radi provjere ima jednaku vrijednost kao bilo koje pitanje dostavljeno u pisanom obliku te je istaknula činjenicu da za druga usmena pitanja kineska vlada nije zatražila da se prije odgovora dostave u pisanom obliku. Unatoč tom objašnjenju kineska vlada još uvijek nije dostavila informacije.
(130)
Komisija je u upitniku zatražila dokumente koji su bili temelj za osnivanje CBRC-a i utvrđivanja njegovog mandata. Kineska vlada dostavila je dokument Nacionalnog narodnog kongresa u kojem je navedeno samo da će se CBRC osnovati. Kada je Komisija provjeravala postoje li neki drugi dokumenti s detaljnim podacima o mandatu i svrsi CBRC-a, nazočni službenik CBRC-a naveo je da postoje brojni drugi zakoni koji se odnose na CBRC, ali da je, ako ih je Komisija željela dobiti, te dokumente trebala zatražiti prije provjere. Napominje se da je u upitniku Komisija od kineske vlade zatražila da „dostavi dokumente koji su bili temelj za osnivanje tog tijela i utvrđivanje njegovih dužnosti” i stoga je te dokumente zatražila prije provjere.
(131)
Kada je Komisija zatražila statističke podatke i izvješća banaka koje su tijekom RIP-a davale zajmove izvoznicima u uzorku, istaknula je članak 33. Zakona NRK-a o uređenju i nadzoru bankarske industrije (29) u kojem se navodi da CBRC prikuplja takve statističke podatke. Nazočni službenik CBRC-a naveo je da je najprije morao zatražiti dopuštenje pravne službe, ali, s tim u vezi prije kraja provjere nije dostavio nikakve informacije. Treba ponovno napomenuti da je Komisija zatražila te informacije u upitniku i pismu za dopunu podataka i da je u svojem pismu najave posjeta navela da će se provjeravati i statistički podaci.
(132)
Kineska vlada tvrdila je i da se navodi u pritužbi prema kojima su kineske banke javna tijela temelje samo na običnim tvrdnjama o državnom udjelu koje se pak temelje na „nezakonitom” utvrđivanju u predmetu o premazanom finom papiru. Kod te tvrdnje riječ je o pogrešnom tumačenju činjenica u pritužbi. U pritužbi se podnositelj pritužbe osim državnog vlasništva,među ostalim, poziva na zajmove koje daju banke na temelju političkih direktiva i na vladine agencije koje su financijskim institucijama naložile da povećaju kreditiranje poduzeća i davanje zajmova poduzećima radi promicanja novih tehnologija i proizvoda (uključujući fotonaponsku industriju). Nalazi u predmetu o premazanom finom papiru u pogledu kineskih banaka koje su javna tijela temeljili su se na više elemenata, a ne samo na vlasništvu (npr. uplitanje vlade i usmjeravanje banaka prema povlaštenom davanju zajmova industriji papira u skladu s vladinim planovima) te su potpuno u skladu sa zakonodavstvom EU-a i WTO-a. Nadalje, nalazi o statusu banaka u državnom vlasništvu kao javnim tijelima potvrđeni su i u predmetu o čeliku s organskim premazom.
(133)
Kineska vlada nastavila je tvrditi da nije bila stvarno sposobna dostaviti informacije o 3 800 banaka i financijskih institucija iz NRK-a te da CBRC ni u kom slučaju ne čuva evidenciju o postotku vladina vlasništva u bankama. Komisija ne razumije zašto se kineska vlada u više navrata poziva na sve banke u NRK-u u vezi sa svojim vlasništvom u njima ako su zatražene informacije bile izričito ograničene na one banke „čiji je kineska vlada neposredni ili posredni dioničar” (30). Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (127), izgleda da je tvrdnja kineske vlade da CBRC (ili bilo koje drugo vladino tijelo) ne čuva evidenciju o njezinom vlasničkom udjelu u bankama u suprotnosti s mnogim kineskim pravnim odredbama.
(134)
U svojem dopisu od 3. lipnja 2013. kineska vlada ponovila je tvrdnje da nije ovlaštena od „nezavisnih banaka” zahtijevati da dostave povjerljive informacije i upozorila je na dopis koji je u vezi s time navodno poslan bankama. Točno je da je tijekom provjere kineska vlada pokazala izvornik dopisa namijenjenog bankama, ali, kada je Komisija od nje zatražila da dostavi dokaze o tome kojim je bankama i financijskim institucijama poslan taj dopis, kineska vlada takve dokaze nije mogla dostaviti. Kineska vlada tvrdila je i da neke institucije navedene u Prilogu 7. pismu za dopunu podataka nisu bile banke. U tom pogledu Komisija napominje da su proizvođači izvoznici u uzorku prijavili te institucije Komisiji kao institucije koje su im dale zajmove.
(135)
Kineska vlada tvrdila je da Komisija u svojem upitniku ili u pismima za dopunu podataka nije nikada uzela u obzir pitanje okružnica YinFa [2003] i [2004] Narodne banke Kine. Napominje se da je Komisija u pismu najave posjeta među teme koje će se obuhvatiti tijekom provjere uključila „uredbe/okružnice/unutarnju dokumentaciju NBK-a o uređenju kamatnih stopa u NRK-u”. Jasno je da obje okružnice pripadaju toj kategoriji. U svojem odgovoru na pismo za dopunu podataka kineska vlada pozvala se i na članak na internetskim stranicama NBK-a u kojem se spominjala jedna od okružnica. Međutim, kineska vlada nije uopće dostavila nikakve okružnice NBK-a, nego je dostavila samo informacije s internetskih stranica NBK-a koje su u vezi s upravljanjem kamatnim stopama za zajmove i depozite u Kini bile nepotpune u usporedbi s okružnicama YinFa [2003] i [2004], koje su dostupne na internetu. Napominje se i da kineska vlada nije odbila dostaviti navedene dokumente zbog toga što nije bila pripremljena za takvo pitanje, nego zbog navodne povjerljivosti okružnica. U tom pogledu treba napomenuti da tvrdnja kineske vlade o povjerljivosti okružnica NBK-a nije u skladu s njezinom vlastitom praksom u ovom postupku. U svojim primjedbama na konačnu objavu kineska vlada je dostavila potpunu verziju druge okružnice NBK-a kako bi potkrijepila svoju tvrdnju da su posebni zajmovi koje daju poslovne banke u državnom vlasništvu ukinuti te da izgleda da drugdje navedena povjerljivost ne predstavlja prepreku. U pogledu izvadaka s internetskih stranica NBK-a Komisija ih je primila na znanje i nije zanemarila njihov sadržaj. Međutim, kako bi se upotpunile informacije s tim u vezi bile su potrebne informacije iz obiju okružnica čime su dopunjene informacije koje je dostavila kineska vlada.
3.3. Individualno ispitivanje („II”)
(136)
U skladu s člankom 27. stavkom 3. Osnovne uredbe zahtjevi za II primljeni su od 6 proizvođača izvoznika koji surađuju, tj. društava CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co. Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd. (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd. i Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Tim trgovačkim društvima nije se mogao odobriti II zbog velikog broja navodnih subvencijskih programa i vremena potrebnog za ispitni postupak te bi to bilo bespotrebno teško i moglo bi spriječiti pravovremeni dovršetak ispitnog postupka.
3.4. Posebni programi
(137)
Na temelju podataka sadržanih u pritužbi Komisija je zatražila informacije o sljedećim programima koji navodno uključuju dodjeljivanje subvencija državnog tijela:
i.
politika davanja povlaštenih zajmova, ostalo financiranje, jamstva i osiguranje
-
politika davanja povlaštenih zajmova;
-
davanje kreditnih linija;
-
subvencijski programi za izvozne kredite;
-
izvozna jamstva i osiguranja za zelene tehnologije;
-
koristi od odobravanja pristupa offshore holding društvima i otplata zajmova od strane države;
ii.
programi bespovratnih sredstava
-
Fond za razvoj istraživanja izvoznih proizvoda;
-
subvencije za razvoj „poznatih robnih marki” i kineski program najboljih svjetskih robnih marki;
-
fondovi za širenje industrija iz provincije Guandong prema van;
-
demonstracijski program Golden Sun;
iii.
programi izravnog oslobađanja od poreza i snižavanja poreza
-
program „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom;
-
olakšice za porez na dohodak za poduzeća sa stranim kapitalom koja su usmjerena izvozu;
-
olakšice za porez na dohodak za poduzeća sa stranim kapitalom prema zemljopisnom položaju;
-
sniženje poreza za poduzeća sa stranim kapitalom koja kupuju opremu proizvedenu u Kini;
-
porezni rabat za istraživanje i razvoj poduzeća sa stranim kapitalom;
-
povrat poreza za reinvestiranje dobiti poduzeća sa stranim kapitalom u poduzeća koja su usmjerena na izvoz;
-
povlašteni porezni programi za poduzeća sa stranim kapitalom koja su priznata kao poduzeća visoke ili nove tehnologije;
-
smanjenje poreza za poduzeća visoke i nove tehnologije uključena u odabrane projekte;
-
politika povlaštene stope poreza na dohodak u sjeveroistočnoj regiji;
-
porezni programi u provinciji Guandong;
iv.
programi za neizravne poreze i uvozne tarife
-
oslobađanje od plaćanja PDV-a i rabat na uvozne tarife za uvezenu opremu;
-
rabati na plaćanje PDV-a za opremu proizvedenu u Kini koju kupuju poduzeća sa stranim kapitalom;
-
oslobađanje od plaćanja PDV-a i tarifa pri kupnji dugotrajne imovine u okviru programa razvojnih fondova za međunarodnu trgovinu;
v.
roba ili usluge koje daje vlada uz naknadu manju od primjerene
-
polisilicij koji osigurava Vlada uz naknadu manju od primjerene;
-
ekstrudirani aluminij koji osigurava Vlada uz naknadu manju od primjerene;
-
staklo koje osigurava Vlada uz naknadu manju od primjerene;
-
energija koju osigurava Vlada;
-
zemljište ili prava korištenja zemljištem koje daje vlada uz naknadu manju od primjerene.
3.4.1. Politika davanja povlaštenih zajmova, ostalo financiranje, jamstva i osiguranje
(a) Izostanak suradnje i korištenje raspoloživih činjenica
- Financijsko tržište i institucije u Kini
(138)
Komisija je od kineske vlade zatražila informacije o udjelu zajmova banaka u kojima je kineska vlada većinski ili jedini dioničar, banaka u kojima kineska vlada ima udio, ali nije najveći dioničar, banaka u kojima kineska vlada nema udio i banaka koje su u stranom vlasništvu, koji su dani industriji u cjelini i industriji obuhvaćenoj ovim postupkom. Kineska vlada odgovorila je da ne čuva evidenciju o iznosima i postocima zajmova koje su dale banke u državnom vlasništvu i da ne čuva evidenciju o zajmovima danima fotonaponskoj industriji. Kineska vlada nije predložila neke druge izvore ovih informacija.
(139)
Komisija je prvotnom antisubvencijskom upitniku priložila poseban upitnik (Dodatak A.) namijenjen bankama/financijskim institucijama te je zatražila od kineske vlade da ga proslijedi bankama/financijskim institucijama koje su dotičnoj industriji davale zajmove. Svrha Dodatka A. bila je provjera navoda u pritužbi prema kojima su kineske banke u državnom vlasništvu javna tijela. Među ostalim, Komisija je zatražila informacije o strukturi državne kontrole u tim kineskim bankama i provedbi državnih politika ili interesa u odnosu na fotonaponsku industriju (tj. upravni odbor i odbor dioničara, zapisnici sa sastanaka dioničara/direktora, državljanstvo dioničara/direktora, davanje zajmova i procjena rizika u odnosu na zajmove proizvođačima izvoznicima koji surađuju). Kineska vlada je u Dodatku A. upitniku dostavila odgovore samo za pet banaka (Kineska razvojna banka (CDB), Banka EXIM, Šangajska banka, Kineska banka (31) i Banka HuaXia). U pismu za dopunu podataka Komisija je ponovila svoj početni zahtjev za informacije. Kako bi potaknula suradnju kineske vlade, dostavila je popis banaka/financijskih institucija koje su davale zajmove društvima u uzorku i ponovno od kineske vlade zatražila da tim subjektima proslijedi Dodatak A. U odgovoru na pismo za dopunu podataka nije bilo nikakvih dodatnih odgovora na Dodatak A.
(140)
Komisija je zatražila i informacije o državnom vlasništvu nad bankama i financijskim institucijama. U svojem odgovoru na upitnik kineska vlada navela je da ne čuva nikakvu evidenciju o vlasničkom udjelu, ali nije predložila kako bi se te informacije mogle pribaviti. Kada je Komisija u pismu za dopunu podataka istaknula da se te informacije moraju uključiti u statute banaka te da su dostupne kineskoj vladi kao dioničaru, kineska vlada dostavila je informacije o udjelu koje se odnose na 16 banaka. Međutim, osim za pet banaka, u pogledu kojih se pozivala na godišnja izvješća kao izvor informacija, kineska vlada nije dostavila nikakve dodatne dokaze za te informacije i nije otkrila podatke o njihovom izvoru. U pogledu ostalih banaka koje su dotičnoj industriji davale zajmove kineska vlada nije dostavila nikakve informacije o svojem vlasničkom udjelu. Komisija stoga nije mogla provjeriti točnost i ispravnost prijavljenih podataka o državnom vlasničkom udjelu u bankama i drugim financijskim institucijama.
(141)
Kineska vlada tvrdila je da je primjena BB rejtinga (kao referentne vrijednosti za davanje zajmova) na proizvođače izvoznike u uzorku „izuzetno nepovoljan” te da Komisija „u svjetlu stvarnih činjenica u predmetu nije objasnila kako je došla do zaključka da je to točno ili najsmislenije”. Kineska vlada tvrdila je i da ta metodologija odražava „nedopustive nepovoljne zaključke”. Iako je ta tvrdnja iznesena u vezi s tvrdnjom iz prijašnjih predmeta (tj. predmeta o premazanom finom papiru) i to prije objave informacija u vezi s rejtingom primijenjenom na proizvođače izvoznike u uzorku u tom postupku, treba napomenuti da Komisija u tom predmetu ni bilo kojem drugom predmetu na koje se pozivala kineska vlada u svojem podnesku nije upotrijebila „negativne raspoložive činjenice”. Komisija je samo donijela odgovarajuće zaključke na temelju evidentiranih činjenica koje su upućivale na odsutnost ispravne procjene kreditnog rizika (vidi uvodne izjave od (175) do (178)). Treba naglasiti da je tijekom RIP-a kineska fotonaponska industrija imala velike gubitke i bilo je jasno da je njezino financijsko stanje izuzetno teško. Nekoliko procjena kreditnog rizika koje su dostavila društva u uzorku pokazalo je da BB procjena za RIP u cjelini nije bila nerazumna. U stvari, neke procjene kreditnog rizika jasno pokazuju da je više skupina bilo više ili manje nesolventno.
- Provjere u bankama
(142)
Komisija je u svojem pismu najave posjeta predvidjela provjeru banaka koje su dostavile ispunjen Dodatak A. upitniku i osigurale velik udio zajmova proizvođačima izvoznicima u uzorku, tj. Kineske razvojne banke, Kineske izvozno-uvozne banke, Šangajske banke, Banke Huaxia, i uključila detaljan popis tema koje će se razmatrati tijekom provjere. Komisija je već u početnom upitniku namijenjenom kineskoj vladi jasno navela da će se informacije dostavljene u odgovorima na upitnik možda provjeravati tijekom provjere na licu mjesta. Komisija je u pismu najave posjeta navela i da se od kineske vlade „zahtijevaju svi prateći dokumenti koji su upotrijebljeni pri pripremi sadržajnog odgovora, uključujući i polazne izvorne dokumente i zahtjeve”. Druga dva glavna davatelja povlaštenog financiranja proizvođačima izvoznicima u uzorku nisu uopće dostavili zatražene informacije (Poljoprivredna banka Kine) ili su informacije dostavljene u njihovo ime bez mogućnosti provjere tih informacija (Kineska banka).
- Šangajska banka
(143)
Komisija je u pismu najave posjeta od 25. ožujka 2013. obavijestila kinesku vladu o svojoj namjeri provjere Šangajske banke i, kako bi kineskoj vladi olakšala posjet radi provjere, ponudila da taj posjet prema potrebi produlji do 22. travnja 2013 (32). U svojem početnom odgovoru na pismo najave posjeta od 5. travnja kineska vlada nije potvrdila hoće li se provesti provjera Šangajske banke, ali je upitala je li Komisija voljna provesti provjeru Šangajske banke na različitoj lokaciji od ostalih provjera (tj. u Šangaju umjesto u Pekingu). Kako bi olakšala posjet radi provjere, Komisija se iznimno složila s time; međutim, pozvala je kinesku vladu da provjeru u Šangaju potvrdi najkasnije do 9. travnja (tj. tri radna dana prije početka provjere u Pekingu) kako bi skupina za provjeru mogla urediti praktične aspekte povezane s takvom promjenom u planiranju provjera. Kineska vlada je tek 11. travnja (jedan radni dan prije početka provjere) potvrdila da je Šangajska banka na raspolaganju za provjeru 23. ili 24. travnja 2013. Komisija je isti dan priopćila kineskoj vladi da zbog tako kasnog potvrđivanja nije više bilo moguće promijeniti plan posjeta. Osim toga, datumi koje je predložila kineska vlada (23. ili 24. travanj) bili su kasniji od razdoblja dogovorenog između kineske vlade i Komisije u kojem se provjera trebala provesti te kasniji čak i od produljenog roka koji je ponudila Komisija. Komisija zato nije mogla provjeriti odgovore u Dodatku A. koje je dostavila Šangajska banka i informacije u vezi sa zajmovima koje je ta banka davala proizvođačima izvoznicima u uzorku. Stoga je Komisija u svojem dopisu od 23. svibnja 2013. obavijestila kinesku vladu da u vezi s neprovjerenim informacijama koje je dostavila Šangajska banka razmatra primjenu članka 28. Uredbe (EZ) br. 597/2009.
(144)
Kineska vlada je u svojem dopisu od 3. lipnja 2013. tvrdila da provjera Šangajske banke nije provedena zbog neprilagodljivosti Komisije, da Komisija nije predložila neke druge datume za provjeru te da je jednostavno „odbila razmotriti mogućnost provjere Šangajske banke”. Te tvrdnje jednostavno nisu točne. Komisija je u svojem pismu najave posjeta jasno navela da je prvotno predloženo da se provjera banaka provede 17. i 18. travnja 2013. s mogućnošću produljenja za dodatni dan, tj. 22. travnja te da je kineskoj vladi prepustila da predloži odgovarajuće vrijeme za posjet bankama tijekom cijelog razdoblja provjere (tj. puni radni tjedan i dodatni dan). Međutim, kineska vlada je za provjeru Šangajske banke predložila datume koji su bili izvan tog okvira i to je učinila samo jedan radni dan prije početka posjeta radi provjere. Komisija smatra da je bila više nego dovoljno prilagodljiva i da je, suprotno tvrdnjama kineske vlade, za provjeru Šangajske banke ponudila ukupno šest alternativnih dana.
- Banka Hua Xia
(145)
Komisija je u dopisu od 23. svibnja 2013. objasnila kineskoj vladi da nije mogla provjeriti odgovore u određenim dijelovima Dodatka A. koji je ispunila Banka Huaxia („Huaxia”), i to vlasničku strukturu, ocjenu kreditne sposobnosti proizvođača izvoznika u uzorku i premije rizika koje se naplaćuju raznim industrijama te posebno dotičnoj industriji.
(146)
Kineska vlada u svojem odgovoru od 3. lipnja 2013. tvrdila je da je Huaxia objasnila vlasničku strukturu i Komisiji dostavila dodatne podatke i objašnjenja o svojim dioničarima te da je procjena kreditne sposobnosti klijenata obuhvaćena zakonima o bankarskoj tajni i ugovornim dogovorima između banaka i njihovih klijenata.
(147)
U pogledu vlasničke strukture napominje se da je u odgovorima u Dodatku A. Huaxia tvrdila da je osnovana „bez ikakvih vladinih dionica” te da nije razotkrila nikakve informacije o vlasništvu vlade iako je to Komisija izričito zatražila u Dodatku A. Komisija je istaknula da je to u suprotnosti s ostalim informacijama koje je dostavila kineska vlada te da je Huaxia priznala da su neki dioničari u državnom vlasništvu i dostavila dokument s informacijama o nekima od njih na kineskom jeziku. Iz informacija koje je dostavila Huaxia još uvijek nije jasno koliki je udio državnog vlasništva banke.
(148)
U pogledu procjene kreditne sposobnosti Komisija napominje da je banka dostavila takav dokument za jedno od društava (s nekim promjenama u dokumentu radi zaštite identiteta društva), dok je za ostale zatražene dokumente tvrdila da su obuhvaćeni zakonima o bankarskoj tajni i ugovornim dogovorima između banaka i njihovih klijenata. Ta razlika u postupanju teško je razumljiva.
- Kineska izvozno-uvozna banka
(149)
Komisija je u svojem dopisu od 23. svibnja 2013. obavijestila kinesku vladu da su odgovori Kineske izvozno-uvozne banke („EXIM”) u Dodatku A. i pismima za dopunu podataka nepotpuni te da Banka EXIM nije dostavila određene dokumente koji su izričito zatraženi, tj. statut, Obavijest o osnivanju Kineske izvozno-uvozne banke koju je izdalo Državno vijeće ili mjere za upravljanje kreditom prodavača izvoznika za visokotehnološke proizvode Kineske izvozno-uvozne banke. U pogledu statuta kineska vlada je u svojem dopisu od 3. lipnja 2013. tvrdila da Banka EXIM zbog svoje unutarnje politike nije mogla dostaviti statut (koji je dokument o unutarnjem upravljanju), ali da je uputila na elektroničku verziju koja je navodno bila dostupna na prijenosnom računalu koje je tijekom provjere osigurala Banka EXIM. Komisija ne razumije to objašnjenje jer je besmisleno. Ako je dokument tijekom provjere bio dostupan u elektroničkom obliku, Komisija ne vidi nikakav razlog zašto ga nije bilo moguće dostaviti kao što je već više puta zatražila u upitniku, pismu za dopunu podataka i ponovno tijekom provjere. Tvrdnja da je Banka EXIM tijekom provjere taj dokument stavila na raspolaganje na prijenosnom računalu u stvari nije točna. Banka EXIM navela je da bi Komisija trebala pregledati elektroničku verziju dokumenta, ali, dužnosnik Komisije objasnio je da u prostorima gdje se provodi provjera nije imao pristup internetu. Uz to Banka EXIM nije dostavila ni poveznicu na elektroničku verziju statuta.
(150)
U pogledu drugih dvaju dokumenata Banka EXIM objasnila je da ih nije mogla dostaviti zbog njihove povjerljive prirode i unutarnjih pravila. Sama Banka EXIM navela je u svojem odgovoru na pismo za dopunu podataka da je „Banka EXIM osnovana i djeluje u skladu s Obaviješću o osnivanju Kineske izvozno-uvozne banke koju je izdalo Državno vijeće i Statutom Kineske izvozno-uvozne banke”. Stoga se navedeno smatralo temeljnim dokumentom za provjeru navoda u pritužbi prema kojima bi Banka EXIM bila javno tijelo, ali, Komisiji nije dopušten pristup tom dokumentu. U tom kontekstu napominje se da je druga banka za provedbu državne politike, tj. Kineska razvojna banka, dostavila sličan dokument o svojem osnivanju i da je tijekom ovog ispitnog postupka dostavljeno nekoliko drugih obavijesti Državnog vijeća. Osim toga, Banka EXIM nikakvim dokazima nije potkrijepila svoje tvrdnje o povjerljivosti. Nadalje, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (117), vlade se ne mogu jednostavno pozivati na unutarnja pravila kako bi izbjegle obveze iz Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama i Osnovne uredbe. Isto vrijedi za mjere za upravljanje kreditom prodavača izvoznika za visokotehnološke proizvode Kineske izvozno-uvozne banke, pri čemu je Banka EXIM ustrajala na povjerljivosti bez ikakvih dokaza, a o namjeni tog dokumenta nije ni htjela raspravljati.
(151)
Banka EXIM nije dostavila ni informacije o sastavu Upravnog i Nadzornog odbora, koje su u više navrata zatražene, pri čemu je objasnila da se „sastav Upravnog odbora mijenja” te da su pitanja Komisije u vezi s članstvom članova odbora u KPK-u „invazivna i neprimjerena pitanja u kontekstu antisubvencijskog postupka”. Činjenica da se sastav Upravnog odbora mijenja za potrebe ovog ispitnog postupka nije važna. Važno je to kako je država zastupljena u odborima Banke EXIM; međutim, kineska vlada i Banka EXIM odbili su dostaviti te informacije. Komisija smatra i da je članstvo višeg rukovodstva Banke EXIM (i svih banaka u ovom predmetu) u KPK-u bitno kako bi se ustanovio doseg utjecaja države na rukovodstvo banaka. U Ustavu KPK-a utvrđeno je da „Partija mora podupirati i poboljšavati osnovni gospodarski sustav, pri čemu državno vlasništvo ima vodeću ulogu, a različiti se gospodarski sektori razvijaju jedan uz drugoga…” (33), stoga se za potrebe ovog ispitnog postupka, a posebno za procjenu razine državne kontrole u bankama trebao ispitati utjecaj KPK-a u Banci EXIM.
(152)
U pogledu statističkih podataka o izvozu različitih kategorija proizvoda koji su već zatraženi u upitniku i koje je Banka EXIM zakonski obvezna dostaviti CBRC-u kineska vlada u svojem dopisu od 3. lipnja 2013. tvrdila je da joj je potrebno više vremena za pripremu takvih informacija. U tom pogledu napominje se da je, s obzirom na to da je Komisija te informacije zatražila već u početnom upitniku, kineska vlada imala više od tri i pol mjeseca da ih pripremi, no to nije učinila. Banka EXIM tvrdila je da se „te vrste informacija mogu pronaći u godišnjim izvješćima”; međutim, to nije točno. Informacije u godišnjim izvješćima koje je navela kineska vlada obuhvaćaju različita razdoblja od informacija koje je zatražila Komisija u upitniku i tijekom posjeta radi provjere.
(153)
Kineska vlada s pravom je tvrdila da je u svojem odgovoru na upitnik, među ostalim, navela iznose izvoznih kredita za izvoz mehaničkih i električnih proizvoda i novih visokotehnoloških proizvoda. Napominje se da Komisija nikada nije osporila podnošenje tih podataka. Komisija je osporila činjenicu da, kada je tijekom posjeta radi provjere pokušala provjeriti te podatke, Banka EXIM nije mogla dostaviti nikakve dokaze niti objasniti koji je izvor tih podataka. Isto tako, Komisiji nije bilo dopušteno provjeriti podatke o udjelu izvoznih kredita za fotonaponsku industriju koje je kineska vlada navela u odgovoru na upitnik. Zanimljivo je napomenuti da Banka EXIM te podatke nije smatrala povjerljivima, ali kada je Komisija zatražila podatke o izvoru tih podataka radi njihove provjere, Banka EXIM nije dopustila pristup pozivajući se na povjerljivost. Banka EXIM upotrijebila je isto obrazloženje o iznosima izvoznih kredita za proizvođače u uzorku i proizvođače koji surađuju. Podatke je navela u odgovoru na pismo za dopunu podataka, ali Komisiji nije dopustila da ih provjeri zbog povjerljivosti. Stoga nije bilo moguće provjeriti veliku većinu statističkih podataka koje je dostavila Banka EXIM.
(154)
Banka EXIM odbila je i objasniti i s relevantnim dokazima potkrijepiti kreditne rejtinge proizvođača izvoznika u uzorku i analize na kojima su se ti rejtinzi temeljili.
- Kineska razvojna banka („CDB”)
(155)
Kineska vlada u svojem dopisu od 3. lipnja 2013. izrazila je zabrinutost zbog toga što je Komisija postavljala „osobna pitanja u vezi s članstvom članova odbora i višeg rukovodstva u političkoj stranci”. To nije točno. Pitanja u vezi s članstvom članova odbora i višeg rukovodstva u KPK-u bila su isključivo tehničke naravi i, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (151), s pomoću njih se trebala utvrditi uloga KPK-a u kineskom gospodarstvu.
(156)
Tijekom provjere Komisija je pokušala provjeriti procjenu kreditne sposobnosti proizvođača izvoznika u uzorku. Banka CDB dostavila je neke opće informacije, ali nije htjela razotkriti informacije u vezi s procjenom kreditne sposobnosti proizvođača izvoznika u uzorku ni dostaviti izvješća fotonaponske industrije o ocjenama i procjeni rizika.
(157)
U odgovoru na pismo za dopunu podataka Banka CDB navela je podatak u vezi s premijom rizika koja se naplaćuje dotičnoj industriji. Tijekom provjere Banka CDB ispravila je svoj odgovor u tom pogledu, ali, unatoč tome što je Komisija tijekom posjeta radi provjere to više puta zahtijevala, nije dostavila nikakve dokaze za taj podatak ili objasnila na čemu se temeljio.
(b) Kineske banke u državnom vlasništvu su javna tijela
(158)
Podnositelj pritužbe tvrdi da su poslovne banke u državnom vlasništvu u NRK-u javna tijela u smislu članka 2. točke (b) Osnovne uredbe.
(159)
Žalbeno tijelo WTO-a (ŽT) u svojem izvješću u predmetu SAD - konačne antidampinške i kompenzacijske pristojbe za određene proizvode iz Kine (34) (izvješće ŽT-a) definiralo je javno tijelo kao subjekt koji „ima i izvršava vladinu ovlast ili kojemu je ona povjerena”. Prema navodima ŽT-a dokaz da vlada provodi smisleni nadzor nad subjektom i njegovim postupanjem može poslužiti kao dokaz da odgovarajući subjekt ima vladinu ovlast i tu ovlast izvršava pri obnašanju vladinih funkcija. Kada dokazi upućuju na to da su formalni pokazatelji vladina nadzora višestruki te pritom postoje dokazi da se takav nadzor provodio smisleno, tada se na temelju tih dokaza može zaključiti da dotični subjekt izvršava vladinu ovlast (35). Žalbeno tijelo smatralo je da je obilježje javnih tijela također „obnašanje vladinih funkcija” (36) koje bi se „u pravnom poretku odgovarajućeg člana obično smatrale funkcijama u okviru djelovanja vlade” (37).
(160)
Sljedeća analiza usmjerena je na pitanja obnašaju li dotične poslovne banke u državnom vlasništvu funkcije koje se obično smatraju funkcijama u okviru djelovanja vlade u Kini i, ako je tako, izvršavaju li pritom vladine ovlasti. U ispitnom postupku utvrđeno je da je za kinesko financijsko tržište karakteristično uplitanje vlade jer je većina velikih banaka u državnom vlasništvu. Kineska tijela vlasti dostavila su samo vrlo ograničene informacije o udjelu u bankama ili vlasništvu nad bankama u NRK-u. Međutim, kao što je navedeno u nastavku, Komisija je prikupila sve dostupne informacije kako bi došla do reprezentativnih nalaza. Pri provedbi analize jesu li banke subjekti s vladinim ovlastima, je li im povjerena vladina ovlast ili izvršavaju vladine ovlasti (javna tijela), Komisija je osim informacija o državnom vlasništvu banaka zatražila i informacije o drugim obilježjima, kao što su prisutnost vlade u upravnim odborima, vladin nadzor nad njihovim djelatnostima, provedba državnih politika ili interesa i jesu li subjekti osnovani statutom.
(161)
Iz dostupnih informacija zaključuje se da banke u državnom vlasništvu u NRK-u raspolažu najvećim tržišnim udjelom i zauzimaju prevladavajući položaj na kineskom financijskom tržištu. Prema istraživanju banke Deutsche Bank o bankarskom sektoru u NRK-u iz 2006. (38) udio banaka u državnom vlasništvu na kineskom tržištu mogao bi biti veći od 2/3. S tim u vezi u WTO-ovom Pregledu trgovinske politike Kine navodi se da „je visoki stupanj državnog vlasništva još jedno obilježje financijskog sektora u Kini” (39) te da „je bilo vrlo malo promjena u tržišnoj strukturi kineskog bankarskog sektora u kojem prevladavaju banke u državnom vlasništvu” (40). Primjereno je napomenuti da pet najvećih poslovnih banaka u državnom vlasništvu (Poljoprivredna banka, Kineska banka, Kineska banka za izgradnju, Komunikacijska banka te Industrijska i poslovna banka) navodno predstavljaju više od polovice kineskog bankarskog sektora (41). Vlasništvo vlade nad pet najvećih banaka u državnom vlasništvu potvrdila je i kineska vlada u svojem odgovoru na pismo za dopunu podataka.
(162)
Komisija je također zatražila informacije o strukturi državne kontrole u tim kineskim bankama i provedbi državnih politika ili interesa u odnosu na fotonaponsku industriju (tj. upravni odbor i odbor dioničara, zapisnici sa sastanaka dioničara/direktora, nacionalnost dioničara/direktora, kreditne politike i procjenu rizika u odnosu na zajmove proizvođačima izvoznicima koji surađuju). Unatoč tome, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (139), kineska vlada dostavila je samo vrlo šture informacije u pogledu toga i nije dopustila provjeru velikog dijela dostavljenih informacija. Komisija se stoga morala služiti raspoloživim činjenicama. Na osnovi raspoloživih podataka zaključila je da te banke kontrolira država s pomoću vlasništva, administrativne kontrole njihovog „poslovnog” ponašanja, uključujući ograničenja na kamatne stope za depozite i zajmove (vidi uvodne izjave od (164) do (167)), te u nekim slučajevima čak i s pomoću statutarnih dokumenata (42).
Odgovarajući podaci s pomoću kojih se došlo do navedenih nalaza dobiveni su iz informacija koje je dostavila kineska vlada, godišnjih izvješća kineskih banaka koje je dostavila kineska vlada ili su javno dostupni, informacija iz Istraživanja banke Deutsche Bank o kineskom bankarskom sektoru iz 2006. (43), pregleda politika WTO-a o Kini (2012.) (44), izvješća Svjetske banke Kina 2030. (45) ili ekonomskog pregleda OECD-a za Kinu za 2010. (46), informacija koje su dostavili proizvođači izvoznici koji surađuju i informacija sadržanih u pritužbi. U pogledu stranih banaka, neovisni izvori procjenjuju da one predstavljaju mali udio u kineskom bankarskom sektoru te posljedično imaju beznačajnu ulogu u politici zajmova; odgovarajuće informacije ukazuju na to da bi one mogle predstavljati svega 2 % kineskog tržišta (47). Odgovarajuće javno raspoložive informacije također potvrđuju da se kineske banke, posebno velike poslovne banke, još uvijek oslanjaju na dioničare u državnom vlasništvu i vladu za obnavljanje kapitala kada postoji nedostatak adekvatnosti kapitala kao posljedica kreditne ekspanzije (48).
(163)
U pogledu banaka koje su dale zajmove proizvođačima izvoznicima koji surađuju, većina njih su banke u državnom vlasništvu. Doista, na temelju raspoloživih informacija (49) utvrđeno je da su banke u državnom vlasništvu, i drugi subjekti u državnom vlasništvu dali većinu zajmova proizvođačima izvoznicima koji surađuju. To uključuje glavne poslovne banke i banke za provedbu državne politike u NRK-u kao što su Kineska razvojna banka, Banka EXIM, Poljoprivredna banka Kine, Kineska banka, Kineska banka za izgradnju te Industrijska i poslovna banke Kine. U pogledu preostalih banaka u državnom vlasništvu, Komisija je ponovno zatražila iste prethodno spomenute informacije o državnoj kontroli i provedbi vladinih politika ili interesa u odnosu na fotonaponsku industriju. Takve detaljne informacije nisu dostavljene. Stoga se zaključuje da vlada kontrolira banke. Takvu znatnu kontrolu dokazuje među ostalim i državna politika podupiranja dotične industrije koja usmjerava banke na pružanje osobite podrške (vidi uvodnu napomenu (102)). Iz tih razloga poslovne banke u državnom vlasništvu i banke za provedbu državne politike u NRK-u treba smatrati javnim tijelima.
(164)
Daljnji znak da je kineska vlada uključena u kinesko financijsko tržište je uloga koju NBK ima u postavljanju posebnih ograničenja kod određivanja i promjene kamatnih stopa. Doista, ispitnim postupkom je utvrđeno da NBK ima posebna pravila kojima se uređuje način na koji se mijenjaju kamatne stope u NRK-u. Prema raspoloživim informacijama ta su pravila određena u Okružnici NBK-a o pitanjima prilagodbe kamatnih stopa na depozite i zajmove - Yinfa (2004.) br. 251 („Okružnica 251”). Od financijskih institucija zahtijeva se određivanje kamatnih stopa za zajmove u određenom rasponu u odnosu na referentnu kamatnu stopu NBK-a za zajmove. Za zajmove poslovnih banaka i zajmove banaka za provedbu državne politike kojima se komercijalno upravlja ne postoji gornja granica raspona, nego samo donja granica. Za gradske kreditne zadruge i ruralne kreditne zadruge postoje i gornja i donja granica raspona. Za povlaštene zajmove i zajmove za koje Državno vijeće ima posebne propise kamatne stope ne mijenjaju se prema gore. Komisija je od kineske vlade tražila objašnjenja definicije i teksta koji su navedeni u Okružnici 251, kao i objašnjenja u odnosu na prethodno zakonodavstvo (Okružnica NBK-a o proširenju raspona promjena kamatnih stopa zajmova financijskih institucija - YinFa [2003.] br. 250). Međutim, kako je opisano u uvodnoj izjavi (135), kineska vlada odbila je dostaviti te okružnice i time Komisiji onemogućila provjeru njihova sadržaja i traženje objašnjenja. Budući da kineska vlada u tom pogledu nije dostavila nikakve odgovarajuće informacije koje bi ukazale na to da se stanje promijenilo od ožujka 2013. kada je Komisija zaključila svoj antisubvencijski ispitni postupak u vezi s čelikom s organskim premazom (50), utvrđeno je da je NBK uključena i utječe na određivanje kamatnih stopa poslovnih banaka u državnom vlasništvu. Kineska vlada nije dala nikakve dokaze da se stanje koje je utvrđeno tijekom ispitnog postupka u vezi s premazanim finim papirom i čelikom s organskim premazom promijenilo. Stoga je na temelju raspoloživih činjenica i ostalih prethodno navedenih dokaza zaključeno da je stanje u pogledu metodologije određivanja kamatnih stopa bilo jednako tijekom cjelog RIP-a.
(165)
Granice kamatnih stopa na zajmove zajedno s gornjim granicama na kamatne stope za depozite stvaraju stanje u kojem banke imaju zajamčen pristup jeftinom kapitalu (zbog reguliranja kamatne stope za depozite) i mogućnost davanja zajmova određenim industrijama po povoljnim kamatama.
(166)
Banke su podložne pravnim propisima kojima se od njih zahtijeva da među ostalim svoje poslovanje sa zajmovima provode u skladu s potrebama nacionalnog gospodarstva (51), da pruže kreditnu potporu poticanim projektima (52) ili daju prvenstvo razvoju industrija visoke i nove tehnologije (53). Banke imaju obvezu slijediti ova pravila. Proizvođači izvoznici u uzorku pripadaju kategorijama poticanih projekata i kategoriji industrija visoke i nove tehnologije.
(167)
Različiti neovisni izvori informacija ukazuju na to da je uključenost vlade u kineski financijski sektor značajna i stalna. Primjerice, (i.) nalaz radnog dokumenta MMF-a iz 2006. ukazuje na to da je liberalizacija banaka u NRK-u nedovršena i da se kreditni rizik ne odražava na odgovarajući način (54); (ii.) u izvješću MMF-a za 2009. istaknut je nedostatak liberalizacije kamatnih stopa u Kini (55); (iii.) u izvješću MMF-a po zemljama za 2010. navodi se da je trošak kapitala u Kini relativno nizak, dodjela kredita je ponekad određena necjenovnim kriterijima i velika štednja pravnih osoba dijelom je povezana s niskim troškom različitih ulaznih čimbenika (uključujući kapital i zemljište) (56); (iv.) u Ekonomskom pregledu OECD-a za Kinu za 2010. (57) i Radnom dokumentu gospodarskog odjela OECD-a br. 747 o reformama kineskog financijskog sektora (58) navedeno je da je u vlasništvu financijskih institucija i dalje dominantna država zbog čega se javljaju pitanja o tome u kojoj mjeri su odluke banaka o zajmovima temeljene isključivo na poslovnim razmatranjima, dok se za tradicionalnu ulogu banaka čini kao da su vladine agencije povezane s vladom.
(168)
Na temelju prethodno navedenih dokaza zaključuje se da poslovne banke u državnom vlasništvu i banke za provedbu državne politike provode vladine funkcije u ime kineske vlade, naime obvezno promoviraju određene sektore u gospodarstvu u skladu s dokumentima državnog planiranja i državne politike. Znatno vlasništvo vlade nad bankama u državnom vlasništvu i druge informacije o poveznicama između banaka u državnom vlasništvu i vlade (uključujući nesuradnju kineske vlade u tom pogledu) potvrđuju da su banke pod kontrolom vlade u izvršavanju svojih javnih funkcija. Kineska vlada vrši znatnu kontrolu nad poslovnim bankama u državnom vlasništvu i bankama za provedbu državne politike s pomoću prodornog uključivanja vlade u financijski sektor i zahtjeva da banke u državnom vlasništvu slijede vladine politike. Poslovne banke u državnom vlasništvu i banke za provedbu državne politike smatraju se stoga javnim tijelima jer su im povjerene, imaju i provode vladine ovlasti.
(c) Kineska vlada povjerava ovlasti i nalaže privatnim bankama u NRK-u
(169)
Komisija je također analizirala povjerava li i nalaže li kineska vlada poslovnim bankama u privatnom vlasništvu u NRK-u davanje povlaštenih (subvencioniranih) zajmova proizvođačima fotonaponskih proizvoda u smislu članka 3 stavka 1. točke (a) podtočke iv. Osnovne uredbe.
- Postojanje politike kineske vlade
(170)
Iz prethodnog odjeljka koji se odnosi na uključenost države u fotonaponski sektor (uvodna izjava (101)) i nalaza opisanih u nastavku jasno je da kineska vlada provodi politiku davanja povlaštenih zajmova fotonaponskom sektoru jer su javna tijela (poslovne banke u državnom vlasništvu) (59) uključena u takvo davanje i imaju prevladavajući položaj na tržištu što im omogućuje da nude niže kamatne stope od tržišnih kamatnih stopa.
- Proširenje politike na privatne banke
(171)
Zakon o poslovnim bankama [2003.] primjenjuje se jednako na poslovne banke u državnom vlasništvu i poslovne banke u privatnom vlasništvu. Na primjer, članak 38. ovog zakona upućuje sve poslovne banke (tj. i banke koje su u privatnom vlasništvu) da „utvrde stopu na zajam u skladu s gornjom i donjom granicom stope na zajam koju je odredila NBK”. Članak 34. Zakona o poslovnim bankama upućuje poslovne banke da „svoje poslovanje sa zajmovima provode u skladu s potrebama nacionalnog gospodarstva i društvenog razvoja te u duhu državnih politika za industriju”.
(172)
Nekoliko vladinih političkih dokumenata o planiranju te zakoni upućuju na povlašteno davanje zajmova fotonaponskoj industriji. Primjerice, Odlukom Državnog vijeća od 10. listopada 2010. o poticanju razvoja 7 novih strateških industrija jamči se jačanje intenziteta fiskalne i financijske političke potpore strateškim industrijama (60) (fotonaponska industrija navedena je među njima) i njome se financijske institucije potiču da „prošire kreditnu potporu” tim industrijama i da „iskoriste povlaštene fiskalne politike kao što su naknada rizika”. Nacionalnim planom za srednjoročni i dugoročni znanstveni i tehnički razvoj (2006. - 2020.) u kojem se solarna energija i fotonaponske ćelije određuju kao ključna područja i prioritetne teme (61) jamči se „poticanje financijskih institucija na davanje potpore u obliku povlaštenih zajmova glavnim nacionalnim znanstvenim i tehnološkim industrijalizacijskim projektima” i nalaže se vladi da „usmjerava različite financijske institucije i privatni kapital na sudjelovanje u znanstvenom i tehničkom napretku”. Zakonom NRK-a o znanstvenom i tehnološkom napretku (Nalog br. 82. Predsjednika NRK-a) određuje se da država potiče i daje smjernice financijskim institucijama da podupiru razvoj industrija visoke i nove tehnologije davanjem zajmova te da financijske institucije koje su politički usmjerene prednost daju razvoju industrija visoke i nove tehnologije (62). Prema istom zakonu financijske institucije koje su politički usmjerene u okviru svojeg poslovanja daju posebnu pomoć projektima poduzeća u području neovisnih inovacija koje potiče država (63).
(173)
Nadalje, prethodno navedeno ograničenje u vezi s određivanjem kamatnih stopa NBK-a (uvodne izjave (164) - (165)) obvezujuće je i za poslovne banke u privatnom vlasništvu.
(174)
Prethodno navedeni citati iz zakona i propisa koji se odnose na bankarski sektor pokazuju da se politika kineske vlade za davanje povlaštenih zajmova fotonaponskoj industriji odnosi i na poslovne banke u privatnom vlasništvu i kineska ih vlada zapravo upućuje da „svoje poslovanje sa zajmovima provode u skladu s potrebama nacionalnog gospodarstva i društvenog razvoja te u duhu državnih politika za industriju” (64).
- Procjena kreditnog rizika
(175)
Komisija je od kineske vlada zatražila odgovarajuće informacije kako bi ocijenila kako banke u NRK-u provode procjenu kreditnog rizika trgovačkih društava u području fotonaponske industrije prije donošenja odluke hoće li im odobriti zajmove ili ne te odluke o uvjetima dodjeljenih zajmova. U Dodatku A upitniku Komisija je zatražila informacije o tome kako banke uzimaju u obzir rizik pri dodjeljivanju zajmova, ocjenjuju kreditnu sposobnost korisnika kredita, koje premije rizika banka naplaćuje za različita trgovačka društva/industrije u NRK-u, koje čimbenike banka uzima u obzir kod ocjene kreditnog zahtjeva, opisa kreditnog zahtjeva i postupka odobrenja itd. Međutim, niti kineska vlada niti pojedinačne banke navedene u upitniku nisu dostavile nikakve dokaze u tom pogledu (uz jednu iznimku navedenu u uvodnoj izjavi (176)). Kineska vlada dostavila je samo općenite odgovore bez ikakvih dokaza da se stvarno provodi bilo kakva procjena kreditnog rizika.
(176)
Tijekom provjera jedne od banaka Komisija je izvršila pregled jedne procjene rizika. Dio te procjene kreditnog rizika odnosila se na vladinu potporu trgovačkim društvima u području solarne energije i na državne planove poticanja fotonaponske industrije općenito i ta činjenica odrazila se pozitivno na kreditni rejting koji je dodijeljen ovom trgovačkom društvu. Ovo je primjer kako vladina politika (i subvencije koje su namijenjene određenom sektoru) utječu na donošenje odluka banaka kada odlučuju o uvjetima financiranja trgovačkih društava u području solarne energije.
(177)
Komisija je također zatražila slične informacije od proizvođača izvoznika koji surađuju i pokušala ih je provjeriti tijekom posjeta radi provjere proizvođača izvoznika u uzorku na licu mjesta. Većina proizvođača izvoznika odgovorila je da banke zahtijevaju određene dokumente i provode neku vrstu analize kreditnog rizika prije dodjeljivanja zajmova. Međutim, svoje tvrdnje nisu mogli potkrijepiti nikakvim dokazima. Komisija je tijekom provjere na licu mjesta zatražila dokaze da banke zahtijevaju takve dokumente ili da ih trgovačka društva dostavljaju bankama ili bilo kakvo izvješće banaka kojim se dokazuje da su takve analize kreditnog rizika provedene. Međutim, skupine proizvođača izvoznika u uzorku nisu mogle dostaviti takve dokaze niti bilo koje druge dokaze koji potvrđuju njihove tvrdnje.
(178)
Informacije o procjeni kreditnog rizika više su puta zatražene od zainteresiranih stranaka jer se smatraju ključnima uzimajući u obzir među ostalim informacije iz uvodne izjave (167).
(179)
S obzirom na prethodno navedeno, nalazi u vezi s procjenom kreditnog rizika u NRK-u odnose se na poslovne banke u državnom vlasništvu, poslovne banke u privatnom vlasništvu kao i na banke za provedbu državne politike. Doista, prethodno navedeni dokazi dovode do zaključka da privatne banke u NRK-u moraju slijediti vladine politike u pogledu davanja zajmova, posebice fotonaponskom sektoru i postupati na jednak način kao i banke u državnom vlasništvu za koje je u uvodnoj izjavi (168) utvrđeno da su javna tijela. Stoga se zaključuje da su privatne banke povjerene vladi i da im ona nalaže da izvršavaju funkcije koje su obično dane vladi, u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. Osnovne uredbe.
(180)
K tome prethodno navedeni dokazi pokazuju da čak i kada se banke u državnom vlasništvu ne bi smatrale javnim tijelima, one bi se također smatrale bankama koje su povjerene kineskoj vladi i kojima ona nalaže izvršavanje funkcija koje su obično dane vladi u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. Osnovne uredbe.
(d) Poremećaji kineskog financijskog tržišta
(181)
Prema informacijama koje su prikupljene tijekom ovog ispitnog postupka može se zaključiti da udio banaka u državnom vlasništvu predstavlja više od 2/3 kineskog tržišta. Pet najvećih poslovnih banaka u državnom vlasništvu (Poljoprivredna banka, Kineska banka, Kineska banka za izgradnju, Komunikacijska banka te Industrijska i poslovna banka ) predstavljaju više od polovice kineskog bankarskog sektora (65). Pored toga, Kineska razvojna banka i Kineska izvozno-uvozna banka u potpunosti su u državnom vlasništvu. Tih sedam banaka dalo je većinu zajmova osmorici proizvođača izvoznika u uzorku u predmetu o solarnim pločama. Snažno prisutno državno vlasništvo u kombinaciji s poremećajima na kineskom financijskom tržištu i politikom kineske vlade da usmjeri jeftin kapital prema odabranim industrijama ugrožava ravnopravno tržišno natjecanje u međunarodnoj trgovini i daje nepoštenu prednost kineskim proizvođačima.
(182)
Banke u NRK-u nemaju potpunu slobodu odlučivanja o uvjetima zajmova. U pogledu kamatnih stopa one su obvezne pridržavati se ograničenja koja određuje Narodna banka Kine (NBK). Ta ograničenja i gornje granice na kamatne stope za depozite stvaraju stanje u kojem banke imaju zajamčen pristup jeftinom kapitalu (zbog reguliranja kamatne stope za depozite) i mogućnost davanja zajmova određenim industrijama po povoljnim kamatnim stopama.
(183)
Banke su također podložne pravnim propisima kojima se od njih među ostalim zahtijeva da svoje poslovanje sa zajmovima provode u skladu s potrebama nacionalnog gospodarstva (66), da pružaju kreditnu potporu poticanim projektima (67) ili daju prvenstvo razvoju industrija visoke i nove tehnologije (68). Banke su obvezne slijediti ta pravila.
(184)
Prema nedavnim nalazima neke velike poslovne banke u NRK-u dobile su pristup državnim deviznim pričuvama (69). To značajno smanjuje njihovu cijenu kapitala i taj „jeftini novac” koristi se za zajmove u USD i EUR valuti za odabrana trgovačka društva i projekte u skladu s politikom „izlaska prema van”. Stoga su u mogućnosti ponuditi uvjete kojima obične poslovne banke ne mogu konkurirati.
(185)
Daljnji veliki poremećaj u financiranju fotonaponske industrije je poseban povlašteni položaj Kineske razvojne banke („CDB”) koja je glavni davatelj zajmova toj industriji i koja je dala većinu zajmova i kreditnih linija proizvođačima izvoznicima u uzorku. Kineska razvojna banka financira se gotovo u potpunosti od prodaje obveznica, a ne od depozita i nakon Ministarstva financija ona je drugi najveći izdavač obveznica u državi. S pomoću tog posebnog mehanizma Kineska razvojna banka sposobna je financirati se jeftino i potom nuditi zajmove odabranim industrijama po povlaštenim uvjetima (70).
3.4.1.1. Povlašteni zajmovi
(a) Uvod
(186)
Podnositelj pritužbe naveo je da kineska vlada subencionira svoju fotonaponsku industriju povlaštenim zajmovima i ciljanim kreditima.
(b) Pravna osnova
(187)
Sljedeće pravne odredbe omogućuju povlašteno davanje zajmova u Kini: Zakon NRK-a o poslovnim bankama, Opća pravila o zajmovima (provedena od NBK-a), Odluka br. 40 Državnog vijeća o proglašavanju i provedbi privremenih odredaba o poticanju prilagodbe industrijske strukture.
(c) Nalazi ispitnog postupka
(188)
Uzimajući u obzir ukupne dokaze zaključuje se da banke u državnom vlasništvu za koje je u uvodnoj izjavi (168) utvrđeneno da su javna tijela daju veliku većinu zajmova skupini proizvođača izvoznika u uzorku jer su im povjerene vladine ovlasti i izvršavaju vladine funkcije. Postoje dodatni dokazi da te banke stvarno izvršavaju vladine ovlasti jer, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (164), postoji jasno uplitanje države (tj. Narodne banke Kine) u donošenje odluka poslovnih banaka o kamatnim stopama za zajmove koji se odobravaju kineskim trgovačkim društvima. Pod tim okolnostima praksa davanja zajmova tih subjekata izravno se pripisuje vladi. Činjenica da banke izvršavaju ovlasti vlade potvrđeno je člancima 7. i 15. Općih pravila o zajmovima (koje provodi NBK), Odlukom 40. i člankom 34. Zakona o poslovnim bankama u odnosu na ispunjavanje vladinih industrijskih politika. Također postoji i mnoštvo dokaza na temelju indicija, koje potkrepljuju objektivne studije i izvješća, da se vlada još uvijek u velikoj mjeri upliće u kineski financijski sustav, kako je već objašnjeno u uvodnim izjavama (172) i (178). Zaključno, kineska vlada nije dostavila informacije kojima bi se omogućilo bolje razumijevanje odnosa banaka u državnom vlasništvu i vlade, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama (139) i (140). Komisija stoga u slučaju zajmova koje daju banke u državnom vlasništvu u NRK-u zaključuje da postoji financijski doprinos proizvođačima fotonaponskih proizvoda u obliku izravnog prijenosa sredstava vlade u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe. Osim toga, isti dokazi pokazuju da su poslovne banke u državnom vlasništvu (kao i privatne banke) povjerene vladi i da ih ona usmjerava što posljedično znači da postoji financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iv. Osnovne uredbe.
(189)
S obzirom na analize iz uvodnih izjava od (169) do (178) također se utvrđuje da su banke u privatnom vlasništvu povjerene kineskoj vladi i da im ona nalaže da daju zajmove proizvođačima fotonaponskih proizvoda te da postoji financijski doprinos u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) podtočkom i. i člankom 3. stavkom 1. točkom (a) podtočkom iv. Osnovne uredbe.
(190)
Korist postoji u smislu članka 3. stavka 2. i članka 6. točke (b) Osnovne uredbe u onoj mjeri u kojoj se vladini zajmovi ili zajmovi privatnih tijela koja su povjerena vladi ili koje ona usmjerava odobravaju uz povoljnije uvjete nego što bi ih zajmoprimac mogao stvarno ostvariti na tržištu. Nevladini zajmovi u NRK-u ne pružaju odgovarajuću tržišnu referentnu vrijednost jer je utvrđeno da su banke u privatnom vlasništvu povjerene kineskoj vladi ili ih ona usmjerava i stoga se pretpostavlja da slijede praksu davanja zajmova banaka u državnom vlasništvu. Stoga su izrađene referentne vrijednosti korištenjem metode koja je opisana u uvodnim izjavama od (198) do (200). Korištenje ovih referentnih vrijednosti dokazuje da se zajmovi fotonaponskom sektoru odobravaju prema odredbama i uvjetima koji su niži od onih na tržištu.
(191)
U skladu s Odlukom br. 40 fotonaponska industrija pripada poticanoj kategoriji. Odluka br. 40 nalog je Državnog vijeća koje je najviše administrativno tijelo u NRK-u te je u tom smislu odluka pravno obvezujuća za ostala javna tijela i gospodarske subjekte. Tom odlukom industrijski sektori razvrstani su u „poticane, ograničene i isključene projekte”. Ovaj akt predstavlja smjernicu industrijske politike koja zajedno s kataloškim popisom pokazuje kako kineska vlada provodi politiku poticanja i potpore skupina poduzeća ili industrija, kao što su fotonaponska industrija/industrija za novu energiju koje su u kataloškom popisu razvrstane kao „poticana industrija”. U pogledu određenih industrija navedenih kao „poticane”, napominje se da one predstavljaju samo dio kineskog gospodarstva. Nadalje, samo određene aktivnosti unutar tih poticanih sektora označene su kao „poticane”. U članku 17. Odluke br. 40 također se određuje da „poticani projekti ulaganja” ostvaruju određene povlastice i poticaje te, među ostalim, financijsku potporu. S druge strane, u odnosu na „ograničene i isključene projekte”, Odlukom br. 40 državna tijela ovlašćuju se da provode izravne intervencije radi uređenja tržišta. Člancima 18. i 19. de facto se određuje da odgovarajuće tijelo zabranjuje financijskim institucijama da takvim „ograničenim i isključenim projektima” osiguraju zajmove. Iz prethodno navedenog jasno je da Odluka br. 40 sadržava obvezujuća pravila za sve gospodarske institucije u obliku uputa o promociji i potpori poticanih industrija, a fotonaponska industrija jedna je od njih.
(192)
Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (172), kineska vlada usmjerava povlaštene zajmove ograničenom broju industrija, a fotonaponska industrija jedna je od njih. Uzimajući u obzir prethodna razmatranja, postaje jasno da nadležna tijela dopuštaju financijskim institucijama dodjeljivanje povlaštenih zajmova samo ograničenom broju industrija/trgovačkih društava koje postupaju u skladu s odgovarajućim politikama kineske vlade. Na temelju dokaza u spisu i zbog izostanka suradnje kineske vlade u ovom pitanju, zaključuje se da subvencije u obliku povlaštenih zajmova nisu općenito dostupne te su stoga specifične u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe. Štoviše, ni jedna zainteresirana stranka nije podnijela dokaze koji ukazuju na to da se subvencija temelji na objektivnim kriterijima ili uvjetima iz članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe.
(d) Zaključak
(193)
Ispitnim postupkom pokazalo se da su tijekom razdoblja ispitnog postupka svi proizvođači izvoznici u uzorku ostvarili korist od povlaštenih zajmova.
(194)
U skladu s tim, financiranje fotonaponske industrije trebalo bi se smatrati subvencijom.
(195)
S obzirom na postojanje financijskog doprinosa, koristi za proizvođače izvoznike i specifičnosti, ova bi se subvencija trebala smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(e) Izračun iznosa subvencije
(196)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu koristi za primatelje za koju je utvrđeno da je postojala tijekom RIP-a. Prema članku 6. točki (b) Osnovne uredbe kao korist za primatelje smatra se razlika između iznosa kojeg trgovačko društvo plaća za vladin zajam i iznosa kojeg bi trgovačko društvo platilo za usporedivi komercijalni zajam dostupan na tržištu.
(197)
Kako je prethodno objašnjeno (uvodna izjava (190)), budući da zajmovi koje daju kineske banke odražavaju značajno uplitanje vlade u bankarski sektor i ne odražavaju kamatne stope kakve se mogu naći na funkcionirajućem tržištu, određena je odgovarajuća referentna vrijednost s pomoću metode koja je opisana u nastavku. Nadalje, zbog nedostatka suradnje kineske vlade, Komisija se također poslužila raspoloživim činjenicama kako bi odredila odgovarajuću referentnu vrijednost za kamatnu stopu.
(198)
Prilikom izračuna odgovarajuće referentne vrijednosti za zajmove u domaćoj valuti CNY, smatra se razumnim primijeniti kineske kamatne stope, prilagođene da odražavaju uobičajeni tržišni rizik. Doista, u kontekstu u kojem je trenutačno financijsko stanje izvoznika utvrđeno na poremećenom tržištu te kada ne postoje pouzdane informacije kineskih banaka o mjerenju rizika i određivanju kreditnog rejtinga, smatra se potrebnim ne uzeti kreditnu sposobnost kineskih izvoznika nominalno, nego primijeniti uvećani iznos kako bi se odrazio mogući utjecaj poremećenog kineskog tržišta na njihovu financijsku situaciju.
(199)
Isto vrijedi za zajmove u stranim valutama. Kao referente vrijednosti korištene su obveznice poduzeća po BB rejtingu u odgovarajućoj valuti izdane tijekom RIP-a.
(200)
S obzirom na prethodno navedeno, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od (138) do (140), od kineske vlade i proizvođača izvoznika koji surađuju zatraženo je da dostave informacije o politici davanja zajmova kineskih banaka i načinu na koje se zajmovi dodjeljuju proizvođačima izvoznicima. Unatoč višestrukih zahtjeva, takve informacije nisu dostavljene. Prema tome, s obzirom na nedostatak suradnje i sve raspoložive činjenice te u skladu s odredbama članka 28. stavka 6. Osnovne uredbe, prikladno je smatrati da bi se svim poduzećima u Kini odobrila samo najviša ocjena „stupnja neulaganja” za obveznice (BB po Bloombergu) te na uobičajenu stopu za zajmove Narodne banke Kine primijeniti odgovarajuću premiju koja se može očekivati na obveznice koje izdaju poduzeća s tim rejtingom. Korist proizvođača izvoznika izračunana je uzimajući u obzir razliku kamatne stope, izraženu u postocima, pomnoženu s nepodmirenim iznosom zajma, tj. kamatom koja nije plaćena tijekom RIP-a. Taj je iznos potom dodijeljen na ukupni promet proizvođača izvoznika koji surađuju.
(201)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na taj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Politika davanja povlaštenih zajmova
Društvo/Skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. NRK i povezana društva
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,25 %
JingAo Group i povezana društva
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,84 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,85 %
3.4.1.2. Pružanje kreditnih linija
(a) Uvod
(202)
Podnositelj pritužbe naveo je da su kineske banke pružale nerazmjerne kreditne linije kineskim izvoznicima dotičnog proizvoda. Ispitnim postupkom je potvrđeno da su zaista sva trgovačka društva nad kojima je proveden ispitni postupak primila velike kreditne linije kineskih banaka koje su u većini slučajeva pružene besplatno ili uz vrlo male naknade. U normalnim tržišnim okolnostima takve kreditne linije podliježu znatnim obvezama i administrativnim pristojbama kojima se bankama omogućuje naknada za troškove i rizike.
(b) Nalazi ispitnog postupka
(203)
Izvješćem skupine EZ - zrakoplov potvrđeno je da takve kreditne linije, pored i povrh učinka pojedinačnih zajmova mogu biti izravni prijenosi sredstava u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe i stoga financijski doprinosi. Skupina je utvrdila da korist mogućeg prijenosa sredstava proizlazi iz samog postojanja obveze izravnog prijenosa sredstava. Skupina je također utvrdila da bi kreditna linija mogla sama po sebi osigurati korist trgovačkom društvu primatelju i da je to stoga mogući prijenos sredstava neovisno od bilo kojih izravnih prijenosa sredstava u obliku pojedinačnih zajmova (71).
(204)
Kreditne linije proizvođačima izvoznicima u uzorku pružile su iste banke kao i u slučaju povlaštenih zajmova kako je prethodno opisano. Kako je prethodno utvrđeno te su banke javna tijela (uvodne izjave od (158) do (166)) ili su povjerene kineskoj vladi i ona im nalaže da pružaju povlašteno financiranje fotonaponskoj industriji (uvodne izjave od (169) do (178)).
(205)
Kako je prethodno objašnjeno (uvodne izjave od (158) do (185)), kinesko tržište poremećeno je zakonima i praksama banaka u državnom vlasništvu i utvrđeno je da su u većini slučajeva kreditne linije pružene besplatno ili uz vrlo male naknade. U normalnim tržišnim okolnostima takve kreditne linije podliježu znatnim obvezama i administrativnim pristojbama kojima se bankama omogućuje naknada za troškove i rizike.
(206)
Iznos koristi predstavljaju naknade koje se inače primjenjuju na poslovne kreditne linije za trgovačka društva, a kojih su proizvođači izvoznici u uzorku u većini slučajeva oslobođeni. Komisija je koristila primjenjene naknade za kreditnu liniju koju je jednom od proizvođača izvoznika u uzorku pružila strana poslovna banka.
(207)
U skladu s Odlukom br. 40 fotonaponska industrija pripada poticanoj kategoriji. Odluka br. 40 nalog je Državnog vijeća koje je najviše administrativno tijelo u NRK-u te je u tom smislu odluka pravno obvezujuća za ostala javna tijela i gospodarske subjekte. Odlukom su industrijski sektori razvrstani u „poticane, ograničene i isključene projekte”. Ovaj akt predstavlja smjernicu industrijske politike koja zajedno s kataloškim popisom pokazuje kako kineska vlada održava politiku poticanja i potpore skupina poduzeća ili industrija kao što su fotonaponska industrija/industrija za novu energiju, razvrstane u kataloškom popisu kao „poticana industrija”. U pogledu broja industrija navedenih kao „poticane”, napominje se da one predstavljaju samo dio kineskog gospodarstva. Nadalje, samo određenim aktivnostima unutar tih poticanih sektora daje se status „poticane” aktivnosti. Člankom 17. Odluke br. 40 također se određuje da „poticani projekti ulaganja” dobivaju određene povlastice i poticaje te, među ostalim, financijsku potporu. S druge strane, u odnosu na „ograničene i isključene projekte”, Odlukom br. 40 državna tijela ovlašćuju se da provode izravne intervencije radi uređenja tržišta. Člancima 18. i 19. de facto se određuje da odgovarajuće tijelo zabranjuje financijskim institucijama da takvim „ograničenim i isključenim projektima” osiguraju zajmove. Iz prethodno navedenog jasno je da Odluka br. 40 sadržava obvezujuća pravila za sve gospodarske institucije u obliku uputa o poticanju i potpori poticanih industrija, a fotonaponska industrija jedna je od njih.
(208)
Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama (172) i (192), kineska vlada usmjerava povlašteno davanje zajmova, a pružanje kreditnih linija ograničenom boju industrija ključni je dio toga. Fotonaponska industrija pripada toj skupini industrija i ima koristi od diskriminirajućeg povlaštenog davanja zajmova.
(209)
Uzimajući u obzir prethodna razmatranja postaje jasno da nadležna tijela dopuštaju financijskim institucijama dodjeljivanje povlaštenih kreditnih linija samo ograničenom broju industrija/trgovačkih društava koje postupaju u skladu s odgovarajućim politikama kineske vlade. Na temelju dokaza u spisu i zbog izostanka suradnje kineske vlade u ovom pitanju, zaključuje se da subvencije u obliku nerazmjernih kreditnih linija nisu općenito dostupne te su stoga specifične u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe. Štoviše, ni jedna zainteresirana stranka nije podnijela dokaze koji ukazuju na to da se subvencija temelji na objektivnim kriterijima ili uvjetima na temelju članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe.
(c) Zaključak
(210)
Ispitnim postupkom pokazalo se da su sve skupine proizvođača izvoznika u uzorku tijekom razdoblja ispitnog postupka ostvarile korist od kreditnih linija koje su pružene besplatno ili po stopama koje su niže od onih koje se primjenjuju na tržištu.
(211)
U skladu s tim, davanje takvih kreditnih linija fotonaponskoj industriji trebalo bi se smatrati subvencijom.
(212)
S obzirom na postojanje financijskog doprinosa, koristi za proizvođače izvoznike i specifičnosti, ova bi se subvencija trebala smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(d) Izračun iznosa subvencije
(213)
Davanje kreditnih linija besplatno ili uz naknade koje su manje od tržišnih smatra se davanjem financijskih usluga (članak 3. stavak 1. točka (a) podtočka iii. Osnovne uredbe) uz manju naplatu od odgovarajuće. Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu koristi za primatelje za koju je utvrđeno da je postojala tijekom RIP-a. Zbog poremečaja tržišta opisanog u uvodnim izjavama od (158) do (185) primjerenost naknade za financiske usluge (u ovom slučaju pružanje kreditnih linija) nije mogla biti utvrđena u odnosu na prevladavajuće tržišne uvjete u NRK-u. Stoga u skladu s člankom 6. točkom (d) podtočkom ii. Osnovne uredbe kao korist za primatelje smatra se razlika između iznosa kojeg trgovačko društvo plaća za pružanje kreditnih linija od strane kineskih banaka i iznosa kojeg bi trgovačko društvo platilo za usporedivu poslovnu kreditnu liniju dostupnu na tržištu. Kreditne linije mogu se također smatrati mogućim prijenosom sredstava u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) podtočkom i. Osnovne uredbe.
(214)
Kreditnu liniju jednom od proizvođača izvoznika u uzorku odobrila je banka sa sjedištem s financijskom nadležnošću izvan NRK-a, pri ćemu je za tu kreditnu liniju uvjet bio plaćanje obveza i naknada za dodjeljivanje u skladu s uobičajenom praksom na svjetskim financijskim tržištima. Iako je kreditnu liniju dodijelila kineska podružnica dotične banke, smatra se da je to odgovarajuća zamjena za referentnu vrijednost. Smatralo se prikladnim koristiti naknadu koja je primijenjena na ovu kreditnu liniju kao referentnu vrijednost u skladu s člankom 6. točkom (d) podtočkom ii. Osnovne uredbe.
(215)
Visina naknade koja je korištena kao referentna vrijednost primijenjena je pro-rata na iznos svake dotične kreditne linije kako bi se dobio iznos subvencije (umanjen za naknade koje su stvarno plaćene). U slučajevima u kojima je razdoblje trajanja kredita bilo duže od jedne godine ukupni iznos subvencija dodijeljen je na razdoblje trajanje kreditne linije, a odgovarajući iznos pridodan RIP-u.
(216)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Pružanje kreditnih linija
Društvo/Skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
1,09 %
JingAo Group i povezana društva
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,50 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
2,59 %
3.4.1.3. Subvencijski programi za izvozne kredite
(217)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.1.4. Izvozna jamstva i osiguranja za zelene tehnologije
(a) Uvod
(218)
U pritužbi je navedeno da kinesko društvo za osiguranje izvoza i kredita „Sinosure”(China Export & Credit Insurance Corporation) proizvođačima dotičnog proizvoda pruža osiguranje izvoznih kredita po povlaštenim uvjetima, među ostalim, s pomoću programa pod nazivom „Green Express”. U pritužbi se navodi da osiguranje izvoznih kredita društva Sinosure nije čak dovoljno ni za pokrivanje dugoročnih troškova poslovanja i gubitaka ovog programa.
(b) Izostanak suradnje i korištenje raspoloživih činjenica
(219)
Kako je navedeno u uvodnim izjavama (104) i (105), Komisija je zatražila informacije s pomoću upitnika, pisma za dopunu podataka i tijekom posjeta kineskoj vladi i Sinosureu radi provjere na licu mjesta ali ni kineska vlada ni Sinosure nisu dostavili te informacije.
(220)
Komisija je zatražila institucionalni okvir i odgovarajuće dokumente koji uređuju rad Sinosurea kao službenog državnog osiguravatelja izvoznih kredita. Kineska vlada dostavila je samo Obavijest koju su 2004. zajednički izdali Ministarstvo trgovine („MOFCOM”) i Sinosure ali nije dostavila razne druge važne dokumente, kao na primjer tzv. Plan 840, uključen u Obavijest Državnog vijeća od 27. svibnja 2009. (72).
(221)
U pogledu provjere odgovora na upitnik i Priloga I. u odnosu na Sinosure, Komisija nije mogla pribaviti određeni broj dokumenata i provjeriti određene elemente koji su zatraženi na licu mjesta. Posebice, Sinosure nije dostavio sljedeće informacije i dokaze koje je zatražila Komisija: (a) financijske izvještaje za 2012., koji, kako je navedeno, još nisu dostupni na web-mjestu Sinosurea; (b) odgovarajuću dokumentaciju o osiguranju izvoznih kredita za dva izvoznika koji su surađivali u uzorku, uključujući ugovore, procjenu rizika, korespondenciju i dokaze o plaćanju premija; (c) posebne informacije o višem rukovodstvu koje je imenovalo Državno vijeće; (d) dokaze o elementima i prednostima navedenima u Obavijesti iz 2004. koju su zajednički izdali MOFCOM i Sinosure, uključujući o odobrenju ograničenja, fleksibilnosti kamatnih stopa i popustu unutar raspona varijacije premija; (e) dokaze o dugoročnim troškovima poslovanja i dobiti od djelatnosti osiguranja izvoznih kredita; (f) dokaze o procjeni stanja tržišta u fotonaponskom sektoru.
(222)
Komisija nije mogla provjeriti određene elemente iz odgovora na upitnik u vezi s djelatnostima društva Sinosure, uključujući posebice odgovore u vezi s procjenom rizika, stvarnim određivanjem premija i primjenom postupka odobravanja zbog toga što je Sinosure odbio raspravljati o posebnim ugovorima s izvoznicima koji surađuju u uzorku. Sinosure također nije mogao objasniti ili dostaviti potkrepljujuće dokumente za neke nedosljednosti u pogledu iznosa ili drugih elemenata u svojem ispunjenom upitniku i odgovoru na pismo za dopunu podataka koje je utvrdila Komisija.
(223)
Tijekom posjeta radi provjere i u dopisu kineske vlade od 3. lipnja 2013. kineska vlada i Sinosure pokušali su opravdati nedostatak suradnje navodeći kao razlog povjerljivost. U tom pogledu iz pisma najave posjeta i naknadne korespondencije e-poštom jasno je dano do znanja da Komisija želi provesti smislenu provjeru i da će očito poduzeti sve potrebne mjere za zaštitu povjerljivih informacija koje se dostave ili daju na uvid prilikom provjere u skladu sa svojim pravnim obvezama da zaštiti te informacije odgovarajućim strogim pravilima EU-a. U pogledu dokumenata koje je Sinosure pokušao predati daleko nakon posjeta radi provjere i za koje Komisiji nije omogućio odgovarajuću provjeru, isti se ne mogu uzeti u obzir jer su posebno pripremljeni radi ispitnog postupka i Komisija nije mogla provjeriti izvorne dokumente.
(224)
Zbog nedostatka suradnje kineske vlade i društva Sinosure Komisija nije mogla provjeriti određene elemente u vezi s davanjem pokrića osiguranja izvoznih kredita za dotični proizvod od strane Sinosurea proizvođačima izvoznicima koji surađuju u uzorku. Stoga se određeni nalazi Komisije temelje na informacijama koje su raspoložive u spisu u skladu s člankom 28. Osnovne uredbe.
(c) Sinosure je javno tijelo
(225)
Ispitnim postupkom je utvrđeno da je Sinosure javno tijelo u smislu članka 2. točke (b) Osnovne uredbe i odgovarajuće sudske prakse WTO-a (73) jer ima, provodi ili su mu povjerene vladine ovlasti. Kineska vlada vrši znatnu kontrolu nad društvom Sinosure (74) i Sinosure provodi vladine ovlasti u izvršavanju vladinih funkcija.
(226)
Komisija napominje da je djelatnost osiguranja izvoznih kredita koju provodi Sinosure sastavni dio šireg finacijskog sektora u kojem je utvrđeno uplitanje vlade koje izravno utječe na financijsko tržište NRK-a i remeti njegovo normalno funkcioniranje (vidi uvodnu izjavu (185) i one koje slijede, gore).
(227)
Sinosure izvršava funkcije vlade u svojoj ulozi jedine službene institucije za osiguranje izvoznih kredita u NRK-u. Stoga ima monopolistički položaj na tržištu osiguranja izvoznih kredita. Društvo je potvrdilo da tržište nije otvoreno iako određeni međunarodni konkurenti posredno posluju u NRK-u.
(228)
Vlada ima potpuno vlasništvo i vrši financijsku kontrolu nad društvom Sinosure. Država je jedini vlasnik društva Sinosure odnosno u 100 % je vlasništvu Državnog vijeća. Registrirani kapital od 4 milijarde CNY potječe od fonda za rizične pothvate za osiguranje izvoznih kredita u skladu s državnim financijskim proračunom. Nadalje, država je 2011. dokapitalizirala 20 milijardi CNY s pomoću Kineskog investicijskog društva (China Investment Corporation), kineskog državnog fonda. (75) Statut društva navodi da je poslovni odjel Ministarstva financija nadležan za društvo i da je društvo dužno predati financijska i knjigovodstvena izvješća te fiskalno proračunsko izvješće Ministarstvu financija na provjeru i odobrenje.
(229)
U pogledu vladine kontrole društvo Sinosure, čiji je jedini vlasnik država, nema upravni odbor. Što se tiče nadzornog odbora, Državno vijeće imenuje sve njegove članove koji svoje zadaće izvršavaju u skladu s „Privremenom uredbom o nadzornom odboru u važnim financijskim institucijama u državnom vlasništvu”. Vlada također imenuje i više rukovodstvo Sinosurea. Godišnje izvješće društva za 2011. („GI 2011.”) pokazuje da je predsjednik Sinosurea tajnik odbora partije i da su većina višeg rukovodstva također članovi odbora partije. Zbog odbijanja Sinosurea da dostavi daljnje informacije o višem rukovodstvu može se zaključiti da je rukovodstvo izravni izraz vlade koja izravno imenuje članove nadzornog odbora i višeg rukovodstva. Na toj osnovi Sinosure je pod znatnom kontrolom kineske vlade.
(230)
Obnašnje vladinih funkcija i politika od strane Sinosurea tako je jasno i očigledno da se može zaključiti da je društvo izravni izraz same vlade. Godišnje izvješće društva Sinosure za 2011. sadržava nekoliko izjava u tom pogledu: Sinosure je „proaktivno izvršavao političku funkciju društva za osiguranje izvoznih kredita … i postigao dobar početni rezultat u razdoblju prve godine 12. petogodišnjeg plana” (GI 2011., str. 4); „poticanje reforme poslovanja pojačalo je političku funkciju Sinosurea kao društva za osiguranje izvoznih kredita. Konferencija Središnjeg odbora komunističke partije Kine o gospodarstvu stavila je naglasak na takvu funkciju i postavila jasne zahtjeve u vezi s osiguranjem kredita koji su zacrtali naš put rasta” (GI 2011., str. 5); „Godine 2011. Sinosure je proveo strategije, odluke i dogovore Središnjeg odbora komunističke partije kine i Državnog vijeća kao i državne politike o diplomaciji, vanjskoj trgovini, industriji i financijama, u potpunosti provodio svoju političku funkciju i postigao brzi rast” (GI 2011., str. 11); „Sinosure je u potpunosti proveo državnu politiku ‚Posebnog dogovora za osiguranje financiranja izvoza za velike kompletne setove opreme’ i ispunio svoje obveze koje je odredila država” (GI 2011., str. 11).
(231)
Institucionalni okvir i ostali dokumenti koje je izdala kineska vlada, a na temelju kojih Sinosure djeluje, dalje dokazuju njegovu funkciju javnog tijela kojem su povjerene ovlasti za izvršavanje vladinih politika. Obavijest o provedbi strategije promicanja trgovine s pomoću znanosti i tehnologije korištenjem osiguranja izvoznih kredita (Shang Ji Fa [2004] br. 368 od 26. srpnja 2004.), izdana zajednički od MOFCOM-a i Sinosurea 2004., i dalje je mjerodavna za djelatnosti Sinosurea. Promicanje izvoza visoke i nove tehnologije i proizvoda s visokom dodanom vrijednošću s pomoću osiguranja izvoznih kredita ubraja se u ciljeve ove Obavijesti. Obavješću se izričito zahtijeva da Sinosure pruži potporu ključnim izvoznim industrijama koje su određene u imeniku kineskih proizvoda visoke i nove tehnologije iz 2006. „Solarne ćelije i moduli” uvršteni su u imenik među prihvatljive proizvode i oni se stoga mogu smatrati izravno poticanim od Sinosurea. U Obavijesti se navode sljedeće prednosti: „zeleni kanal” odnosno posebna potpora za proizvode iz kataloga koji bi trebali dobiti odobrenje u roku od pet dana ako se steknu uvjeti potpisivanja te prioritetno odobrenje ograničenja osiguranja; brzina obrade zahtjeva, dovršavanje u roku od tri mjeseca nakon zaprimanja dokumenata zahtjeva; fleksibilnost kamatne stope koja se sastoji od najvećeg popusta na stopu premija unutar raspona varijacije premija Sinosurea. U Obavijesti se također predviđa da regionalne i lokalne vlasti za trgovinu poduzmu daljnje mjere za podupiranje proizvoda iz imenika. Obavješću se od Sinosurea zahtijeva da prilagodi osnovni model temeljen na nacionalnoj industrijskoj politici i obilježjima izvoza proizvoda visoke i nove tehnologije te da pruži potporu industrijama inovacija, istraživanja i razvoja koje država posebno podupire.
(232)
Komisija je svjesna drugih dokumenata koji dokazuju da Sinosure izravno provodi vladine politike koje među ostalim donose korist proizvođačima izvoznicima. Takozvani Plan 840 naveden je u Obavijesti Državnog vijeća od 27. svibnja 2009. (76). Ime se odnosi na korištenje 84 milijardi USD u obliku osiguranja izvoza i jedna je od šest mjera koje je Državno vijeće pokrenulo 2009. kako bi stabiliziralo potražnju izvoza nakon gospodarske krize i povećane potražnje osiguranja izvoznih kredita zbog toga. Šest mjera uključuju naročito povećanu pokrivenost osiguranja izvoznih kredita, davanje kratkoročnog osiguranja izvoznih kredita u visini od 84 milijarde USD u 2009. te smanjenje stope premije. Kao jedina politička institucija koja potpisuje osiguranja izvoznih kredita, Sinosure se navodi kao izvršitelj plana. U pogledu smanjenja premija osiguranja od Sinosurea se zahtijevalo da osigura smanjenje prosječne stope kratkoročnih izvoznih osiguranja za 30 % na osnovi ukupne prosječne stope u 2008.
(233)
Takozvani Plan 421 uključen je u Obavijest o pitanjima provedbe posebnih dogovora za financiranje osiguranja izvoza velikih kompletnih setova opreme koju su 22. lipnja 2009. zajednički izdali Ministarstvo trgovine i Ministarstvo financija. To je bila i važna politika koja je podržavala kinesku politiku „izlaska prema van” kao odgovor na globalnu financijsku krizu iz 2009. i osigurala sredstva u iznosu od 42,1 milijarde USD za financiranje osiguranja radi potpore izvoza velikih kompletnih setova opreme. Sinosure i neke druge financijske institucije davali bi ta sredstva i upravljali njima. Poduzeća koja su obuhvaćena tim dokumentom mogla su koristiti te povlaštene financijske mjere, uključujući osiguranje izvoznih kredita. Zbog nesuradnje kineske vlade Komisija nije mogla zatražiti dodatne pojedinosti o primjeni ove Obavijesti. U nedostatku protudokaza Komisija ima razloga vjerovati da su fotonaponska oprema i fotonaponski sektor također obuhvaćeni tim dokumentom.
(234)
Ostali dokumenti koji pokazuju vladinu potporu davanju kratkoročnih osiguranja izvoznih kredita uključuju dva dokumenta u vezi s povećanom financijskom potporom za strateške industrije u nastajanju. Obavješću o podržavanju i razvoju koja se odnosi na stratešku odluku Državnog vijeća u vezi s ubrzavanjem industrija u nastajanju, Guo Fa [2010] br. 32. od 18. listopada 2010. stavak 7(C) potiču se financijske institucije da povećaju financijsku potporu. Smjernice o provedbi za razvoj novih strateških industrija u nastajanju koje su zajednički izdala sva nadležna ministarstva (tj. Komisija za nacionalni razvoj i reformu, Ministarstvo trgovine, Ministarstvo znanosti, Ministarstvo industrije i informacijske tehnologije, Ministarstvo zaštite okoliša, Ministarstvo financija, Državna porezna uprava, Glavna carinska uprava, Glavna uprava za nadzor kvalitete, Ured za nadzor intelektualnog vlasništva) Guo Fa [2011] br. 310 od 21. listopada 2011. se u stavku (Xxvii.) također posebice osvrću na aktivnu potporu strateškim industrijama u nastajanju, među ostalim osiguranjem izvoznih kredita. Ove strateške industrije u nastajanju usredotočuju u velikoj mjeri na proizvode, tehnologije i usluge za razvoj međunarodnog tržišta, avio-svemirsku opremu i proizvodnju najsuvremenije opreme ili potiču domaću patentiranu tehnologiju i standardni izvoz proizvoda strateških industrija u nastajanju. Stoga u nedostatku protudokaza postoji razlog vjerovati da dotični proizvod i izvoznici u uzorku također ispunjavaju uvjet „strateške industrije u nastajanju” i imaju pravo na koristi koji proizlaze iz toga.
(235)
Na temelju prethodno navedenih elemenata Komisija zaključuje da je Sinosure javno tijelo jer su mu povjerene vladine ovlasti radi provedbe vladinih politika, da je pod znatnom kontrolom vlade i da izvršava vladine funkcije.
(d) Pravna osnova
(236)
Pravna osnova za ovaj program je sljedeća: Obavijest o provedbi strategije promicanja trgovine s pomoću znanosti i tehnologije korištenjem osiguranja izvoznih kredita (Shang Ji Fa [2004] br. 368) izdana zajednički od MOFCOM-a i društva Sinosure; Imenik izvoza kineskih proizvoda visoke i nove tehnologije iz 2006.; takozvani Plan 840 uključen u Obavijest Državnog vijeća od 27. svibnja 2009. takozvani Plan 421 uključen u Obavijest o pitanjima provedbe posebnih dogovora za financiranje osiguranja izvoza velikih kompletnih setova opreme koju su 22. lipnja 2009. zajednički izdali Ministarstvo trgovine i Ministarstvo financija; Obavjest o podržavanju i razvoju koja se odnosi na stratešku odluku Državnog vijeća u vezi s ubrzavanjem industrija u nastajanju, Guo Fa [2010] br. 32. od 18. listopada 2010. koju je izdalo Državno vijeće i njezine pripadajuće smjernice o provedbi (Guo Fa [2011] br. 310 od 21. listopada 2011.).
(e) Nalazi ispitnog postupka
(237)
Budući da je Sinosure javno tijelo kojem su povjerene vladine ovlasti i koje provodi zakone i planove vlade, odobravanje osiguranja izvoznih kredita proizvođačima dotičnih proizvoda predstavlja financijski doprinos u obliku mogućih izravnih prijenosa sredstava od strane vlade u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe.
(238)
U pogledu rabata za dio premija koje su proizvođačima izvoznicima platila lokalna tijela, to također predstavlja izravni prijenos sredstava u obliku bespovratnih sredstava u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe.
(239)
Postoji korist u smislu članka 3. stavka 2. i članka 6. točke (c) Osnovne uredbe u mjeri u kojoj Sinosure pruža pokriće osiguranja izvoznih kredita pod povoljnijim uvjetima nego što bi ih zajmoprimac mogao stvarno ostvariti na tržištu ili pruža pokriće osiguranja koje inače uopće ne bi bilo dostupno na tržištu. Dodatna korist u smislu članka 3. stavka 2. koju su proizvođači izvoznici imali jesu gotovinski rabati za dio premije osiguranja plaćene Sinosureu od nekih lokalnih tijela na čijem području nadležnosti neki proizvođači izvoznici imaju sjedište.
(240)
Obavijest iz 2004. navela je cijeli raspon koristi koje Sinosure i/ili lokalna tijela pružaju poduzetnicima koji su obuhvaćeni imenikom iz 2006. i koji slijede nacionalne politike. Ispitnim postupkom pokazalo se da sporazumi o osiguranju koji su sklopljeni između Sinosurea i proizvođača izvoznika u uzorku te rabati na dio premija koje su odobrila lokalna tijela u potpunosti odražavaju te koristi. „Green Express” tretmanom obuhvaćeno je pojednostavnjivanje i ubrzavanje postupka pružanja pokrića i rješavanja zahtjeva s pomoću brze procjene gubitaka i ubrzane isplate klijenata nakon toga.
(241)
Ispitnim postupkom također je utvrđeno da su mjere nakon gospodarske krize 2009. koje su detaljno pojašnjenje u Planu 840 i Planu 421 te kasnije mjere iz 2011. u korist strateških industrija u nastajanju pružile znatne koristi proizvođačima izvoznicima. Tim mjerama povećana je raspoloživost pokrića osiguranjem i dodatno snižena premija koju naplaćuje Sinosure unatoč teškoj gospodarskoj situaciji i znatno su povećani rizici Sinosurea pri davanju pokrića osiguranjem, a koji se u potpunosti odražavaju u pokriću osiguranjem koje Sinosure pruža proizvođačima izvoznicima. Ispitnim postupkom pokazalo se posebice da su naplaćene premije i uvjeti tijekom RIP-a ostali uglavnom isti ili su se poboljšali, unatoč povećanja zahtjeva zbog neplaćanja koje je Sinosure isplatio i značajnog pogoršanja stanja fotonaponskog sektora.
(242)
U pogledu postojanja koristi Komisija je prvo ispitala u kojoj su mjeri premije Sinosurea pokrile trošak kratkoročnih osiguranja izvoznih kredita. Argument Sinosurea temeljio se na točki (j) Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama („SCM”) prema kojoj se u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (a) navedenog sporazuma „zabranjenom” izvoznom subvencijom smatra pružanje programa osiguranja izvoznih kredita po stopama premija koje su neodgovarajuće za pokrivanje dugoročnih troškova poslovanja i gubitaka tih programa. U odgovorima na upitnik Sinosure se jednostavno osvrnuo na dobit i gubitak tijekom prošlih pet godina i iznio zaključak da davanje kratkoročnih osiguranja izvoznih kredita proizvođačima izvoznicima nije predstavljalo subvenciju u skladu sa Sporazumom WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama jer je društvo u tom razdoblju ukupno ostvarilo dobit. Kako je prethodno objašnjeno (vidi uvodne izjave (221) i (222)) Komisija je zatražila od društva Sinosure da dostavi određene informacije i dokaze u vezi s dugoročnom profitabilnošću ovih djelatnosti osiguranja izvoznih kredita, uključujući prihod od premija, troškove poslovanja i gubitke programa u skladu s sporazumom WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Međutim Sinosure nije dostavio tražene dokumente i dokaze tijekom posjeta radi provjere inzistirajući na ukupnim podacima o profitabilnosti iz svojeg revidiranog godišnjeg izvješća.
(243)
Komisija napominje da čak i kada bi se oslonila samo na godišnja izvješća Sinosurea, a da pritom ne može provjeriti iznose i elemente koji su sadržani u tim izvješćima, Komisija ne bi mogla zaključiti da je Sinosure ostvario dugoročnu dobit od svojeg odjela za osiguranje izvoznih kredita, što odgovara „programu” navedenom u točki (j). Sinosure pored osiguranja izvoznih kredita provodi određene djelatnosti i iznosi i podaci iz godišnjeg izvješća konsolidirani su podaci za sve djelatnosti društva i ne postoje precizno razvrstani podaci prema pojedinim djelatnostima. Iz nekih od godišnjih izvješća (ali ne najnovijeg) proizlazi da je kratkoročno osiguranje izvoznih kredita daleko najvažnija djelatnost Sinosurea, ali ne postoje precizni postoci. S obzirom da je Sinosure odbio pružiti zatražene informacije i dokaze samo u pogledu ove posljednje djelatnosti, a koji su potrebni za provođenje analize „programa” pod točkom (j) Priloga 1. sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama, Komisija svoje nalaze mora temeljiti na dokazima iz spisa.
(244)
Komisija napominje na početku da u skladu s člankom 11. statuta društva Sinosure posluje na pragu rentabilnosti. Drugim riječima, prema statutu društva Sinosure ne namjerava maksimalizirati dobit nego samo poslovati na pragu rentabilnosti u skladu sa svojom ulogom jedinog službenog osiguravatelja izvoznih kredita u NRK-u. Kako je prethodno objašnjeno, dokazi iz spisa pokazali su da pravno i političko okruženje u kojem Sinosure djeluje zahtjeva da društvo izvršava vladine politike i planove u ispunjavanju svoje zadaće u području javne politike. Među odabranim industrijama i poduzećima koje država znatno podupire, proizvođači izvoznici imali su potpun pristup osiguranju izvoznih kredita koje je Sinosure pružao po povlaštenim kamatnim stopama čak i nakon globalne krize iz 2009. i onda kada je fotonaponski sektor proživio neviđenu krizu, uključujući tijekom RIP-a. Stoga Sinosure pruža neograničenu raspoloživost pokrića osiguranjem fotonaponskom sektoru i izuzetno niske premije osiguranja koje nudi ne odražavaju stvarne rizike koje su nastali osiguranjem izvoza u tom sektoru. Temeljem svih elemenata iz spisa već bi se moglo zaključiti da nije isključeno da stope premija koje zaračunava Sinosure nisu odgovarajuće za pokrivanje svojih dugoročnih djelatnosti, i da je to zapravo vjerojatno.
(245)
Zbog izostanka suradnje Sinosurea Komisija je razmatrala i daljnje elemente koji potvrđuju ovaj zaključak. Dokazi koji su javno dostupni već izričito pokazuju da Sinosure zapravo posluje u situaciji dugoročnih gubitaka u poslovanju (77). Komisija je također analizirala odgovarajuće podatke računa dobiti i gubitaka iz godišnjih izvješća Sinosurea koji pokrivaju godine od 2006. do 2011., a koje je Sinosure predao kako bi opravdao podatke o profitabilnosti koje je iznio u svojim odgovorima na upitnik. Ti podaci pokazuju da je Sinosure uključio znatan dugoročni poslovni gubitak od njegovih kombiniranih djelatnosti osiguranja koja isključuju prihod od ulaganja i druge prihode. Točnije, svake pojedine godine između 2006. i 2011. (uz jedinu iznimku 2010.) isplaćene tražbine su već (gotovo) jednake ili (daleko) veće od neto premija koje je Sinosure zaradio. Ako se oduzmu i troškovi poslovanja i troškovi provizija od neto premija, to rezultira još većim gubitkom. Brojke pokazuju da se unatoč skromnoj dobiti u 2010. u ukupnom razdoblju poslovanja bilježi znatan gubitak u poslovnoj djelatnosti s osiguranjima. Iz godišnjih izvješća proizlazi da su prihodi od ulaganja i drugi prihodi znatni doprinosi ukupnom prihodu Sinosurea, ali oni nisu relevantni za ocjenjivanje održivosti njegovog programa osiguranja izvoznih kredita. Budući da kratkoročno osiguravanje izvoznih kredita predstavlja većinu poslovnih djelatnosti Sinosurea, u nedostatku protudokaza zaključuje se da je Sinosure pretrpio znatne dugoročne gubitke od svojeg programa osiguranja izvoznih kredita.
S obzirom na to da Sinosure stvara gubitke u svojem programu osiguranja izvoznih kredita, postojanje koristi utvrđuje se usporedbom premija koje plaćaju proizvođači izvoznici s onima koje su raspoložive na tržištu. Sinosure je jedini službeni osiguravatelj izvoznih kredita i stoga potpuno kontrolira domaće tržište. U nedostatku poslovne referentne vrijednosti u NRK-u za takve instrumente i s obzirom na to da je financijsko tržište u NRK-u poremećeno uplitanjem vlade, razumno je koristiti referentnu vrijednost izvan NRK-a tj. premije koje se naplaćuju u normalnoj tržišnoj situaciji. Na temelju toga, kako je opisano u odjeljku u nastavku o izračunu iznosa subvencije, premije su niže od onih koje se primjenjuju na tržištu i korist se potvrđuje.
(246)
Prethodno navedene subvencije ovise o realizaciji izvoza u smislu članka 4. stavka 4. točke (a) Osnovne uredbe jer se one bez izvoza ne mogu dobiti. Osim toga, one su također specifične u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer je pristup njima ograničen na određena poduzeća. Solarne ćelije i moduli izričito su navedeni u imeniku za proizvode visoke i nove tehnologije iz 2006., a što je uvjet za uživanje povlaštenog tretmana kako je navedeno u Obavijesti iz 2004. Nadalje, jedan od glavnih ciljeva Sinosurea je provedba nacionalnih politika i planova, uključujući 12. petogodišnji plan u fotonaponskom sektoru. Plan 840 i Plan 421 također donose korist fotonaponskom sektoru koji je pored nekoliko drugih sektora izdvojen u tim planovima (vidi uvodne izjave (232) i (233)). U skladu s Odlukom br. 40 i drugim planskim dokumentima i zakonima (vidi uvodne izjave (207) i (208)) fotonaponska industrija također se smatra jednom od poticanih industrija. Ta industrija ubraja se također u kategoriju „strateških industrija i industrija u nastajanju” koje uživaju brojne koristi u skladu s vladinim politikama (vidi uvodnu izjavu (102)). Većina proizvođača izvoznika također imaju formalni status poduzeća visoke i nove tehnologije što im daje brojne prednosti zbog povoljnih vladinih politika.
(247)
Stoga je očito da koristi koje odobravaju Sinosure ili lokalna tijela u vidu nadoknađivanja dijela premija osiguranja nisu raspoložive svim industrijskim sektorima i svim poduzećima, nego su ograničene samo na one sektore i poduzeća koja slijede odgovarajuće vladine politike potpore i njihove temeljne dokumente. Komisija zaključuje da su koristi koje Sinosure ili lokalna tijela odobravaju proizvođačima dotičnog proizvoda specifične u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe. Nadalje, budući da nije bilo dokaza koji ukazuju na to da su subvencije temeljene na objektivnim kriterijima ili uvjetima u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (b) Osnovne uredbe, koristi su i u tom pogledu specifične.
(f) Zaključak
(248)
Ispitnim postupkom pokazalo se da je tijekom razdoblja ispitnog postupka šest skupina proizvođača izvoznika u uzorku ostvarilo korist od osiguranja izvoznih kredita koje je dao Sinosure.
(249)
Osiguranje izvoznih kredita koje Sinosure pruža fotonaponskoj industriji smatra se subvencijom u mjeri u kojoj su premije niže od stopa koje se primjenjuju na tržištu.
(250)
S obzirom na postojanje financijskog doprinosa, koristi za proizvođače izvoznike i specifičnosti, ova bi se subvencija trebala smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(g) Izračun iznosa subvencije
(251)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu koristi za primatelje za koju je utvrđeno da je postojala tijekom RIP-a. Izračun koristi sličan je situaciji koja uključuje kreditna jamstva. Prema članku 6. točki (c) Osnovne uredbe kao korist za primatelje smatra se razlika između premije koju trgovačko društvo plaća za kratkoročno osiguranje koje pruža Sinosure i iznosa premije kojeg bi trgovačko društvo platilo za usporedivo osiguranje izvoznih kredita dostupno na tržištu.
(252)
Budući da je kratkoročno osiguranje izvoznih kredita koje Sinosure pruža rezultat vladinih političkih ciljeva, i budući da Sinosure svojom funkcijom jedine službene agencije za osiguranje izvoznih kredita ima monopol na domaćem tržištu, odgovarajuća referentna tržišna vrijednost izrađena je korištenjem metode koja je opisana u nastavku. Nadalje, zbog nedostatka suradnje kineske vlade i Sinosurea, Komisija se također poslužila raspoloživim činjenicama kako bi odredila odgovarajuću tržišnu premiju za osiguranje koje je dano proizvođačima fotonaponskih proizvoda.
(253)
Komisija vjeruje da je najprikladnija referentna vrijednost za koju su informacije lako raspoložive stope premija koje primjenjuje Izvozno-uvozna banka („Banka Ex-Im”) Sjedinjenih Američkih Država. Prema javno raspoloživim informacijama (78), Banka Ex-Im službena je agencija za izvozne kredite savezne vlade SAD-a i ona je samoodrživa. Djelatnosti Banke Ex-Im uključuju osiguranje izvoznih kredita i druge djelatnosti kao što su jamstva za obrtni kapital i kreditna jamstva (financiranje kupaca). Njezina misija je stvaranje i podržavanje radnih mjesta u SAD-u podupiranjem izvoza SAD-a prema međunarodnim kupcima. Banka Ex-Im djeluje kao državna korporacija osnovana od Kongresa SAD-a. Stoga postoje brojne sličnosti s društvom Sinosure i ta se banka smatra prikladnom referentnom institucijom.
(254)
Referentna vrijednost premije izračunana je u odnosu na stvarne naknade koje se zaračunavaju za izvoze u zemlje OECD-a na police za cjelokupni promet s 90 % pokrićem osiguranog iznosa i trajanjem od 120 dana. Stvarna premija je medijan prosječnih vrijednosti za pet različitih kategorija stranih kupaca ovisno o njihovoj solventnosti i rizicima od neplaćanja. Ovo predstavlja najbližu raspoloživu referentnu vrijednost za izračun premije koju bi proizvođači dotičnog proizvoda morali platiti na tržištu.
(255)
Korištenjem informacija koje je dostavila kineska vlada izračunan je iznos koristi koji se odnosi na iznose pokrivene osiguranjem izvoznih kredita Sinosurea na naknade plaćene tijekom RIP-a za takvo osiguranje. Informacije o društvu Sinosure koje su dostavila društva koja surađuju nisu uzeta u obzir jer je bilo očito da je kineska vlada cjelovitija (npr. neka društva nisu prijavila svoju politiku u odnosu na Sinosure u svojim odgovorima na upitnik ili se nisu izjasnila o tome tijekom provjere na licu mjesta).
(256)
U pogledu plaćanja dijela premije osiguranja od strane lokalnih tijela, korist je izračunana kao razina rabata i iznosa bespovratnih sredstava koji je dan društvima u uzorku tijekom RIP-a.
(257)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Izvozna jamstva i osiguranja
Društvo/Skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. Solar Group i povezana društva
0,71 %
JingAo Group i povezana društva
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
3.4.1.5. Koristi od odobravanja pristupa offshore holding društvima i otplata zajmova od strane države
(258)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.2. Programi bespovratnih sredstava
3.4.2.1. Fond za razvoj istraživanja izvoznih proizvoda
(259)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.2.2. Subvencije za razvoj „poznatih robnih marki” i kineski program najboljih svjetskih robnih marki
(260)
Komisija je utvrdila da su neki proizvođači izvoznici u uzorku ostvarili korist od tih programa tijekom RIP-a. Međutim, zbog malih iznosa ostvarene koristi i zanemarivog učinka na subvencijsku maržu, Komisija nije smatrala potrebnim analizirati mogućnost kompenzacije dotičnih programa.
3.4.2.3. Fondovi za širenje industrija iz provincije Guandong prema van
(261)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.2.4. Demonstracijski program Golden Sun
(a) Uvod
(262)
U pritužbi je navedeno da su proizvođači dotičnog proizvoda dobili subvencije u okviru demonstracijskog programa Golden Sun („Golden Sun”) koji je kineska vlada provela u srpnju 2009. Pritužba je sadržavala prima facie dokaze da je četvero izvoznika u uzorku primilo izravne subvencije za dotični proizvod u okviru tog programa. Nadalje, pokazalo se da je jedan od izvoznika u uzorku odabran kao dobavljač dotičnog proizvoda u odnosu na 70 % ukupnog kapaciteta koji su u 2011. instalirali nositelji projekta (tj. društava koje proizvode i prodaju električnu energiju proizvedenu s pomoću fotonaponskih sustava). Pritužba je također sadržavala informacije koje su ukazivale na to da sredstva programa Golden Sun nisu dodijeljena na transparentan i natjecateljski način nositeljima projekata.
(b) Izostanak suradnje i korištenje raspoloživih činjenica
(263)
Kako je detaljnije navedeno u uvodnim izjavama (104) i (105), Komisija je u upitniku, pismu za dopunu podataka i tijekom posjeta kineskoj vladi radi provjere na licu mjesta zatražila informacije o programu Golden Sun, ali kineska vlada nije dostavila te informacije.
(264)
Što se tiče informacija zatraženih u upitniku i pismu za dopunu podataka, kineska vlada je ustrajala na tome da program nije namijenjen proizvođačima dotičnog proizvoda. Zbog toga kineska vlada nije dostavila odgovore na određena pitanja koja se odnose na program i koristi za proizvođače dotičnog proizvoda, odnosno odgovorila je „nije primjenjivo”. Kineska vlada također nije dostavila sve mjerodavne zakone, propise i administrativne smjernice i ostale akte koji su zatraženi u upitniku, ograničavajući se samo na dostavljanje glavne pravne osnove.
(265)
Na početku postupka provjere programa Golden Sun Komisija je od kineske vlade zatražila dostavljanje svih priloga glavnoj pravnoj osnovi koja je već dostavljena i postavila pitanje namjerava li kineska vlada dostaviti dodatne službene dokumente u vezi s programom. Kineska vlada dostavila je tražene priloge ali je odgovorila da ne namjerava dostaviti nikakve dodatne dokumente. Komisija je zatim pokazala kineskoj vladi proračunski dokument o stvarnim financiranim projektima i odgovarajućim iznosima koji su dodijeljeni u okviru ovog programa koji je izdalo Ministarstvo Financija („MOF”), a koji su dostavili izvoznici koji surađuju (dokument MOF-a br. 965 [2010] od 2. prosinca 2010.). Iz prilogâ tog dokumenta vidljivo je da je jedan od izvoznika u uzorku primio znatna financijska sredstva u okviru programa Golden Sun za svoje projekte, a također i kao dobavljač prihvatljive opreme u nekoliko projekata koji su financirani programom Golden Sun. Predstavnici MOF-a koji su bili nazočni za vrijeme provjere bili su svjesni prikazanog dokumenta i Komisija je od njih zahtijevala da dostave sve slične proračunske dokumente koje je izdao MOF za godine u kojima se provodio program Golden Sun. Iako su se predstavnici MOF-a načelno složili da dostave te dokumente, nikada ih nisu dostavili Komisiji.
(266)
Komisija je MOFCOM-u također pokazala proračunske dokumente koji se odnose na program Golden Sun, koje je izdao lokalni odjel za financije iz provincije i općine, a dostavio jedan od izvoznika koji surađuje, te je zatražila od kineske vlade da dostavi odgovarajuće slične dokumente (tj. dokumente koji su izdani u provincijama i općinama) koji se odnose na program. Kineska vlada odgovorila je da ne posjeduje te dokumente jer se oni odnose na provincije i/ili općine te da ih stoga ne može dostaviti.
(267)
U svojem dopisu od 3. lipnja 2013. kineska vlada ponovila je svoje stajalište da program Golden Sun nije namijenjen proizvođačima dotičnog proizvoda i objasnila da su ti proizvođači možda ostvarili koristi iz ovog programa, ali u svojstvu operatera elektrana a ne u svojstvu proizvođača solarnih ploča jer isključivo nositelji projekata mogu primati subvencije u okviru tog programa. U tom dopisu također se tvrdi da je Komisija zatražila samo tri dokumenta određenog naziva koje je kineska vlada dostavila. To je netočno jer je Komisija tijekom provjere zatražila određene proračunske dokumente koje su izdali MOF (također izričito spomenute u dopisu Komisije od 23. svibnja 2013.) i lokalni odjeli na čijem području su se nalazili proizvođači izvoznici, (pozivajući se na određene dokumente koje su dostavili proizvođači izvoznici), a koje je kineska vlada odlučila ne dostaviti.
(268)
Komisija je također zatražila određene informacije o isplatama u okviru programa Golden Sun koje je zaprimio jedan od izvoznika koji surađuje u uzorku kada je dostavio dotični proizvod i izravno zaprimio sredstva od vlade. Kineska vlada ponovno nije mogla objasniti situaciju i navesti pojedinosti tijekom posjeta radi provjere nego je jednostavno kontaktirala pravnog savjetnika društva koji je navodno objasnio da je situacija razjašnjena s dužnosnicima Komisije tijekom posjeta radi provjere što uopće nije bio slučaj. Ostali detalji o situaciji objašnjeni su u nastavku u uvodnim izjavama od (276) do (278). Kako je dodatno objašnjeno uvodnim izjavama od (275) do (278), ispitnim postupom utvrđeno je da su proizvođači koji surađuju u uzorku zaista ostvarili korist od bespovratnih sredstava u okviru programa Golden Sun, uključujući posebice za dobavljanje dotičnih proizvoda. Stajalište kineske vlade da ovaj program ne pruža koristi dotičnom proizvodu nedvojbeno je pobijeno dokazima i činjenicama koje su potvrđene ispitnim postupkom.
(269)
S obzirom na nedostatak suradnje kineske vlade Komisija nije mogla provjeriti nekoliko ključnih aspekata programa Golden Sun i stvarne koristi koje su ostvarili proizvođači dotičnog proizvoda. Razlog tome je što kineska vlada nije dostavila sve odgovarajuće zatražene informacije, naročito proračunske dokumente o odobrenim sredstvima programa Golden Sun koje je izdao MOF za godine u kojima je program proveden. Stoga se određeni nalazi ispitnog postupka temelje na najboljim raspoloživim činjenicama iz spisa skladu s člankom 28. Osnovne uredbe.
(c) Pravna osnova
(270)
Glavna pravna osnova su Obavijest o provedbi demonstracijskog programa Golden Sun od 16. srpnja 2009. i priložene Privremene mjere za upravljanje fondom financijske pomoći demonstracijskog programa Golden Sun, spis CaiJian br. 397 [2009] koju su izdali Ministarstvo financija, Ministarstvo znanosti i Nacionalni odbor za energiju; Okružnica o uspješnoj provedbi zadaća demonstracijskog programa Golden Sun, br. spisa 718 [2009]; Okružnica o uspješnoj provedbi demonstracijskog programa Golden Sun 2010., br. spisa 622 [2010]; Okružnica o uputama o proračunskim indeksima financijskih subvencija za troškove izgradnje u vezi s demonstracijskim programom Golden Sun 2010. br. spisa 965 [2010] od 2. prosinca 2010. izdane od Ministarstvo financija; Okružnica o raspodjeli proračunskog cilja za fiskalne subvencije odobrene programima Golden Sun 2011. JCJ br. spisa 336 od 1. rujna 2011. koju je izdao Odjel za financije provincije Hebei; Okružnica o raspodjeli proračunskog cilja za fiskalne subvencije odobrene programima Golden Sun 2011. HCJ br. spisa 135 od 8. studenog 2011. koju je izdao Općinski ured za financije grada Hengshui.
(d) Nalazi ispitnog postupka
(271)
Program Golden Sun uspostavljen je 2009. s ciljem poticanja tehnološkog napretka i uravnoteženog razvoja industrije distribuiranih solarnih fotonaponskih sustava. Tijela koja su nadležna za program na središnjoj razini jesu Ministarstvo financija, Ministarstvo znanosti i Nacionalni odbor za energetiku. U Obavijesti o provedbi demonstracijskog programa Golden Sun navode se određeni kriteriji za ispunjavanje uvjeta financiranja u okviru tog programa: (a) da su poduzeća uključena u lokalni provedbeni plan demonstracijskog projekta Golden Sun; (b) da imaju instalirani kapacitet od najmanje 300 kWh; (c) da vrijeme izgradnje ne prelazi godinu dana, a vrijeme djelovanja nije kraće od dvadeset godina; (d) da vlasnici fotonaponskih projekata moraju imati najmanje 100 milijuna CNY ukupne imovine i kapitala u visini od najmanje 30 % troškova ulaganja; (e) da se proizvođači integriranih sustava i ključne opreme koja se koristi u fotonaponskim projektima odabiru s pomoću postupka davanja ponuda. Prihvatljivi projekti mogu dobiti do 50 % ukupnih troškova ulaganja od vlade, dok je gornja granica povećana na 70 % za vlasnike projekata na udaljenim područjima bez uspostavljene električne mreže.
(272)
Što se tiče postupka, poduzeća koja žele dobiti sredstva u okviru programa moraju predati svoje prijave i odgovarajuće dokumente nadležnim vladinim tijelima. Odjeli za financije, tehnologiju i energetiku na razini provincija koji su nadležni za organizaciju programa dostavljaju zajedničko sažeto izvješće Ministarstvu financija, Ministarstvu znanosti i Nacionalnom odboru za energetiku koji su nadležni za pregled provincijskih projekata u pogledu tehničkih programa, uvjeta građenja, financiranja i svih ostalih aspekata. Nakon konačnog odobrenja vlade Ministarstvo financija izravno dodjeljuje sredstva vlasniku projekta i čuva odgovarajuću dokumentaciju o odobrenju i isplatama.
(273)
U praksi nositelji projekata predaju zahtjeve za financiranje vladi nakon sklapanja ugovora s dobaljačem ili dobavljačima prihvatljive fotonaponske opreme (tj. dotičnog proizvoda). U skladu s mjerodavnim zakonodavstvom ti dobavljači prihatljive fotonaponske opreme odabiru se s pomoću postupaka davanja ponuda. Međutim, kineska vlada nije objasnila kako provodi svoje diskrecijsko pravo odabira nositelja projekata za lokalne provedbene planove demonstracijskog projekta Golden Sun i kako ti nositelji projekata potom odabiru dobavljače prihvatljive fotonaponske opreme. Kineska vlada i zainteresirane stranke nisu dokazale da je postupak odabira otvoren, transparentan i nepristran jer nisu dostavili odgovarajuću dokumentaciju. Nema pokazatelja da je kupljena bilo kakva inozemna fotonaponska oprema. Velik udio prihvatljive fotonaponske opreme dobavio je jedan pojedinačni proizvođač koji surađuje u uzorku. Na temelju raspoloživih činjenica Institucije stoga zaključuju da je program Golden Sun korišten kao sredstvo stvaranja umjetne potražnje za proizvodima odabranih kineskih proizvođača dotičnog proizvoda. Ako vlada projekt smatra prihvatljivim od nje se očekuje da odobri sredstva.
(274)
Iz program Golden Sun dodjeljuje se subvencija smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku izravnog prijenosa sredstava kineske vlade proizvođačima dotičnog proizvoda u obliku bespovratnih sredstava.
(275)
Ispitnim postupkom osobito je utvrđeno da su nekoliko proizvođača koji surađuju u uzorku izravno zaprimili bespovratna sredstva u okviru programa Golden Sun za instalaciju opreme za proizvodnju solarne energije u svojim objektima. Ova bespovratna sredstva koja su isplaćena proizvođačima koji surađuju u uzorku nadoknađuju dio troškova koje bi inače snosili i stoga su izravno povezana s dotičnim proizvodom.
(276)
Štoviše, ispitnim postupkom utvrđeno je da su proizvođači koji surađuju u uzorku također ostvarili korist od financiranja u okviru ovog programa za dobavljanje dotičnog proizvoda nepovezanim nositeljima projekata. Posebice je tijekom ispitnog postupka na licu mjesta utvrđeno da je jedan izvoznik koji surađuje u uzorku od kineske vlade izravno primio veliku jednokratnu isplatu za svih 40 projekata koji se financiraju u okviru programa Golden Sun, a za koje je dobavio dotični proizvod. Proizvođač izvoznik koji surađuje u uzorku nije prijavio taj iznos u svojem odgovoru na upitnik. Okružnica Ministarstva financija iz 2010. pokazala je da je ovaj izvoznik koji surađuje izabran kao dobavljač dotičnog proizvoda za nekoliko nepovezanih nositelja projekata iz privatnog i javnog sektora. Komisija je od kineske vlade pokušala zatražiti informacije u vezi s tim izravnim plaćanjem izvozniku koji surađuje u uzorku s obzirom da se člankom 13. o privremenim mjerama programa Golden Sun iz Obavijesti iz 2009. posebno zahtjeva da se bespovratna sredstva izravno isplate nositeljima projekata (tj. ne dobavljačima fotonaponske opreme), a što je kineska vlada izričito potvrdila tijekom provjere. Kako je prethodno navedeno, kineska vlada tijekom posjeta radi provjere nije dala objašnjenje zašto je izvoznik u uzorku bio izravno financiran. U svojem dopisu od 3. lipnja 2013. kineska vlada ograničava svoje primjedbe samo na jedan od 40 projekata uz jednostavnu napomenu da je postignut financijski dogovor između nositelja projekta i proizvođača izvoznika koji surađuje u uzorku jer nositelj nije imao dovoljno novca da plati proizvođača izvoznika u uzorku i stoga su se dogovorili da će subvencija biti izravno plaćena proizvođaču izvozniku koji surađuje u uzorku. Budući da se ovo nepotkrijepljeno i vrlo sažeto objašnjenje odnosi samo na jedan projekt koji uključuje izvoznika koji surađuje u uzorku od 40 projekata koji su navedeni u dokumentu MOF-a, ono je nedovoljno za Komisiju da razjasni situaciju.
(277)
Izvoznik koji surađuje u uzorku pokušao je opravdati u svojem dopisu od 24. lipnja 2013. da izravno plaćanje za 40 dotičnih projekata nije prijavljeno jer je predstavljalo „korisničku” subvenciju za nositelja projekata a ne dobavljača. Izvoznik je potvrdio da je primio jednokratnu izravnu isplatu povezanu s dobavljanjem u 40 projekata navedenih u okružnici MOF-a, uz napomenu da je moguće da vlada izvrši izravni prijenos sredstava dobavljaču kako bi osigurala da se ta bespovratna sredstva koriste samo za odobrene fononaponske sustave i kako bi olakšala kontrolu. Međutim, izvoznik se u svojem odgovoru usredotočio na jedan projekt za koji su dokumenti prikupljeni na licu mjesta i zanemario preostalih 39 projekata za koje je izravno zaprimio sredstva iz programa Golden Sun. Iako je izvoznik dokazao da su sredstva za ovaj određeni projekt knjižena kao potraživanje a ne kao avansna uplata bespovratnih sredstava vlade, nisu dostavljeni drugi dokazi o stvarnom dovršenju ovog ili bilo kojeg drugog projekta uključujući o stvarnoj dobavi dotičnog proizvoda za koji su sredstva primljena. Njegovo objašnjenje također nije razjasnilo nedosljednosti vladinih izravnih plaćanja u odnosu na prethodno navedena provedbena pravila kojim se određuje da se sredstva obično prebacuju od kineske vlade na nositelja projekta, a ne na dobavljača opreme.
(278)
Komisija objašnjenja kineske vlade u pogledu financijskog dogovora između izvoznika koji surađuje u uzorku i nositelja projekta smatra neuvjerljivim jer je neobično da dvije privatne stranke mogu donijeti samostalnu odluku o dogovoru koji uključuje djelovanje vlade (tj. izravno plaćanje vlade dobavljaču odstupajući od članka 13. Obavijesti iz 2009.) bez njezina uključivanja ili čak možda bez njezina znanja. Kineska vlada nije dostavila više zadovoljavajućih dokaza i primjedbi u pogledu tih izravnih plaćanja dobavljačima i odlučila se ograničiti samo na jedan neimenovani projekt od 40 projekata koje su proveli izvoznici koji surađuju u uzorku. Objašnjenja koja je dostavio taj izvoznik također ne spominju primjedbu kineske vlade o teškoj financijskoj situaciji nositelja projekta u pogledu projekta koji kineska vlada nije detaljno navela. Nadalje, izjave izvoznika o mogućnosti izravnog plaćanja i načela na kojem se ono temelji ne potvrđuju drugi izvori ni kineska vlada.
(279)
U svijetlu prethodno navedenih ograničenih i proturječnih primjedbi kineske vlade i izvoznika koji surađuju u uzorku jedina zajednička točka i zaključak koji se može izvesti je taj da je jednokratno izravno plaćanje kineske vlade izvozniku koji surađuje u uzorku bilo potrebno kako bi se osiguralo da izvoznik primi sredstva jer bi postajao rizik od neplaćanja povezan s financijskim poteškoćama nositelja projekta. Ostaje činjenica da izvoznik koji surađuje u uzorku nije mogao objasniti kako je iskoristio jednokratnu isplatu vlade, je li fotonaponska oprema konačno dostavljena nositelju projekta i po kojoj cijeni, ako su ju nositelji projekata platili. Zbog nedostatka drugih dokaza raspoloživih iz spisa ili na drugi način objektivno raspoloživih Komisiji na temelju članka 28. Osnovne uredbe zaključuje se da jednokratna isplata izvozniku koji surađuje predstavlja izravna bespovratna sredstva u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. Osnovne uredbe.
(280)
Komisija nadalje zaključuje da bespovratna sredstva koja su dana dobavljačima dotičnog proizvoda, bilo u svojstvu nositelja projekata ili navodnih dobavljača fotonaponske opreme nepovezanim nositeljima projekata, donose korist dobavljačima u skladu s člankom 3. stavkom 2. Osnovne uredbe. Financiranje u okviru programa Golden Sun proizvođačima dotičnog proizvoda u svojstvu nositelja projekata omogućuje se ušteda troškova ugradnje opreme za proizvodnju solarne energije u svojim objektima. Financiranjem u okviru programa Golden Sun proizvođači dotičnog proizvoda u svojstvu dobavljača fotonaponske opreme nepovezanim nositeljima projekata sredstva dobivaju izravno bez potrebe da stvarno dostave opremu i/ili štite ih od rizika neplaćanja nepovezanih nositelja projekata. U potonjem slučaju proizvođači dotičnog proizvoda dobiju isplatu koje ne bi dobili od nepovezanog nositelja projekta.
(281)
Ovaj program subvencija također je specifičan u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer je samim zakonodavstvom u skladu s kojim tijelo nadležno za odobravanje djeluje pristup tom programu ograničen samo na posebne nositelje projekata koji ispunjavaju određene kriterije navedene u zakonodavstvu i u širem smislu samo nositeljima projekata koji su uključeni u sektor solarne energije. Nadalje, budući da se odabir dobavljača fotonaponske opreme i odabir nositelja projekata ne temelje na otvorenim, transparentnim i nepristranim natjecateljskim postupcima i da se vrše izravna plaćanja kineske vlade dobavljačima fotonaponske opreme, program je specifičan i zato što samo određeni dobavljači fotonaponske opreme stvarno mogu ostvarivati koristi od njega. Program ne ispunjava zahtjeve nespecifičnosti u smislu članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe s obzirom na to da uvjeti prihvatljivosti i stvarni kriteriji odabira poduzeća koja se trebaju uvrstiti u lokalne provedbene planove te odabira konačnih projekata na osnovi različitih tehničkih i financijskih akspekata nisu objektivni i ne primjenjuju se automatski.
(e) Zaključak
(282)
Program Golden Sun specifična je subvencija u obliku bespovratnih sredstava. Ispitnim postupkom utvrđeno je da su neki od izvoznika koji surađuju u uzorku ostvarili koristi od te subvencije.
(f) Izračun iznosa subvencije
(283)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Demonstracijski program Golden Sun
Društvo/Skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,05 %
3.4.3. Programi oslobađanja od izravnog poreza i smanjenja poreza
3.4.3.1. Program „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom
(a) Uvod
(284)
U pritužbi je navedeno da postoji posebno zakonodavstvo iz 1991. kojim se potiču strana ulaganja u Kinu s pomoću Zakona o porezu na dohodak poduzeća sa stranim kapitalom i stranih poduzeća („Zakon o porezu na dohodak poduzeća sa stranim kapitalom”). Među koristima za tzv. poduzeća sa stranim kapitalom postoji program subvencija pod nazivom „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” kojim je predviđeno potpuno oslobađanje od izravnih poreza poduzeća sa stranim kapitalom u prve dvije godine ostvarivanja dobiti i primjena polovice uobičajene stope poreza na dohodak u iduće tri godine.
(285)
Program „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” postoji u različitim oblicima i za društva koja su priznata kao poduzeća nove i visoke tehnologije i čija se sjedišta nalaze u posebno određenim područjima. Koristi u okviru ovog oblika programa mogu se ostvariti i nakon 2013. Ispitnim postupkom utvrđeno je da jedan od izvoznika koji surađuju (Yingli Hainan) ostvaruje koristi u okviru ovog programa počevši od 2011. u obliku potpunog oslobođenja od poreza za 2011. i 2012. i 50 % smanjenja porezne stope u naredne tri godine.
(286)
Komisija je htjela provjeriti ovaj program tijekom posjeta radi provjere kineskoj vladi. Međutim, kineska vlada nije dostavila informacije o tom specifičnom obliku programa „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu”. U svojem dopisu od 3. lipnja 2013. kineska vlada tvrdila je da ovaj program nije naveden u pritužbi i da on nije zamjenski program oblika programa „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom navedenog u pritužbi koji se primjenjuje bez zemljopisnih ograničenja. Komisija uzima u obzir ova objašnjenja koja je dala kineska vlada i shvaća da je ovo porezni program koji je formalno odvojen od programa „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom. Međutim, s obzirom na to da se koristi od njega nastavljaju nakon navodnog isteka programa za poduzeća sa stranim kapitalom, primjena, priroda i učinci ovih koristi istovjetni su onima iz programa za poduzeća sa stranim kapitalom i s obzirom na to da je jedan od izvoznika koji surađuje u uzorku prijavio da smatra kako postoji bliska veza s programom „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom kao nastavak istog programa, trebalo bi uvesti kompenzacijske mjere. U tom pogledu Komisija napominje da članak 10. stavak 1. Osnovne uredbe predviđa pokretanje ispitnog postupka zbog „navodnih subvencija” koje je podnositelj pritužbe naveo i ne odnose se na „navodne programe subvencija”. Budući da u ovom slučaju oba programa uključuju iste subvencije tj. otpis prihoda od poreza na dohodak poduzeća, Komisija je ovlaštena provesti ispitni postupak kao da se radi o jedinstvenoj subvenciji.
(b) Pravna osnova
(287)
Pravna osnova programa je članak 8. Zakona o porezu na dohodak poduzeća sa stranim kapitalom i članak 72. provedbenih pravila Zakona NRK-a o porezu na dohodak poduzeća sa stranim kapitalom i stranih poduzeća. Prema informacijama kineske vlade ovaj je program prekinut 16. ožujka 2007. donošenjem Zakona o porezu na dohodak poduzeća iz 2008. na 5. sjednici 10. nacionalnog narodnog kongresa Narodne Republike Kine, naime člankom 57. Zakona o porezu na dohodak poduzeća postupno se ukidaju njegove koristi do kraja 2012.
(288)
Pravna osnova specifičnog programa „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” je Odluka br. 40 [2007] tj. Obavijest Državnog vijeća o provedbi prijelaznih povlaštenih politika poreza na dohodak poduzeća visoke tehnologije osnovanih u posebnim gospodarskim zonama i novom okrugu Šangai Pudong, temeljena na članku 57. stavku 3. Zakona NRK-a o porezu na dohodak poduzeća, zajedno s administrativnim mjerama za određivanje poduzeća visokih i novih tehnologija.
(c) Nalazi ispitnog postupka
(289)
Od poreza na dohodak oslobođena su samo produktivna poduzeća sa stranim kapitalom s planom djelovanja za razdoblje od najmanje 10 godina. Oslobođenje na dvije godine počinje od godine u kojoj poduzeće počinje ostvarivati dobit i nastavlja se pedeset postotnim smanjenjem primjenjivih poreznih stopa u naredne tri godine.
(290)
Za specifični oblik programa prihvatljiva poduzeća moraju također imati priznati status poduzeća nove i visoke tehnologije i posebnu administrativnu potvrdu, tj. raspolagati ključnim intelektualnim vlasništvom i ispunjavati uvjete koji su navedeni u članku 93. Pravilnika o provedbi Zakona NRK-a o porezu na dohodak poduzeća.
(291)
Svako društvo koje se namjerava prijaviti za ovaj program mora dostaviti godišnji obrazac za povrat poreza na dohodak poduzeća te priloge i financijska izvješća Državnoj poreznoj upravi. Te prakse se primjenjuju i na specifični oblik programa.
(292)
Kineska vlada tvrdila je da je ovaj program postepeno ukinut zbog stupanja na snagu Zakona o porezu na dohodak poduzeća 2008. i da se koristi u okviru ovog programa mogu ostvariti do kraja 2012. Kineska vlada također je navela da ne postoji zamjenski program za poduzeća sa stranim kapitalom te da je porezni tretman poduzeća sa stranim kapitalom sada jednak tretmanu ostalih poreznih obveznika pravnih osoba. Komisija napominje da je ovaj porezni program donio koristi tijekom razdoblja ispitnog postupka jer je nekoliko proizvođača fotonaponskih proizvoda ostvarilo korist od njega tijekom RIP-a. Nadalje, ne može se isključiti da su u okviru ovog programa koristi još uvijek raspoložive ili da je raspoloživ sličan zamjenski program ili da će biti donesen u budućnosti. Doista, kako je prethodno objašnjeno, ispitnim postupkom pokazalo se da postoje i drugi oblici programa „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” koji donose koristi proizvođačima solarnih ploča. Stoga je utvrđeno da se protiv programa još uvijek mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(293)
Specifični oblik programa koristio je jedan izvoznik koji surađuje, tj. Yingli Green Energy.
(d) Zaključak
(294)
Ovaj program jest subvencija u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku prihoda kojih se vlada odriče, što daje korist trgovačkom društvima primateljima.
(295)
Ovaj program subvencije specifičan je u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer je zakonodavstvom u skladu s kojim tijelo nadležno za odobravanje djeluje pristup tom programu ograničen samo na određena poduzeća koja ispunjavaju uvjete poduzeća sa stranim kapitalom i koja ispunjavaju određene kriterije utvrđene mjerodavnim zakonodavstvom.
(296)
U skladu s tim, ova subvencija trebala bi se smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(297)
Ovaj oblik programa trebao bi se smatrati subvencijom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku prihoda kojih se vlada odriče, što daje korist trgovačkom društvima primateljima.
(298)
Ovaj program subvencija specifičan je u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer je samim zakonodavstvom u skladu s kojim tijelo nadležno za odobravanje djeluje pristup tom programu ograničen samo na određena poduzeća i industrije koji su određeni kao poticani, kao što je fotonaponska industrija. Ovaj program je također specifičan u skladu s člankom 4. stavkom 3. jer je prihvatljivost ograničena samo na određene regije.
(299)
U skladu s tim, ovaj oblik trebao bi se smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(e) Izračun iznosa subvencije
(300)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu koristi za primatelje za koju je utvrđeno da je postojala tijekom RIP-a. Kao korist koju je ostvario primatelj smatra se iznos ukupnog poreza koji bi trebalo platiti prema uobičajenoj poreznoj stopi umanjen za iznos koji je plaćen po smanjenoj povlaštenoj poreznoj stopi. Iznosi protiv kojih su uvedene kompenzacijske mjere temelje se na podacima iz povrata poreza društava za 2011. Budući da revidirani povrat poreza za poreznu godinu 2012. nije bio na raspolaganju za izvoznike koji surađuju u uzorku, u obzir su uzeti podaci za cijelu godinu koja se oporezuje 2011.
(301)
U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe ovaj se iznos subvencije (brojnik) dodjeljivao prema ukupnom prometu tijekom RIP-a proizvođača izvoznika koji surađuju, jer subvencija ne ovisi o ostvarenom izvozu i nije se dodjeljivala u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(302)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Program „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu”
Društvo/Skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
JingAo Group i povezana društva
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
1,03 %
3.4.3.2. Smanjenje poreza na dohodak za poduzeća sa stranim kapitalom koja su usmjerena izvozu
(303)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.3.3. Olakšica poreza na dohodak za poduzeća sa stranim kapitalom prema zemljopisnom položaju
(304)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.3.4. Smanjenje poreza za poduzeća sa stranim kapitalom koja kupuju opremu proizvedenu u Kini
(305)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.3.5. Porezni rabat za istraživanje i razvoj poduzeća sa stranim kapitalom
(a) Uvod
(306)
U pritužbi je navedeno da poduzeća sa stranim kapitalom imaju pravo na povlaštenu poreznu politiku koja se odnosi na njihove aktivnosti istraživanja i razvoja u obliku 150 postotnog poreznog rabata na rashode ako su oni povećani za 10 posto ili više u odnosu na prethodnu godinu.
(307)
Kineska vlada tvrdila je da je taj program prekinut donošenjem Zakona o porezu na dohodak poduzeća 2008. i da nema postupnog ukidanja programa. Međutim, nekoliko izvoznika koji surađuju u uzorku izjavilo je da su ostvarili koristi od sličnog programa u okviru Zakona o porezu na dohodak poduzeća iz 2008. što pokazuje da je povlašteni program za nadoknadu troškova istraživanja i razvoja poduzeća sa stranim kapitalom zamijenjen specifičnim programom u 2008. Kineska vlada u svojem odgovoru na upitnik ili odgovoru na pismo za dopunu podataka nije dostavila daljnje informacije o 150 postotnom poreznom rabatu.
(b) Pravna osnova
(308)
Program je predviđen člankom 30. stavkom 1. Zakona o porezu na dohodak poduzeća i člankom 95. Pravilnika o provedbi Zakona NRK-a o porezu na dohodak poduzeća, Administrativnim mjerama za određivanje poduzeća visoke i nove tehnologije (Guo Ke Fa Huo [2008] br. 172) i člankom 93. Pravilnika o provedbi zakona o porezu na dohodak poduzeća, zajedno s Obavijesti Državne porezne uprave o pitanjima povezanim s plaćanjem poreza na dohodak poduzeća visoke i nove tehnologije (Guo Shui Han [2008] br. 985).
(309)
U članku 95. navodi se da se odobrava 50 % odbitak rashoda za istraživanja i razvoj navedenih u točki 1. članka 30. za takve rashode za proizvode visoke i nove tehnologije tako da podliježu amortizaciji koja se temelji na 150 % troškova za nematerijalnu imovinu.
(c) Nalazi ispitnog postupka
(310)
Kako je prethodno navedeno, u odgovorima na upitnik i pismu za dopunu podataka kineska vlada nije dostavila odgovarajuće informacije o ovom programu. Protiv ovog programa već su donesene kompenzacijske mjere u okviru ispitnog postupka u vezi s premazanim finim papirom (79) i ispitnog postupka u vezi s čelikom s organskim premazom (80). Odgovarajuće pravne odredbe zaista pokazuju da ovaj program pruža koristi koje su ograničene za društva koja su formalno priznata kao društva visoke i nove tehnologije. Ta društva također moraju snositi rashode za istraživanje i razvoj u cilju razvijanja novih tehnologija, novih proizvoda i novih obrta. Prihvatljiva poduzeća mogu nadoknaditi dodatnih 50 % svojih rashoda za istraživanje i razvoj prebijanjem obveza poreza na dohodak. Rashodi od nematerijalne imovine istraživanja i razvoja također prihvatljivim društvima daju pravo na 150 % odbitak stvarnih troškova koje snose ta društva.
(311)
Ispitnim postupkom je utvrđeno da društva koja ostvaruju koristi od ovog programa moraju dostaviti povrat poreza na dohodak i odgovarajuće priloge. Stvarni iznos koristi uključen je i u povratu poreza i u Prilogu V. Pravo na taj program imaju samo društva koja su dobila formalnu potvrdu kojim se priznaju kao društva visoke i nove tehnologije.
(d) Zaključak
(312)
Ovaj program jest subvencija u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku prihoda kojih se vlada odriče, što daje korist trgovačkom društvima primateljima.
(313)
Ova subvencija specifična je u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe, jer samo zakonodavstvo pristup tom programu ograničava samo na određena poduzeća koja su formalno priznata kao poduzeća visoke i nove tehnologije i koja snose rashode istraživanja i razvoja za razvijanje novih tehnologija, novih proizvoda i novih obrta.
(314)
U skladu s tim, ova subvencija trebala bi se smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(e) Izračun iznosa subvencije
(315)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu koristi za primatelje za koju je utvrđeno da je postojala tijekom RIP-a. Kao korist za primatelje smatra se iznos ukupnog poreza koji bi trebalo platiti po uobičajenoj poreznoj stopi, nakon oduzimanja onoga što je plaćeno s dodatnim smanjenjem od 50 % stvarnih troškova za istraživanje i razvoj za odobrene projekte. Iznosi protiv kojih su uvedene kompenzacijske mjere temelje se na podacima iz povrata poreza društava za 2011. Budući da revidirani povrat poreza za poreznu godinu 2012. nije bio na raspolaganju za izvoznike koji surađuju u uzorku, u obzir su uzeti podaci za cijelu godinu koja se oporezuje 2011.
(316)
U skladu s člankom 7. stavkom 2. Osnovne uredbe ovaj se iznos subvencije (brojnik) dodjeljivao prema ukupnom prometu tijekom RIP-a proizvođača izvoznika koji surađuju, jer subvencija ne ovisi o realizaciji izvoza i nije se dodjeljivala u vezi s proizvedenim, prerađenim, izvezenim ili prevezenim količinama.
(317)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Porezni rabat za istraživanje i razvoj
Društvo/Skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
JingAo Group i povezana društva
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezanadruštva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,33 %
3.4.3.6. Povrat poreza za reinvestiranje dobiti poduzeća sa stranim kapitalom u poduzeća koja su usmjerena na izvoz
(318)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.3.7. Povlašteni porezni programi za poduzeća sa stranim kapitalom koja su priznata kao poduzeća visoke ili nove tehnologije
(319)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa jer su društva ostvarila korist od novog programa koji je zamijenio ovaj povlašteni tretman. Pojedinosti su raspravljene pod točkom 3.4.4.8.
3.4.3.8. Smanjenje poreza za poduzeća visoke i nove tehnologije uključena u odabrane projekte
(a) Uvod
(320)
Ovim programom poduzeću koje stekne potvrdu o poduzeću visoke i nove tehnologije omogućuje se ostvarivanje koristi od smanjene stope poreza na dohodak od 15 %, u usporedbi s uobičajenom stopom od 25 %. Za taj program Unija je u ispitnom postupku u vezi s premazanim finim papirom i ispitnom postupku u vezi s čelikom s organskim premazom utvrdila da se protiv njega mogu uvesti kompenzacijske mjere; i tijela SAD-a utvrdili su da se protiv njega mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(b) Pravna osnova
(321)
Pravna osnova ovog programa je članak 28. stavak 2. Zakona o porezu na dohodak poduzeća zajedno s Administrativnim mjerama određivanja poduzeća visokih i novih tehnologija (Guo Ke Fa Huo [2008] br. 172), i članak 93. Pravilnika o provedbi zakona o porezu na dohodak poduzeća zajedno s Obavijesti Državne porezne uprave o pitanjima povezanim s plaćanjem poreza na dohodak poduzeća visoke i nove tehnologije (Guo Shui Han [2008] br. 985).
(c) Nalazi ispitnog postupka
(322)
Program se primjenjuje na priznata društva visoke i nove tehnologije kojima je potrebna ključna potpora države. Ova društva moraju imati ključna neovisna prava intelektualnog vlasništva i moraju ispunjavati nekoliko zahtjeva: (i.) njihovi proizvođači uključeni su u opseg proizvoda u području visoke tehnologije s ključnom državnom potporom; (ii.) ukupni rashodi za istraživanje i razvoj čine određeni udio ukupnog prihoda od prodaje; (iii.) prihodi od proizvoda visoke i nove tehnologije čine određeni udio ukupnog prihoda od prodaje; (iv.) broj osoblja koje je uključeno u istraživanje i razvoj čini određeni udio ukupnog osoblja; (v.) ispunjeni su ostali zahtjevi koji su utvrđeni administrativnim mjerama za poduzeća visoke i nove tehnologije iz 2008.
(323)
Društva koja ostvaruju koristi od ovog programa moraju dostaviti povrat poreza na dohodak i odgovarajuće priloge. Stvarni iznos koristi uključen je i u povratu poreza i u Prilogu V.
(d) Zaključak
(324)
Prema tome, ovaj program trebao bi se smatrati subvencijom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe jer postoji financijski doprinos u obliku prihoda kojih se vlada odriče, što daje korist trgovačkim društvima primateljima. Korist za primatelje jednaka je iznosu porezne uštede ostvarene u okviru tog programa u skladu s člankom 3. stavkom 2. Osnovne uredbe.
(325)
Ova je subvencija specifična u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer je ograničena samo na poduzeća koja dobivaju potvrdu poduzeća visoke i nove tehnologije i koja ispunjavaju sve zahtjeve administrativnih mjera iz 2008. Nadalje, ne postoje objektivni kriteriji o prihvatljivosti koji su utvrđeni zakonodavstvom ili ih je utvrdilo nadležno tijelo za odobravanje, a u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (b) Osnovne uredbe prihvatljivost nije automatska.
(326)
U skladu s tim, ova subvencija trebala bi se smatrati subvencijom protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(e) Izračun iznosa subvencije
(327)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u smislu koristi za primatelje za koju je utvrđeno da je postojala tijekom RIP-a. Kao korist koju je ostvario primatelj smatra se iznos ukupnog poreza kojeg bi trebalo platiti prema uobičajenoj poreznoj stopi, nakon oduzimanja onoga što je plaćeno po smanjenoj povlaštenoj poreznoj stopi. Iznosi protiv kojih su uvedene kompenzacijske mjere temelje se na podacima iz povrata poreza društva za 2011. Budući da revidirani povrat poreza za poreznu godinu 2012. nije bio na raspolaganju za izvoznike koji surađuju u uzorku, u obzir su uzeti podaci za cijelu godinu koja se oporezuje 2011.
(328)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Smanjenje poreza za poduzeća visoke i nove tehnologije uključena u odabrane projekte
Društvo/skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,35 %
JingAo Group i povezana društva
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
3.4.3.9. Politika povlaštene stope poreza na dohodak u sjeveroistočnoj regiji
(329)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.3.10. Porezni programi u provinciji Guangdong
(330)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.4. Programi za neizravne poreze i uvozne tarife
3.4.4.1. Oslobađanje od plaćanja PDV-a i rabat na uvozne tarife za uvezenu opremu
(a) Uvod
(331)
Ovim programom poduzećima sa stranim kapitalom ili domaćim poduzećima omogućuje se oslobađanje od plaćanja PDV-a i rabat na uvozne tarife za uvoz kapitalne opreme koja se rabi u proizvodnji. Kako bi se ostvarilo pravo na oslobađanje, oprema ne smije biti na popisu neprihvatljive opreme, a poduzeće podnositelj zahtjeva mora dobiti potvrdu o državnoj potpori projekta koju u skladu s primjenjivim zakonodavstvom o ulaganjima, porezima i carini izdaju kineske vlasti ili NDRC. Za program su uvedene kompenzacijske mjere u antisubvencijskom postupku u vezi s premazanim finim papirom i čelikom s organskim premazom.
(b) Pravna osnova
(332)
Pravnu osnovu za ovaj program čine Okružnica Državnog vijeća o prilagodbi poreznih politika o uvoznoj opremi, Guo Fa br. 37/1997, Obavijest Ministarstva financija, Glavne carinske uprave i Državne porezne uprave o prilagodbi politika o određenim povlaštenim uvoznim carinama, Priopćenje Ministarstva financija, Glavna carinske uprave i Državne porezne uprave [2008] br. 43, Obavijest NDRC-a o važnim pitanjima u vezi s davanjem potvrde o projektima koji se financiraju domaćim ili stranim kapitalom i koje podupire država, br. 316 2006 od 22. veljače 2006. i Katalog o predmetima koji se prilikom uvoza ne oslobađaju od plaćanja carine za poduzeća sa stranim kapitalom ili domaća poduzeća iz 2008.
(c) Nalazi ispitnog postupka
(333)
Smatra se da se iz programa nudi financijski doprinos u obliku prihoda kojih se kineska vlada odrekla u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe jer su poduzeća sa stranim kapitalom i ostala prihvatljiva domaća poduzeća oslobođena od plaćanja PDV-a i/ili tarifa koje bi inače bila obvezna plaćati. Na taj način poduzećima primateljima nude se koristi u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Program je specifičan u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer je zakonodavstvom na temelju kojeg nadležno tijelo djeluje ograničen pristup programu za poduzeća koja ulažu pod posebnim poslovnim kategorijama koje su utvrđene isključivo pravom, a koje pripadaju povlaštenoj kategoriji ili ograničenoj kategoriji B u Katalogu uputa za industrije sa stranim ulaganjima i prijenosom tehnologije ili kategoriji u skladu su Katalogom ključnih industrija, proizvoda i tehnologija čiji razvoj potiče država. Osim toga, ne postoje objektivni kriteriji za ograničenje prihvatljivosti programa i dokazi iz kojih se može zaključiti da se na temelju članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe prihvatljivost automatski utvrđuje.
(d) Izračun iznosa subvencije
(334)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u odnosu na primateljima dane koristi koje se otkriju tijekom RIP-a. Smatra se da korist dana primateljima odgovara iznosu PDV-a i carine čijeg je plaćanja za uvezenu opremu primatelj bio oslobođen. Kako bi se osiguralo da je iznos protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere obuhvaćen jedino RIP-om, primljena korist amortizirana je tijekom vijeka uporabe opreme u skladu s redovitim računovodstvenim postupcima društva.
(335)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Oslobađanje od plaćanja PDV-a i rabat na uvozne tarife za uvezenu opremu
Društvo/skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,38 %
JingAo Group i povezana društva
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
3.4.4.2. Rabati na plaćanje PDV-a za opremu proizvedenu u Kini koju kupuju poduzeća sa stranim kapitalom
(a) Uvod
(336)
Ovim programom omogućuje se oslobađanje od plaćanja PDV-a za opremu proizvedenu u Kini koju kupuju poduzeća sa stranim kapitalom. Kako bi se ostvarilo pravo na oslobađanje, oprema se ne smije nalaziti na popisu neprihvatljive opreme, a njezina vrijednost ne smije premašivati određeni prag. Taj je program bio dio antisubvencijskog postupka u vezi s premazanim finim papirom i čelikom s organskim premazom.
(b) Pravna osnova
(337)
Pravnu osnovu čine Privremene mjere za upravljanje povratom poreza za opremu domaće proizvodnje koju kupuju poduzeća sa stranim kapitalom, Pokusne mjere za upravljanje poreznim rabatom od kupnje opreme proizvedene u Kini za poduzeća sa stranim kapitalom i Obavijest Ministarstva financija i Državne porezne uprave o ukidanju politika rabata za domaću opremu koju kupuju poduzeća sa stranima kapitalom.
(c) Nalazi ispitnog postupka
(338)
U svojem odgovoru na antisubvencijski upitnik kineska vlada tvrdila je da je program prekinut 1. siječnja 2009. te se pozvala na Okružnicu Ministarstva financija i Državne porezne uprave o prekidu politike rabata na opremu domaće proizvodnje koju kupuju poduzeća sa stranim kapitalom (CAISHUI{2008} br. 176). Međutim, u ispitnom postupku ustanovljeno je da je nekoliko proizvođača izvoznika u uzorku tijekom RIP-a ostvarilo koristi od ovog programa. Dotični izvoznici u uzorku dostavili su detaljne informacije o tom programu, uključujući iznose ostvarenih koristi. Uzimajući navedeno u obzir, zaključeno je da kineska vlada nije dala točne informacije o programu, a na temelju položaja nekih proizvođača izvoznika i da je program nastavljen.
(339)
S obzirom na to da kineska vlada nije dostavila zatražene informacije, Komisija se oslonila na informacije primljene od proizvođača izvoznika u uzorku.
(340)
Smatra se da se iz programa nudi financijski doprinos u obliku prihoda kojih se kineska vlada odrekla u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke ii. Osnovne uredbe jer su poduzeća sa stranim kapitalom oslobođena od plaćanja PDV-a koji bi inače bila obvezna plaćati. Na taj način poduzećima primateljima nude se koristi u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe. Program je specifičan u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer se zakonodavstvom na temelju kojeg nadležno tijelo djeluje ograničava pristup programu za poduzeća sa stranim kapitalom koja kupuju opremu proizvedenu u Kini i pripadaju povlaštenoj kategoriji i ograničenoj kategoriji B u Katalogu industrija sa stranim kapitalom i opremu kupljenu na domaćem tržištu popisanu u Katalogu ključnih industrija, proizvoda i tehnologija čiji razvoj potiče država. Na temelju Pokusnih mjera za upravljanje rabatima na plaćanje PDV-a na kupljenu opremu proizvedenu u Kini za projekte u okviru stranih ulaganja i Obavijesti Ministarstva financija ograničavaju se koristi za poduzeća sa stranim kapitalom koja pripadaju povlaštenoj kategoriji u Katalogu industrija sa stranim kapitalom ili Katalogu povlaštenih industrija sa stranim kapitalom u središnjem i zapadnom dijelu Kine. Osim toga, ne postoje objektivni kriteriji za ograničenje prihvatljivosti programa i dokazi iz kojih se može zaključiti da se na temelju članka 4. stavka 2. točke (b) Osnovne uredbe prihvatljivost automatski utvrđuje. Program je specifičan i u skladu s člankom 4. stavkom 4. točkom (b) Osnovne uredbe jer ovisi o uporabi domaće u odnosu na uvezenu robu.
(d) Izračun iznosa subvencije
(341)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u odnosu na primateljima dane koristi koje se otkriju tijekom RIP-a. Smatra se da je dana korist iznos oslobađanja od plaćanja PDV-a na domaću opremu. Kako bi se osiguralo da je iznos protiv kojeg se mogu uvesti kompenzacijske mjere obuhvaćen jedino RIP-om, primljena korist amortizirana je tijekom vijeka uporabe opreme u skladu s uobičajenom praksom u industriji.
(342)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Rabati na plaćanje PDV-a za opremu proizvedenu u Kini koju kupuju poduzeća sa stranim kapitalom
Društvo/skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
JingAo Group i povezana društva
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,05 %
3.4.4.3. Oslobađanje od plaćanja PDV-a i tarifa pri kupnji dugotrajne imovine u okviru programa razvojnih fondova za međunarodnu trgovinu
(343)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.5. Roba ili usluge koje daje vlada uz naknadu manju od primjerene
3.4.5.1. Polisilicij koji osigurava vlada uz naknadu manju od primjerene
(344)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.5.2. Ekstrudirani aluminij koji osigurava vlada uz naknadu manju od primjerene
(345)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.5.3. Staklo koje osigurava vlada uz naknadu manju od primjerene
(346)
Ispitnim postupkom potvrđeno je da društva u uzorku tijekom RIP-a nisu ostvarila korist od programa.
3.4.5.4. Energija koju osigurava vlada
(a) Uvod
(347)
Podnositelj pritužbe naveo je da su neki proizvođači polisilicija iskoristili jeftinu električnu energiju osiguranu uz naknadu manju od primjerene.
(b) Nalazi ispitnog postupka
(348)
U ispitnom postupku ustanovljeno je da su mnogi proizvođači izvoznici u uzorku u svojoj skupini poduzeća imali povezanog proizvođača polisilicija. Ustanovljeno je da je jedna skupina proizvođača izvoznika u uzorku, tj. skupina LDK Solar, od Financijskog ureda gospodarske zone Xin Yu redovito primalo znatne subvencije za troškove električne energije. Iako u tom slučaju društvo nije izravno iskoristilo cijenu električne energije nižu od tržišne, u konačnici je zbog znatnih rabata osiguranih iz Financijskog ureda gospodarske zone Xin Yu društvo ostvarilo pogodnosti jeftine električne energije, što je formalno istovjetno praksi u kojoj vlada osigurava električnu energiju po cijenama nižima od tržišnih. U svakom slučaju, čak i ako se smatra da je rabat bespovratno sredstvo, mjera je usko povezana s navodima podnositelja pritužbe te ulazi u opseg ispitnog postupka. Zapravo je tijekom RIP-a dotično društvo unutar skupine LDK gotovo u cijelosti primilo povrat troškova električne energije.
(349)
skupina LDK Solar primila je preko povezanih proizvođača polisilicija financijski doprinos u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iii. Osnovne uredbe jer je lokalna uprava osigurala subvencije za troškove električne energije ili u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke i. To predstavlja financijski doprinos vlade u obliku osiguravanja robe koja ne pripada općoj infrastrukturi u smislu Osnovne uredbe. Umjesto toga, riječ može biti o izravnom prijenosu sredstava.
(350)
skupina LDK Solar ostvarila je korist u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u tome što je vlada osigurala električnu energiju uz naknadu manju od primjerene. Ustanovljeno je da je zbog subvencija na troškove električne energije taj izvoznik zapravo električnu energiju plaćao po cijeni povoljnijoj od opće dostupne cijene. Koristi se ostvaruju izravnim prijenosom sredstava jer je riječ o bespovratnim sredstvima koja nisu dostupna na tržištu.
(351)
Subvencija u obliku osiguranja jeftine električne energije s pomoću rabata jednom od proizvođača u uzorku specifična je u smislu članka 4. stavka 2. točke (a) Osnovne uredbe jer su subvencije na troškove električne energije plaćene samo LDK-u. Subvencija je i regionalno specifična za određena poduzeća u gospodarskoj zoni Xin Yu. Zbog izostanka suradnje LDK-a i kineske vlade u izvješćivanju o toj subvenciji navedeni nalazi sastavljeni su na temelju raspoloživih činjenica.
(c) Izračun iznosa subvencije
(352)
Iznos subvencija bio je jednak iznosu rabata obuhvaćenog RIP-om.
(353)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Električna energija uz naknadu manju od primjerene
Društvo/skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
JingAo Group i povezana društva
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
0,00 %
3.4.5.5. Ustupanje prava na korištenje zemljištem uz naknadu manju od primjerene
(a) Uvod
(354)
Podnositelj pritužbe navodi da kineski proizvođači dotičnog proizvoda od kineske vlade dobivaju prava na korištenje zemljištem uz naknadu manju od primjerene jer nacionalne ili lokalne vlasti ta prava ne ustupaju u skladu s tržišnim načelima.
(355)
Kineska vlada tvrdila je da je tržište zemljišta standardizirano i uredno konkurentno te da se na njemu može javno trgovati pravima korištenja zemljištem u skladu s pravom kojim se uređuje tržište zemljišta. Kineska vlada izjavila je i da se do industrijskog i komercijalnog zemljišta može doći kompenzacijom za korištenje na otvorenom tržištu davanjem ponuda, dražbama i natjecanjem te da „neovisno o broju ponuda ili početnoj cijeni konačna cijena koja se plaća predstavlja tržišnu cijenu određenu na temelju ponude i potražnje na slobodnom tržištu”. Kineska vlada tvrdila je i da prijenos prava korištenja zemljištem ne podrazumijeva ograničenja najave prijenosa u nadmetanju, dražbi i kotiranju koji utječu na pošteno tržišno natjecanje.
(356)
Kineska vlada nije dostavila podatke u odnosu na stvarne cijene prava korištenja zemljištem i početne cijene zemljišta koje je utvrdila. Informacije koje je o transakcijama prava korištenja zemljištem dostavila kineska vlada u upitniku nisu potpune. Prilikom ispravljanja prvog odgovora na upitnik tijekom posjeta radi provjere kineska vlada potvrdila je i da su neke prijavljene transakcije bile predmet postupka davanja ponuda. Međutim, kako je zatraženo u upitniku, nisu dostavljeni detalji o broju ponuda i razlici između početne i konačne cijene.
(357)
Komisija je tijekom posjeta radi provjere zatražila od kineske vlade dokaze u potporu njezinih tvrdnji u vezi s prijenosom prava korištenja zemljištem u Kini na temelju davanja ponuda, kotiranja i dražbe. Napominje se da u skladu s člankom 11. Odredaba o ustupanju prava korištenja državnim građevinskim zemljištem na temelju poziva na podnošenje ponuda, dražbe i kotiranja nadležno državno tijelo izdaje obavijest uvijek kad se organizira davanje ponuda, dražba i kotiranje. Komisija je na temelju navedenog zatražila sve obavijesti o transakcijama koje su bile predmet tih postupaka kako bi prikupila i provjerila informacije zatražene u upitniku. Kineska vlada nije dostavila ni jednu takvu obavijest i tvrdila je da „one više ne postoje”. Stoga Komisija nije mogla provjeriti informacije o transakcijama prava korištenja zemljištem u odnosu na proizvođače izvoznike u uzorku.
(358)
Komisija je kinesku vladu obavijestila da razmatra primjenu odredaba članka 28. Uredbe (EZ) br. 597/2009 u odnosu na taj subvencijski program, a s obzirom na to da kineska vlada u svojem odgovoru na dopis Komisije od 23. svibnja 2013. nije dostavila zadovoljavajuće objašnjenje ili nove dokaze o tom pitanju, Komisija je svoje nalaze sastavila na temelju najboljih raspoloživih činjenica, tj. u ovom slučaju na temelju informacija koje su dostavili proizvođači izvoznici u uzorku i ostalih javno dostupnih informacija.
(359)
Pod pretpostavkom da u NRK-u i nije određena tržišna cijena za zemljište, Komisija je od kineske vlade zatražila i njezino mišljenje o mogućim referentnim vrijednostima. Iako je riječ samo o pretpostavci, a ne o nalazu ili zaključku donesenom u vrijeme slanja upitnika kineskoj vladi, kineska vlada iznijela je stav da je pretpostavka pogrešna i nije dostavila konkretne informacije o mogućim referentnim vrijednostima. Kineska vlada izjavila je samo da „u mjeri u kojoj se referentne vrijednosti moraju rabiti, one moraju predstavljati cijenu koju bi za slično zemljište platile nepovlaštene kineske industrije”. S obzirom na to da kineska vlada nije otkrila koje industrije nisu „povlaštene” i da nije dostavila informacija o cijenama industrijskog zemljišta u Kini koje te industrije plaćaju, Komisija nije mogla procijeniti mogu li se te cijene rabiti kao referentne vrijednosti. U tom pogledu tijekom prethodnih RIP-ova u vezi s premazanim finim papirom i čelikom s organskim premazom Komisija je ustanovila da se pri ustupanju prava korištenja zemljištem poštuju tržišna načela.
(b) Pravna osnova
(360)
Ustupanje prava korištenja zemljištem u Kini regulirano je Zakonom Narodne Republike Kine o upravljanju zemljištem.
(c) Nalazi ispitnog postupka
(361)
U skladu s člankom 2. Zakona o upravljanju zemljištem država je vlasnik cjelokupnog zemljišta jer u skladu s kineskim ustavom i relevantnim zakonskim odredbama zemljište pripada svim kineskim državljanima. Zemljište se ne može prodavati, već se u skladu sa zakonom mogu ustupati prava korištenja zemljištem. Državne vlasti mogu ta prava ustupiti na temelju javnog podnošenja ponuda, kotiranja ili dražbe.
(362)
Proizvođači izvoznici koji surađuju dostavili su informacije o zemljištu kojim raspolažu te većinu ugovora i potvrda o pravima korištenja zemljištem, a kineska vlada dostavila je samo vrlo ograničene informacije o cijenama prava korištenja zemljištem.
(363)
Kako je navedeno, kineska vlada tvrdila je da se prava korištenja zemljištem u Kini ustupaju na temelju podnošenja ponuda, dražbi i natjecanja. To je utvrđeno i u članku 137. Zakona Narodne Republike Kine o stvarnim pravima.
(364)
Međutim, ustanovljeno je da taj sustav, kako ga je opisala kineska vlada, u praksi ne funkcionira uvijek na isti način. Komisija je tijekom provjere proizvođača izvoznika u uzorku došla do nekih obavijesti odgovarajućih tijela o pravima korištenja zemljištem koja su raspoloživa za prijenos. U jednoj obavijesti izričito se ograničavaju potencijalni kupci prava korištenja zemljištem na fotonaponsku industriju (81), a u drugoj se ograničava početna cijena koju su utvrdile vlasti i ne dopušta se njezino formiranje na tržištu (82). Zaključeno je da na dražbama nije omogućeno stvarno tržišno natjecanje jer je u mnogim slučajevima tijekom posjeta proizvođačima izvoznicima na licu mjesta samo jedno društvo dalo ponudu (samo proizvođač fotonaponskih proizvoda u uzorku) te je stoga na temelju njegove početne ponude (vrijednost koju je utvrdio mjesni zemljišni ured) formirana konačna cijena po kvadratnom metru.
(365)
Navedeni dokazi proturječni su tvrdnjama kineske vlade da cijene prava korištenja zemljištem u NRK-u predstavljaju tržišnu cijenu određenu na temelju ponude i potražnje na slobodnom tržištu i da prijenos prava korištenja zemljištem ne podrazumijeva ograničenja najave prijenosa u nadmetanju, dražbi i kotiranju koji utječu na pošteno tržišno natjecanje. Ustanovljeno je i da su tijela lokalnih vlasti nekim proizvođačima izvoznicima u uzorku vratili sredstva kako bi im nadoknadili (ionako niske) cijene koje su platili za prava korištenja zemljištem.
(366)
Osim niskih cijena neki proizvođači izvoznici u uzorku primili su druga sredstva u vezi s kupnjom prava korištenja zemljištem kojima je više smanjena stvarna cijena plaćena za prava korištenja zemljištem.
(367)
Nalazi postupka potvrđuju da je stanje u vezi s ustupanjem i kupnjom zemljišta u NRK-u nejasno i netransparentno i da vlasti često proizvoljno formiraju cijene. Vlasti formiraju cijene u skladu sa Sustavom procjene gradskog zemljišta koji ih upućuje da pored ostalih kriterija za formiranju cijene industrijskog zemljišta razmotre i industrijsku politiku (83).
(368)
Osim toga, neovisne javno dostupne informacije ukazuju na to da se zemljište u NRK-u ustupa po cijenama nižima do uobičajenih tržišnih cijena (84).
(d) Zaključak
(369)
U skladu s navedenim, ustupanje prava korištenja zemljištem od strane kineske vlade treba smatrati subvencijom u smislu članka 3. stavka 1. točke (a) podtočke iii. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe u obliku ponude robe zbog koje poduzeća primatelji ostvaruju korist. Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama (364) i (367) u NRK-u ne postoji aktivno tržište zemljišta, a na temelju primjene vanjske referentne vrijednosti (vidi uvodnu izjavu (372)) može se zaključiti da je iznos koji izvoznici u uzorku plaćaju za prava korištenja zemljištem daleko niži od uobičajene tržišne cijene. Osim toga, povrat sredstava od tijela lokalnih vlasti predstavlja izravni prijenos sredstava kojima se ostvaruje korist jer je riječ o bespovratnim sredstvima koja nisu dostupna na tržištu. U skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (a) i člankom 4. stavkom 2. točkom (c) subvencija je specifična jer je povlašteni pristup industrijskom zemljištu ograničen samo na poduzeća koja pripadaju određenim industrijama, u ovom slučaju fotonaponskoj industriji, jer su samo određene transakcije izvršene na temelju postupka podnošenja ponuda, jer su tijela vlasti često formirala cijene i jer je vladina praksa u tom području nejasna i netransparentna. O situaciji sa zemljištem u NRK-u raspravlja se i u Radnom dokumentu MMF-a koji potvrđuje da se prilikom ustupanja prava korištenja zemljištem kineskim industrijama ne poštuju tržišni uvjeti (85).
(370)
Stoga se smatra da je riječ o subvenciji protiv koje se mogu uvesti kompenzacijske mjere.
(e) Izračun iznosa subvencije
(371)
Uzimajući u obzir zaključak da stanje u NRK-u u pogledu prava korištenja zemljištem ne ovisi o kretanjima na tržištu, može se zaključiti i da u NRK-u uopće nema privatnih referentnih vrijednosti. Stoga se troškovi ili cijene u NRK-u ne prilagođavaju. U tim okolnostima smatra se da u NRK-u ne postoji tržište i da se, u skladu s člankom 6. točkom (d) podtočkom ii. Osnovne uredbe, za mjerenje iznosa jamči primjena vanjske referentne vrijednosti. Budući da kineska vlada nije surađivala i da nije dostavila prijedlog vanjske referentne vrijednosti, Komisija je na temelju dostupnih činjenica morala utvrditi odgovarajuću vanjsku referentnu vrijednost. S tim u vezi smatra se primjerenim kao odgovarajuću referentnu vrijednosti primijeniti informacije Posebnog carinskog područja Tajvana. Te su informacije rabljene i u prethodnim ispitnim postupcima u vezi s premazanim finim papirom i čelikom s organskim premazom.
(372)
Komisija smatra da su cijene zemljišta na Tajvanu najbolja zamjenska vrijednost u odnosu na područja u NRK-u na kojima posluju proizvođači izvoznici koji surađuju. Većina proizvođača izvoznika smještena je na razvijenim područjima s visokim BDP-om u provincijama s visokom gustoćom naseljenosti.
(373)
Iznos subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere izračunava se u odnosu na primateljima dane koristi koje se otkriju tijekom RIP-a. Korist koju su primatelji ostvarili izračunava se uzimajući u obzir razliku između stvarnog iznosa koji je za prava korištenja zemljištem platilo svako poduzeće (umanjenog za iznos koji je vratila lokalna uprava) i iznosa koji bi bio plaćen na temelju tajvanske referentne vrijednosti.
(374)
Komisija se u tom izračunu služi prosječnom cijenom kvadratnog metra zemljišta utvrđenom na Tajvanu i usklađenom za deprecijaciju valute i promjenu BDP-a od dana sklapanja dotičnih ugovora o pravu korištenja zemljištem. Informacije o cijenama industrijskog zemljišta preuzete su s internetskih stranica Ureda za industriju pri Ministarstvu gospodarstva Tajvana. Deprecijacija valute i promjena BDP-a za Tajvan izračunani su na temelju stopa inflacije i promjeni BDP-a po glavi po tekućim cijenama u američkih dolarima za Tajvan u skladu s MMF-ovim Svjetskim gospodarskim izgledima za 2011. U skladu s člankom 7. stavkom 3. Osnovne uredbe iznos te subvencije (brojnik) raspodjeljuje se kroz RIP na temelju uobičajenog trajanja prava korištenja industrijskim zemljištem, tj. 50 godina. Taj iznos raspoređen je na cjelokupni promet od prodaje dotičnih proizvođača izvoznika tijekom RIP-a jer subvencija ne ovisi o izvozu i nije dodijeljena na temelju proizvedenih, izvezenih ili prevezenih količina.
(375)
Stopa subvencije utvrđena u odnosu na ovaj program tijekom RIP-a za proizvođače izvoznike u uzorku iznosi:
Prava korištenja zemljišta uz naknadu manju od primjerene
Društvo/skupina
Stopa subvencije
Wuxi Suntech Power Co. Ltd. i povezana društva
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company i povezana društva
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. i povezana društva
0,65 %
JingAo Group i povezana društva
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. i povezana društva
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. i povezana društva
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
1,66 %
3.5. Primjedbe stranaka nakon konačne objave
(376)
Kineska vlada prigovorila je na činjenicu da su neki mediji i zainteresirane stranke prenijeli određene informacije iz dokumenta o konačnoj objavi nakon njegova objavljivanja. S tim u vezi Komisija izjavljuje da taj dokument nije dala javnosti na uvid. Međutim, Komisija ne može nadzirati aktivnosti nekoliko stotina zainteresiranih stranaka koje su primile dokument o konačnoj objavi. Ako su neke stranke odlučile objaviti taj dokument ili o njemu iznijeti svoje mišljenje, Komisija ih u tome ne može spriječiti.
3.5.1. Primjedbe kineske vlade o navodnim netočnim tvrdnjama u dokumentu o konačnoj objavi
(377)
Kineska vlada tvrdila je da je Komisija povrijedila uvjet „dovoljnog vremena” iz članka 12.1. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Prema mišljenju kineske vlade dugi rokovi za odgovaranje na upitnik koje je Komisija produžila (kako je opisano u uvodnoj izjavi (104)) u tom pogledu nisu bili dovoljni. Kineska vlada tvrdila je i da bi načelo „razumnog roka” iz članka 12.7. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama trebalo biti istovjetno „dovoljnom vremenu” iz članka 12.1. istog Sporazuma za sve ostale upitnike. Kineska vlada tvrdila je i da se proizvođačima izvoznicima u uzorku mogla obratiti samo nakon odabira uzorka te je stoga rok od primitka upitnika i donošenja odluke o uzorku dan za slanje odgovora bio zanemariv. Kineska vlada tvrdila je da je brzim okončanjem ispitnog postupka Komisija „željela” onemogućiti „pregovaranje” o davanju dovoljnog vremena iz članka 12.1. Komisija se s tim tvrdnjama ne slaže jer je poduzela sve da kineskoj vladi ponudi najduži mogući rok za slanje odgovora na upitnik i na pismo za dopunu podataka. Kineska vlada obaviještena je da je traženu dokumentaciju moguće dostaviti do datuma posjeta radi provjere.
Komisija nije onemogućila kinesku vladu da tijekom postupka dostavi informacije te ju je u više navrata podsjetila na mogućnost organiziranja saslušanja na kojima može predstaviti informacije i svoja stajališta. Napominje se da ni jedna informacija koju je kineska vlada dostavila tijekom postupka nije odbačena zbog roka. Nije točna tvrdnja kineske vlade da je rok od primitka upitnika i donošenja odluke o uzorku za slanje odgovora bio beskoristan. Velik dio upitnika odnosio se na opću razinu subvencioniranja dotične industrije i dotičnog proizvoda, a odluka o uzorku za kinesku vladu nije predstavljala ograničenja za prikupljanje informacije općenite prirode. Iznimno je važno da su nakon odabira uzorka kineskoj vladi ostala još 43 dana za prikupljanje informacija o proizvođačima izvoznicima u uzorku. Komisija je postupila u skladu s člankom 12.1. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama te je kineskoj vladi dala dovoljno vremena za podnošenje dokaza koje smatra relevantnima, imajući u vidu da se, kako bi se ispitni postupak na vrijeme završio, za to ne može dati otvoreni rok.
(378)
Kineska vlada tvrdila je da je Komisija prvotno zatražila podrobne informacije o proizvođačima izvoznicima koji nisu u uzorku, a koje nisu „potrebne informacije” za ispitni postupak koji se temelji na uzorku. U tom pogledu napominje se da u vrijeme slanja upitnika namijenjenog kineskoj vladi odluka o potrebi utvrđivanja uzorka u dotičnom postupku nije bila konačna. Nakon što je Komisija primila odgovore od kineskih proizvođača izvoznika u uzorku i nakon što je utvrđena visoka razina suradnje izvoznika te nakon što je postalo jasno da će proizvođači izvoznici surađivati davanjem primjerenih odgovora u upitnicima, Komisija nije više od proizvođača izvoznika koji nisu u uzorku zahtijevala dostavu informacija o subvencioniranju poduzeća. Stoga se Komisija s tim ne slaže.
(379)
Kineska vlada tvrdila je da je u dokumentu o konačnoj objavi Komisija netočno ustvrdila da je kineska vlada uskratila određene informacije u odgovoru na upitnik i naknadnim podnescima. To nije točno. U skladu s onim što je Komisija već izjavila u svojem dopisu kineskoj vladi od 23. svibnja 2013., kineska vlada nije dostavila zatražene informacije u pogledu financijskih institucija u državnom vlasništvu, dokumente povezane sa Sinosureom te davanjem izvoznih kredita, dokumente povezane s demonstracijskim programom Golden Sun i ustupanjem prava korištenja zemljištem.
(380)
Prema mišljenju kineske vlade Komisija nije uzela u obzir dostupne činjenice te njima popunila praznine u skladu s napucima Skupine i WTO-a o rješavanju sporova (86), već je „represivno uzela u obzir nepovoljne zaključke te dodatno prekršila odredbe Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama”. Kineska vlada tvrdila je i da Komisija nije upotrijebila raspoložive činjenice „samo radi zamjene informacija koje nedostaju, već i kao važan temelj za sve svoje nalaze o subvencioniranju, ali je istovremeno zanemarila znatnu količinu informacija koje je dostavila kineska vlada i uključene financijske institucije najčešće na temelju navodnog uskraćivanja potpunih odgovora ili dokaza svih podataka”. Komisija to nije učinila. Razmotrene su i analizirane sve informacije, uključujući planove i zakonodavstvo, koje je dostavila kineska vlada, a nalazi se temelje na dokumentaciji koju je dostavila kineska vlada, kad god je stavljena na raspolaganje i kad god je provjerom potvrđena njezina točnost. Primjer načina na koji je Komisija postupala s informacijama koje je dostavila kineska vlada jest često citiranje tih dokumenata radi podupiranja nalaza. U uvodnoj izjavi (110) Komisija jasno objašnjava kad dostavljene informacije nisu prihvaćene u njihovoj nominalnoj vrijednosti.
(381)
Kineska vlada tvrdila je i da Komisija sama sebi proturječi jer je u konačnoj objavi tvrdila da je tijekom ispitnog postupka tražila informacije o transakcijama samo u pogledu izvoznika u uzorku, a drugdje u istom dokumentu izjavila je da „vladin upitnik nije ograničen samo na izvoznike u uzorku”. To nije točno. Komisija nije davala proturječne izjave. Kako je već objašnjeno u uvodnoj izjavi (378) Komisija je ograničila svoj početni zahtjev na informacije o poduzećima u pogledu proizvođača izvoznika u uzorku nakon donošenja odluke o uzorku. Međutim, kako bi ocijenila mogućnost uvođenja kompenzacijskih mjera za navodne subvencijske programe, Komisija je zatražila i ostale informacije, a ne samo informacije u vezi s proizvođačima izvoznicima u uzorku, kao što su informacije o financijskim tržištima u Kini ili o tržištu prava korištenja zemljištem. Zato je navedeno da „vladin upitnik nije ograničen samo na izvoznike u uzorku”.
(382)
Kineska vlada tvrdila je i da je Komisija previdjela da se informacije ne mogu jednostavno odbaciti ako nisu stavljene na raspolaganje za provjeru. Komisija u ovom postupku nije tako postupala s informacijama. Nemogućnost provjere u tom smislu nikad nije bio jedini razlog za neprihvaćanje tih informacija u cijelosti. Međutim, kad su druge informacije u spisu bile proturječne, a kineska vlada u isto vrijeme nije mogla ponuditi nikakav dokaz, takve informacije nisu se mogle prihvatiti u njihovoj nominalnoj vrijednosti.
(383)
Prema mišljenju kineske vlade Komisija je u stavku 85. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenom u uvodnoj izjavi (117)) „potvrdila” da kineska vlada ne kontrolira bankarske i financijske institucije te da ih ne može prisiliti da dostave informacije. Napominje se da Komisija ne zna za takvu izjavu te na temelju uvida u tekst uvodne izjave tvrdi da to nije slučaj.
(384)
Kineska vlada tvrdila je da se Komisija s njom složila u tome da u slučaju ispitnog postupka zahtjevi Osnovne uredbe EU-a o antidampinškim mjerama ili Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama nemaju prednost pred nacionalnim pravom. Promašena je tvrdnja kineske vlade o povezanosti s nedostavljanjem navodno povjerljivih informacija. Međutim, Komisija je tvrdila (uvodna izjava (117)) da odredbe nacionalnih zakona ili unutarnja pravila ne oslobađaju državu članicu WTO-a od poštovanja obveza WTO-a na suradnju u ispitnim postupcima te da u slučaju sukoba kineska vlada mora predložiti način pristupa informacijama kako bi se one mogle primjereno provjeriti. Kineska vlada navela je da je predložila način provjere navodno ograničenih informacija u slučaju kad je jedan bankarski službenik dostavio procjenu kreditnog rizika za poduzeće u uzorku te izjavila da „Komisija ni tim nije bila zadovoljna”. Naprotiv, kako je jasno iz uvodne izjave (148), Komisija nije zanemarila provjeru tog dokumenta te je u svojim nalazima te informacije u cijelosti uzela u obzir. Međutim, to je bila iznimna situacija i isto se nažalost nije dogodilo s većinom sličnih informacija zatraženih u ovom postupku.
(385)
S tim u vezi kineska vlada i dalje je tvrdila da se u skladu sa Sporazumom o subvencijama i bankarskim mjerama bankarski „osjetljivi interni dokumenti” smatraju relevantnim informacijama i da njihovo nedostavljanje ne može ukazivati na primjenu dostupnih činjenica. Komisija tu tvrdnju smatra preopćenitom i ne vidi kako se točna provjera (uz dužnu diskreciju) može izvršiti u svim slučajevima ako se takvi dokumenti (uključujući dokumente koje uključuju transakcije s klijentima) uskraćuju. U nedostatku provjere za popunjavanje praznina pri prikupljanju činjenica može biti potrebno koristiti se dostupnim činjenicama.
(386)
Kineska vlada u više je navrata tvrdila da pismo najave posjeta nije sadržavalo konkretna pitanja o provjeri te se pozvala na dopis Komisije od 23. svibnja 2013. u kojemu je upotrijebljen taj tekst. Međutim, Komisija je u stavku 86. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenom u uvodnoj izjavi (118)) izjavila da je pismo najave posjeta od 25. svibnja 2013. sadržavalo vrlo konkretan i detaljan popis problema i dokumenata koji će se u cijelosti provjeravati u skladu s člankom 26. stavkom 3. Osnove uredbe i zahtjevima WTO-a. Nepostojanje popisa konkretnih pitanja, čija se dostava ne temelji na Osnovnoj uredbi ili pravilima WTO-a, nije izgovor za kinesku vladu da tijekom provjere u cijelosti ne surađuje.
(387)
Kineska vlada tvrdila je da tijekom provjere Komisija nije bila nimalo fleksibilna. Tu je riječ o pogrešnom tumačenju činjenica i stanja prije i tijekom posjeta radi provjere. Kako je već objašnjeno u stavcima 88. do 90. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenima u uvodnim izjavama od (120) do (122)) Komisija je pokazala punu i bezuvjetnu fleksibilnost. Nažalost, pokušaji kineske vlade da dostavi informacije koje se nikako nisu mogle provjeriti u skladu s rasporedom posjeta na licu mjesta značili su da se te informacije ne mogu unakrsno provjeriti te da se ne mogu smatrati provjerenim dokumentima. Kineska vlada podsjetila je Komisiju i na sudsku praksu WTO-a i to na Skupinu u predmetu EZ - losos prema kojoj se „provjerljivost” dokumenta ne utvrđuje uvijek samo na temelju mogućnosti ispitivanja na licu mjesta te je tvrdila da Komisija ne može odbaciti informacije samo zbog toga jer nisu dostupne tijekom posjeta radi provjere. Komisija napominje da se takve informacije, čija se pouzdanost i točnost ne mogu potvrditi tijekom provjere na licu mjesta, mogu smatrati manje pouzdanima u odnosu na mogućnost njihove primjerene provjere i da se to u ovom predmetu povremeno događalo.
(388)
Kineska vlada osporava navodnu praksu Komisije da ne prihvaća nove dokumente i dokaze koje je potrebno provjeravati po završetku postupka provjere, a koji se na taj postupak odnose. Kako je već objašnjeno u stavku 89. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenom u uvodnoj izjavi (121)) to nije i nikad nije ni bio slučaj. Istina je da Komisija po završetku postupka provjere obično ne može prihvaćati dokumente na provjeru te takve dokumente nije u praksi moguće provjeriti, ali kinesku vladu ništa ne sprječava da te dokumente dostavi u pisanom obliku, što je u ovom predmetu i učinila.
(389)
Kineska vlada tvrdila je da Komisija nije objasnila zašto je zatražila šest dokumenata spomenutih u uvodnoj izjavi (122) zbog čega nije dopustila njihovu provjeru. Tu je tvrdnju kineska vlada već iznijela u svojem dopisu od 3. lipnja 2013., a Komisija je na to potpuni odgovor dala u uvodnoj izjavi (122). Još jednom se napominje da se svi ti dokumenti odnose na dotičnu industriju i čak su povezani s pojedinačnim subvencijskim programima poput povlaštenog davanja zajmova ili povlaštenih poreznih programa. Stoga je iz njihovih naziva i sadržaja očito da su važni u ispitnom postupku. Međutim, s tim u vezi kineska vlada tijekom provjere jednostavno je odbila odgovoriti na sva pitanja te kao jedini razlog navela da dokument navodno nije bitan.
(390)
Kineska vlada tvrdila je da ne može podastrijeti dodatne dokaze za informacije koje je dostavila u odgovoru na upitnik, a u vezi s postotkom zajmova danih dotičnoj industriji jer se te informacije čuvaju u bankama koje su neovisna tijela, a ne dio kineske vlade i da bi Komisija brojke trebala provjeriti u bankama. Kineska vlada pozvala se na odredbe Zakona o poslovnim bankama kojim se predviđa da banke posluju u skladu sa zakonom (članak 4.), a da se lokalna uprava ili odjeli vlade na raznim razinama, javne organizacije ili pojedinci ne smiju uplitati u njihovo poslovanje (članak 5). Činjenica je da je kineska vlada u odgovoru na upitnik dala izjavu koju nije mogla potkrijepiti. Ni banke koje je Komisija pokušala provjeriti nisu mogle te informacije poduprijeti nekim drugim informacijama. Ako se to treba smatrati prihvatljivom praksom, ispitana stranka može jednostavno dati bilo kakvu izjavu sebi u prilog, a ispitno tijelo trebalo bi to prihvatiti bez mogućnosti provjere točnosti. To je još važnije kad se uzme u obzir da su upravo te informacije u proturječnosti s ostalim informacijama u spisu. I drugi članci Zakona o poslovnim bankama obvezuju banke da djelatnost davanja zajmova obavljaju na temelju potreba nacionalnog gospodarstva i društvenog razvoja te u duhu državnih industrijskih politika (članak 34.). U skladu s točnom primjedbom kineske vlade, banke svoju poslovnu djelatnost obavljaju u skladu sa zakonom, tj. i u skladu s navedenim člankom 34. Zakona o poslovnim bankama. Stoga činjenice ne potvrđuju navodnu jasnu distinkciju između vlade i banaka.
(391)
Kineska vlada tvrdila je da je dala sve informacije u vezi s vlasništvom banaka koje posjeduje. Tvrdila je i da su dostavljene podatke o vlasništvu nad bankama službene brojke CBRC-a te stoga nije bilo razloga sumnjati da su informacije koje je dostavila kineska vlada lažne ili obmanjujuće i primijeniti odredbe članka 28. Osnovne uredbe. Kineska vlada izjavila je i da nije znala izvor izjave Komisije u stavku 95. (ponovljenom u uvodnoj izjavi (127)) dokumenta o konačnoj objavi („Javno dostupne informacije ukazuju na to da su u državnom vlasništvu i druge banke koje su proizvođačima izvoznicima u uzorku davale zajmove”), tj. pored banaka za koje je kineska vlada u svojem odgovoru na pismo za dopunu podataka izjavila da su u državnom vlasništvu. Te tvrdnje nisu mogle biti prihvaćene. Napominje se da je kineska vlada u početku u odgovoru na upitnik tvrdila da ne posjeduje informacije o svojem vlasništvu u bankama. Kineska vlada dostavila je neke od tih informacija tek nakon što je Komisija u pismu za dopunu podataka istaknula da, u skladu s kineskim zakonodavstvom, kineska vlada mora prikupiti te informacije. Tijekom provjere jedan je službenik CBRC-a odbio podastrijeti dokaze za brojke o vlasništvu nad bankama i otkriti izvor informacija te nije objasnio njihovo podrijetlo. Napominje se i da kineska vlada nije osporila činjenicu da je najmanje 5 drugih banaka koje je Komisija navela u dokumentu o konačnoj objavi (vidi bilješku u uvodnoj izjavi (127)) u državnom vlasništvu.
(392)
Kineska vlada nije se složila s izjavom iz stavka 97. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenog u uvodnoj izjavi (129)) da je CBRC odbio odgovoriti na pitanje o 10 najvećih banaka u Kini jer pitanje nije dostavljeno u pisanom obliku te je tvrdila da je Komisija pogrešno protumačila činjenice i da je glavni razlog uskraćivanja odgovora na pitanje koje nije bilo navedeno u pismu najave posjeta taj što nisu imali dovoljno vremena da se pripreme. Međutim, činjenica je da je u vezi s navedenim kineska vlada pogrešno protumačila činjenice. Komisija nije odmah zahtijevala odgovor, već je CBRC odbio uopće pogledati pitanje pod izgovorom da ono nije unaprijed dostavljeno u pisanom obliku. Ako je razlog bio nedostatak vremena za pripremu odgovora, kineska vlada mogla je odgovor dostaviti kasnije tijekom provjere ili elektroničkom poštom (iako ga tad Komisija ne bi mogla provjeriti) kao što je učinila i s nekim drugim dokumentima. Međutim, kineska vlada to nije učinila.
(393)
Kineska vlada tvrdila je da je dostavila dokumente o osnivanju i dužnostima CBRC-a koje je Komisija zatražila u upitniku i da, s obzirom na to da Komisija nije u pismu za dopunu podataka postavila nikakva pitanja u vezi s njima i da ih nije zatražila u „popisu dokumenta koje treba dostaviti prije početka posjete radi provjere” iz Priloga 2. pisma najave posjeta, kineska vlada nije smatrala obveznim dostaviti druge dokumente. To nije točno. Komisija je zatražila sve dokumente na temelju kojih je osnovan CBRC i utvrđene njegove dužnosti, ali kineska vlada dostavila je samo neke od njih. Komisija je tek na temelju izjave službenika CBRC-a saznala da s tim u vezi postoje i drugi dokumenti. Zapravo, odgovori kineske vlade na upitnik u vezi s navedenim bili su nepotpuni i obmanjujući jer je kineska vlada (CBRC) očito znala da postoje dodatni dokumenti, što je tijekom provjere na licu mjesta priznao službenik CBRC-a.
(394)
Kineska vlada tvrdila je da tijekom provjere Komisija nije zapravo zatražila statistike i izvještaje banaka koje su tijekom RIP-a davale zajmove izvoznicima u uzorku. Tvrdila je da je Komisija zatražila samo statističko izvješće za 2012. koje je Kineska banka podnijela CBRC-u i da je zbog toga i zbog obveze tajnosti službenik CBRC-a morao to provjeriti s odgovarajućom pravnom službom. To nije točno. Komisija je tijekom provjere ponovila svoj zahtjev iz upitnika i pisma za dopunu podataka da joj se dostave statistike svih banaka koje su dale zajmove izvoznicima u uzorku (87).
(395)
Kineska vlada tvrdila je i da je upućivanje na podnositelja pritužbe u predmetu o premazanom finom papiru, u kojem je Komisija „na temelju nepovoljnih zaključaka” ustanovila da su poslovne banke u državnom vlasništvu djelovale kao javna tijela, „neutemeljena tvrdnja bez konteksta s obzirom na prirodu i postojanje subvencija danih proizvođačima izvoznicima dotičnog proizvoda te se stoga ne može smatrati dovoljnim dokazom” postojanja financijskog doprinosa vlade ili javnog tijela u smislu članka 11.2. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Prvo, treba istaknuti da nalazi u predmetu premazanog finog papira nisu temeljeni na nepovoljnim zaključcima, već na dostupnim činjenicama u skladu s člankom 28. Osnovne uredbe i da naknadno nije donesena ni jedna sudska odluka koja bi potvrdila tvrdnju kineske vlade da se u tom smislu nalazi Komisije temelje na „neprimjerenoj uporabi dostupnih činjenica”. Upravo suprotno, u pogledu poslovnih banaka u državnom vlasništvu Komisija je donijela slične nalaze u drugom antisubvencijskom predmetu u vezi s uvozom iz Kine, tj. predmetu o čeliku s organskim premazom, a i druga su ispitna tijela, naročito tijela SAD-a, zaključila da su kineske poslovne banke u državnom vlasništvu javna tijela i to u nalazu koji je podržalo Žalbeno tijelo WTO-a (88).
(396)
Kineska vlada i dalje je tvrdila da je Komisija od svih banaka osnovanih u Kini zatražila određene informacije i da kineska vlada nije bila stvarno sposobna dostaviti takve informacije za „više od 3 800” banaka. Komisija se s tom tvrdnjom nije složila i još se jednom poziva na pismo za dopunu podataka u kojem je, nakon odgovora kineske vlade na upitnik, ograničila opseg zatraženih informacija na banke čiji je kineska vlada neposredni ili posredni dioničar (89).
(397)
Kineska vlada tvrdila je i da izjava Komisije da je tijekom provjere uzela u obzir sažetak okružnica Narodne banke Kine s mrežnih stranica nije točna i da to dokazuje stavak 133. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljen u uvodnoj izjavi (164)). To nije točno. Uvodna izjava (164) nije proturječna sadržaju izvatka s mrežnih stranica. Komisija je uzela u obzir stvarni sadržaj okružnice za koji kineska vlada zapravo nikad nije tvrdila da je netočan.
(398)
Kineska vlada tvrdila je da je Komisija „iz različitih dokumenata izvukla određene nazive i rečenice te ih upotrijebila izvan konteksta”, neke pogrešno protumačila i pokušala ih povezati kako bi utvrdila da kineska vlada podupire industriju proizvodnje dotičnog proizvoda ili da su poslovne banke u državnom vlasništvu javna tijela. Smatra da bi se „čitanje tih dokumenata u cijelosti” (planovi, nacrti i odluke) pokazalo da za nalaze Komisije nedostaje pravna osnova i da se oni ne temelje na dokazima. To nije točno. Komisija je analizirala i uzela u obzir sve dokumente, uključujući dokumente navedene u uvodnoj izjavi (102) u cijelosti, upravo na način koji zagovara kineska vlada.
(399)
Kad je riječ o Odluci br. 40, kineska vlada tvrdila je da je u dokumentu o konačnoj objavi Komisija Odluku citirala izvan konteksta „kako bi iskrivila njezino točno značenje”. Prema mišljenju kineske vlade iz ostalih odredaba Odluke br. 40. jasno je da je ona prilagođena razvoju uporabe obnovljivih izvora energije, a ne određivanju solarnih modula i ćelija kao cilja svih očekivanih razvojnih politika kako to smatra Komisija. Nije točno da je upućivanje Komisije na tekst članka V. Odluke br. 40. bilo izvan konteksta. Komisija ne tvrdi je li ili nije jedan od ciljeva razvoj uporabe obnovljivih izvora energije. Činjenice govore da je u Odluci br. 40. Državno vijeće odredilo industriju nove energije i solarnu energiju kao prioritetne industrije te su projekti u tim područjima uključeni u povlaštenu kategoriju projekata u Katalogu uputa za industrijsko restrukturiranje. Uzimajući u obzir članke 17., 18. i 19. Odluke br. 40. financijske institucije mogle su zajmove davati samo industrijama/društvima u toj kategoriji. To jasno ukazuje da je fotonaponskoj industriji u kojoj se među ostalima proizvode solarni moduli i ćelije dan prioritet.
(400)
Kineska vlada tvrdila je da se solarni moduli i ćelije ne spominju u tekstu Odluke Državnog vijeća od 10. listopada te da je, ako je i dan neki porezni poticaj, to bilo u pogledu ciljeva uporabe alternativne energije koji ne utječu na razvoj proizvodnje modula i ćelija uopće. Komisija se s tim ne slaže. Treba napomenuti da ne izgleda da je ta Odluka Državnog vijeća usmjerena isključivo na uporabu alternativnih izvora energije. Iz njezina naslova (Odluka Državnog vijeća o ubrzanju pripreme i razvoja strateških novih industrija) i sadržaja (između ostalog članak 1. stavci 1. i 2. te članak 2. stavak 2.) jasno je da je njezin cilj potpora razvoju odabranih industrija (u tom slučaju strateških novih industrija). To potvrđuje i činjenica da se ciljevi utvrđeni u toj Odluci odnose izravno na proizvodnju i učinak strateških novih industrija (članak 2. stavak 3.). U Odluci postoji i jasna veza između strateških novih industrija i fotonaponske industrije u kojoj se između ostalog proizvode solarni moduli i ćelije. Prvo, nema sumnje da je fotonaponska industrija dio industrije alternativne energije iz članka 2. Odluke koju bi država morala pripremati i razvijati. Drugo, proizvođači izvoznici u uzorku pripadaju kategoriji visokotehnoloških industrija koje se spominju u članku 2. stavku 2. Odluke. Slično tomu, u 12. petogodišnjem planu industrija solarne energije svrstana je u strateške industrije, a 12. petogodišnji plan za solarnu fotonaponsku industriju potvrđuje da je u Odluci Državnog vijeća „u važno polje strateških novih industrija uvrštena fotonaponska solarna industrija koju će naša država razvijati u budućnosti” (90).
(401)
Prema mišljenju kineske vlade Komisija je citirala srednjoročni i dugoročni znanstveni i tehnički plan, no nije se pozvala ni na jedno mjesto ili odredbu kojima se u tom dokumentu definiraju visokotehnološka poduzeća kao poduzeća koja proizvode module i ćelije ili fotonaponska industrija uopće. Prema mišljenju kineske vlade ciljevi plana usmjereni su samo na razvoj alternativnih izvora energije kako bi se smanjila ovisnost o fosilnim gorivima. Komisija se s tim ne slaže. Većini provjerenih proizvođača izvoznika u uzorku dodijeljene su potvrde poduzeća visoke i nove tehnologije te su oni na temelju toga dobili subvencije čija je dodjela bila ograničena na poduzeća visoke i nove tehnologije (tj. oslobađanje od plaćanja poreza). Istom vrstom programâ za pojedinačne potpore koji se spominju u Planu koristili su se izvoznici u uzorku.
(402)
Kineska vlada tvrdila je da izjava Komisije da se u Zakonu NRK-a o znanstvenom i tehnološkom napretku navodi niz mjera za potporu strateškim industrijama uključujući fotonaponsku industriju nije utemeljena na činjenicama i da se u njemu ne spominje fotonaponska industrija ili strateške industrije te da je neutemeljeno tvrditi da je dotični proizvod obuhvaćen područjem primjene tog zakona. To nije točno. Izjava je dana na temelju članaka 18. i 34. tog zakona. U skladu s člankom 18. država potiče i usmjerava financijske institucije da podupiru razvoj industrija visoke i nove tehnologije. U skladu s člankom 34. politički usmjerene financijske institucije nude posebnu pomoć projektima poduzeća koje podupire država. Fotonaponska industrija pripada kategoriji industrija visoke i nove tehnologije te kategoriji poduzeća čije projekte potiče država. Osim toga, člankom 17. navedenog zakona jamči se povlaštena porezna politika, između ostalog, za poduzeća koja se bave projektima obuhvaćenima nacionalnim znanstvenim i tehnološkim planovima. Iz uvodne izjave (401) jasno je da su njima obuhvaćeni projekti društava u fotonaponskoj industriji. Kao zaključak, postoje barem tri jasna pokazatelja da su fotonaponska industrija i društva koja proizvode i izvoze dotični proizvod obuhvaćeni područjem primjene navedenog zakona.
(403)
Kineska vlada tvrdila je i da je Komisija smatrala da planovi, odluke i zakoni NRK-a imaju isti pravni učinak i vrijednost i da je to suprotno načelima pravnog tumačenja, kineskog zakona o zakonodavnom postupku i argumenta koji je Kina više puta ponovila. Prema mišljenju kineska vlade pozivanje na opći petogodišnji plan i posebni fotonaponski plan nema pravnu osnovu jer nije dan ni jedan dokaz da su planovi pravno obvezujući. To nije točno jer ostali dokazi u spisu ne potvrđuju tvrdnju kineske vlade da planovi nisu obvezujući. Upravo suprotno, u tekstu plana koji je u odgovoru na upitnik dostavila kineska vlada jasno piše: „O ovom je planu raspravljao i o njemu odluku donio Nacionalni narodni kongres te plan ima snagu zakona.” (91) U svojim primjedbama na konačnu objavu kineska vlada izjavila je: „U skladu s kineskim Zakonom o zakonodavnom postupku, kinesko zakonodavstvo čine Ustavni zakon, upravno zakonodavstvo, lokalni propisi i pravila”. S obzirom na to da plan ima snagu zakona i da je kineska vlada potvrdila da zakoni čine kinesko zakonodavstvo, Komisija je zaključila da je plan uistinu pravno obvezujući. U skladu s objašnjenjem kineske vlade tijekom posjeta radi provjere, sektorski i regionalni petogodišnji planovi proizlaze iz općeg petogodišnjeg plana te Komisija ne bi smjela s petogodišnjim planom za fotonaponski sektor (2011. - 2015.) postupati drugačije u odnosu na opći petogodišnji plan.
(404)
Kineska vlada navodi „smjernice o povratu koje je izdala Komisija” kao primjer sličnog neobvezujućeg dokumenta u kontekstu EU-a. Komisija pretpostavlja da se kineska vlada poziva na „Obavijest Komisije o povratu antidampinških pristojbi” (SL C 127 od 29.5.2002., str. 10.). Međutim, nije ispravno te smjernice obilježiti kao neobvezujuće jer one obvezuju Komisiju u mjeri u kojoj ne krše nadređena pravila. Komisija je utvrdila da su planovi Kine pravno obvezujući. Međutim, čak i da to nije slučaj, nacionalni, sektorski i regionalni planovi, koji su nastali na najvišim razinama vlade i kojima se utvrđuje njezina politika u pogledu gospodarskog i industrijskog razvoja, očito bi imali visoku dokaznu vrijednost u pogledu stvarne obvezatnosti njihovih navedenih ciljeva. Očito je i da se vlada na njih može pozvati kako bi opomenula subjekte koji ih pravilno ne provode. Stoga bi i dalje bili iznimno važni za određivanje vladinih intervencija u gospodarstvu te smjera i kontrole određenih industrija.
3.5.2. Primjedbe stranaka u pogledu politike davanja povlaštenih zajmova, ostalih vrsta financiranja, jamstava u osiguranju
(405)
Kineska vlada tvrdila je da njezino nedostavljanje odgovorâ na Dodatak A. ne bi smjelo biti razlog za primjenu dostupnih činjenica na temelju članka 28. Osnove uredbe. Prema mišljenju kineske vlade, da je Komisija stvarno namjeravala potvrditi navode iz pritužbe da su kineske banke u državnom vlasništvu javna tijela, nije morala u upitnik unijeti toliki broj zahtjeva za unutarnje, povjerljive podatke o transakcijama banaka koje velikim dijelom ni na koji način nisu u vlasništvu vlade. U tom pogledu kineska vlada pozvala se na informacije o pojedinačnim zajmovima koje su proizvođačima izvoznicima u uzorku dale banke. Komisija se s tom tvrdnjom ne slaže. Informacije tražene u Dodatku A. bile su potrebne radi provjere jesu li kineske banke javna tijela te jesu li povjerene vladi koja ih usmjerava. Uz iznimku informacija o pojedinačnim zajmovima kineska vlada nije posebno navela koje ostale zatražene informacije za tu namjenu smatra nevažnima.
(406)
U pitanjima u Dodatku A. traže se informacije o vlasništvu nad bankama, sastavu upravih odbora te odbora dioničara, zapisnicima sa sastanaka dioničara i direktora, povezanosti višeg rukovodstva s državnim tijelima vlasti, zajmovima danima prema sektorima, politici davanja zajmova i procjeni rizika u pogledu zajmova danih proizvođačima izvoznicima koji surađuju. Kad je riječ o nalazima o javnim tijelima, kineska vlada tvrdila je da je takav zahtjev bio „očito nerazuman” i da je opseg traženih informacija bio preopširan. Kineska vlada tvrdila je i da „prag” za određivanje je li neki subjekt javno tijelo ili nije mora biti utvrđen prije no što se informacije zatraže. Komisija se s tim ne slaže. U pogledu visokih standarda koje je postavilo Žalbeno vijeće WTO-a u Nagodbi br. 379. (92), sve su zatražene informacije potrebne uključujući nalaze o mjeri uključenosti vlade u financijskih sustav. Na primjer, dokaz da subjekti djeluju nekomercijalno može ukazati na povjeravanje i usmjeravanje u kombinaciji s indicijama o uključenosti vlade. U svakom slučaju, treba napomenuti da je, kad su proizvođači izvoznici u uzorku počeli surađivati, Komisija odlučila ograničiti zatražene informacije na zajmove dane tim poduzećima te nije izvlačila zaključke iz propusta kineske vlade da dostavi ostale informacije o pojedinačnim zajmovima koje su tražene na samom početku. Međutim, za ispitni postupak i dalje su bili važni svi ostali zahtjevi za informacije. Kad je riječ o tvrdnji kineske vlade da nije mogla dostaviti informacije tražene u Dodatku A., napominje se da je kineska vlada odbila dostaviti dodatke A. za sve banke osim za nekoliko njih. Uzimajući navedeno u obzir donesen je zaključan da kineska vlada nije u razumnom roku dostavila preostale zatražene informacije.
(407)
Pozivajući se na Izvješće Žalbenog vijeća (stavak 99.) u predmetu SAD - vruće valjani proizvodi (93), kineska vlada tvrdi da nije bila stvarno sposobna zadovoljiti „nerazumne” zahtjeve Komisije za informacije i da je propust Komisije u rješavanju tog problema, i povezivanju raznih zahtjeva za utvrđivanje činjenica na koje se odnose, značio da Komisija nije postupala u dobroj vjeri. Iako se navedeni predmet odnosi na suradnju izvoznika u antidampinškom predmetu, Komisija prihvaća da je, u slučaju vladinih upitnika o predmetima kompenzacijskih pristojbi, potrebno uspostaviti ravnotežu između zatraženih informacija i stvarne sposobnosti stranke koja udovoljava zahtjevu. Međutim, ravnotežu treba uspostaviti u kontekstu svih činjenica. Status banaka u državnom vlasništvu kao javnih tijela već je određen u premetima premazanog finog papira i čelika s organskim premazom, a u ovom je predmetu podnositelj pritužbe dostavio dovoljne dokaze prima facie kako bi dokazao da su banke u državnom vlasništvu javna tijela. Stoga, ako je željela odbaciti tu tvrdnju, kineska vlada morala je očekivati da će se od nje tražiti da osigura veliki broj činjenica. Nažalost, kineska vlada nastavila je s tvrdnjama, primjerice da nije posjedovala informacije o vlasništvu vlade nad bankama ili ih je imala vrlo malo (važan čimbenik u određivanju je li riječ o javnom tijelu), koje su ukazivale da nije postupala najbolje što je mogla i da je odbijala pristup potrebnim informacijama. To je jedna od „ograničenih okolnosti” za koju se može primijeniti članak 12.7. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama (u skladu s Izvješćem Skupine WTO-a (94)). Osim toga, iako je Komisija znala da su njezini zahtjevi za informacijama zbog stvarne potrebe bili iznimno opširni, suradnja je proces koji se odvija u oba smjera, a kineska vlada u početku je jednostavno tražila objašnjenje povezanosti utvrđivanja činjenica i zahtjeva (što se ne može unaprijed odrediti) umjesto da je predložila način za razumno rješavanje zahtjeva za informacije.
(408)
Kad je riječ o provjeri Šangajske banke, kineska vlada tvrdila je da činjenica da ona nije bila izvršena nije dovoljan razlog za primjenu dostupnih činjenica i da je u svakom slučaju njezino neizvršenje krivnja Komisije. U svojem odgovoru Komisija napominje da je činjenično stanje s obzirom na organiziranje posjete radi provjere Šangajske banke opisano u stavcima 111. i 112. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenih u uvodnim izjavama (143) i (144)). U pogledu te provjere činjenično stanje nije se promijenilo, a Komisija se ne slaže s načinom na koji je kineska vlada protumačila te činjenice te smatra da je učinila sve da izvrši provjeru, što nije bilo moguće jer ju je u tome sprječavala kineska vlada. Kineska vlada poziva se na Izvješće Skupine WTO-a (95) u kojem je zaključeno da, ako se ne obavi posjeta na licu mjesta, nisu iskorištene sve mogućnosti provjere dokumenata. Međutim, kad je riječ o dotičnom ispitnom postupku, kineska vlada izvijestila je Komisiju da je banka dostupna za provjeru samo jednog radnog dana prije početka provjere kineske vlade (nakon već produženog roka za potvrdu) te je, s obzirom da se dogovoreni rasporedi nisu mogli mijenjati, time otklonila svaku mogućnost posjete na licu mjesta. U tim okolnostima može se zaključiti da kineska vlada nije postupila najbolje što je mogla i Komisija ne vidi način na koji bi se provjera na licu mjesta mogla nadomjestiti drugim postupcima.
(409)
Kineska vlada tvrdila je da Komisija ne smije zanemariti informacije koje je dostavila Banka HuaXia u pogledu njezine vlasničke strukture zato što nisu „u svakom pogledu savršene”. Komisija napominje da razlog odbijanja tih informacija nije bio taj što informacije nisu u svakom pogledu bile savršene. Kako je već objašnjeno u uvodnoj izjavi (147), Banka HuaXia nije prije posjeta radi provjere odavala informacije o vlasništvu vlade iako je to Komisija već zatražila u početnom upitniku. Nakon što je Komisija istaknula da su neki dioničari Banke HuaXia u državnom vlasništvu, banka je dostavila list papira s informacijama od nepoznatog izvora, a osim toga te su informacije bile proturječne ostalim informacijama u spisu. Takve informacije nisu se mogle prihvatiti.
(410)
U pogledu odluke Banke HuaXia da dostavi samo neke od procjena kreditne sposobnosti kako je opisano u uvodnoj izjavi (148), kineska vlada tvrdila je da je Komisija primila razumno objašnjenje razloga zbog kojih nije mogla dostaviti procjene. Komisija se s tim ne slaže. S obzirom na to da je u pismu najave posjeta jasno najavljeno da će ti dokumenti biti predmet posjeta radi provjere, objašnjenje da „su se dvama izvješćima o procjenama rizika bavila druga dva odjela banke i da odgovorne osobe u to vrijeme nisu bile na raspolaganju” nije prihvatljivo. Osim toga, kineska vlada iznosi argument, koji u svojim primjedbama ponavlja, da se informacije nisu mogle dostaviti zbog tajnosti podataka klijenata. Komisija napominje da postoje odredbe o postupanju s povjerljivim informacijama u ispitnom postupku za kompenzacijsku pristojbu (96) i da je, u svakom slučaju, svrha većine zahtjeva Komisije u tom pitanju i drugim pitanjima te informacije pregledati, a ne preuzeti. Komisija u svakom slučaju napominje da bi stroga primjena načela „tajnosti podataka klijenata” mogla onemogućiti provjeru većine relevantnih informacija u ispitnim postupcima za kompenzacijsku pristojbu. U takvim situacijama ne bi bilo moguće unakrsno provjeriti odgovore izvoznika na mnoga pitanja i obaviti nasumične provjere sudionika u raznim programima u slučajevima u kojima izvoznici nisu surađivali ili u kojima se ispitni postupak odvijao skupno.
(411)
Kineska vlada tvrdila je da je Banka EXIM u ispitnom postupku u potpunosti surađivala, a da određeni dokumenti koje je tražila Komisija nisu mogli biti dostavljeni zbog unutarnjih pravila, državne tajne, povjerljivosti ili ostalih zakona. Stoga nedostavljanje tih dokumenta ne može uzrokovati primjenu dostupnih činjenica. U skladu sa Zakonom o poslovnim bankama službenici Banke EXIM nisu mogli tijekom ispitnog postupka dostaviti te dokumente. S tim u vezi i suprotno pretpostavci Komisije, Osnovna uredba i Sporazum o subvencijama i kompenzacijskim mjerama nemaju prednost pred nacionalnim zakonima NRK-a. Kineska vlada tvrdila je i da pitanja pripadnosti viših službenika političkoj stranci nisu važna i da su za nju uznemirujući. Komisija se s tim ne slaže. Iako pravila WTO-a (na kojima se velikim dijelom temelji Osnovna uredba) ne mogu imati „prednost” pred domaćim zakonima, to ne sprečava Komisiju da donosi zaključke ako takvi domaći zakoni ometaju razumne zahtjeve za informacije. Osim toga, iako je Banka EXIM u Dodatku A. dala neke odgovore, gotovo sve ih je odbila poduprijeti informacijama o izvoru i dokazima. Stoga informacije koje nisu potkrijepljene provjerenim pisanim dokumentima imaju vrijednost usmene izjave. Da je ta praksa prihvaćena, Banka EXIM mogla je dostaviti gotovo bilo koje informacije, a ispitno tijelo bi ih trebalo prihvatiti, a da ne može provjeriti njihovu točnost.
Pitanja pripadnosti političkoj stranci i jedinicama KPK-a u Banci EXIM (i svim drugim bankama u predmetu) vrlo su važna kako bi se ustanovio doseg utjecaja na rukovodstvo banke u svjetlu naročite uloge KPK-a u okviru Ustava NRK-a. Osim obrazlaganja tih pitanja koje je Komisija ponudila u uvodnoj izjavi (151) napominje se da se, u skladu s Ustavom KPK-a, od svih organizacija, uključujući privatna trgovačka društva, zahtijeva da, ako zapošljavaju najmanje tri člana stranke, budu osnovane kao „primarne organizacije stranke”. Te organizacije jamče i nadgledaju provedbu načela i politika stranke i države te podupiru sastanke dioničara, upravnih i nadzornih odbora te rukovoditelja u vršenju dužnosti i izvršavanju ovlasti u skladu sa zakonom (97). Zakonom NRK-a o trgovačkim društvima sva društva u Kini obvezuju se da u svojoj organizacijskoj strukturi osnuju organizaciju KPK-a koja će provoditi aktivnosti KPK-a (98). Stoga je KPK očigledno povezan s aktivnostima kineske vlade i djelatnostima svih vrsta poduzeća i institucija u Kini te je u tom pogledu legitimno postavljati pitanja o pripadnosti stranci.
(412)
Kad je riječ o provjeri CDB-a, kineska vlada iznijela je iste tvrdnje u pogledu pitanja o stranačkoj pripadnosti rukovodstva i ulozi KPK-a u banci. S tim u vezi Komisija se poziva na obrazloženja u uvodnim izjavama (151) i (411). Kineska vlada tvrdila je i da CDB nije mogao dostaviti zatraženo izvješće o procjeni kreditnog rizika zbog razloga povjerljivosti, ali je dostavila obrazac za kreditni rejting te primjer ocjene kreditnog rizika s prebrisanim nazivom društva. Napominje se da obrazac za kreditni rejting i kreditni rejting za nepoznato društvo i nepoznatu industriju nisu dokaz procjene kreditnog rizika za jednog od izvoznika u uzorku u skladu sa zahtjevom Komisije. Kad je riječ o pitanjima povjerljivosti, Komisija se poziva na objašnjenje u uvodnoj izjavi (410).
(413)
Kineska vlada je tvrdila da nalazi Komisije da su poslovne banke u državnom vlasništvu javna tijela nisu u skladu s člankom 1.1. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama jer Komisija nije imala nikakve dokaze te nije ponudila obrazloženu i primjerenu analizu svojeg mišljenja da je uključenost vlade u kineski financijski sektor toliko duboka da se od banaka traži da poštuju politike povlaštenog postupanja. Komisija se s tom tvrdnjom nikako ne slaže. Neovisne informacije iz uvodnih izjava (162) i (168) upućuju na to da banke provode politike povlaštenog postupanja, a to je jasno i iz nekoliko kineskih planova, zakona i političkih dokumenata iz uvodne izjave (102). Komisija je pregledala, analizirala i navela niz dokumenata koje su objavile međunarodne organizacije uključujući WTO, Svjetsku banku, MMF i OECD u kojima se zaključuje da kineski bankarski sektor znatno ovisi o uplitanju države osobito u pogledu povlaštenih zajmoprimaca i utvrđivanja kamatnih stopa.
(414)
Kineska vlada osporava važnost nekoliko dokumenata kojima se Komisija poslužila kao dostupnim činjenicama za utvrđivanje jesu li poslovne banke u državnom vlasništvu javna tijela. Prvo, treba naglasiti da je Komisija najdostupnije činjenice morala upotrijebiti samo zbog izostanka suradnje kineske vlade i njezinoga odbijanja da dostavi zatražene informacije.
(415)
Kineska vlada tvrdila je da se u Izvješću banke Deutsche Bank o istraživanju („Izvješće Deutsche Bank”) koje je Komisija citirala u uvodnoj izjavi (161) opisuje povijesno stanje u Kini i da to ne može biti valjana osnova za procjenu kineskog bankarskog sektora 7 godina poslije. Prvo, kineska vlada griješi kad tvrdi da je izvješće temelj za procjenu stanja „7 godina poslije”. Izvješće je objavljeno 2007., a RIP, razdoblje za procjenu kineskog bankarskog sektora u svrhu ovog postupka, počeo je 2011. Stoga se izvješće odnosi na stanje 4 godina prije navedenog razdoblja. Drugo, Izvješće Deutsche Bank nije jedini dokument kojim se Komisija u svojim nalazima poslužila, već polazište za njezinu analizu kineskog bankarskog sektora i osobito vlasničku strukturu u tom sektoru. Treće, ostale informacije kojima se Komisija poslužila kako bi utvrdila vlasničku strukturu kineskog bankarskog sektora (izvješća i radni dokumenti WTO-a, MMF-a i OECD-a) u skladu su s ostalim nalazima Izvješća Deutsche Bank. U tom kontekstu treba napomenuti da je u tom pogledu kineska vlada dostavila samo najnužnije od višekratno zatraženih informacija i da nikad nije na temelju činjenica osporila nalaze Komisije u vezi s državnim vlasništvom u bankarskom sektoru i državnim uplitanjem u bankarski sustav.
(416)
Kineska vlada osporava i upućivanje Komisije na Izvješće WTO-a o pregledu trgovinske politike iz 2012. tvrdeći da je izjava da „je općenito bilo vrlo malo promjena u tržišnoj strukturi kineskog bankarskog sektora” dana u usporedbi s prethodnim razdobljem pregleda 2010. Komisija se s tom tvrdnjom slaže. Međutim, Komisija u svojem dokumentu o konačnoj objavi citira izvješća WTO-a o pregledu trgovinske politike iz 2011. i 2012. u istoj uvodnoj izjavi (161) kako bi pokazala da se u razdoblju od dvije godine malo toga promijenilo. Dok se u izvješću iz 2010. navodi da „je visoki stupanj državnog vlasništva još jedno važno obilježje financijskog sektora u Kini”, izvješće iz 2012. potvrdilo je da se u tom pogledu malo toga promijenilo. Kineska vlada citirala je i izvješće iz 2012. i na temelju toga tvrdila da je izvješće proturječno procjeni Komisije iz uvodne izjave (161). Ta tvrdnja nije mogla biti prihvaćena. Ni jedan od navoda iz izvješća ponovljen u primjedbama kineske vlade na dokument o konačnoj objavi nije u proturječnosti i ne osporava procjenu Komisije u uvodnoj izjavi (161).
(417)
Kineska vlada tvrdila je i da u nalazima Komisije u uvodnoj izjavi (162) nedostaju valjani dokazi jer se Komisija (pored Izvješća Deutsche Bank i WTO-ovih pregleda trgovinske politike o kojima je bilo riječi u prethodnim uvodnim izjavama) „samo poziva na Izvješće i Ekonomsko istraživanje Svjetske banke itd., ali u potvrdu svojih nalaza ne daje nikakvo razumno i primjereno objašnjenje”. Ta tvrdnja nije mogla biti prihvaćena. U tom smislu napominje se da se u izvješćima Svjetske banke između ostalog navodi sljedeće: „Unatoč osjetnom napretku u reformi i jačanju financijskog sektora u protekla tri desetljeća, kineski financijski sustav i dalje je represivan i podložan ključnim strukturnim neravnotežama. Postojeći sustav, koji obilježavaju nadmoć banaka u državnom vlasništvu, jako državno uplitanje i preostala kontrola kamatnih stopa, tijekom gospodarskog uzleta Kine iznimno je učinkovit u mobilizaciji štednje i dodjeli kapitala strateškim sektorima” ili „Istovremeno izravna i neizravna kontrola financijskih institucija mora dati prostora daljim dogovorima na temelju tržišta. To bi trebalo značiti da neovisne središnje banke koje djeluju na otvorenom tržištu i rabe kamatne stope, a ne kreditna ograničenja, upravljaju likvidnošću. Poslovne banke pri davanju zajmova primijenile bi trgovinska načela i analizu kreditne sposobnosti, a ne bi slijedile naputke vlade” i „Vlada je na svim razinama bila izravno uključena u trgovinske djelatnosti financijskih institucija, posjedovanjem udjela ili neizravnim utjecajem, uglavnom zato jer za ostvarenje političkih ciljeva uvelike ovisi o kreditima poslovnih banaka”. U Ekonomskom istraživanju OECD-a o Kini iz 2010. opisuju se politike Narodne banke Kine o donjim granicama kamatnih stopa za zajmove i gornjim granicama kamatnih stopa za depozite kojima se banke destimuliraju da primjereno vrjednuju rizik i koje su neproduktivna mjera tržišnog natjecanja u bankarskom sektoru te se navodi da im je cilj očuvati profitabilnost bankarskog sektora koji je najvećim dijelom u državnom vlasništvu.
(418)
Kineska vlada tvrdi i da zaključak Komisije da je Narodna banka Kine uključena u utvrđivanje kamatnih stopa u poslovnim bankama u državnom vlasništvu i da na to utječe, nije utemeljen na odgovarajućim objašnjenjima i dokazima. U tom smislu kineska vlada izjavila je da je Komisija trebala znati da je u srpnju 2013. ukinuta donja granica kamatnih stopa za zajmove. Prvo, treba napomenuti da Komisija nije analizirala stanje na kineskom bankarskom tržištu u srpnju 2013. jer ono nije bilo relevantno za ovaj ispitni postupak. Drugo, tvrdnja da nalazima Komisije nedostaje odgovarajući temelj u obliku objašnjenja i dokaza nije točna. U relevantnim okružnicama jasno se navodi da Narodna banka Kine određuje granice davanja zajmova i stopa za depozite. Treće, i u Ekonomskom istraživanju OECD-a o Kini iz 2010. koje se spominje u uvodnoj izjavi (162) potvrđuje se postojanje takvih ograničenja.
(419)
Kineska vlada tvrdila je da „je Komisija znala da je okružnicama, uključujući okružnice od 8. lipnja i 8. srpnja 2012. poslanima nakon nalaza u predmetu premazanog finog papira, praksa kamatnih stopa Narodne banke Kine znatno izmijenjena”. To nije točno. Komisija nije mogla znati je li i kako je praksa izmijenjena jer je okružnice kineska vlada odbila dostaviti. Čak se i u sažecima sa mrežnih stranica Narodne banke Kine dostavljenima tijekom provjere, a za koje je kineska vlada pogrešno tvrdila da ih je Komisija u potpunosti zanemarila, potvrđuje da takva ograničenja još uvijek postoje.
(420)
Kineska vlada tvrdila je i da „Komisija vjerojatno nije svoje nalaze temeljila na stvarno ‚dostupnim činjenicama’ koje proturječe povijesnim informacijama kojima je raspolagala, već je od kineske vlade očekivala da dokaže da se stanje iz vremena provjere u predmetu čelika s organskim premazom promijenilo”. U pogledu objašnjenja u uvodnim izjavama od (415) do (419) jasno je da ta tvrdnja nije točna. U spisu nema dostupnih činjenica koje proturječe nalazima Komisije koji nisu utemeljeni samo na povijesnim informacijama već i na valjanim dokazima, na temelju svih informacija relevantnih za RIP.
(421)
Kineska vlada tvrdila je da četiri točke tvrdnje Komisije u uvodnoj izjavi (166) nisu točne i da nedostaje odgovarajuća pravna procjena. Kineska vlada tvrdila je da je upućivanje na članak 34. Zakona o poslovnim bankama prema kojemu banke „moraju djelatnost davanja zajmova obavljati u skladu s potrebama nacionalnog gospodarstva” u potpunosti neutralno. Nije jasno što kineska vlada misli pod „neutralnim upućivanjem”, ali planovi, politički dokumenti i zakoni citirani u uvodnoj izjavi (102) upućuju na to da su razvoj fotonaponske industrije te financijska i druga potpora tom razvoju među potrebama nacionalnog gospodarstva Kine. U kontekstu financijske potpore koja se tim dokumentima potiče jasno je da banke podupiru trgovačka društva u fotonaponskoj industriji. Kad je riječ o nalazu da banke moraju poštovati pravne propise prema kojima moraju davati kredite poticanim projektima, a koji Komisija temelji na Odluci Državnog vijeća br. 40., kineska vlada tvrdila je da „je u potpunosti neumjestan” jer se u Odluci ne navodi i ne upućuje da je solarna industrija poticani projekt. I ta je tvrdnja netočna. Iz uvodne izjave (399) jasno je da solarna industrija pripada kategoriji poticanih industrija i projekata. Kineska vlada slično je tvrdila i u vezi sa Zakonom NRK-a o znanstvenom i tehnološkom napretku i nalazom Komisije da se na temelju njega od banaka traži da prvenstvo daju razvoju industrija visoke i nove tehnologije i da proizvođači u uzorku pripadaju toj kategoriji. Prema mišljenju kineske vlade Komisija nije izvršila pravnu analizu pitanja je li solarna industrija proizvodnje modula i ćelija opisana kao industrija nove i visoke tehnologije obuhvaćena područjem primjene tog zakona. To nije točno. Komisija je jasno povezala kategoriju visokotehnoloških industrija i solarne industrije proizvodnje modula i ćelija. To je detaljno objašnjeno u uvodnoj izjavi (402).
(422)
Za tvrdnju Komisije da je uključenost države u kineski financijski sektor duboka i trajna kineska vlada tvrdila je da nije potkrijepljena valjanim dokazima. Kineska vlada osporila je dokaze Komisije i tvrdila da izvješće MMF-a iz 2009. u kojemu se naglašava nedostatak liberalizacije kamatnih stopa nije mjerodavno jer su kamatne stope u Kini u cijelosti liberalizirane. To nije točno. Dokazi u spisu potvrđuju da liberalizacija kamatnih stopa u Kini nije dovršena, a isto su tijekom posjeta radi provjere potvrdili službenici Narodne banke Kine. Kad je riječ o Državnom izvješću MMF-a iz 2010. na koji se pozvala Komisija, kineska vlada tvrdila je da je Komisija u cijelosti zanemarila nalaze MMF-a o liberalizaciji financijskog sektora. To nije točno. Komisija nije zanemarila odgovarajuće nalaze iz toga izvješća MMF-a koji su bili mjerodavni. Nalazi MMF-a na koje se u svojim primjedbama pozvala kineska vlada nisu proturječni nalazima Komisije o uključenosti države u kineski financijski sektor, a pogotovo u pogledu državnog vlasništva ili politike kamatnih stopa za zajmove i depozite. Činjenica da se u izvješću navodi da je proteklih godina postignut napredak u razvoju financijskog sustava u Kini koji se više temelji na tržištu ne znači da se izvješću potvrđuje da se financijski sustav u Kini zaista temelji na tržištu. U pogledu istraživanjâ OECD-a na koje se poziva Komisija, kineska vlada tvrdila je da se na temelju „jedne rečenice uz odbacivanje znatnog napretka u liberalizaciji bankarskog sektora” ne može zaključiti da banke u Kini ne posluju neovisno. U vezi s tom tvrdnjom treba napomenuti da Komisija nikad nije donijela zaključak na temelju „jedne rečenice”, već, kako je prikazano prethodno u tekstu, na temelju nekoliko dokumenata koje su prikupile neovisne međunarodne organizacije.
(423)
Kineska vlada tvrdila je da je analiza Komisije o utvrđivanju javnog tijela „u cijelosti manjkava” i da njezin zaključak iz uvodne izjave (168) nije sukladan načinu na koji je Žalbeno tijelo WTO-a protumačilo naziv „javno tijelo” u predmetu SAD - konačne antidampinške i kompenzacijske pristojbe za određene proizvode iz Kine. I jedan proizvođač izvoznik tvrdio je da je obrazloženje Komisije o utvrđivanju javnog tijela „pravno pogrešno”. Kineska vlada tvrdila je da Komisija nije ustanovila da poslovne banke u državnom vlasništvu imaju i vrše vladine ovlasti koje su im povjerene i da nije utvrdila (i.) da su dotične funkcije za koje tvrdi da ih izvršavaju poslovne banke u privatnom vlasništvu funkcije koje općenito izvršava vlada, tj. da je u prvom redu riječ o vladinim funkcijama, (ii.) da postoje zajednička obilježja poslovnih banaka u državnom vlasništvu i vladinih tijela osim držanja udjela koje nije utvrđeno za sve banke u državnom vlasništvu i (iii.) da sve banke u poslovnom vlasništvu imaju potrebne vladine ovlasti za njihovo izvršavanje ili da im je povjerena ovlast izvršavanje dotičnih vladinih funkcija. Te su se tvrdnje morale odbaciti. Komisija upućuje na analizu tog problema u uvodnim izjavama od (158) do (167). Davanje zajmova spomenuto je u definiciji subvencije u članku 3. stavku 1. točki (a) Osnovne uredbe kao funkcija vlade. U tekućem ispitnom postupku poslovnim bankama u državnom vlasništvu naloženo je na temelju planova i ostalih političkih dokumenata da promiču određene sektore, uključujući fotonaponski sektor. Na temelju dostupnih činjenica zaključeno je i da je vlasništvo vlade u kineskim bankama znatno i da vlada znatno kontrolira poslovne banke u državnom vlasništvu. S obzirom na to da kineska vlada nije dostavila tražene informacije o vlasništvu vlade nad svim poslovnim bankama u državnom vlasništvu u Kini, Komisija je svoje nalaze utemeljila na dostupnim činjenicama. Stoga Komisija zaključuje da poslovne banke u državnom vlasništvu posluju kao dio vlade te da u provedbi politika kineske vlade o davanju povlaštenih zajmova određenim sektorima obnašaju javnu dužnost.
(424)
Kineska vlada tvrdila je i da Komisija nije utvrdila da se privatne banke u Kini usmjeravaju i povjeravaju, a osobito da Komisija nije utvrdila da je kineska vlada privatnim bankama i poslovnim bankama u državnom vlasništvu izričito i potvrdno dala naputak ili naložila ili dodijelila odgovornost ili nadležnost da daju povlaštene zajmove. Komisija se s tom tvrdnjom ne slaže. Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od (170) do (173), politika kineske vlade jest fotonaponskoj industriji osigurati potporu u obliku povlaštenih zajmova. Privatne banke obvezne su provoditi politiku vlade: kineska vlada na temelju Zakona o poslovnim bankama uputila je sve banke u Kini da „svoju djelatnost davanja zajmova obavljaju na temelju potreba nacionalnog gospodarstva i društvenog razvoja te u duhu državnih industrijskih politika”. Te potrebe i državne industrijske politike navedene su, između ostalog, u različitim planovima i političkim dokumentima, a među njima je i povlašteno financiranje odabranih industrija uključujući fotonaponsku industriju. Kineska vlada tvrdila je i da je dotični članak Zakona o poslovnim bankama izvučen iz konteksta i da izričito ne pokazuje da je kineska vlada poslovnim bankama dala bilo kakve upute ili naloge, dodijelila odgovornost ili nadležnost. Kako je već objašnjeno u uvodnoj izjavi (390), Komisija se ne slaže da je članak 34. izvučen iz konteksta te smatra da je njegov tekst jasan pravni obvezujući naputak svim bankama u Kini. Komisija se ne slaže ni s tvrdnjom kineske vlade da dokumenti iz uvodne izjave (102) o davanju povlaštenih zajmova fotonaponskoj industriji čine „neprimjerenu pravnu osnovu”. To je detaljno objašnjeno u uvodnim izjavama od (399) do (403).
(425)
Jedan proizvođač izvoznik tvrdio je da Komisija nije dokazala da kineska vlada povjerava i usmjerava banke u stranom vlasništvu. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Komisija je dokazala povjeravanje i usmjeravanje svih banaka u privatnom vlasništvu u Kini (između ostalog u uvodnim izjavama od (169) do (172) i (424)), a toj kategoriji pripadaju i banke u stranom vlasništvu.
(426)
Kad je riječ o utvrđivanju povjeravanja i usmjeravanja, kineska vlada tvrdila je i da je Komisija donijela zaključke na temelju procjene kreditnog rizika za jednog izvoznika u uzorku koju je dostavila jedna banka te je primijenila na sve banke u Kini i time u tom pogledu upotrijebila nepovoljne zaključke. Napominje se da su kineska vlada i banke odbile dostaviti procjene kreditnog rizika za ostale proizvođače izvoznike u uzorku. S obzirom na to da je Komisija morala upotrijebiti u tom pogledu dostupne činjenice i da je navedena procjena kreditnog rizika najbolja dostupna činjenica, Komisija je dijelom svoj zaključak utemeljila na tom dokumentu. Međutim, naglašava se da su zaključci doneseni na temelju dostupnih činjenica, a ne nepovoljnih zaključaka.
(427)
Kineska vlada usprotivila se Komisijinoj procjeni da je kinesko financijsko tržište poremećeno „jer je pravno manjkavo”. Kineska vlada tvrdila je da u RIP-u nema dokaza koji bi upućivali na to da poslovne banke u državnom vlasništvu čine dvije trećine kineskog financijskog tržišta. Komisija se s tom tvrdnjom ne slaže. U nedostatku informacija o vlasništvu u bankarskom sektoru koje su tražene u više navrata, ali ih kineska vlada nije dostavila, Komisija se poslužila dostupnim činjenicama. Komisija se pozvala na Izvješće Deutsche Bank u kojem je navedeno da poslovne banke u državnom vlasništvu čine više od dvije trećine kineskog financijskog tržišta. To potkrepljuju i dokazi iz dokumenata WTO-a, MMF-a, OECD-a i Svjetske banke koji potvrđuju da se prisutnost države u kineskom bankarskom sektoru tijekom RIP-a nije znatno promijenila. Kineska vlada tvrdila je i da je izjava Komisije o kamatnim stopama (tj. da su banke obvezne poštovati ograničenja koja je utvrdila Narodna banka Kine) netočna jer je donja granica kamatnih stopa za zajmove u potpunosti ukinuta. To nije točno. Točno je da je kineska vlada u svojim primjedbama tvrdila da je donja granica kamatne stope za zajmove ukinuta u srpnju 2013., a to znači više od jedne godine nakon isteka RIP-a. Točno je i da još vrijede gornje granice kamatnih stopa za depozite. Stoga je nalaz Komisije da u odlučivanju o uvjetima za davanje zajmova banke nisu potpuno slobodne (barem u pogledu RIP-a) točan, a to podupiru i dokazi u spisu. Kineska vlada usprotivila se nalazima Komisije u uvodnim izjavama od (183) do (188) na temelju navodne nemjerodavnosti nekolicine planova, političkih dokumenata i zakona na koje se Komisija pozvala. Komisija se s tom tvrdnjom ne slaže te upućuje na uvodne izjave od (399) do (403) u kojima je objasnila zašto su ti dokumenti mjerodavni za nalaze.
Kineska vlada izjavila je i da je nalaz Komisije da je određenim bankama dan pristup SIGURNIM deviznim pričuvama neumjestan jer su u dokazima navedene samo banka EXIM i CDB te je objasnila da se zajmovi iz tih pričuva daju samo poduzećima u državnom vlasništvu. Komisija se s tim ne slaže. U dokazima je navedeno da su na početku programa pričuve bile dostupne samo političkim bankama CDB i EXIM, ali se spominje i Kineska banka, što upućuje na to da je početno ograničenje ukinuto. I tvrdnja da dokazi „jasno upućuju na to da se zajmovi daju samo poduzećima u državnom vlasništvu poput Sinopeca” nisu točne. Zapravo upućuju na to da se prednost daje poduzećima u državnom vlasništvu, ali ne i da je davanje tih zajmova ograničeno samo na njih. U svakom slučaju, s obzirom na veličinu Banke EXIM i CDB-a te njihov utjecaj na financijsko tržište u Kini, čak i da je program ograničen samo na njih, to bi bio znatan poremećaj financijskog tržišta u cjelini.
(428)
Kineska vlada tvrdila je i da Komisija nije utvrdila specifičnost u pogledu povlaštenog davanja zajmova i da je njezina analiza specifičnosti pravno nedosljedna jer nije utvrdila odnosi li se Odluka br. 40 na projekte ili industrije. Prema mišljenju kineske vlade činjenica da „je Odlukom br. 40 obuhvaćen iznimno velik popis gospodarskih sektora i industrija, ovaj dokument izričito ne ograničava pristup određenih poduzeća navodnim subvencijama kako to zahtijeva sudska praksa WTO-a”. Komisija se s tom tvrdnjom ne slaže. Kad je riječ o poticanim projektima, potrebno je napomenuti da su njima obuhvaćene samo određene aktivnosti ograničenog broja industrijskih sektora te se stoga ne može smatrati da je kategorizacija, kojom je obuhvaćen samo podskup poduzeća u Kini, općenita i nespecifična. U nedostatku objašnjenja (i dokumenata koji bi to potkrijepili) Komisija je to smatrala najprirodnijim tumačenjem načina na koji je kineska vlada točno primijenila definiciju fotonaponske industrije, na primjer za potrebe Odluke br. 40. i povezanog Kataloga uputa za industrijsko restrukturiranje. Osim toga, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (102), solarna fotonaponska industrija pripada kategoriji strateških industrija u skladu s definicijom iz 12. petogodišnjeg plana te na tim temeljima ima pristup povlaštenom financiranju, što je jasno iz navoda iz raznih planova, političkih dokumenata i zakona u istoj uvodnoj izjavi.
(429)
Kineska vlada tvrdila je i da Komisija nije utvrdila koristi od povlaštenog davanja zajmova jer primjena vanjskih referentnih mjerila za utvrđivanje koristi nije potkrijepljena nalazima Komisije. Prema mišljenju kineske vlade nije bilo temelja da Komisija primijeni BB rejting jer nije dostavila ni jedan dokaz da je vjerojatnije da je taj rejting poremećen u odnosu na ostale rejtinge i njegova primjena „odražava nedopustive nepovoljne zaključke kojima se krši članak 12.7. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama”. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. S obzirom na poremećenost i nedostatak odgovarajuće kreditne sposobnosti ili procjene rizika proizvođača izvoznika u uzorku koju su pripremile banke koje daju zajmove, Komisija nije za pojedinačne proizvođače izvoznike mogla upotrijebiti kreditni rejting (ako su ga uopće i imali) u njihovoj nominalnoj vrijednosti. BB rejting u tom slučaju ne predstavlja nepovoljan zaključak te nije nepovoljan za proizvođače izvoznike jer je najbolji neulagački rejting na tržištu.
(430)
Podnositelj pritužbe tvrdio je da je Komisija za neke proizvođače izvoznike koji su se nalazili u posebno lošoj financijskoj situaciji trebala kao referentno mjerilo upotrijebiti rejting nepovoljniji od BB rejtinga. Zbog razloga navedenih u uvodnoj izjavi (429) Komisija je smatrala BB rejting (neulagački stupanj) primjernim kako bi se tijekom RIP-a objasnila financijska situacija proizvođača izvoznika u uzorku.
(431)
Podnositelj pritužbe zatražio je i da Komisija izračun uvećanog iznosa za zajmove izrazi u kineskoj valuti. Komisija je metodologiju objasnila u stavku 169. dokumenta o konačnoj objavi (ponovljenom u uvodnoj izjavi (198)). U skladu s metodologijom u postupcima premazanog finog papira i čelika s organskim premazom, Komisija je prilagodila kineske kamatne stope dodavanjem razlike kamatnih stopa između najbolje rangiranih obveznica i obveznica s BB rejtingom na tržištu u RIP-u.
(432)
Jedan proizvođač izvoznik tvrdio je da bi Komisija, kako bi utvrdila korist od povlaštenog davanja zajmova, morala usporediti stope za zajmove „povlaštenih” industrija sa stopama „nepovlaštenih” industrija. S obzirom na Komisijinu analizu financijskih tržišta (uvodne izjave od (181) do (185)) ta je tvrdnja morala biti odbačena. Uzimajući u obzir utvrđene poremećaje, kamatne stope na kineskom financijskom tržištu smatraju se nepouzdanima.
(433)
Kineska vlada tvrdila je i da za zajmove u EUR i USD Komisija ne smije upotrijebiti vanjska referentna mjerila jer jedan od ključnih elemenata na kojima se temelji Komisijina analiza poremećaja, tj. ograničenja Narodne banka Kine na kamatne stope, za takve zajmove ne postoji. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Ograničenja Narodne banke Kine na kamatne stope samo su jedan od ključnih elemenata kojima se Komisija služila u svojoj analizi kineskog financijskog tržišta. Kako je objašnjeno u uvodnim izjavama od (180) do (185), i niz drugih poremećaja opravdao je njihovu uporabu kao vanjsku referentnu vrijednost i za zajmove izražene u EUR i USD.
(434)
Nekoliko izvoznika i kineska vlada tvrde da sporazumi između izvoznika i određenih banaka u državnom vlasništvu (nadalje u ovom odjeljku „Sporazumi”) nisu istovjetni kreditnim linijama i da nisu financijski doprinosi jer ne obvezuju banku na davanje daljnjih sredstava pod određenim uvjetima. Upućuju i na zaključke Skupine u predmetu zrakoplova za EZ u kojima se navodi da „sama mogućnost” da vlada može izvršiti prijenos sredstava na temelju ispunjavanja prethodno utvrđenog uvjeta nije dovoljna za dokazivanje postojanja financijskog doprinosa. Naglasili su izjavu Skupine da bi ugovorni odnos morao „sam po sebi osigurati korist za primatelja koja je odvojena i ne ovisi o koristi koja bi mogla biti ostvarena od bilo kojeg drugog prijenosa sredstava u budućnosti”.
(435)
Kad je riječ o nalazima Skupine u predmetu zrakoplova za EZ, Komisija napominje da ti nalazi nisu iscrpni u pogledu opsega sporazuma o kreditnim linijama ili ostalih sličnih sporazuma te u tom slučaju ne obvezuju tumačenje Komisije na temelju Osnovne uredbe. Neovisno o tome, Komisija se slaže sa zaključkom Skupine, ali se ne slaže s primjenom tih zaključaka na tekući ispitni postupak koji se odnosi na kinesku vladu. Sporazumima se obično bankama u državnom vlasništvu omogućuje da daju zajmove u nužnom iznosu, ponekad u vezi s mogućim poboljšanjima učinka dotičnog poduzeća. Stoga s druge strane tekstovi Sporazuma mogu sadržavati tekstualno manje izravne ili automatske obveze u pogledu uvjeta davanja budućih zajmova u odnosu na uvjete iz nekih vrsta sporazuma o kreditnim linijama. Uz njih se ponekad potpisuju i zasebni ugovori o zajmu ili kreditu. Međutim, napominje se da se zajmovi na temelju tih Sporazuma uobičajeno daju uz vrlo slične, gotovo istovjetne uvjete. S druge strane, Sporazumi sadržavaju niz odredaba koje nadilaze uobičajeni tekstualni sadržaj sporazuma o kreditnim linijama i kojima se stvara zajamčeni potporni mehanizam dotične banke. Komisija smatra da u tom slučaju odredbe Sporazuma ne moraju nužno nametati zaključak jer se „obveze” prijenosa sredstava mogu izraziti u pisanom ili nepisanom obliku i njihovo postojanje potrebno je utvrditi na temelju ukupnih činjenica u spisu.
(436)
Na tim temeljima stvarna priroda obveza banaka u državnom vlasništvu na temelju Sporazumâ ovisi:
(a)
o tekstu Sporazumâ: Komisija napominje da su odredbe u najvažnijim Sporazumima koji uključuju najveće banke u državnom vlasništvu i osobito proizvođače izvoznike iznimno slične. Na temelju Sporazumâ u pogledu prijenosa sredstava utvrđuje se bliska veza između banke i izvoznika. Njima se omogućuje prijenos nužnog iznosa, ponekad nakon ispunjavanja određenih uvjeta povezanih s učinkom i kreditnim rejtingom. Poduzeća pri podnošenju zahtjeva za zajam na temelju Sporazumâ imaju pravo na „povlašteno postupanje” u odnosu na poduzeća koja nisu potpisala takve sporazume. Neki su iznosi mogućeg financiranja visoki u usporedbi s godišnjim prometom poduzećâ. Iznosi kredita obećani izvoznicima u uzorku za tri su puta veći od njihova godišnjeg prometa. Osim toga, na temelju Sporazumâ banke mogu dati jaku potporu razvoju dotičnog društva. U Sporazumima se spominju „dugoročno stabilno strateško partnerstvo” između banke i poduzeća, davanje „prednosti” ključnim građevinskim projektima poduzeća, davanje „dugoročne stabilne financijske potpore” poduzeću „u pogledu pribavljanja i reorganizacije imovine, temeljnog oblikovanja svake poslovne jedinice, projekata za tehničko poboljšanje, projekta ‚Go Global’ i ostalih poslova…” i pomaganja poduzeću da „na temelju svojih stručnih i institucijskih prednosti i učinka oblikuje srednjoročni i dugoročni razvojni plan”. U Sporazumima se spominje da su oni u skladu s nacionalnom makroekonomskom i industrijskom politikom. Stoga se čini da će poduzeće na temelju strateške potpore i „povlaštenog postupanja” dogovorenog u Sporazumima vrlo vjerojatno automatski biti prihvatljivo za primanje zajma na temelju Sporazumâ.
(b)
o prirodi i ciljevima davatelja zajma: Davatelji zajma jesu banke u državnom vlasništvu za koje je utvrđeno da su javna tijela ili ostale banke za koje je utvrđeno da ih vlada povjerava ili usmjerava te su stoga dio kineske vlade. Utvrđeno je da te banke daju zajmove uz stope mnogo niže od tržišnih. Na primjer, određeni Sporazumi upućuju na „financijsku prednost” banke i njezinu potporu „industriji visoke tehnologije… kojoj se uz pristanak vlade daje prednost u razvoju”.
(c)
o odnosu vlade prema korisniku: Kako je opisano u uvodnoj izjavi (102), korisnici pripadaju strateškim industrijama u nastajanju.
(d)
o stupnju suradnje vlade u ispitnom postupku: Davatelji kreditnih linija (banke u državnom vlasništvu i banke koje je vlada povjerila i usmjerila) nisu u ispitnom postupku u cijelosti surađivali te su nalazi o njima utvrđeni na temelju dostupnih činjenica.
(e)
o tržišnom poimanju Sporazumâ: Čini se da društva smatraju Sporazume dokazom državne potpore i javno iznose zaključke da ti Sporazumi šalju pozitivan signal tržištima i potencijalnim ulagačima. Na primjer, 9. srpnja 2010. društvo Yingli Solar izdalo je priopćenje za tisak u kojem najavljuje „strateški sporazum o suradnji” s CDB-om u kojem se od CDB-a „očekuje da odobri kredit s najvećim ukupnim iznosom od 36 milijuna CNY za potporu skupini Yingli i njezinim pridruženim društvima”. Glavni financijski službenik društva Yingli izjavio je da „je tim sporazumom suradnja dviju stranaka podignuta na novu razinu i vjerujemo da ćemo zahvaljujući tome moći iskoristiti mogućnosti kojima ćemo ojačati naš vodeći položaj u fotonaponskoj industriji”. Društvo Jinko Solar opisalo je 26. siječnja 2011. kredit Kineske banke u iznosu od 50 milijuna CNY kao „strateški sporazum o suradnji” kojim će se „dalje ojačati naš položaj vodećeg proizvođača solarnih proizvoda”. U priopćenju piše i sljedeće: „S dugoročnom financijskom potporom Kineske banke sigurno ćemo u 2011. postići izvrsne rezultate te ostvariti naše dugoročne ciljeve rasta.” Za društvo Trina Solar rečeno je 14. travnja 2010. da u skladu s ugovorom s CDB-om namjerava iskoristiti kredit u iznosu od 4,4 milijarde USD „za širenje na tržištu”. Sve te najave upućuju na to da dotični proizvođači izvoznici vide Sporazume kao siguran a ne neizvjestan izvor financiranja.
(f)
o provedbi Sporazumâ: Proizvođači izvoznici iskoristili su brojne pojedinačne zajmove, tj. stvarni prijenos sredstava izvršen je na temelju Sporazumâ, obično uz stope mnogo niže od tržišnih.
(437)
Na temelju svih dokaza zaključuje se da banke nude Sporazume kao dio vladine strategije podupiranja fotonaponske industrije te se smatra da su za dotične izvoznike iznimno važni, bez obzira je li stvarno izvršen prijenos sredstava. To proturječi argumentima stranaka prema kojima oni praktično nemaju nikakvu vrijednost. Iako imaju obilježje regularnih kreditnih linija, Sporazumi nadilaze uvjete regularnih kreditnih linija te zapravo predstavljaju strateško partnerstvo između javnih tijela i poduzeća za provođenje vladine politike. U tom pogledu oni djeluju kao mehanizam državne potpore i državnog jamstva, kojima se ojačava tržišni položaj dotičnih izvoznika te im omogućuju da prošire svoje kapacitete i povećaju proizvodnju, a da su istovremeno sigurni da će primiti sredstva. U nedostatku potpore i jamstva izvoznici bi na tržištima očito bili u lošijem položaju. Stoga je tu riječ o potencijalnom prijenosu sredstava ili pružanju financijskih usluga. Takvo vrijedno „jamstvo” imalo bi određenu vrijednost na tržištu i barem bi uključivalo plaćanje znatne naknade. U tom pogledu iz Sporazumâ se ostvaruje korist koja je, prema riječima Skupine u predmetu zrakoplova za EZ, „odvojena i neovisna od koristi koja bi se mogla ostvariti od budućeg prijenosa sredstava”, između ostalog zbog potencijalne obveze vlade da izvrši plaćanja. Nije riječ samo o praznom „obećanju o davanju ‚jeftinih’ sredstava” (99), već je korisnicima bolje sa Sporazumima nego bez njih.
(438)
Iznos koristi utvrđen je na temelju naknada naplaćenih za kreditnu liniju koja je odobrena jednom proizvođaču izvozniku u uzorku. Tu je kreditnu liniju odobrila banka čije je sjedište osnovano pod financijskom nadležnosti izvan NRK-a, što pokazuje sve elemente komercijalne kreditne linije dostupne na svjetskim financijskim tržištima i ostale aranžmane u trgovinskom sektoru. Napominje se i da se kreditne linije po uvjetima znatno ne razlikuju od ostalih komercijalnih kreditnih linija odobrenih proizvođačima izvoznicima u uzorku, za koje se plaćanju naknade, uključujući linije stranih banaka. U pogledu te analize riječ je o konzervativnoj referentnoj vrijednosti jer dokazi upućuju na to da su u praksi za poduzeća Sporazumi kao samostalna mjera vrjedniji od standardne kreditne linije. Međutim, Komisija je smatrala da tražene naknade mogu poslužiti kao zamjena za mjerilo u odnosu na naknade koje bi se morale platiti u skladu sa Sporazumima.
(439)
Kineska vlada tvrdila je i da banke koje su s izvoznicima u uzorku potpisale Sporazume nisu javna tijela i da im vlada nije povjerila tu zadaću. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Uključene banke jesu iste banke koje su osiguravale povlašteno financiranje, a Komisija je u uvodnim izjavama od (159) do (180) detaljno objasnila zašto su one javna tijela i/ili zašto ih je kineska vlada povjerila i usmjerila.
(440)
Kineska vlada tvrdila je da tvrdnja Komisije da je u normalnim tržišnim okolnostima za kreditne linije uvjet bio plaćanje znatnih naknada za neiskorištene iznose i administrativnih naknada nije utemeljena jer se naknade primjenjuju samo na „odobrene kreditne linije”. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Kako je navedeno u prethodnoj uvodnoj izjavi, kreditna linija upotrijebljena kao referentna vrijednost po uvjetima se znatno ne razlikuje od ostalih komercijalnih kreditnih linija odobrenih proizvođačima izvoznicima u uzorku, uključujući banke izvan Kine. Osim toga, jedna od banaka koja je sklopila nekoliko takvih sporazuma s proizvođačima izvoznicima u uzorku slične naknade naplaćuje svojim klijentima u inozemstvu (100).
(441)
Kineska banka tvrdila je i da Komisija nije dokazima potkrijepila svoju izjavu da je davanje vladinih kreditnih linija (tj. Sporazumi) dio povlaštenog davanja zajmova. To nije točno. Odobravanje kreditnih linija jest standardni dio financiranja koji banke daju poduzećima, a Sporazumi čine odvojene i posebne mjere obuhvaćene povlaštenim davanjem zajmova. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi (102), kineska vlada osigurava povlašteno financiranje fotonaponskoj industriji s pomoću niza planova, političkih dokumenata i zakona. Osim toga, na temelju Sporazuma dani su brojni zajmovi, što jasno pokazuje da oni čine sastavni dio povlaštenog financiranja fotonaponske industrije.
(442)
Jedan proizvođač izvoznik tvrdio je da odobravanja kreditnih linija ne predstavlja specifičnu subvenciju. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (441) odobravanje kreditnih linija čini sastavni dio povlaštenog financiranja te se analiza specifičnosti iz uvodnih izjava (191), (192), (209) i (428) jednako primjenjuje na odobravanje kreditnih linija.
(443)
Prema mišljenju podnositelja pritužbe Komisija je morala utvrditi subvencijsku maržu za izvozne kupovne kredite jer je Banka EXIM odbila suradnju. Komisija se morala koristiti informacijama u pritužbi te nalazima Ministarstva trgovine SAD-a u sličnom predmetu o fotonaponskoj industriji. Ta tvrdnja nije mogla biti prihvaćena. Komisija je ispitala navode u pritužbi, ali nisu utvrđeni dokazi da su proizvođači izvoznici u uzorku tijekom RIP-a imali koristi od takvih mjera. Napominje se da se ispitna razdoblja za SAD-ov predmet i ovaj predmet ne poklapaju.
3.5.3. Primjedbe stranaka o izvoznom jamstvu i osiguranju za zelene tehnologije
(444)
U pogledu dokumenata koje je tijekom posjeta radi provjere zatražila Komisija, kako je utvrđeno u uvodnim izjavama (220) i (221), kineska vlada tvrdila je da nije jasno kada je zatražen Plan 840, da financijski izvještaji Sinosurea za 2012. u vrijeme provjere nisu bili raspoloživi, da su informacije o poduzećima u uzorku bile povjerljive i da se u svakom slučaju relevantni ugovori nisu čuvali u sjedištu Sinosurea. Komisija se poziva na svoje objašnjenje u uvodnim izjavama (219), (220) i (223) koje se tim pitanjima bave. Kad je riječ o Planu 840, Komisija dodaje da je zatražila sve relevantne dokumente o djelatnosti Sinosurea i navodnom subvencijskom programu koji ide u korist izvoznicima u uzorku i da je uz sve ostale dokumente navedene u uvodnoj izjavi (236) Plan 840 svakako važan za njezine nalaze, kako je obrazloženo u uvodnoj izjavi (232). U pogledu financijskog izvještaja Sinosurea za 2012., s obzirom na to da nije bio završen, Komisija je zatražila probne izvještaje, ali je Sinosure odbio dostaviti sve probne izvještaje za 2012.
(445)
Kineska vlada tvrdila je i da ne postoje pravni ili činjenični dokazi za potvrdu zaključka da je fotonaponska industrija „strateška industrija” i da je zaključak donesen na temelju pretpostavke. Komisija se poziva na objašnjenje u uvodnoj izjavi (231) i podsjeća da je to tijekom posjeta radi provjere kineska vlada izričito potvrdila. Kad je riječ o sličnoj tvrdnji o planovima 840 i 421 te mjerama potpore „strateškim industrijama u nastajanju” i tvrdnji da planovi nisu pravno obvezujući, Komisija se poziva na objašnjenja u uvodnim izjavama od (232) do (234). Napominje i da kineska vlada te dokumente nije dostavila i nije o njima raspravila s Komisijom te da stoga u spisu ne postoje dokazi koji upućuju na da su zaključci Komisije netočni.
(446)
Kineska vlada i jedan izvoznik u uzorku tvrde da su rabati i bespovratna sredstva za plaćanje premije osiguranja izvoznih kredita koje su odobrila tijela lokalnih vlasti nepropisno kompenzirani jer nije utvrđeno da je riječ o subvencijama u smislu Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Komisija se poziva na svoju analizu nalaza ispitnog postupka, a posebno na uvodne izjave (239) i (247). Komisija napominje i da su rabati i bespovratna sredstva neraskidivo povezana s programom osiguranja izvoznih kredita jer je njihova otplata posljedica plaćanja premije Sinosureu u skladu s glavnom policom osiguranja izvoznih kredita. Naposljetku, ti rabati obuhvaćeni su područjem primjene Obavijesti [2004.] br. 368. koju su zajednički izdali MOFCOM i Sinosure, što dokazuje da „u pogledu osiguranja izvoznih kredita regionalne i lokalne vlasti zajednički ulažu daljnje napore u provedbi daljnjih mjera potpore proizvodima uključenih u imenik i poduzećima visoke i nove tehnologije”.
(447)
Kineska vlada osporava i nalaz o točki (j) Priloga 1. Sporazumu WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama da je Sinosureov program osiguranja kratkoročnog izvoznog kredita izvršen uz stope premije koje su nisu prikladne za pokrivanje dugoročnih troškova poslovanja i gubitaka programa. U potporu toga kineska vlada navodi sudsku praksu Skupine WTO-a u predmetu SAD - pamuk i iznosi objašnjenja na temelju različitih skupova brojki i argumenata sadržanih u Godišnjem izvješću Sinosurea. Kineska vlada osporava i Komisijino upućivanje na članak 11. Statuta Sinosurea i članak odvjetničkog društva Stewart Law. Komisija ponavlja svoje argumente iz uvoznih izjava od (242) do (245) i podsjeća da je zaključke utemeljila na najdostupnijim dokazima u spisu zbog izostanka suradnje kineske vlade, što je Komisiju spriječilo da dođe do relevantnih informacija koje je zatražila. Komisija je za svoje nalaze razmotrila niz elemenata i dokaza u spisu, među kojima Sinosureov Statut i članak odvjetničkog društva Stewart Law. Komisija smatra da su, iako sami po sebi nisu odlučujući faktor, ti i ostali elementi važni za njegovo utvrđivanje. Kad je riječ o sudskoj praksi u predmetu SAD - pamuk, Komisija je u cijelosti uzela u obzir njegove nalaze, a navodi iz tog predmeta koje je iznijela kineska vlada uistinu su primjereni.
(448)
U osporavanju analize Komisije u uvodnoj izjavi (245) kineska vlada dostavlja tablicu s brojkama iz izvještaja o prihodima javno dostupnih iz godišnjeg izvješća Sinosurea za razdoblje od 2006. do 2011. i zaključuje da je očigledno da su primljene premije bile više od troškova poslovanja programa. Prvo, Komisija napominje da u tablicu koju je dostavila kineska vlada nije uključen relevantan redak o iznosima provizije koju je platio Sinosure, već da su uključeni samo rashodi poslovanja. Drugo, brojke nedvojbeno pokazuju da svake godine od 2006. do 2011. osim 2010. iznosi neto premija nikad nisu bili viši od iznosa neto potraživanja uvećanih za rashode poslovanja, čak i ako se zanemari provizija koju je kineska vlada ispustila. To uključuje godinu 2011., što djelomično obuhvaća ispitno razdoblje, a iznos gubitka u određenim godinama jest znatan (na primjer 2008.). Treće, Komisija napominje da je za 2010. kineska vlada ukazala na nerazmjerno nizak iznos plaćenih neto potraživanja (za plaćane premije navedeno je da su bile 20 puta više od plaćenih potraživanja), što se nije odrazilo na Godišnje izvješće za 2010. Iznos koji je kineska vlada prijavila za 2010. temelji se na masovnu prilagodbu ex-post u pogledu povrata potraživanja i izmjenu pričuva nepodmirenih potraživanja koji su za 2010. iskazani u Godišnjem izvješću za 2011. Čini se da su te prilagodbe izvanredne i neprirodne te se iskazuju samo u izvještaju za narednu godinu. Komisija napominje i da je za 2011. kineska vlada navela iznose uključene u Godišnje izvješće za 2011. Komisija smatra da je teško uskladiti naknadne prilagodbe sa stvarnim stanjem, osobito s obzirom na izostanak suradnje i daljnjeg objašnjenja kineske vlade ili Sinosurea tijekom ispitnog postupka.
Prema predmetu SAD - pamuk, kako ga je citirala kineska vlada, „upućivanje na ‚dugoročnost’ u točki (j) u smislu razdoblja dovoljnog trajanja kako bi se osiguralo objektivno ispitivanje koje omogućuje temeljitu procjenu i koje izbjegava davanje prekomjernog značaja svakom jedinstvenom i netipičnom iskustvu određenog dana, mjeseca, tromjesečja, polugodišta, godine ili drugog specifičnog razdoblja”. Razdoblje od 2006. do 2011. Komisija smatra dovoljno dugim razdobljem za razmatranje, a Sinosure je gubitak pretrpio u svakoj godini tog razdoblja. Stanje u 2010. treba smatrati ili jedinstvenim ili netipičnim ako se uzme u obzir prilagođene brojke u Godišnjem izvješću za 2011. i njihov ograničen značaj, ili uobičajene prilagođene brojke u Godišnjem financijskom izvještaju za 2010. treba smatrati relevantnima, što pokazuje da je rezultat tek malo iznad praga rentabilnosti. Znatni gubici u drugim godinama potvrđuju nalaze Komisije da je Sinosure u razdoblju od 2006. do 2011. općenito pretrpio dugoročni gubitak. Osim toga, čak i ako se podaci iz 2010. smatraju reprezentativnima, ostaje činjenica da je Sinosure u razdoblju od 2006. do 2011. gubitke pretrpio u pet od šest godina. Ostale tablice i skupovi brojki koje je dostavila kineska vlada kako bi osporila nalaze Komisije o točki (j) Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama ne mogu se uskladiti s ostalim informacijama u spisu i/ili oni se ne mogu provjeriti. U svakom slučaju, oni sami po sebi ne upućuju na to da je Sinosure tijekom razdoblja od 2006. do 2011. bio rentabilan u pogledu programa osiguranja kratkoročnog izvoznog kredita.
(449)
Kad je riječ o referentnim mjerilima za izračun koristi, kineska vlada smatra utvrđivanje vanjskog referentnog mjerila nedosljednim sa Sporazumom o subvencijama i kompenzacijskim mjerama, ali u potvrdu svoje tvrdnje ne podastire nikakav argument. Komisija se poziva na svoje objašnjenje u uvodnoj izjavi (245).
(450)
Kineska vlada i jedan izvoznik u uzorku koji surađuje osporavaju upotrijebljeno referentno mjerilo tvrdeći da Komisija nije opravdala zašto: (i.) je izračun premije temeljen na bankovnim podacima Banke EXIM SAD-a, (ii.) je kao zemlju uvoznicu uzela Italiju a ne Njemačku, koja čini glavno izvozno tržište dotičnog proizvoda, (iii.) je uzela razdoblje od 120 a ne 60 dana ili neko drugo kraće razdoblje, (iv.) nije primijenila izračun premije za izravan izvoz, nego za osiguranje izvoznih kredita za kupovne kredite financijskih institucija (FIBC). Komisija se u pogledu točke (i.) poziva na uvodnu izjavu (253). Komisija u pogledu točke (ii.) vjeruje da Italija predstavlja pravu ravnotežu između države članice EU-a s najnižim rizikom i države članice EU-a sa znatno većim rizicima i u skladu s njima naplaćenim premijama, koje su isto tržišta dotičnog proizvoda. U nedostatku specifične simulacija na temelju razdoblja od 90 dana dostupne na stranicama Banke EXIM, Komisija u pogledu točke (iii.) smatra razdoblje od 120 dana najprimjerenijim u smislu uvjeta prodaje tijekom RIP-a. Komisija u pogledu točke (iv.) nije mogla pribaviti simulaciju za izračun premije za izravan izvoz te smatra da to referentno mjerilo odražava stanje općeg rizika u zemlji kupcu.
(451)
Jedan izvoznik u uzorku koji surađuje tvrdi da je za neke svoje izvoze kupio osiguranje izvoznog kredita, da je platio uobičajenu premiju osiguranja te da nije imao koristi od programa Green Express ili nekog drugog povlaštenog tretmana u skladu s navodima podnositelja pritužbe. U nedostatku dokaza te tvrdnje Komisija se poziva na svoje nalaze u vezi s tim programom u odjeljku 3.4.1.4. ove Uredbe. Komisija se u pogledu programa Green Express poziva na svoje nalaze u uvodnoj izjavi (240) te napominje da je riječ o specifičnom aspektu programa osiguranja kratkoročnog kredita za Sinosure te da nalazi Komisije nisu ograničeni na taj aspekt, već na program u cjelini.
3.5.4. Demonstracijski program Golden Sun
(452)
Kineska vlada tvrdi i da se iz tog programa daju bespovratna sredstva za „distribuirane solarne fotonaponske sustave”, a ne za proizvođače/izvoznike dotičnog proizvoda te da relevantni kriteriji u zakonodavstvu nisu usmjereni na proizvođače modula i ćelija. U tom pogledu kineska vlada tvrdi da je dostavila odgovarajuću dokumentaciju o programu i to u dogovoru s društvima u uzorku. Tri izvoznika u uzorku koji surađuju tvrde da je riječ o „korisničkoj subvenciji” kojom se ne osigurava korist za dotični proizvod te se za nju ne mogu uvesti kompenzacijske mjere u smislu članka 1. stavka 1. i članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe, stavka VI:3 GATT-a iz 1994. te članka 19.1. Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Ti izvoznici upućuju na odluku EU-a u predmetu SAD - biodizel (uvodna izjava (97) Uredbe Komisije (EZ) br. 194/2009, SL L 67 od 12.3.2009., str. 50. i sudsku praksu WTO-a u predmetu SAD - šipke od olova (stavci 6.50., 6.53., 6.56. i 6.57. Izvješća Skupine), predmetima Kanada - mjere koje utječu na izvoz putničkih zrakoplova (stavak 9.112. Izvješća Skupine), Brazil - program za financiranje izvoza zrakoplova (stavak 7.24. Izvješća Skupine) i Kanada - mjere koje utječu na izvoz putničkih zrakoplova (stavci 157. i 159. Izvješća Žalbenog tijela).
(453)
Komisija se poziva na svoje nalaze ispitnog postupka, osobito na uvodne izjave od (243) do (246) ove Uredbe, u kojima su dana iscrpna objašnjenja ranije spomenutih argumenata i kojima se potvrđuje da određivanje jest u skladu s relevantnim odredbama i sudskom praksom na koju se poziva kineska vlada i izvoznici u uzorku koji surađuju. Komisija ponavlja da su bespovratna sredstva u okviru programa izravno povezana s dotičnim proizvodom jer prihvatljivi „distribuirani solarni fotonaponski sustavi” osobito uključuju ponudu modula i ćelija kao važnog dijela projekta te je stoga veza između koristi koje daje vlada i dotičnog proizvoda izravna i neraskidiva. Kako je navedeno osobito u uvodnim izjavama (244) i (245), u ispitnom postupku potvrđeno je da je kineska vlada izvršila izravna plaćanja nekolicini izvoznika u uzorku koji surađuju (tj. za ugradnju solarnih ploča za proizvodnju energije za vlastite potrebe, uključujući u proizvodnji dotičnog proizvoda) koji se između ostalog služe solarnim modulima i ćelijama koje su sami proizveli. Utvrđeno je i da su izravna plaćanja izvoznicima kao dobavljačima dotičnog proizvoda za treće strankee nositelje projekta zapravo u suprotnosti s odredbama relevantnog zakonodavstva i da kineska vlada nije podastrla dokaz kako bi uskladila situaciju (vidi uvodne izjave (245) i (246)).
Ograničeno objašnjenje kineske vlade i izvoznika u uzorku koji surađuje da je izravni prijenos sredstava, iako se krši kinesko zakonodavstvo, bio potreban jer se nositelj projekta nalazio u financijskim poteškoćama i kako bi se bespovratna sredstva upotrijebila samo za odobrene fotonaponske sustave nedvojbeno upućuje na to da, bez izravnog prijenosa od vlade, izvoznik u uzorku koji surađuje i koji je dobavljač ne bi mogao primiti novac za dobavljanje dotičnog proizvoda i da se vlada ne bi mogla pobrinuti da se subvencija upotrijebi za planiranu namjenu. S tog gledišta i u nedostatku daljnjih dokaza ta plaćanja treba smatrati izravnim bespovratnim sredstvima kineske vlade proizvođaču dotičnog proizvoda, koji u suprotnom ne bi primio novac za dobavljanje dotičnog proizvoda (uz pretpostavku da je dobavljanje izvršeno, za što u spisu nema dokaza). Komisija zbog toga vjeruje da su argumenti kineske vlade i izvoznika u uzorku koji surađuje pravno neutemeljeni.
(454)
Kad je riječ o koristima iz programa za dobavljanje dotičnog proizvoda za nepovezane nositelje projekta, kineska vlada tvrdi i da je Komisija bila obvezna provesti analizu prijenosa za utvrđivanje koristi te citira odluku WTO-a u predmetu SAD - meka drvna građa IV (stavci 141. i 142. Izvještaja Žalbenog tijela). Za odbacivanje te tvrdnje Komisija se poziva na objašnjenja u uvodnim izjavama od (244) do (246) i (352). Osim toga, zbog izostanka suradnje kineske vlade i zainteresiranih stranaka Komisija nije mogla provesti prolaznu analizu. Stoga se ne može reći da analiza prijenosa i navedena sudska praksa WTO-a u toj situaciji nisu relevantni jer su sredstva uplaćena izravno proizvođačima dotičnog proizvoda i izravno su povezana s dobavljanjem, između ostalog, dotičnog proizvoda. S obzirom na to da plaćanja predstavljaju bespovratna sredstva i u nedostatku dokaza o daljnjoj uporabi dotičnih iznosa, riječ je o financijskom doprinosu (izravan prijenos sredstava), a Komisija ima pravo pretpostaviti da se tako osigurava korist za primatelja (proizvođači). Da je vlada u okviru programa izvršila plaćanja u korist trećih stranaka nositelja projekta i da je oprema kupljena po poštenoj tržišnoj vrijednosti, dotični izvoznici ne bi ostvarili korist. Međutim, kad se plaćanja vrše u korist proizvođača izvoznika, iznosi koje ta društva upotrebljavaju za ugradnju solarnih ploča predstavljaju korist jer ne moraju pokrivati troškove koje bi inače pri tom morali pokrivati. Ako proizvođač izvoznik ne može dokazati da je dio bespovratnih sredstava prenesen trećim strankama, na temelju dostupnih činjenica pretpostavlja se da bespovratno sredstvo predstavlja korist za izvoznika u obliku opće subvencije koja koristi djelatnostima društva u cjelini. To je ovdje slučaj.
(455)
Dva izvoznika u uzorku koji surađuju tvrde da program Golden Sun nije specifičan jer su relevantni zahtjevi kineskog zakonodavstva objektivni i sva poduzeća koja ih ispunjavaju mogu iz programa ostvariti korist, a sva društva imaju pravo na pristup programu, bez obzira jesu li proizvođači dotičnog proizvoda. Komisija se poziva na svoje nalaze specifičnosti u uvodnoj izjavi (247) u kojoj upućuje na to da uvjeti i kriteriji za odabir nisu objektivni i da se ne primjenjuju automatski. Relevantni kriteriji potvrđuju da je program ograničen samo na ograničeni podskup poduzeća koja ih mogu ispuniti, tj. poduzeća sa znatnim ugrađenim kapacitetom od najmanje 300 kWh i znatnom imovinom od najmanje 100 milijuna CNY. Kriteriji za odabir odnose se i na potrebu da poduzeća primatelji budu uključeni u lokalni plan provedbe demonstracijskog programa Golden Sun, a u ispitnom postupku utvrđeno je da njihovo uključivanje u lokalne planove ovisi o diskrecijskoj odluci nadležnih tijela koja nije transparentna te se ne temelji na objektivnim kriterijima. Komisija dodaje da se prihvatljivi „distribuirani solarni sustavi” oslanjaju na proizvodnju i dobavljanje opreme za proizvodnju solarne energije koja se najvećim dijelom sastoji od solarnih modula i ćelija. Stoga je, suprotno argumentima izvoznikâ u uzorku, i taj program specifičan u tome što u praksi samo proizvođači solarnih sustava, tj. proizvođači dotičnog proizvoda, imaju pravo na korist u okviru tog programa, bilo izravno kao nositelji projekta ili neizravno kao dobavljači dotičnog proizvoda za nositelje projekta.
Stoga se, uzimajući u obzir i izostanak suradnje kineske vlade koja nije dostavila sve proračunske dokumente koje je zatražila Komisija (vidi uvodne izjave od (234) do (239)), zaključuje da je taj program i de facto specifičan u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (c) Osnovne Uredbe jer od tog programa izravnu ili neizravnu korist uglavnom imaju proizvođači dotičnog proizvoda. Subvencijama se koristi i ograničen broj poduzeća (proizvođači dotičnog proizvoda), ili se ta poduzeća njima uglavnom i nerazmjerno služe, jer su samo podskup navodnih potencijalnih primatelja, no čini se da primaju sva sredstva.
3.5.5. Programi oslobađanja od izravnog poreza i smanjenja poreza
3.5.5.1. Program „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom
(456)
Kineska vlada ponavlja svoj argument da je program povezan s društvima sa stranim kapitalom (FIE) naveden u pritužbi završen 2013. Komisija napominje da je RIP završio puno prije kraja 2013. te se protiv koristi danih u okviru tog postupka mogu uvesti kompenzacijske mjere. To potvrđuju nalazi ispitnog postupka, u skladu s kojima je utvrđeno da su tijekom RIP-a u okviru tog programa dane koristi nekolicini izvoznika u uzorku koji surađuju. Čak i ako je program završen u 2013., koristi dane u okviru tog programa traju i dalje.
(457)
Kineska vlada i jedan izvoznik u uzorku koji surađuje tvrde i da se protiv varijante programa za poduzeća visoke i nove tehnologije (HNTE) ne mogu uvesti kompenzacijske mjere na temelju članka 10. stavka 1. Osnovne uredbe jer se on ne spominje u pritužbi. Komisija se poziva na svoje iscrpno pobijanje tog argumenta u uvodnoj izjavi (286). Komisija podsjeća i na to da je tijekom dotičnog RIP-a kineska vlada odlučila uskratiti suradnju u vezi s varijantom tog programa. Osim tih elemenata Komisija napominje da se u pritužbi pored mogućnosti „dvije godine oslobođeni/tri godine polovicu” za poduzeća sa stranim kapitalom navode ostali povlašteni izravni porezni programi za HNTE-ove (odjeljak 4.2.5.1. pritužbe), što predstavlja ili smanjenje poreza za HNTE-ove (odjeljak 5.2.5.9. pritužbe) ili povlaštene porezne programe za poduzeća sa stranim kapitalom priznata kao HTNE-ovi (odjeljak 4.2.5.8. pritužbe). Stoga se može smatrati da je taj program usko povezan s jednim od tih navodnih poreznih programa ili s oba ta programa u tome što se odnosi na smanjenje izravne porezne stope te je usmjeren posebno na isti skup HNTE-ova korisnika. Suradnja kineske vlade i ovdje bi omogućila Komisiji da pravilno i iscrpno pristupi svim elementima koji se odnose na povezanost s programima koji su navedeni u pritužbi te da popuni praznine u pritužbi, koja se temelji na dokazima prima facie razumno dostupnima u pritužbi. Komisija na temelju tih argumenata ponavlja da su kompenzacijske mjere protiv tog programa u cijelosti u skladu s člankom 10. stavkom 1. Osnovne uredbe jer se tom odredbom omogućava ispitivanje svih „navodnih subvencija” koje je podnositelj pritužbe utvrdio, a ne samo specifičnog programa. U ovom je slučaju navodna subvencija, tj. odricanje vlade od poreznih prihoda usmjereno na istu vrstu korisnika, zajednička svim programima.
(458)
U pogledu izračuna iznosa subvencije dva izvoznika u uzorku koji surađuju tvrde da je Komisija pogrešno upotrijebila njihove godišnje iznose godišnjeg povrata poreza na dohodak za 2011. unatoč činjenici da je RIP-om obuhvaćena polovina 2011. i polovina 2012. i da se time krši metoda izračuna iz odjeljka E. točke (a) podtočke ii. Smjernica Komisije za izračun iznosa subvencije u ispitnim postupcima u vezi s kompenzacijskim pristojbama, SL C 394, 17.12.1998., str. 6. Jedan od tih izvoznika tvrdi i da je Komisija, s obzirom na to da u vrijeme provjere nije bio poznat iznos povrata poreza za cijelu 2012., morala svoj izračun utemeljiti na tromjesečnim poreznim prijavama dohotka u prvoj polovini 2012. preuzetima na licu mjesta i/ili na temelju tablica dobiti i gubitka za 2012., što bi pokazalo da društvo nije u gubitku.
(459)
Komisija se poziva na uvodnu izjavu (300) i ponavlja važnost izračuna koristi na temelju konačnih revidiranih povrata poreza za određenu poreznu godinu. Komisija dodaje da konačnom isplatom povrata poreza za 2011. tijekom RIP-a konačnom postaje i svaka korist od povrata, čime dodatno potvrđuje ispravnost svojeg pristupa. Komisija svoj izračun ne može temeljiti na tromjesečnim povratima poreza jer oni prikazuju trenutačno privremeno stanje u vrijeme podnošenja prijave te se u njima u načelu na uzima u obzir konačno konsolidirano stanje porezne godine. Cilj je tih privremenih povrata osigurati vladi likvidnost, ali u vrijeme podnošenja prijave oni ukazuju samo na dio stanja. Može se dogoditi da društvo ostvari znatnu dobit u posljednja dva tromjesečja koji će i više no nadoknaditi gubitke iz prvih tromjesečja te će tako za konačni povrat poreza prijaviti oporezivu dobit. Stoga, iako privremeni povrati poreza za 2012. djelomično ukazuju na položaj izvozniku u vrijeme podnošenja prijave i time se objašnjava zašto ih je Komisija prikupila, njihova važnost nije apsolutna jer se ne može isključiti mogućnost da je stanje na kraju porezne godine, kako je prikazano u konačnom povratu poreza, potpuno drugačije. Kad je riječ o tablicama dobiti i gubitka za 2012., Komisija napominje da financijsko računovodstvo ne odgovara uvijek poreznom računovodstvu te se obveza prijave stavki prihoda i gubitka u svrhe izravnog oporezivanja može znatno razlikovati od obveze prijave u računovodstvene svrhe. U porezne svrhe mogu se vršiti i prilagodbe, što se na financijske izvještaje ne odražava u potpunosti. Sve u svemu, činjenica da je prema financijskom izvještaju društvo u gubitku ne znači nužno da će se to stanje održati i prilikom konačnog povrata poreza. Komisija na temelju tih argumenata potvrđuje da se izračun subvencije za programe izravnog oporezivanja nužno mora temeljiti na konačnim iznosima u konačnom revidiranom povratu poreza na dohodak, a ne na periodičnim poreznim prijavama ili konačnim ili pokusnim računovodstvenim izvješćima.
3.5.5.2. Porezni rabat za istraživanje i razvoj za poduzeća sa stranim kapitalom
(460)
Kineska vlada tvrdi da je prvi put saznala da Komisija uvodi kompenzacijske mjere protiv istraživačkog i razvojnog programa kojim se ne zamjenjuje istraživački i razvojni program poduzeća sa stranim kapitalom spomenut u pritužbi. Kineska vlada iznosi argumente slične argumentima za prethodni program, kako je opisano u uvodnoj izjavi (457), i tvrdi da se uvođenjem mjera protiv tog programa krše članci 11. i 13. Sporazuma WTO-a o subvencijama i kompenzacijskim mjerama. Kineska vlada tvrdi i da je istraživački i razvojni program za poduzeća sa stranim kapitalom završen 2008. i da novi takav program uključen u Zakon o porezu na dohodak za kineska poduzeća nije zamjenski program jer se ne odnosi na poduzeća sa stranim kapitalom i ne zahtijeva povećanje troškova za istraživanje i razvoj za 10 % u odnosu na prethodnu godinu.
(461)
Komisija napominje da u svojim odgovorima na upitnik i pismo za dopunu podataka kineska vlada nije dostavila informacije o tom programu, već da su protiv tog programa u prethodnim ispitnim postupcima uvedene kompenzacijske mjere (vidi uvodnu izjavu (310)). Međutim, Komisija napominje i da je s kineskom vladom o tom programu raspravljala tijekom posjeta radi provjere i da su mjerodavne provedbene odredbe prikupljene kao dokazni materijal (njih je dostavio i jedan od izvoznika u uzorku). Stoga su navodi kineske vlade da je prvi put saznala za moguće uvođenje kompenzacijskih mjera protiv tog programa neutemeljeni, također uzimajući u obzir činjenicu da je nekolicina izvoznika u uzorku koji surađuju, a s kojima je kineska vlada uskladila svoje odgovore, taj program prijavila u odgovorima na upitnik. Kineska vlada znala je za tu činjenicu jer je nekoliko puta pregledala spis koji nije bio povjerljiv. Nalazi ispitnog postupka pokazuju da se protiv programa mogu uvesti kompenzacijske mjere (uvodne izjave od (310) do (314)). Komisija dodaje da je taj program jasan nastavak prethodnog programa namijenjenog poduzećima sa stranim kapitalom zbog uske povezanosti prikazane istim oblikom i iznosom porezne olakšice (dodatni porezni rabat koji se oduzima od porezne osnovice) te istog omjera i iste pozadine (opravdani troškovi za aktivnosti istraživanja i razvoja) s neznatnim razlikama. Te neznatne razlike usklađene su s reformom Zakona o porezu na dohodak 2008., ali priroda i suština programa u načelu ostaju iste. Komisija se poziva i na argumente o normi pokretanja postupka iz uvodne izjave (457).
(462)
Kineska vlada i jedan izvoznik u uzorku koji surađuje tvrde i da taj program nije specifičan jer Komisija nije dokazala da je dobivanje potvrde o HNTE-u ograničeno na određena poduzeća. Komisija se poziva na svoje objašnjenje u uvodnim izjavama (313), (321) i (325) o jednom drugom poreznom programu za HNTE-ove. Komisija dodaje da i provedbena pravila tog programa (vidi uvodnu izjavu (321)) potvrđuju nalaz da su HNTE-ovi specifični jer odgovarajuću potvrdu mogu dobiti samo društva u sektorima koje podržavaju vladine politike i koja su prihvatljiva na temelju odgovarajućih kataloga i smjernica vlade. Primjerice, tu potvrdu mogu dobiti samo poduzeća koja se bave istraživačkim i razvojnim projektima predviđenima u dokumentu o ključnoj potpori države u području visoke i nove tehnologije te Smjernicama NDRC-a za tekuće prioritete razvoja ključnih sektora industrije visoke tehnologije iz 2007. ili za aktivnostima istraživanja i razvoja obuhvaćenog područjem primjene Obavijesti Državnog vijeća o provedbi nekoliko dodatnih politika za Plan državnog srednjoročnog i dugoročnom znanstvenog i tehnološkom razvoja (2000. - 2020.) br. 6 ([2006.] Državnog vijeća). Stoga je jasno da je taj porezni program ograničen samo na ona specifična društva u relevantnim sektorima i na aktivnosti istraživanja i razvoja koje podupire kineska vlada, uključujući društva u poticanom fotonaponskom sektoru.
(463)
U pogledu izračuna iznosa subvencije dva izvoznika u uzorku koji surađuju tvrde da je Komisija pogrešno upotrijebila njihove iznose godišnjeg povrata poreza na dohodak za 2011. iako je RIP-om obuhvaćena polovina 2011. i polovina 2012. i da se time krši metoda izračuna iz odjeljka E. točke (a) podtočke iii. Smjernica Komisije za izračun iznosa subvencije u ispitnom postupku u vezi s kompenzacijskim pristojbama iz 1998. Komisija se poziva na sve argumente obrazložene u uvodnoj izjavi (459) koji su također primjereni za odbacivanje tvrdnje u vezi tog programa. Osim toga, Komisija napominje da je argument o navodnom poreznom gubitku iz porezne godine 2012. samo djelomično ili potpuno nevažan jer se porezni odbitak može prenijeti za dodatnih pet poreznih godina i prebiti na temelju svakog oporezivog prihoda prijavljenog tijekom tih narednih pet godina. Stoga bi Komisija, čak i da prihvati navode da su ta društva 2012. pretrpjela porezni gubitak ili da je dostupan konačni revidirani povrat poreza za 2012. koji bi prikazao porezni gubitak (što ovdje nije slučaj), i dalje uzela u obzir koristi u okviru tog programa jer se ne može isključiti mogućnost da bi se koristi poreznog odbitka zaračunani u 2012. mogli upotrijebiti čim društvo prijavi oporezivi prihod u bilo kojoj od narednih pet godina.
3.5.5.3. Smanjenje poreza za poduzeća visoke i nove tehnologije uključena u odabrane projekte
(464)
Kineska vlada i jedan izvoznik koji surađuje tvrde da taj program nije specifičan, da se analiza specifičnost ne temelji na činjenicama i da zahtjeve za dobivanje statusa HTNE-a treba smatrati objektivnim kriterijima ili uvjetima kojima se utvrđuje prihvatljivost za subvencije te da je prihvatljivost za taj program automatska. Kad je riječ o nalazu specifičnost u pogledu ograničenja tog programa i poreznog rabata za istraživanje i razvoj i na HNTE-ove, Komisija se poziva na svoje objašnjenje u uvodnim izjavama (321) i (325) te na uvodnu izjavu (462) koja je jednako primjenjiva na taj program. Komisija ponavlja da osobito prethodno navedene provedbene mjere i dokumenti ukazuju da su primjena tog programa i priznavanje statusa HNTE-a, koji nije dostupan svim poduzećima i koji se ne temelji na objektivnim kriterijima, ograničen samo na određene sektore i poduzeća koje podupire kineska vlada na temelju kriterija koji nisu objektivni ili neutralni. Prihvatljivost za ostvarivanje koristi u okviru tog programa nije ni automatska, već ovisi o dobivanju potvrde HNTE-a, koja se dodjeljuje na temelju diskrecijskog postupka nadležnih tijela te stoga nije automatska.
(465)
Jedan izvoznik koji surađuje tvrdi da je Komisija pogrešno izračunala subvencijsku korist od tog programa jer je upotrijebila revidirani povrat poreza za 2011., a tromjesečne porezne prijave za 1. i 2. tromjesečje 2012. bile su dostupne i preuzete su tijekom provjere, te da je u svakom slučaju Komisija mogla zatražiti primjerak konačne godišnje prijave poreza na dohodak za 2012. čim je bila dostupna. Taj izvoznik tvrdi i da bi se, ako je povrat poreza za 2011. upotrijebljen za izračun subvencijske koristi, morao upotrijebiti promet društva za 2011., a ne promet ostvaren tijekom RIP-a. Komisija se poziva na svoje objašnjenje u uvodnoj izjavi (459). Komisija napominje i da je u svojem pismu najave posjeta izvoznicima u uzorku, uključujući dotičnog izvoznika, izričito tražila izvorne cjelovite porezne prijave i rješenja o povratu poreza za financijsku godinu obuhvaćenu RIP-om i trima prethodnim godinama. Stoga je izvoznik koji surađuje mogao i morao dostaviti rješenje o povratu za 2012. čim je ono bilo dostupno, a Komisija napominje da to nije učinio čak ni prilikom slanja svojih primjedbi na dokument o objavi. U pogledu argumenta da je za izračun koristi morala upotrijebiti promet za 2011., Komisija napominje da se smatra da iznos subvencije za 2011. na prihvatljiv način odražava stanje tijekom RIP-a, osobito zato što je plaćanje poreza za 2011. trebalo izvršiti tijekom RIP-a (mjesec) i što konačni podaci za 2012. nisu bili dostupni u vrijeme provjere. Komisija za mjerenje različitih subvencija u svakom slučaju ne može rabiti različite nazivnike, inače postotci ne bi bili usporedivi i ne bi se mogla jamčiti dosljednost izračuna. Naposljetku, Komisija dodaje da nije provjerila iznose prometa za 2011., već je samo provjerila iznose prometa za RIP.
3.5.6. Primjedbe stranaka o ustupanju prava na korištenje zemljištem uz naknadu manju od primjerene
(466)
Kineska vlada tvrdila je da Komisija nije utvrdila specifičnost u skladu s člancima 2.1. i 2.2. Sporazuma o subvencijama i kompenzacijskim mjerama te da nije jasno pokrijepila svoj nalaz specifičnosti na temelju pozitivnih dokaza u skladu sa zahtjevima članka 2.4. istog Sporazuma. Prema mišljenju kineske vlade Komisija nije dostavila ni jedan činjenični dokaz da su određenim industrijama ustupljena prava korištenja zemljištem po povlaštenim stopama te nije dostavila pravnu osnovu za svoju procjenu da je industrija proizvodnje solarnih ćelija i modula dio tih industrija. Jedan proizvođač izvoznik iznio je sličnu tvrdnju. Te su se tvrdnje morale odbaciti. Komisija je u uvodnoj izjavi (364) navela primjere obavijesti o pravima korištenja zemljištem kojima su nadležna tijela vlasti ograničila potencijalne kupce utvrđenom cijenom na fotonaponsku industriju i utvrđenim cjenovnim ograničenjima na prava korištenja zemljištem koja su kupili proizvođači izvoznici u uzorku. U nedostatku ostalih informacija koje je zatražila kineska vlada i, s obzirom na potporu vlade fotonaponskoj industriji, uz diskrecijsku i netransparentnu prirodu dodjeljivanja prava korištenja zemljištem, Komisija je smatrala da te informacije potvrđuju specifičnost.
(467)
Kineska vlada i nekoliko proizvođača izvoznika tvrdili su da referentno mjerilo za prava korištenja zemljištem koje je odabrala Komisija nije primjereno. Kineska vlada tvrdila je i da Komisija nije poduzela sve da utvrdi referentno mjerilo blisko tržišnim uvjetima koji bi prevladali u nedostatku poremećaja, u skladu sa zahtjevom odluke Skupine WTO-a u predmetu SAD - konačne antidampinške i kompenzacijske pristojbe za određene proizvode iz Kine (101). Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Komisija je detaljno pregledala razne pokazatelje te usporedila Tajvan i NRK kao cjelinu te pojedinačne dotične kineske provincije. Nakon te analize Komisija smatra Tajvan primjerenim referentnim mjerilom zbog ukupnosti informacija u spisu, tj. (i.) usporedivosti gospodarskog razvoja i gospodarske strukture Tajvana i većine kineskih provincija i gradova u kojima proizvođači izvoznici koji surađuju imaju poslovni nastan, (ii.) prostorne blizine Kine i Tajvana, (iii.) visokog stupnja industrijske infrastrukture Tajvana i kineskih provincija, (iv.) jakih gospodarskih veza i prekogranične trgovine Tajvana i NRK-a, (v.) visoke gustoće naseljenosti u dotičnim kineskim provincijama i Tajvanu, (vi.) sličnosti vrste tla i transakcija koji se rabe za postavljanje relevantnog referentnog mjerila u Tajvanu s istim elementima u NRK-u i (vii.) zajedničkim demografskim, jezičnim i kulturnim obilježjima Tajvana i NRK-a. Osim toga, većina dotičnih provincija smatraju se provincijama s najvećom proizvodnjom u NRK-u.
Iako BND po glavi stanovnika Tajvana i tih provincija i gradova nije isti, BND tih provincija i gradova proteklih je godina snažno rastao, tj. oni hvataju korak s Tajvanom. Osim toga, najnoviji podaci ukazuju i na to da NRK u cjelini te dotične provincije i gradovi bilježe znatno veću stopu rasta BND-a u odnosu na Tajvan, tj. brzo ga dostižu. Međutim, važno je napomenuti da točna usporedba između BND-a netržišnog gospodarstva (NRK) i BND-a uspostavljenog tržišnog gospodarstva (Tajvan) nije presudna činjenica jer je normalno da u pogledu BND-a netržišno gospodarstvo zaostaje za djelotvornim tržišnim gospodarstvom. Osim toga, mnogi ostali čimbenici, na primjer pravila o planiranju ili politika zaštite okoliša, mogu utjecati na ponudu i potražnju industrijskog zemljišta. Pravo je pitanje što bi u pogledu prava korištenja zemljištem u dotičnim kineskim provincijama bili „prevladavajući tržišni uvjeti” da je riječ o djelotvornom tržišnom gospodarstvu, a na temelju svih dokaza zaključeno je da bi bili vrlo slični uvjetima na Tajvanu.
3.5.7. Ostale napomene
(468)
Podnositelj pritužbe tvrdio je da bi Komisija morala iznijeti koje je dodatne subvencijske programe utvrdila tijekom ispitnog postupka te utvrditi subvencijske marže za te programe koji nisu spomenuti u pritužbi. U tom pogledu napominje se da je Komisija ispitala sve subvencije koje ispunjavaju pravne uvjete za pokretanje postupka.
(469)
Podnositelj pritužbe tvrdio je da je Komisija morala utvrditi subvencijsku maržu u pogledu polisilicija koji osigurava vlada uz naknadu manju od primjerene na temelju informacija podnositelja pritužbe i na temelju nalaza Ministarstva trgovine SAD-a u sličnom predmetu o fotonaponskoj industriji. Komisija je ispitala taj program i na temelju informacija primljenih od proizvođača izvoznika u uzorku i kineske vlade zaključila da tijekom RIP-a u okviru programa nije ostvarivana korist, uglavnom zbog toga što su uvozne cijene polisilicija bile niže od cijena koje naplaćuju kineski dobavljači. Napominje se da se ispitna razdoblja za SAD-ov predmet i ovaj predmet ne poklapaju.
(470)
Podnositelj pritužbe tvrdio je da je Komisija morala utvrditi subvencijsku maržu i u pogledu električne energije koju osigurava vlada uz naknadu manju od primjerene. Ta je tvrdnja morala biti odbačena. Komisija nije našla dovoljno dokaza da su tijekom RIP-a proizvođači izvoznici u uzorku, uz iznimku LDK-a, ostvarili korist od povlaštene opskrbe električnom energijom.
(471)
Kineska vlada tvrdila je da je Komisijina metodologija izračuna rezultirala „dvostrukim računanjem na razini izračuna antidampinške i antisubvencijske marže”. Prema mišljenju kineske vlade Komisija je morala oduzeti subvencijsku maržu izračunanu za program osiguranja izvoznog kredita od dampinške marže jer je riječ o izvoznoj subvenciji. Kineska vlada tvrdila je i da je Komisija morala od dampinške marže oduzeti subvencijske marže izračunane na temelju vanjskih referentnih mjerila. Objasnila je da „dio dampinga izračunan na temelju normalne vrijednosti za analognu zemlju predstavlja isto subvencioniranje protiv kojeg su uvedene kompenzacijske mjere u istovremenom antisubvencijskom ispitnom postupku”.Ni jedna od tih tvrdnji ne bi imala utjecaja na razinu konačnih mjera jer su u dotičnom slučaju kombinirane pristojbe ograničene maržom štete. To je kineska vlada potvrdila i u primjedbama na dokument o konačnoj objavi. Stoga se ne smatra potrebnim baviti se suštinom tih tvrdnji.
3.6. Iznos subvencija koje podliježu kompenzacijskim mjerama
(472)
Iznosi subvencija protiv koji se mogu uvesti kompenzacijske mjere u skladu s odredbama Osnovne uredbe, izraženi ad valorem, za ispitana poduzeća navedeni su u sljedećoj tablici:
Proizvođač izvoznik
Konačna subvencijska marža
Wuxi Suntech Power Co. Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co. Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd.
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd. Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd.
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd.
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd.
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd.
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd.
Changzhou Youze Technology Co. Ltd.
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd.
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd.
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd.
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd.
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd.
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd.
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd.
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd.
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd. i povezana društva
6,5 %
Ostala dotična poduzeća (Prilog 1.)
6,4 %
Sva ostala trgovačka društva
11,5 %
(473)
U skladu s člankom 15. stavkom 3. osnovne Uredbe, ukupna subvencijska marža za društva koja surađuju, a nisu uključena u uzorak, izračunan je na temelju ponderiranog prosječnog iznosa subvencije utvrđenog za društva u uzorku koja surađuju i iznosi 6,4 %.
(474)
S obzirom na visoku razinu suradnje kineskih proizvođača izvoznika, utvrđena pristojba za sva „ostala poduzeća” jednaka je najvišoj pristojbi propisanoj poduzećima koja sudjeluju u uzorku ili surađuju u ispitnom postupku. Pristojbe za „sva ostala poduzeća” primjenjivat će se na ona poduzeća koja ne surađuju u ispitnom postupku.
4. ŠTETA
4.1. Definicija industrije Unije i proizvodnje Unije
(475)
Istovjetni proizvod u Uniji proizvodi 215 proizvođača. Oni čine industriju Unije u smislu članka 9. stavka 1. Osnovne uredbe, te se dalje u tekstu navode kao „industrija Unije”. Institucije su provjerile tvrdnje zainteresiranih stranaka da je riječ o većem broju; tom je provjerom utvrđeno da su navodni dodatni proizvođači zapravo većinom proizvođači izvoznici, s njima povezani uvoznici, distributeri i montažeri.
(476)
Sve dostupne informacije o industriji Unije, uključujući informacije dostavljene u pritužbi, makroekonomski podaci koje je dostavio Europressedienst, nezavisno društvo za konzalting („konzultant”) i provjereni odgovori na upitnik proizvođačâ iz Unije u uzorku rabljeni su za utvrđivanje ukupne proizvodnje Unije u RIP-u, jer potpune javne informacije o proizvodnji nisu bile dostupne. S obzirom na to da se moduli i ćelije uvoze u Uniju pod carinskim brojevima kojima su obuhvaćeni drugi proizvodi koji nisu predmet ovog ispitnog postupka i da je prijavljeni obujam uvoza iskazan u tonama, Eurostat se nije mogao upotrijebiti za utvrđivanje obujma i vrijednosti uvoza koji se temelje na podacima koje je dostavio konzultant. Kada je to bilo moguće, podaci primljeni od konzultanta unakrsno su provjereni u odnosu na ostale dostupne javne izvore i provjerene odgovore na upitnik.
(477)
Na temelju navedenog, ukupna proizvodnja Unije tijekom RIP-a procijenjena je na oko 4 GW za module i 2 GW za ćelije.
(478)
Kako je prikazano u uvodnoj izjavi (21), u uzorku je odabrano devet proizvođača iz Unije koji čine 18 % - 21 % ukupne proizvodnje modula u Uniji i 17 % - 24 % ukupne proizvodnje ćelija u Uniji.
(479)
Nekoliko stranaka osporavalo je činjenicu da su podaci koje je dostavio konzultant upotrijebljeni za utvrđivanje, između ostalog, proizvodnje Unije, proizvodnog kapaciteta Unije te ostalih makroekonomskih pokazatelja štete u pogledu industrije Unije i podataka o uvozu. Te stranke dovele su u pitanje neovisnost konzultanta upućujući na to da je povezan s podnositeljem pritužbe. Zatražili su i da im se objasni na temelju čega je Komisija odabrala konzultanta i doveli u pitanje stručnost u prikupljanju gospodarskih podataka povezanih s fotonaponskim sektorom. S tim u vezi tvrdili su da je Komisija svoje nalaze trebala temeljiti na podacima iz ostalih dostupnih izvora, osobito poznatih istraživačkih instituta. Naposljetku, kako bi osporio pouzdanost podataka prikupljenih od konzultanta, AFASE je uputio na Najbolju praksu za podnošenje gospodarskih dokaza i prikupljanje podataka u slučajevima u vezi s primjenom članaka 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i u slučajevima koncentracije poduzetnika.
(480)
Kad je riječ o navodnim vezama između konzultanta i podnositelja pritužbe, dotične zainteresirane stranke nisu podastrle dokaze o postojanju takve veze. Isto tako, tijekom ispitnog postupka nije ustanovljeno postojanje veze koja nije čisto poslovne prirode. Nakon konačne objave jedna je zainteresirana stranka tvrdila da postoje pokazatelji da se dokazi prima facie koje je u pritužbi kao njezin podnositelj dostavila industrija Unije temelje na podacima koje je dostavio isti konzultant. Premda se potvrđuje da su nalazi za neke pokazatelje doista bili slični dokazima navedenima u pritužbi, to nužno ne znači da su utvrđeni samo na temelju jednog izvora. S tim u vezi, podnositelj pritužbe navodi razne izvore kojima se poslužio. Stoga je tvrdnje u tom pogledu trebalo odbaciti.
(481)
Komisija je smatrala primjerenim u tekućem ispitnom postupku poslužiti se konzultantskim uslugama zbog nedostupnosti potrebnih makroekonomskih podataka iz ostalih javno dostupnih izvora kojima je obuhvaćeno cjelokupno tržište Unije te ostalih podataka o uvozu. Komisija je prije odabira Europressediensta ocijenila metodologiju kojom se služi konzultant u prikupljanju relevantnih podataka te njegovu sposobnost da potrebne podatke dostavi posebno za sve vrste proizvoda i za cjelokupno dotično razdoblje.
(482)
Osim toga, podaci primljeni od konzultanta unakrsno su provjereni, kad je to bilo moguće tijekom ispitnog postupka, u odnosu na ostale dostupne javne izvore i potom potvrđeni. S tim u vezi treba napomenuti da na tržištu djeluje nekoliko istraživačkih poduzeća specijaliziranih za fotonaponske statistike i da dostavljeni podaci gotovo nikad nisu istovjetni. Razlog tomu je činjenica da je istraživačkim institutima teško utvrditi točne podatke te se stoga pokazatelji fotonaponskog tržišta uvijek temelje na procjenama, neovisno o tome tko te podatke dostavlja. U tom kontekstu unakrsna provjera Komisije sastojala se od usporedbe kretanja podataka primljenih od konzultanta s kretanjima istovjetnih podataka koje su o istoj temi objavile ostale istraživačke organizacije, Komisijin Zajednički istraživački centar (JRC) i EPIA, ako su takvi podaci bili dostupni. Unakrsnim provjerama nisu primijećene znatne razlike, a kretanja unakrsno provjerenih indikatora bila su slična. Stoga se privremeni antidampinški nalazi ne temelje samo na podacima primljenima od konzultanta, već i na analizi i procjeni tih podataka koje je provela Komisija. Osim toga, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (8), nakon uvođenja privremenih antidampinških mjera obavljen je u prostorima konzultanta posjet radi provjere. Kako bi provjerila pouzdanost metodologije i dostavljenih podataka, Komisija je izvršila provjeru prostora konzultanta na licu mjesta. Provjera na licu mjesta izvršena je u cilju potpore unakrsnoj provjeri podataka koju je izvršila Komisija i kako bi se dobilo dodatno jamstvo u pogledu pouzdanosti i kvalitete podatka i povezane metodologije. Provjera na licu mjesta smatra se primjerenom u primjeni načela dobrog upravljanja, čak i ako te podatke nije dostavila zainteresirana stranka nego konzultant. Tako je Komisija dobila dodatno jamstvo pouzdanosti podataka primljenih od konzultanta.
(483)
Jedna je stranka tvrdila da je metodologija unakrsne provjere podataka kojom se koristila Komisija nije dovoljno detaljno objašnjena te su tražili da se otkriju ostali izvori upotrijebljeni u unakrsnoj provjeri podataka. Ta je stranka nadalje tvrdila da je primijenjena metodologija u svakom slučaju nevaljana sve dok se uspoređuju samo trendovi iz različitih izvora, a ne apsolutne vrijednosti.
(484)
Kao ostali izvori za unakrsnu provjeru podataka koje je dostavio konzultant upotrijebljena su izvješća JRC-a i EPIA-e o istim temama. U pogledu usporedbe podataka s drugim izvorima, napominje se da su podaci pokazali ne samo slične trendove nego i slične vrijednosti. Stoga je zaključeno da je primijenjena metodologija bila primjerena i tvrdnje iznesene u tom pogledu su odbačene.
(485)
Glavna djelatnost konzultanta jest prikupljanje podataka povezanih s fotonaponskim sektorom i održavanje baze podataka poduzeća aktivnih na fotonaponskom tržištu. Ti podaci objavljuju se u specijaliziranim časopisima o fotonaponskom sektoru, a njima se služe i pojedinačna poduzeća za koja provodi specijalizirana istraživanja. Baza podataka Europressediensta redovito se ažurira i nanovo objavljuje. Osim toga, konzultant je u tom sektoru prikupio nekoliko godina iskustva. Zapravo, metodologija kojom se konzultant služi podrazumijeva prikupljanje, unakrsnu provjeru i agregiranje informacija dobivenih iz različitih izvora dostupnih na tržištu. U tom cilju konzultant podatke prikuplja s pomoću standardnih upitnika koje šalje poduzećima navedenima u bazi podataka ili s pomoću telefonskih poziva, prvenstveno podatke o proizvođačima iz Unije ili, kad je riječ o specijaliziranim sajmovima, uglavnom o proizvođačima iz trećih zemalja. Kad se do informacija ne može doći navedenim kanalima, Europressedienst provjerava financijske izvještaja poduzeća u fotonaponskom sektoru ili na dobrovoljnoj osnovi surađuje s ostalim istraživačkim centrima kako bi dobio podatke ili ih unakrsno provjerio. Ustanovljeno je da se konzultant tim izvorima svakodnevno služi. U svjetlu navedenog, smatralo se primjerenim iskoristiti usluge Europressediensta u tekućem ispitnom postupku te su tvrdnje stranke u tom smislu odbijene.
(486)
Kad je riječ o Najboljoj praksi za podnošenje gospodarskih dokaza koju je izdala Komisija („Najbolja praksa”), treba uzeti u obzir sljedeće napomene. Prvo, riječ je o dokumentu koji ne obvezuje Komisiju jer ga nije donio Kolegij, nego ga je objavila nadležna služba radi davanja preporuka zainteresiranim strankama u pogledu iznošenja gospodarskih dokaza. Drugo, Najbolje prakse odnose se na podnošenje gospodarske analize i podataka upotrijebljenih u postupcima za utvrđivanje narušavanja tržišne utakmice, u skladu s člancima 101. i 102. UFEU-a i u slučajevima koncentracije poduzetnika. Primjenjiva pravila, standardi dokazivanja i ovlasti Komisije u ispitnom postupku za utvrđivanje narušavanja tržišne utakmice ne mogu se uspoređivati s postupcima u području zaštite trgovine na koje se primjenjuje potpuno drugačiji skup pravila.
(487)
Nekoliko je stranaka osporavalo metodologiju kojom se koristio konzultant tvrdnjama da se njima ne mogu zadovoljiti priznate znanstvene norme. Međutim, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (481), izvršeno je procjenjivanje metodologije, a dobiveni podaci unakrsno su provjereni i potvrđeni te su se stoga smatrali sukladnima ostalim objavljenim podacima te time i opravdano pouzdanima. Nekoliko specifičnih primjedbi koje su iznijele određene zainteresirane stranke razjašnjene su na bilateralnoj osnovi te zainteresiranim strankama radi provjere stavljene na raspolaganje u otvorenom spisu o ispitnom postupku.
(488)
CCCME je tvrdio da metodologija agregiranja podataka nije razjašnjena. Ta je tvrdnja odbačena jer su zainteresiranim strankama radi provjere relevantne informacije stavljene na raspolaganje u otvorenom spisu.
(489)
Nakon konačne objave nekoliko stranaka ponovilo je svoju zabrinutost u vezi s Komisijinim odabirom konzultanta i kvalitetom dostavljenih podataka. U tom pogledu tvrdili su da se podaci konzultanta mogu naručiti i kupiti na ad hoc osnovi kako bi se ispunili posebno utvrđeni uvjeti potencijalnih klijenata te stoga mogu biti neobjektivni. Osim toga, CCCME je osporavao da se podaci koje je prikupio konzultant mogu smatrati pozitivnim dokazom u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe jer se podaci velikim dijelom temelje na pretpostavkama i procjenama. Nadalje, tvrdilo se da dostavljeni podaci nisu dovoljno potkrijepljeni dokazima u spisu te da nisu potvrdni, objektivni i provjerljivi.
(490)
U vezi s tim tvrdnjama upućuje se na prethodne uvodne izjave (481) i (482), u kojima se navode dodatni podaci o odabiru konzultanta. Nadalje, napominje se da je Komisija konzultanta odabrala na temelju najboljih informacija dostupnih u tom trenutku i potpuno u skladu s Financijskom uredbom Komisije koja se primjenjuje na taj postupak. Nadalje, podsjeća se da je sposobnost konzultanta da pravodobno osigura sve potrebne podatke bila veoma važna jer je za tekući ispitni postupak Komisija dužna privremene nalaze objaviti u propisanim rokovima.
(491)
U pogledu kvalitete dostavljenih podataka i dvojbe mogu li se oni smatrati pozitivnim dokazima u smislu članka 3. stavka 2. Osnovne uredbe, kao što se prethodno navodi u uvodnoj izjavi (482), ispitana je metodologija konzultanta za prikupljanje podataka i ocijenjeno je da je zadovoljavajuće kvalitete. Nadalje, kao što se navodi u istoj uvodnoj izjavi, podaci koje je dostavio konzultant unakrsno su provjereni s drugim izvorima kad je to bilo moguće te je utvrđeno da su u razumno točni. Na kraju se napominje da konzultant održava jednu bazu podataka koja se redovito ažurira, neovisno o zahtjevima i potrebama klijenata. Ista baza podataka koristi se za agregiranje i isporuku statistika u vezi s fotonaponskim tržištem različitim klijentima, stoga se tvrdnja da podaci nisu objektivni odbacuje.
(492)
Nakon konačne objave jedna zainteresirana stranka tvrdila je da Komisija nije otkrila svoje izvore, primijenjenu metodologiju i trgovačka društva s kojima je konzultant surađivao u prikupljanju dostavljenih makroekonomskih podataka. Druga zainteresirana stranka ponovila je da metodologija koju je primijenio konzultant upućuje na netočne rezultate. Nekoliko zainteresiranih stranaka zatražilo je dodatne informacije o metodologiji kojom se konzultant služio poput prosječnog broja odgovora na upitnik/intervjue, postotka podataka prikupljenih iz svakog izvora, načina njihove provjere, približnih vrijednosti i pretpostavki rabljenih za izradu podataka, broja društava za koje su izrađene približne vrijednosti te barem okvirnog broja zaposlenika konzultanta.
(493)
U pogledu tih tvrdnji napominje se da je nakon uvođenja privremenih mjera Komisija zainteresiranim strankama dostavila metodologiju i izvore kojima se konzultant poslužio u agregiranju podataka te u tom pogledu nakon privremene objave o antidampinškim mjerama odgovorila na posebna pitanja zainteresiranih stranaka. Dodatni zahtjevi zainteresiranih stranaka za informacije o konačnoj objavi smatraju se obuhvaćenima informacijama stavljenima na raspolaganje nakon određivanja privremenih pristojbi u mjeri u kojoj to dopuštaju ograničenja povjerljivosti. Osim toga, naglašava se da je Komisija na licu mjesta provjerila način na koji je konzultant prikupio i agregirao podatke te osnovne pretpostavke za njihovo agregiranje. Rezultati provjere bili su zadovoljavajući te se Komisija uvjerila u utemeljenost osnovnih pretpostavki i kvalitete podataka koje je dostavio konzultant. Osim toga, stranke nisu osporile te podatke.
(494)
Nakon konačne objave jedna druga stranka zatražila je objašnjenje u pogledu broja proizvođača iz Unije koje je konzultant razmatrao u prikupljanju podataka i njihova preklapanja s oko 215 proizvođača iz Unije poznatih Komisiji. U tom pogledu daje se objašnjenje da su proizvođači iz Unije koje je razmatrao konzultant uglavnom oni za koje se zna da predstavljaju industriju Unije u ispitnom postupku navedenom u uvodnoj izjavi (475).
(495)
Nakon konačne objave, jedna stranka tvrdila je da je Komisija nedosljedno provela analizu štete jer je ta analiza provedena posebno za module i ćelije, a marža štete i subvencijska marža utvrđena je kao ponderirani prosjek za module i ćelije zajedno. S tim u vezi treba napomenuti da, iako su pokazatelji navedeni zasebno za svaku vrstu proizvoda, zaključci dobiveni za svaki pokazatelj odnose se na proizvod iz ispitnog postupka u cjelini. Također se podsjeća da su moduli i ćelije jedinstven proizvod i da su stoga subvencijske marže i razina uklanjanja štete utvrđene na toj osnovi. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(496)
Naposljetku, jedna druga stranka tvrdila je da je izračun vrijednosti makroekonomskih pokazatelja tijekom RIP-a za 2011. i 2012. pogrešno temeljen na jednostavnom prosjeku jer takva metodologija ne bi bila objektivna i ne bi tijekom RIP-a dala rezultate koji odražavaju stvarno stanje. Objašnjava se da je jednostavni prosjek tih podataka rabljen samo ako su u dotičnim razdobljima zabilježena slična kretanja. Kada su kretanja bila drugačija, metodologija je bila prilagođena uzimajući u obzir tržišnu stvarnost. Dotična stranka nije obrazložila u kojoj mjeri rezultati rabljene metodologije ne bi odrazili tržišnu stvarnost. Stoga su te tvrdnje odbačene.
4.2. Utvrđivanje odgovarajućeg tržišta Unije
(497)
Dio industrije Unije vertikalno je integriran, a znatan dio proizvodnje industrije Unije namijenjen je vlastitoj uporabi, posebno proizvodnji ćelija.
(498)
Kako bi se utvrdilo je li industrija Unije pretrpjela štetu i kako bi se utvrdila potrošnja i drugi gospodarski pokazatelji, ispitano je je li i u kojoj je mjeri trebalo uzeti u obzir naknadno korištenje proizvodnje industrije Unije u pogledu istovjetnog proizvoda („vlastita” uporaba).
(499)
Kako bi se dobila što potpunija slika stanja industrije Unije, analizirani su podaci za cjelokupnu aktivnost u vezi s istovjetnim proizvodom te je naknadno utvrđeno je li proizvodnja bila namijenjena za vlastitu uporabu ili za slobodno tržište.
(500)
Utvrđeno je da bi u pogledu ukupne aktivnosti (uključujući vlastito korištenje industrije) trebalo ispitati sljedeće gospodarske pokazatelje koji se odnose na industriju Unije: potrošnju, obujam prodaje, proizvodnju, proizvodni kapacitet, iskorištenost kapaciteta, rast, ulaganja, zalihe, zaposlenost, produktivnost, novčani tok, povrat ulaganja, sposobnost prikupljanja kapitala i visinu iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere. Razlog tomu je činjenica da je u ispitnom postupku pokazano da bi se ti pokazatelji mogli razumno ispitati u pogledu ukupne aktivnosti jer je proizvodnja namijenjena vlastitoj uporabi bila jednako pogođena konkurencijom uvoza iz dotične zemlje. Dalje u tekstu vlastito i slobodno tržište zajedno se navode kao „ukupno tržište”.
(501)
Kad je riječ o profitabilnosti, analiza je bila usmjerena na slobodno tržište jer je utvrđeno da cijene na vlastitom tržištu nisu uvijek odražavale tržišne cijene i nisu imale učinak na taj pokazatelj.
(502)
Nekoliko je stranaka tvrdilo da je štetu trebalo procijeniti posebno za vlastito i za slobodno tržište. Jedna stranka tvrdila je da je podatke povezane s ćelijama namijenjene vlastitoj uporabi trebalo isključiti iz procjene štete jer na njih nije utjecao subvencionirani uvoz.
(503)
U ispitnom postupku ustanovljeno je da su vertikalno integrirani proizvođači u Uniji morali uvoziti subvencionirane proizvode (ćelije) i prestati proizvoditi te proizvode po cijeni iznad uvozne cijene zbog cjenovnog pritiska subvencioniranog uvoza. Osim toga, u ispitnom je postupku ustanovljeno i da se na slobodnom i vlastitom tržištu slijede isti cjenovni trendovi, što upućuje i na to da je dotični uvoz na njih jednako utjecao.
(504)
Nekoliko stranaka ponovilo je nakon konačne objave da Komisija nije dostavila primjerenu i razumnu analizu vlastitog tržišta ili obrazložila zašto nije provela posebnu analizu. Jedna strankaa tvrdila je da nisu dostavljene informacije o značaju proizvodnje Unije namijenjenu vlastitom tržištu. Osim toga, tvrdilo se da je uvodna izjava (106) Privremene antidampinške uredbe u kojoj se zaključuje da cijene na vlastitom tržištu ne odražavaju uvijek tržišne cijene proturječna zaključcima uvodne izjave (503) ove Uredbe da slobodno tržište i vlastito tržište u pogledu cijena pokazuju slična kretanja.
(505)
Prvo, napominje se da se u uvodnoj izjavi (105) Privremene antidampinške uredbe iznose razlozi zašto se smatra primjerenim ispitati pokazatelje štete (osim u pogledu profitabilnosti) uz upućivanje na djelatnost industrije Unije uključujući za vlastite potrebe. Kako je izneseno u istoj uvodnoj izjavi, u tom pogledu podsjeća se da je u ispitnom postupku ustanovljeno da je na proizvodnju za vlastite potrebe jednako utjecala uvozna konkurencija iz NRK-a, što dotične zainteresirane strankse nisu osporavale. Stoga se mora odbaciti tvrdnja da nije objašnjeno zašto nije provedena posebna analiza. Isto tako, kao što slijedi iz ovog zaključka, morala se odbaciti tvrdnja da je morala biti provedena posebna analiza vlastitog tržišta.
(506)
Drugo, iako se na temelju navedenog značaj proizvodnje Unije namijenjene za vlastite potrebe nije smatrao presudnim elementom, napominje se da Unijina proizvodnja ćelija namijenjena vlastitom tržištu tijekom RIP-a predstavlja oko polovine ukupne proizvodnje. Naposljetku, objašnjava se da činjenica da cijene na vlastitom tržištu ne odražavaju cijene na slobodnom tržištu nije nužno proturječna činjenici da se ista kretanja bilježe za obje cijene jer one još uvijek mogu biti na različitim razinama ili se cijene mogu kretati na višem ili nižem stupnju te stoga dati drugačiju predodžbu. Na temelju navedenog odbacuju se tvrdnje o vlastitom tržištu.
(507)
Dotične stranke nisu dostavile informacije kojima bi se ti nalazi osporili. Na toj osnovi odbačene su u tom pogledu iznesene tvrdnje.
4.3. Potrošnja Unije
(508)
Potrošnja Unije uključivala je ukupan obujam uvoza dotičnog proizvoda i obujam ukupne prodaje istovjetnog proizvoda u Uniji, uključujući proizvode namijenjene vlastitoj uporabi. Potpuni podaci za ukupnu prodaju industrije Unije na tržištu Unije nisu bili dostupni. Nadalje, uvoz u Uniju evidentiran je pod carinskim brojevima kojima su obuhvaćeni drugi proizvodi koji nisu predmet ovog ispitnog postupka, a i obujam uvoza koji je prijavio Eurostat iskazan je u tonama. Slijedom toga Eurostat se nije mogao koristiti za utvrđivanje obujma i vrijednosti uvoza. Stoga se potrošnja Unije temeljila na podacima koje je dostavio prethodno navedeni konzultant i unakrsno je provjerena u odnosu na javne izvore kao što su istraživanja tržišta i javno dostupne studije te u odnosu na provjerene odgovore na upitnik.
(509)
Potrošnja Unije razvijala se kako slijedi:
Tablica 1-a
Potrošnja Unije za module (u MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Ukupno tržište
5 465
12 198
19 878
17 538
Indeks (2009. = 100)
100
223
364
321
Izvor: Europressedienst
Tablica 1-b
Potrošnja Unije za ćelije (u MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Ukupno tržište
2 155
3 327
4 315
4 021
Indeks (2009. = 100)
100
154
200
187
Izvor: Europressedienst
(510)
U razmatranom razdoblju ukupna potrošnja Unije između 2009. i RIP-a povećala se za 221 % za module i 87 % za ćelije, ali se tijekom RIP-a u usporedbi s 2011. smanjila. Ukupno gledano, potrošnja Unije u pogledu proizvoda iz ispitnog postupka znatno se povećala u usporedbi s razinom iz 2009.
(511)
Jedna zainteresirana stranja tvrdila je da se podaci o potrošnji proizvoda koji se ispituje u Uniji znatno razlikuju, ovisno o primijenjenom izvoru. Ta je stranja tvrdila da se podaci mogu utvrditi samo na temelju informacija prikupljenih od specijaliziranih ustanova ili istraživačkih centara. S obzirom na objašnjenja i zaključke iz uvodnih izjava od (481) do (483) o pouzdanosti podataka primljenih od konzultanta i rabljenih tijekom ispitnog postupka, ta je tvrdnja odbačena.
(512)
Ista je stranka tvrdila da se potrošnja Unije ne bi smjela utvrđivati tek zbrajanjem dostupnih kapaciteta za proizvodnju modula u Uniji i da bi se od njih trebala oduzeti potrošnja modula namijenjena projektima industrije Unije. Ta je tvrdnja odbačena jer je potrošnja modula utvrđena na temelju novih instaliranih kapaciteta u Uniji. To je ustaljena praksa u utvrđivanju potrošnje modula. Kad je riječ o ćelijama, potrošnja je utvrđena na temelju proizvodnje modula u Uniji.
(513)
Druga stranka tvrdila je da se metodologijom koju opisuje konzultant priznaju teškoće pri utvrđivanju pouzdanih brojki u vezi s potrošnjom. Tvrdilo se i da su podaci o uvozu i izvoznoj prodaji u vezi s industrijom Unije temeljeni ili na neprovjerljivim procjenama ili nepotpunim podacima i da unakrsna provjera Komisije nije bila dovoljna za donošenje zaključka da su ti podaci zaista pouzdani i točni.
(514)
Kako je već spomenuto u uvodnim izjavama (481) i (482), Komisija je tijekom posjeta na licu mjesta provjerila kvalitetu podataka i metodologija rabljenih za njihovo prikupljanje na temelju čega se smatralo da su rabljene metodologije primjerene i da su rezultati točni i opravdano pouzdani. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
4.4. Uvoz iz dotične zemlje
4.4.1. Obujam i tržišni udio uvoza iz dotične zemlje
(515)
Uvoz u Uniju iz dotičnih zemalja tekao je kako je opisano u tablicama u nastavku. Brojke se navode samo u indeksima te radi povjerljivosti u rasponima. To je stoga što su uvoz od proizvođača izvoznika za koje nisu ustanovljene subvencije, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (472), oduzeti od ukupnog uvoza iz NRK-a.
Tablica 2-a
Uvoz modula iz NRK-a (u MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam uvoza iz NRK-a
Indeks (2009. = 100)
100
251
462
408
Tržišni udio na ukupnom tržištu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Izvor: Europressedienst
Tablica 2-b
Uvoz ćelija iz NRK-a (u MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam uvoza iz NRK-a
Indeks (2009. = 100)
100
273
491
506
Tržišni udio na ukupnom tržištu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Izvor: Europressedienst
(516)
Tijekom razmatranog razdoblja obujam uvoza u Uniju iz dotične zemlje povećao se znatno za oko 300 % za module i za više od 400 % za ćelije. To je dovelo do značajnog povećanja tržišnog udjela uvoza iz dotične zemlje u Uniju. Točnije, tržišni udio uvoza iz dotične zemlje povećao se sa [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] za module i sa [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] za ćelije. Ukupno gledano, u pogledu obujma i tržišnog udjela između 2009. i RIP-a znatno se povećao uvoz dotičnog proizvoda iz NRK-a.
(517)
Treba napomenuti da je povećanje uvoza iz dotične zemlje bilo puno veće od povećanja potrošnje Unije za dotični proizvod. Slijedom toga, proizvođači izvoznici mogli su imati koristi od sve veće potrošnje Unije i njihov je položaj na tržištu ojačao zbog većih tržišnih udjela.
(518)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da se podaci o obujmu uvoza proizvoda koji se ispituje znatno razlikuju, ovisno o izvoru. Ta je stranka tvrdila da se podaci mogu utvrditi samo na temelju informacija prikupljenih od specijaliziranih ustanova ili istraživačkih centara. S obzirom na objašnjenja i zaključke iz uvodnih izjava od (481) do (483) o pouzdanosti podataka rabljenih tijekom ispitnog postupka, ta je tvrdnja odbačena.
(519)
Nakon konačne objave jedna je stranka osporila metodologiju za utvrđivanje vrijednosti ukupnog uvoza iz NRK-a tvrdeći da je temeljena na transakcijama na CIF razini neplaćenih pristojbi te je stoga upitno jesu li te transakcije bile namijenjene potrošnji Unije. S tim u vezi podsjeća se da vrijednost ukupnog uvoza iz NRK-a koju je dostavio konzultant nije bila upotrijebljena u nalazima te da su se rabile samo vrijednosti obujma uvoza i uvozne cijene utvrđene u ispitnom postupku. Budući da dotična zainteresirana stranka nije osporila samu metodologiju utvrđivanja uvoznih cijena, upućuje se na odgovarajuće nalaze u uvodnim izjavama od (520) do (528). Stoga je ta tvrdnja odbačena.
4.4.2. Cijene uvoza i obaranje cijena
(520)
Prosječna cijena uvoza u Uniju iz dotične zemlje razvijala se kako slijedi:
Tablica 3-a
Uvozna cijena module iz NRK-a (u EUR/kW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Uvozne cijene
2 100
1 660
1 350
764
Indeks (2009. = 100)
100
79
64
36
Izvor: Europressedienst i provjereni odgovori na upitnik za odabir uzoraka
Tablica 3-b
Uvozna cijena ćelija iz NRK-a (u EUR/kW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Uvozne cijene
890
650
620
516
Indeks (2009. = 100)
100
73
70
58
Izvor: Europressedienst i provjereni odgovori na upitnik
(521)
Tijekom dotičnog razdoblja prosječna uvozna cijena za module i ćelije iz NRK-a znatno je pala. Za module je prosječna uvozna cijena pala za 64 %, sa 2 100 EUR/kW u 2009. na 764 EUR/kW tijekom RIP-a. Isto tako, prosječna uvozna cijena ćelija iz NRK-a smanjila se za 42 %, s 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Ukupno gledano, cijena dotičnog proizvoda između 2009. i RIP-a znatno se smanjila.
(523)
Jedan je nepovezani uvoznik koji surađuje tvrdio da su uvozne cijene morale biti utvrđene na temelju uvoza dotičnog proizvoda u Uniju koju je tijekom ispitnog postupka dostavio taj uvoznik. Međutim, podaci koje je tijekom ispitnog postupka dostavio taj uvoznik činili su samo mali dio ukupnog uvoza u Uniju, stoga se na toj osnovi nisu mogli izvesti smisleni zaključci o prosječnoj uvoznoj cijeni za sav uvoz iz NRK-a tijekom cijelog razmatranog razdoblja koje obuhvaća nekoliko godina. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(524)
Druga stranka tvrdila je da nije objašnjena metodologija utvrđivanja cijena, osobito postupak spajanja podataka iz različitih izvora te njihovo usklađivanje. Osim toga, tvrdilo se da su se troškovi uvoza morali temeljiti na provjerenim podacima prikupljenima tijekom ispitnog postupka, a ne na procjenama.
(525)
Smatra se da je metodologija stavljena na raspolaganje zainteresiranim strankama dovoljno cjelovita da omogući razumijevanje postupka određivanja brojčanih vrijednosti. U pogledu „uvoznih” cijena objašnjeno je da su cijene usklađene na licu mjesta kako bi se dobile CIF cijene. Procjena je potvrđena na podacima prikupljenima tijekom ispitnog postupka.
(526)
Kako bi se odredilo obaranje cijene tijekom RIP-a, ponderirane prosječne prodajne cijene po vrsti proizvoda proizvođača iz Unije u uzorku naplaćene nepovezanim kupcima na tržištu Unije, prilagođene razini franko tvornica, uspoređene su s odgovarajućim ponderiranim prosječnim cijenama po vrsti proizvoda za uvoz od kineskih proizvođača izvoznika koji surađuju prvom nezavisnom kupcu na tržištu Unije, utvrđenima na osnovi CIF s odgovarajućim prilagodbama za troškove nakon uvoza, tj. troškove carinjenja, manipuliranja i utovara. Rabljeni su prosječni troškovi nakon uvoza modula od uvoznika u uzorku čim su podaci bili na raspolaganju.
(527)
Usporedba cijena napravljena je za svaku vrstu za poslove na istoj razini trgovine, primjereno prilagođena prema potrebi, nakon odbijanja rabata i popusta. Rezultat usporedbe, kad se izrazi kao postotak prometa proizvođača iz Unije u uzorku tijekom RIP-a, pokazao je ponderirane prosječne marže obaranja cijene u rasponima od [19,8 % do 37,5 %] za module, od [4 % do 53,8 %] za ćelije i od [8 % do 37,5 %] ukupno za dotični proizvod.
(528)
Trebalo bi napomenuti da je kod jednog proizvođača izvoznika u uzorku izračunano negativno obaranje cijena ćelija. Međutim, s obzirom da količine izvoza nisu znatne, ne mogu se smatrati reprezentativnima. Osim toga, jedan od proizvođača izvoznika u uzorku osporio je izvor rabljen za usklađivanje jednostrukih ćelija u višestruke ćelije, ali pritom tu tvrdnju nije potkrijepio. Proizvođač izvoznik doista nije osporavao posebne prilagodbe, a nije ni dostavio nove informacije ili dokaze te je stoga ta tvrdnja odbačena.
4.5. Gospodarsko stanje industrije Unije
4.5.1. Općenito
(529)
U skladu s člankom 8. stavkom 4. Osnovne uredbe, Komisija je ispitala sve relevantne gospodarske čimbenike i pokazatelje koji imaju utjecaj na stanje industrije Unije. Kako je navedeno u izjavama od (14) do (22), za ispitivanje štete koju je pretrpjela industrija Unije rabio se odabrani uzorak.
(530)
Za potrebe analize štete Komisija je razlikovala makroekonomske i mikroekonomske pokazatelje štete. Komisija je makroekonomske pokazatelje za dotično razdoblje analizirala na temelju podataka dobivenih od neovisnog konzultanta unakrsno povjerenih kad je to bilo moguće u odnosu raspoložive izvore i podataka prikupljenih iz provjerenih odgovora na upitnik proizvođačâ iz Unije u uzorku. Komisija je mikroekonomske pokazatelje analizirala na temelju provjerenih odgovora na upitnik proizvođačâ iz Unije.
(531)
Za potrebe ovog ispitnog postupka, procjenjivali su se sljedeći makroekonomski pokazatelji na temelju informacija koje se odnose na sve proizvođače istovjetnog proizvoda u Uniji: proizvodnja, proizvodni kapacitet, iskorištenost kapaciteta, obujam prodaje, tržišni udio, rast, zaposlenost, produktivnost, visina iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i oporavak od prošlog dampinga.
(532)
Na temelju informacija koje se odnose na sve proizvođače istovjetnog proizvoda u uzorku u Uniji procjenjivali su se sljedeći mikroekonomski pokazatelji: prosječne jedinične cijene, jedinični trošak, troškovi rada, zalihe, profitabilnost, novčani tok, ulaganja, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala.
(533)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da se tržišni uvjeti za dotični proizvod razlikuju prema državi članici i da bi stoga analizu štete trebalo provesti na razini svake pojedine države članice zasebno. Taj navod nije bio potkrijepljen. Osim toga, u ispitnom postupku nisu se pokazale posebne okolnosti koje bi opravdale analizu štete prema državi članici. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(534)
Neke stranke dovele su u pitanje ukupnu pouzdanost makroekonomskih pokazatelja štete kojima se Komisija koristila za potrebe ovog ispitnog postupka. Tvrdili su da se trendovi utvrđeni za mnoge od tih pokazatelja razlikuju od trendova za iste pokazatelje utvrđene za proizvođače iz Unije u uzorku. Posebno je naglašena proizvodnja Unije, produktivnost, prodaja, prosječni troškovi rada i zaposlenost.
(535)
Makroekonomski pokazatelji utvrđeni su u vezi sa svim proizvođačima iz Unije. U slučaju da se u vezi s pojedinačnim proizvođačima iz Unije ili skupinom proizvođača iz Unije (tj. proizvođača iz Unije u uzorku) prikupljaju isti podaci, kretanja ne moraju nužno biti istovjetna jer se primjerice pri takvoj usporedbi ne uzima u obzir težina svakog razmatranog društva. Stoga rezultat usporedbe makroekonomskih pokazatelja za sve proizvođače iz Unije i pokazatelja za proizvođače iz Unije u uzorku nisu nužno smisleni te ne upućuju na zaključak da je jedan od skupova podataka nepouzdan. U svakom slučaju, pri usporedbi kretanja makroekonomskih pokazatelja industrije Unije s istim konsolidiranim pokazateljima proizvođača iz Unije u uzorku, mogu se primijetiti razlike u kretanjima nekoliko pokazatelja, na primjer proizvodnje, proizvodnog kapaciteta, obujma prodaje, zaposlenosti i produktivnosti industrije Unije između 2011. i RIP-a. Kod svih tih pokazatelja proizvođači iz Unije u uzorku postigli su bolje rezultate od industrije Unije općenito. To je zato što su tijekom RIP-a mnogi proizvođači iz Unije, koji nisu u uzorku, zaustavili svoju proizvodnju ili postali nesolventni te su stoga negativno utjecali na makroekonomski pokazatelj izračunan na razini Unije. Stoga su te tvrdnje odbačene.
(536)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da zaključci iz uvodne izjave (153) Privremene antidampinške uredbe da je analiza stanja industrije Unije pokazala jasan trend pada svih glavnih pokazatelja štete doneseni na temelju podataka koje je dostavio konzultant. U tom pogledu objašnjava se da su s jedne strane makroekonomski pokazatelji, prikazani u tablicama 4-a do 6-c Privremene antidampinške uredbe, temeljeni na podacima dobivenima od konzultanta te da su, kad je bilo moguće, unakrsno provjereni u odnosu na ostale dostupne izvore. S druge strane mikroekonomski pokazatelji, prikazani u tablicama 7-a do 11-c Privremene antidampinške uredbe, temeljeni su na podacima prikupljenima od proizvođača iz Unije u uzorku te ih je Komisija na licu mjesta provjerila. Treba napomenuti i da su odlučujući čimbenici za štetno stanje industrije Unije, na primjer razine profitabilnosti industrije Unije, prosječna prodajna cijena u Uniji te izračuni obaranja cijena, utemeljeni na podacima prikupljenima od proizvođaća iz Unije u uzorku i proizvođača izvoznika koji su provjereni na licu mjesta. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
4.5.2. Makroekonomski pokazatelji
4.5.2.1. Proizvodnja, kapacitet proizvodnje i iskorištenost kapaciteta
(537)
Tijekom razmatranog razdoblja ukupna proizvodnja Unije, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta razvijali su se kako slijedi:
Tablica 4-a
Moduli - proizvodnja, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta (MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam proizvodnje
2 155
3 327
4 315
4 021
Indeks (2009. = 100)
100
154
200
187
Proizvodni kapacitet
4 739
6 983
9 500
9 740
Indeks (2009. = 100)
100
147
200
206
Iskorištenost kapaciteta
45 %
48 %
45 %
41 %
Izvor: Europressedienst
Tablica 4-b
Ćelije - proizvodnja, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta (MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam proizvodnje
1 683
2 376
2 723
2 024
Indeks (2009. = 100)
100
141
162
120
Proizvodni kapacitet
2 324
3 264
3 498
3 231
Indeks (2009. = 100)
100
140
151
139
Iskorištenost kapaciteta
72 %
73 %
78 %
63 %
Izvor: Europressedienst
(538)
Ukupno se tijekom razmatranog razdoblja proizvodnja Unije u pogledu modula povećala za 87 %. Proizvodnja je vrhunac dosegla 2011., a zatim tijekom RIP-a pala. Proizvodnja Unije u pogledu modula povećavala se puno sporije od rasta potrošnje, koja se tijekom istog razdoblja više nego utrostručila. U odnosu na znatno povećanje potrošnje proizvođači iz Unije udvostručili su tijekom razmatranog razdoblja svoj proizvodni kapacitet za module. Međutim, unatoč visokim razinama proizvodnje, stopa iskorištenosti kapaciteta industrije Unije smanjila se za 4 postotna boda, dosegnuvši tijekom RIP-a samo 41 %.
(539)
Ukupno se tijekom razmatranog razdoblja proizvodnja Unije u pogledu ćelija povećala za 20 %. Proizvodnja je vrhunac dosegla 2011., a zatim tijekom RIP-a pala. Proizvodnja Unije u pogledu ćelija slijedila je trend potrošnje Unije s blažim povećanjem do 2011., a zatim s naglašenim padom tijekom RIP-a. U skladu s razvojem potrošnje Unije industrija Unije najprije je do 2011. povećala svoj kapacitet za 51 %, a zatim je kapacitet tijekom RIP-a pao. Ukupno se tijekom razmatranog razdoblja kapacitet povećao za 39 %. Stopa iskorištenosti kapaciteta povećavala se do 2011. i dosegnula vrhunac od 78 %, a zatim tijekom RIP-a pala za 15 postotnih bodova. Ukupno se iskorištenost kapaciteta industrije Unije u pogledu ćelija tijekom razmatranog razdoblja smanjila i tijekom RIP-a dosegnula 63 %.
(540)
Stoga je industrija Unije kao odgovor na povećanu potrošnju povećala svoj kapacitet. Međutim, razine proizvodnje industrije Unije povećavale su se puno sporije od potrošnje, što je tijekom razmatranog razdoblja dovelo do pada stopa iskorištenosti kapaciteta za dotični proizvod.
(541)
AFASE je tvrdio da su obujam proizvodnje utvrđen za module i ćelije u uvodnoj izjavi (537) i proizvodni kapacitet industrije Unije utvrđen za module i ćelije u istoj uvodnoj izjavi precijenjeni te dostavio podatke iz drugih izvora (tj. EPIA, IMS, BNEF) koji pokazuju niže obujme. To su brojke iz uvodne izjave (537).
(542)
Obujam proizvodnje utvrđen u uvodnoj izjavi (537) temelji se na informacijama kojima su obuhvaćena javno uvrštena i neuvrštena društva. Razvoj proizvodnje Unije, kako je utvrđen u uvodnoj izjavi (537), u skladu je s razvojem potrošnje u Uniji utvrđenim u uvodnoj izjavi (509). Suprotno tome, podaci o obujmu proizvodnje koje je dostavio AFASE ukazuju na drugačija kretanja u pogledu potrošnje u Uniji utvrđene u uvodnoj izjavi (509) i u pogledu statistika potrošnje Unije koje je objavila EPIA.
(543)
Kad je riječ o proizvodnom kapacitetu, u ispitnom postupku utvrđeno je da su u nalaze u uvodnoj izjavi (537) uključeni proizvodni kapaciteti društava koja su tijekom RIP-a pokrenula stečajni postupak ili zaustavila proizvodnju, ali svoje proizvodne pogone i strojeve nisu prodala i koja stoga nisu brzo mogla ponovno početi proizvodnju. Isto tako, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (542), brojke iz uvodne izjave (537) uključuju podatke od neuvrštenih društava.
(544)
Naposljetku, podaci koje je dostavio neovisni konzultant provjereni su i unakrsno provjereni te je ustanovljeno da su u razumnoj mjeri točni. Na temelju navedenog, za podatke koje je dostavio AFASE prikupljene iz ostalih dostupnih izvora nije ustanovljeno da su nužno proturječni nalazima Privremene antidampinške uredbe.
(545)
U svakom slučaju, prihvaćanje podataka AFASE-a ne bi utjecalo na opće nalaze da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu jer bi kretanja tih pokazatelja, tj. proizvodnja Unije i proizvodni kapacitet Unije, bila još izraženija.
(546)
Jedan nepovezani uvoznik koji surađuje tvrdi da su se obujam proizvodnje, proizvodni kapacitet i iskorištenost kapaciteta morali utvrditi samo na temelju podataka proizvođača iz Unije u uzorku. Međutim, s obzirom da je riječ o makroekonomskim pokazateljima, kako bi se dobila smislena i cjelovita slika stanja industrije, oni su se morali utvrditi na razini svih proizvođača Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(547)
Nakon konačne objave jedna stranka zatražila je od Komisije da objasni kako je konzultant izračunao godišnju proizvodnju Unije. Jedna druga stranka zatražila je od Komisije dodatna objašnjenja o usklađivanju različitih dostupnih podataka povezanih s ukupnim proizvodnim kapacitetom Unije. Treća stranka smatrala je da su podatke o ukupnoj proizvodnji Unije i proizvodnom kapacitetu Unije trebali dostaviti proizvođači iz Unije odabrani u uzorku jer bi se tako dobio pouzdaniji rezultat. U tom pogledu navedeno je da su javno dostupni podaci neprecizni zbog povjerljivosti tih podataka i da je svaki istraživački centar ili konzultant morao svoju analizu temeljiti na nizu procjena i pretpostavki.
(548)
Objašnjava se da je godišnja proizvodnja Unije izračunana na temelju brojki koje su konzultantu dostavili proizvođači iz Unije. Kad se godišnji podaci o proizvodnji određenog proizvođača iz Unije nisu mogli dobiti za određenu godinu, oni su procijenjeni primjenom stope iskorištenosti kapaciteta iz prethodne godine na proizvodni kapacitet te godine. Institucije su usporedile brojke koje je dostavio konzultant s brojkama dostavljenima u odgovorima industrije Unije na standardne upitnike prije pokretanja postupka. Te su brojke slične.
(549)
Kad je riječ o zahtjevu za dodatna objašnjenja o usklađivanju različitih podataka dostupnih za proizvodni kapacitet Unije, napominje se da su te informacije već dostavljene u spisu koji zainteresirane stranke mogu slobodno pregledavati. Stoga je taj zahtjev odbačen.
(550)
Naposljetku, proizvodnja Unije i proizvodni kapacitet čine makroekonomske pokazatelje te se stoga moraju utvrditi na razini cjelokupne industrije Unije, a ne na razini proizvođača iz Unije u uzorku.
(551)
Nakon konačne objave, jedna stranka tvrdila je da se metodologijom upotrijebljenom za prikupljanje podataka o proizvodnji (uglavnom razgovori i posjete mjestima proizvodnje) nisu dobili pouzdani rezultati zbog povjerljivosti tih podataka i nevoljkosti društava da ih dostave. Ta se metodologija stoga ne može smatrati primjerenom. To navodno potvrđuje činjenica da, iako je konzultant tijekom ispitivanja stanja u fazi pokretanja postupka upotrijebio mnogo veći broj proizvođača iz Unije u odnosu na broj proizvođača koji je razmatrala Komisija, ukupni obujam proizvodnje koji je utvrdio konzultant niži je od ukupnog obujma proizvodnje koji je za potrebe ispitivanja stanja utvrdila Komisija. Ta je stranka tvrdila i da se zbog toga informacije povezane s tim pokazateljem štete ne mogu smatrati pozitivnim dokazom u smislu članka 8. stavka 1. Osnovne uredbe.
(552)
Prvo, objašnjava se da je broj proizvođača koje je razmatrao konzultant i broj proizvođača koje je razmatrala Komisija gotovo isti i da se stoga mora odbaciti argument da su rezultati nedosljedni. Ponavlja se i da su podaci koje je prikupio konzultant unakrsno provjereni kad je to bilo moguće u odnosu na ostale izvore te da je ustanovljeno da su procjene bile dostatno pouzdane. Stoga se potvrđuje da se podaci o proizvodnji koje je dostavio konzultant smatraju pozitivnim dokazom u smislu članka 8. stavka 1. Osnovne uredbe.
4.5.2.2. Obujam prodaje i tržišni udio
(553)
Obujam prodaje i tržišni udio industrije Unije razvijali su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
Tablica 5-a
Moduli - obujam prodaje i tržišni udio (u MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam prodaje na tržištu Unije
1 037
1 890
2 683
2 357
Indeks (2009. = 100)
100
182
259
227
Tržišni udio
19 %
15 %
13 %
13 %
Izvor: Europressedienst
Tablica 5-b
Ćelije - obujam prodaje i tržišni udio (u MW)
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam prodaje na ukupnom tržištu
1 470
1 913
2 245
1 545
Indeks (2009. = 100)
100
130
153
105
Tržišni udio
68 %
57 %
52 %
38 %
Izvor: Europressedienst
(554)
Obujam prodaje modula tijekom razmatranog razdoblja povećao se za 127 %. Međutim, u kontekstu povećanja potrošnje od 221 % to se pretvorilo u pad tržišnog udjela industrije Unije s 19 % 2009. na 13 % tijekom RIP-a. Kad je riječ o ćelijama, prodaja industrije Unije povećala se vrlo malo za 5 %, dok se potrošnja povećala za 87 %, što je dovelo do smanjenja tržišnog udjela sa 68 % 2009. na 38 % tijekom RIP-a. Kao odgovor na sve veću potrošnju, prodaja modula i ćelija industrije Unije rasla je puno manje od uvoza iz dotične zemlje. Stoga industrija Unije nije mogla imati koristi od sve veće potrošnje. Kao posljedica toga tijekom razmatranog razdoblja smanjio se tržišni udio za module i ćelije.
(555)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da je tržišni udio industrije Unije za module 2009. već iznosio 19 % i da se pad od 6 postotnih bodova tijekom razmatranog razdoblje ne može smatrati štetom.
(556)
Smanjenje tržišnog udjela za 6 postotnih bodova tijekom razmatranog razdoblja treba razmatrati u kontekstu povećanja potrošnje modula u Uniji tijekom istog razdoblja za više od 200 %. Kako je ranije navedeno, čak i da je povećana potrošnja, Unija nije mogla povećati obujam prodaje s tim u skladu te je u pogledu tržišnog udjela pretrpjela gubitak. Stoga se taj argument morao odbaciti.
(557)
Jedna stranka tvrdila je da se metodologijom upotrijebljenom za prikupljanje podataka o prodaji (uglavnom sastanci i posjete mjestima proizvodnje) nisu dobili pouzdani rezultati zbog povjerljivosti tih podataka i nevoljkosti društava da ih dostave. Ta se metodologija stoga ne može smatrati primjerenom. Isto tako, podaci se ne mogu smatrati pozitivnim dokazom u smislu članka 8. stavka 1. Osnovne uredbe. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi (482), podaci koje je prikupio konzultant unakrsno su provjereni kad je to bilo moguće u odnosu na ostale izvore te je ustanovljeno da su procjene bile dostatno pouzdane. Stoga se potvrđuje da se podaci o prodaji koje je dostavio konzultant smatraju pozitivnim dokazom u smislu članka 8. stavka 1. Osnovne uredbe.
4.5.2.3. Zaposlenost i produktivnost
(558)
Zaposlenost i produktivnost razvijale su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
Tablica 6-a
Moduli - zaposlenost i produktivnost
2009.
2010.
2011.
RIP
Broj zaposlenika
11 779
15 792
17 505
16 419
(Indeks 2009. = 100)
100
134
149
139
Produktivnost
(kW po zaposleniku)
183
211
247
245
(Indeks 2009. = 100)
100
115
135
134
Izvor: Europressedienst
Tablica 6-b
Ćelije - zaposlenost i produktivnost
2009.
2010.
2011.
RIP
Broj zaposlenika
5 281
5 937
5 641
4 782
(Indeks 2009. = 100)
100
112
107
91
Produktivnost
(kW po zaposleniku)
319
400
483
423
(Indeks 2009. = 100)
100
126
151
133
Izvor: Europressedienst
(559)
Zaposlenost kod modula povećala se između 2009. i RIP-a za 39 %, ali se kod ćelija smanjila za 9 %. Međutim, napominje se da se zaposlenost kod modula povećavala do 2011., a zatim tijekom RIP-a smanjila. Zaposlenost kod ćelija povećavala se do 2010., a zatim se tijekom 2011. i RIP-a smanjila. Ukupna produktivnost pokazala je pozitivna kretanja kod modula i ćelija povećavši se za 34 % odnosno za 33 %. To je djelomično posljedica napora industrije Unije da odgovori na pritisak subvencioniranog uvoza iz NRK-a.
(560)
Stoga, u skladu s padom proizvodnje modula u Uniji između 2011. i RIP-a, tijekom istog razdoblja smanjila se i zaposlenost kod modula. Zaposlenost kod ćelija povećavala se do 2010., a zatim se 2011. i tijekom RIP-a smanjila, dok se proizvodnja ćelija u Uniji do 2011. stalno povećavala, a zatim počela padati.
(561)
Jedna stranka tvrdila je nakon konačne objave da je metodologija za utvrđivanje ukupne zaposlenosti u Uniji tijekom razmatranog razdoblja netočna. Tvrdila je da je u nedostatku stope zaposlenosti kod određenog proizvođača iz Unije u obzir uzeta prosječna stopa zaposlenosti onih proizvođača iz Unije čije su informacije o toj stopi bile dostupne. To je moralo biti odbačeno jer je za utvrđivanje ukupne zaposlenosti primijenjena druga metodologija, tj. u slučaju nedostupnosti podataka o zaposlenosti za određene proizvođače iz Unije ta je vrijednost procijenjena na temelju podataka o istom društvu iz prethodne godine i/ili prethodnih godina. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi (482), ta je metodologija provjerena te je zaključeno da je razumna. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
4.5.2.4. Visina iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i oporavak od prošlog subvencioniranja ili dampinga
(562)
Sve subvencijske marže znatno su više od razine de minimis. Kad je riječ o utjecaju visine iznosa subvencija protiv kojih se mogu uvesti antidampinške mjere na industriju Unije, s obzirom na obujam i cijene uvezenih proizvoda iz dotične zemlje, taj se utjecaj može smatrati znatnim.
(563)
S obzirom na to da je ovo prvi postupak protiv subvencioniranog uvoza dotičnog proizvoda, nisu dostupni podaci za procjenu učinka mogućeg prošlog dampinga ili subvencioniranja.
4.5.3. Mikroekonomski pokazatelji
4.5.3.1. Cijene i čimbenici koji utječu na cijene
(564)
Prosječne prodajne cijene proizvođačâ iz Unije u uzorku prema nepovezanim kupcima u Uniji razvijale su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
Tablica 7-a
Moduli - prosječne prodajne cijene u Uniji
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječna prodajna cijena na slobodnom tržištu u Uniji
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Indeks 2009. = 100)
100
81
62
47
Trošak proizvodnje
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Indeks 2009. = 100)
100
74
65
52
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
Tablica 7-b
Ćelije - prosječne prodajne cijene u Uniji
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječna prodajna cijena na slobodnom tržištu u Uniji
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Indeks 2009. = 100)
100
76
51
31
Trošak proizvodnje
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Indeks 2009. = 100)
100
62
64
45
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
(565)
Tijekom razmatranog razdoblja prodajne cijene naglo su pale, tj. pale su za 53 % za module i za 69 % za ćelije. Prodajne su se cijene tijekom razmatranog razdoblja stalno smanjivale, no pad cijene bio je posebno izražen tijekom RIP-a kada su se spustile na neodržive razine. Tijekom razmatranog razdoblja trošak proizvodnje smanjio se za 48 % za module i za 55 % za ćelije. Industrija Unije ne bi mogla imati koristi ni od svojih stalnih napora da poveća troškovnu učinkovitost, ni od učinka smanjenja troška glavne sirovine, odnosno polisilicija. To je uglavnom bila posljedica sve većeg pritiska subvencioniranog uvoza na cijene koji je negativno utjecao na prodajne cijene industrije Unije koje su se još više smanjile u odnosu na povećanje učinkovitosti. Navedeno se može promatrati kroz negativni trend profitabilnosti industrije Unije kako je opisano u uvodnoj izjavi (579). Ukupno je došlo do znatnog smanjenja prosječne prodajne cijene i troška proizvodnje istovjetnog proizvoda s katastrofalnim učinkom na profitabilnost industrije Unije.
(566)
Jedna zainteresirana stranka osporila je da je smanjenje prosječne prodajne cijene imalo katastrofalan učinak na profitabilnost industrije Unije. Tvrdila je da se jednako smanjivao prosječan trošak industrije i da je stoga smanjenje cijene prirodno. Međutim, kako je opisano u uvodnoj izjavi (565), u ispitnom postupku utvrđeno je da se industrijska prodajna cijena u Uniji smanjila više od prosječnog troška proizvodnje te da se stoga smanjenje troškova nije odrazilo na profitabilnost industrije Unije. Stoga se potvrđuje da je smanjenje prodajne cijene u industriji Unije imalo katastrofalan učinak na njezinu profitabilnost te su stoga tvrdnje u tom pogledu odbačene.
(567)
Jedna druga stranka osporila je zaključak u uvodnoj izjavi (138) Privremene antidampinške uredbe da su tijekom RIP-a cijene bile na neodrživoj razini tvrdeći da je to trebalo ovisiti o odluci tržišnih snaga. Ista stranka prigovorila je i na zaključak u istoj uvodnoj izjavi da industrija Unije nije mogla imati koristi od smanjenja troškova zbog cjenovnog pritiska subvencioniranog uvoza. Institucije su u tom pogledu zabilježile sljedeće: „neodrživa razina” odnosi se na činjenicu da je industrija Unije prodavala uz gubitak te se stoga nije mogla dugoročno održati. Pitanje je li cjenovna razina održiva stoga je samo pitanje odnosa između troškova proizvodnje i cijena. Tvrdnja da „nije mogla imati koristi od smanjenja troškova” odnosi se na činjenicu da su se troškovi smanjivali sporije od cijena. Obje izjave podupire dokaz iz uvodne izjave (138) Privremene antidampinške uredbe. Stoga se taj argument morao odbaciti.
4.5.3.2. Troškovi rada
(568)
Prosječni troškovi rada proizvođačâ iz Unije u uzorku tijekom razmatranog razdoblja razvijali su se kako slijedi:
Tablica 8-a
Moduli - prosječni troškovi rada po zaposleniku
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječni trošak rada po zaposleniku (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Indeks 2009. = 100)
100
107
110
113
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
Tablica 8-b
Ćelije - prosječni trošak rada po zaposleniku
2009.
2010.
2011.
RIP
Prosječni trošak rada po zaposleniku (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Indeks 2009. = 100)
100
99
99
99
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
(569)
Između 2009. i RIP-a prosječni trošak rada po zaposleniku za module stalno se povećavao za ukupno 13 %. Kad je riječ o ćelijama, prosječni trošak rada bio je tijekom cijelog razmatranog razdoblja stabilan, između 2009. i 2010. blago se smanjio za 1 %, ali je onda do RIP-a ostao stabilan. Ukupno povećanje troška rada dijelom se može objasniti istovremenim rastom produktivnosti (moduli i ćelije) te kretanjem inflacije.
(570)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da tijekom razmatranog razdoblja nije bilo inflacije te da taj čimbenik nije mogao uzrokovati ukupno povećanje troška rada.
(571)
Suprotno tvrdnji zainteresirane stranke, u ispitnom postupku ustanovljeno je da je tijekom razmatranog postupka bilo inflacije i da se povećanje troška rada, ograničeno na module, može objasniti inflacijom i povećanjem produktivnosti.
(572)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da je štetu industriji Unije nanijelo povećanje troškova rada i istovremeni pad produktivnosti. Međutim, prvo treba napomenuti da je za ćelije trošak rada ostao isti i da se produktivnost povećala i za ćelije i za module. Stoga se porast troška za module može objasniti povećanjem produktivnosti. Osim toga, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (203) Privremene antidampinške uredbe, u ispitnom postupku je pokazano da troškovi rada ne čine znatan dio troškova proizvodnje. Stoga se taj argument morao odbaciti.
4.5.3.3. Zalihe
(573)
Razine zaliha proizvođačâ iz Unije u uzorku razvijale su se tijekom razmatranog razdoblja kako slijedi:
Tablica 9-a
Moduli - zalihe
2009.
2010.
2011.
RIP
Završne zalihe (u kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Indeks 2009. = 100)
100
141
260
229
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
Tablica 9-b
Ćelije - zalihe
2009.
2010.
2011.
RIP
Završne zalihe (u kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Indeks 2009. = 100)
100
140
452
402
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
(574)
Tijekom razmatranog razdoblja zalihe su znatno pale, tj. pale su za 129 % za module i za 302 % za ćelije. Kad je riječ o modulima, zalihe su se stalno povećavale i 2011. dosegnule vrlo visoke razine (za 160 %), dok su se tijekom RIP-a smanjile, ali još uvijek ostale na vrlo visokim razinama u usporedbi s početkom razmatranog razdoblja. Kad je riječ o ćelijama, razvoj je bio još više izražen, s povećanjem zaliha između 2009. i 2011. za više od 350 %. Isto tako, zalihe su se tijekom RIP-a smanjile, ali su ostale na vrlo visokim razinama u usporedbi s početkom razmatranog razdoblja.
(575)
U ispitnom postupku pokazalo se da će, s obzirom na trenutačnu negativnu situaciju, proizvođači iz Unije nastojati držati ograničene zalihe istovjetnog proizvoda i svoju proizvodnju temeljiti na narudžbama. Stoga povećanje zaliha istovjetnog proizvoda tijekom razmatranog razdoblja nije važan čimbenik za utvrđivanje je li industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu.
(576)
Jedna stranka tvrdila je da su vrijednosti zaliha iznesene u uvodnoj izjavi (141) Privremene antidampinške uredbe obmanjujuće jer su za razliku od obujma proizvodnje industrije Unije zalihe iskazane u kW, a ne u MW.
(577)
Iskazivanje zaliha u kW ili MW smatralo se nevažnim za određivanje je li industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(578)
Nakon konačne objave nekoliko stranaka tvrdilo je da se zalihe trebaju utvrditi za cijelu industriju Unije i da podaci za samo deset proizvođača iz Unije nisu reprezentativni. Objašnjava se da su zalihe razmatrane kao mikroekonomski pokazatelj i da ih stoga treba utvrditi na temelju informacija prikupljenih od pojedinačnih društava, u ovom slučaju od proizvođača iz Unije u uzorku koji se smatraju reprezentativnima za cijelu industriju Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
4.5.3.4. Profitabilnost, novčani tok, ulaganja i povrat ulaganja, sposobnost prikupljanja kapitala
(579)
Profitabilnost i novčani tok tijekom razmatranog razdoblja razvijali su se kako slijedi:
Tablica 10-a
Moduli - profitabilnost i novčani tok
2009.
2010.
2011.
RIP
Profitabilnost prodaje u Uniji nepovezanim kupcima (% prodajnog prometa)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Novčani tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
Tablica 10-b
Ćelije - profitabilnost i novčani tok
2009.
2010.
2011.
RIP
Profitabilnost prodaje u Uniji nepovezanim kupcima (% prodajnog prometa)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Novčani tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
(580)
Profitabilnost proizvođačâ iz Unije u uzorku utvrđena je izražavanjem neto dobiti od prodaje istovjetnog proizvoda nepovezanim kupcima u Uniji prije oporezivanja u postocima prometa kod te prodaje.
(581)
Profitabilnost za istovjetni proizvod naglo se smanjila i tijekom razmatranog razdoblja pretvorila u gubitke. Profitabilnost je pala za 11 postotnih bodova za module i za 49 postotnih bodova za ćelije.
(582)
Profitabilnost za istovjetni proizvod povećala se između 2009. i 2010., ali se zatim znatno smanjila 2011. kad je industrija Unije ostvarila gubitke te se tijekom RIP-a dodatno znatno smanjila. Gubici su bili posebno visoki za ćelije.
(583)
Kretanje neto novčanog toka, odnosno sposobnosti proizvođačâ iz Unije u uzorku da sami financiraju svoje aktivnosti, također je između 2009. i RIP-a slijedilo negativni trend. Stoga se, uzimajući u obzir smanjenje za 10 postotnih bodova za module s blagim povećanjem 2011., najveće smanjenje novčanog toka dogodilo između 2011. i RIP-a. Pad novčanog toka bio je izraženiji za ćelije nego za module te je tijekom RIP-a dosegnuo znatne negativne razine. Stoga se tijekom razmatranog razdoblja novčani tok za istovjetni proizvod smanjio.
(584)
Brojke u nastavku predstavljaju razvoj ulaganja i povrata ulaganja proizvođačâ iz Unije u uzorku tijekom razmatranog razdoblja u odnosu na ukupno tržište:
Tablica 11-a
Moduli - ulaganja i povrat na ulaganja
2009.
2010.
2011.
RIP
Ulaganja (EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Indeks 2009. = 100)
100
415
535
271
Povrat ulaganjâ
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
Tablica 11-b
Ćelije - ulaganja i povrat na ulaganja
2009.
2010.
2011.
RIP
Ulaganja (EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Indeks 2009. = 100)
100
110
33
22
Povrat ulaganjâ
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Izvor: provjereni odgovori na upitnik
(585)
Prethodna tablica pokazuje da je između 2009. i RIP-a industrija Unije svoja ulaganja za module povećala za 171 %. To je uglavnom bilo povezano sa znatnim povećanjima kapaciteta. Međutim, tijekom istog razdoblja industrija Unije smanjila je svoja ulaganja u ćelije za 78 %; ulaganja su se uglavnom odnosila na istraživanje i razvoj te na poboljšanje i održavanje proizvodne tehnologije i postupka kako bi se povećala učinkovitost. Budući da si industrija Unije tijekom razmatranog razdoblja nije mogla priuštiti dodatna ulaganja za ćelije, razina ulaganja tijekom RIP-a bila je prilično niska. S obzirom na to da su se ulaganja uglavnom financirala iz novčanog toka i zajmova između društava, smanjenje novčanog toka imalo je neposredan učinak na razinu ulaganja.
(586)
Povrat ulaganja („ROI”) izražen je kao dobit u postocima neto knjigovodstvene vrijednosti ulaganja. Povrat ulaganja za istovjetni proizvod slijedio je slična negativna kretanja kao i drugi pokazatelji financijskih rezultata između 2009. i RIP-a za sve tri vrste proizvoda. Iako je za ćelije 2009. i 2010. bilo povećanja, povrat ulaganja značajno se smanjio 2011. i dosegnuo negativne razine. Povrat ulaganja za module bio je tijekom cijelog razmatranog razdoblja na negativnim razinama, osim 2010. kada je dosegnuo 19 %. Ukupno gledano, smanjivao se tijekom razmatranog razdoblja i tijekom RIP-a dosegnuo -17 % za ćelije, tj. za 1 %, no još uvijek je ostao na znatnim negativnim razinama, tj. -19 %. Ukupno su tijekom razmatranog razdoblja povrata ulaganja zabilježena negativna kretanja za istovjetni proizvod.
(587)
Sposobnost prikupljanja kapitala analizirana je u odnosu na ukupno tržište te se utvrdilo da se sposobnost industrije Unije da prikupi novčana sredstva za istovjetni proizvod stalno pogoršavala te da se tako oslabilo stanje industrije Unije.
(588)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da su prethodno prikazani podaci o ulaganjima preniski u usporedbi s proizvodnim kapacitetom industrije Unije kako je prikazano u uvodnoj izjavi (538). Stranka je u potvrdu te tvrdnje izjavila da samo zna da je jedan proizvođač iz Unije uložio u povećanje kapaciteta uz mnogo veći trošak. Dotična stranka zaključila je da je stoga utvrđeni proizvodni kapacitet industrije Unije precijenjen. Napominje se da za tu tvrdnju nema dokaza, osobito u pogledu ulaganja dotičnog proizvođača iz Unije. Suprotno tomu, podaci o ulaganjima u Privremenoj antidampinškoj uredbi temelje se na stvarnim i provjerenim informacijama dobivenima od proizvođača iz Unije u uzorku. Treba napomenuti da je ta tvrdnja temeljena na usporedbi između ukupnih ulaganja proizvođača iz Unije u uzorku i ukupnog proizvodnog kapaciteta cijele industrije Unije, što se ne može smatrati primjerenom osnovom za usporedbu jer nisu u obzir uzeta ukupna ulaganja cijele industrije Unije. Stoga se taj argument morao odbaciti.
4.5.3.5. Zaključak o šteti
(589)
Analiza stanja industrije Unije pokazala je jasan trend pada glavnih pokazatelja štete. U odnosu na općenito povećanje potrošnje, tijekom razmatranog razdoblja povećala se ukupna proizvodnja za module i ćelije. Iako se obujam prodaje povećao, tržišni udio industrije Unije smanjio se tijekom RIP-a zbog većeg povećanja potrošnje tijekom razmatranog razdoblja. Prosječne prodajne cijene naglo su pale tijekom razmatranog razdoblja i negativno utjecale na sve pokazatelje financijskih rezultata, kao što su: profitabilnost, novčani tok, povrat ulaganja i sposobnost prikupljanja kapitala.
(590)
Ukupno se tijekom razmatranog razdoblja obujam prodaje industrije Unije povećao. Međutim, povećanje obujma prodaje industrije Unije bilo je popraćeno velikim padom prosječne prodajne cijene.
(591)
U smislu obujma i tržišnog udjela znatno se tijekom razmatranog razdoblja povećao uvoz zainteresiranih stranka iz NRK-a. Istovremeno su se uvozne cijene stalno smanjivale i znatno obarale prosječnu cijenu industrije Unije na tržištu Unije.
(592)
Nekoliko je zainteresiranih stranka tvrdilo da su industrija Unije i posebno proizvođači iz Unije u uzorku imali dobre poslovne rezultate. Tvrdilo se da su se određeni pokazatelji štete, tj. obujam proizvodnje, proizvodni kapacitet, prodaja i zaposlenost pa čak i profitabilnost nekih proizvođača u uzroku, povećavali i da se neće pokazati materijalna šteta. Ti navodi nisu potvrđeni rezultatima ispitnog postupka koji je pokazao jasne trendove pada mnogih pokazatelja štete, relevantnih za zaključak da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu.
(593)
S obzirom na navedeno, u ispitnom postupku potvrđena je posebno činjenica da su prodajne cijene niže od troškova proizvodnje i da tako imaju negativan učinak na profitabilnost industrije Unije koja je tijekom RIP-a dosegnula negativne razine. Zaključuje se da će, ako se nastavi subvencionirani uvoz na tržište Unije, gubici industrije Unije vjerojatno dovesti do stalnog prekida svake veće proizvodnje istovjetnog proizvoda u Uniji. Čini se da to potvrđuju događanja tijekom i nakon RIP-a, tj. neka su trgovačka društva proglasila stečaj i/ili privremeno ili stalno zaustavila proizvodnju.
(594)
S obzirom na navedeno, zaključuje se da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu u smislu članka 8. stavka 4. Osnovne uredbe.
5. UZROČNOST
5.1. Uvod
(595)
U skladu s člankom 8. stavcima 5. i 6. Osnovne uredbe, ispitivalo se je li subvencionirani uvoz iz dotične zemlje uzrokovao materijalnu štetu koju je pretrpjela industrija Unije. Osim toga, poznati čimbenici, osim subvencioniranog uvoza, koji su mogli uzrokovati štetu industriji Unije, ispitani su kako bi se osiguralo da se sva šteta koju su uzrokovali ti čimbenici ne pripiše subvencioniranom uvozu.
(596)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da se tržišni uvjeti za dotični proizvod razlikuju prema državi članici i da bi stoga analizu štete trebalo provesti na razini pojedine države članice.
(597)
Nacionalni programi potpore u određenoj mjeri određuju veličinu tržištâ država članica. Međutim, u ispitnom postupku pokazalo se i da potražnja ne ovisi isključivo o programima potpore. Ovisno o zemljopisnom položaju (izloženost suncu) i cijeni električne energije na određenom mjestu, čini se da su solarne ploče dosegnule paritet mreže ili su mu barem blizu (tj. trošak proizvodnje solarne energije jednak je trošku proizvodnje konvencionalne energije), što znači da se određena ulaganja provode neovisno o programima potpore. Stoga se nije moglo utvrditi da tržišni uvjeti ovise isključivo o programima potpore te je navedena tvrdnja odbačena.
(598)
Nekoliko zainteresiranih stranaka tvrdilo je da se štetni učinci subvencioniranog uvoza nisu analizom uzročnosti razdvojili, nisu utvrđene razlike među njima ni njihova količina u odnosu na učinke ostalih poznatih čimbenika koji istovremeno uzrokuju štetu industriji Unije. Osim toga, tvrdilo se da Komisija nije provela skupnu analizu tih ostalih poznatih čimbenika.
(599)
Treba napomenuti da je Komisija u odgovoru na tu tvrdnju, u skladu s ustaljenom praksom, prvo ispitala postoji li uzročno-posljedična veza između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije te potom ispitala je li ijedan od ostalih poznatih čimbenika prekinuo uzročno-posljedičnu vezu utvrđenu između materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije i subvencioniranog uvoza. U toj su analizi ocijenjeni učinci ostalih poznatih čimbenika za industriju Unije, utvrđena je razlika među njima te su oni razdvojeni od štetnih učinaka subvencioniranog uvoza kako bi se osiguralo da se prouzročena šteta ne pripiše subvencioniranom uvozu. Utvrđeno je da ni jedan od njih nije znatno utjecao, ako je uopće i utjecao, na stanje u industriji te ostaje činjenica da se procijenjena materijalna šteta mora pripisati subvencioniranom izvozu. Tvrdnja je na temelju toga odbačena.
(600)
Nakon konačne objave nekoliko zainteresiranih stranaka ponovilo je navedene tvrdnje. U tom pogledu tvrdilo se da je Komisija morala izričito utvrditi, razumno i primjereno objasniti, da se šteta koju su prouzročili drugi čimbenici ne pripisuje tom uvozu.
(601)
Nakon ispitivanja svih činjenica u ispitnom postupku zaključeno je da je subvencionirani uvoz razmatran zasebno uzrokovao materijalnu štetu industriji Unije. U tom pogledu kvantitativno utvrđivanje ostalih učinaka ostalih poznatih čimbenika nije bilo moguće te je stoga provedena kvalitativna procjena kako je navedeno u uvodnim izjavama od (164) do (222) Privremene antidampinške uredbe. Kao zaključak potvrđeno je da je subvencionirani uvoz prouzročio materijalnu štetu industriji Unije. Smatralo se da su učinci ostalih čimbenika na negativan razvoj industrije Unije ograničeni. Treba napomenuti da se, u skladu s člankom 8. stavcima 5. i 6. Osnovne uredbe, ne nameće nikakva obveza u pogledu vrste analiza koje treba provesti kako bi se utvrdili učinci. Suprotno tomu, u skladu s člankom 8. stavcima 5. i 6. Osnovne uredbe, analize treba provesti tako da štetni učinci subvencioniranog uvoza budu odvojeni i da se utvrdi razlika u odnosu na štetne učinke ostalih čimbenika. U ispitnom postupku nisu nađeni nikakvi dokazi da su svi ostali poznati čimbenici koji su mogli pridonijeti nanesenoj šteti, skupno ili zasebno, prekinuli uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog izvoza i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije. Uzimajući u obzir navedenu analizu potvrđeno je da ostali poznati čimbenici nisu poništili nalaz da se materijalna šteta koju je pretrpjela industrija Unije mora pripisati subvencioniranom uvozu. Na temelju toga ti su argumenti odbačeni.
(602)
Neke zainteresirane stranke tvrdile su da se nacionalni programi potpore, izloženost suncu i cijene električne energije (uključujući regulatorne naknade) razlikuju u državama članicama i da osim toga na svakom tržištu postoje odvojeni tržišni segmenti (stambeni segment - instalacije snage manje od 40 kW, segment trgovine i industrije - instalacije snage između 40 kW i 1 MW te segment javnih usluga - instalacije između 1 MW i 10 MW). U tom pogledu tvrdili su da analizu uzročnosti treba provesti zasebno za svaku državu članicu te zasebno za sve velike segmente i stambeni segment.
(603)
Neke zainteresirane stranke nakon konačne objave ponovile su svoju tvrdnju da analizu uzročnosti treba provesti zasebno za svaku državu članice, a da je pri tom nisu potkrijepili novim argumentima ili dokazima.
(604)
U ispitnom postupku pokazalo se da su prodajne i uvozne cijene slične diljem Unije. Stoga se može smatrati da postoji jedno tržište proizvoda koji se ispituje. U ispitnom postupku nije ustanovljeno da su u tom smislu proizvođači iz svake države članice ili područja usmjerile svoje aktivnosti na to specifično tržište ili da je subvencionirani uvoz usmjeren na jednu državu članicu ili područje. Osim toga, ni jedna od zainteresiranih stranaka nije tvrdila da subvencioniranje i štetu treba analizirati zasebno za svaku državu članicu, što bi zapravo bio preduvjet za provođenje analize uzročnosti zasebno za svaku državu članicu. U ispitnom postupku nisu pronađeni dokazi da bi to bio primjeren pristup, osobito uzimajući u obzir slične cijene diljem Unije proizvoda koji se razmatra na razini Unije. Osim toga, napominje se da se izloženost suncu može razlikovati u različitim područjima iste države članice, na primjer jug Francuske više je izložen suncu od njezina sjevera, ili da se u različitim područjima u jednoj državi članici mogu primjenjivati različiti programi potpore (na primjer Belgija) te da stoga učinak tih čimbenika na potražnju može varirati od područja do područja u istoj državi članici. Međutim, razlike regulatornih okvira država članica i/ili područja i razlika uvjeta kao što je izloženost suncu nisu dovoljne za zasebnu analizu uzročnosti te time i za zasebnu analizu štete i subvencioniranja. Stoga su ti argumenti morali biti odbačeni.
(605)
Jedna druga zainteresirana stranka tvrdila je da su, iako su ostali čimbenici važni, nacionalni programi potpore glavni čimbenik u utvrđivanju potražnje. Ista je stranka i osporila da je barem na nekim mjestima dosegnut paritet mreže tvrdeći da su se od RIP-a cijene modula povećale, a da su se cijene električne energije smanjile. Tvrdilo se i da u svakom slučaju barem u nekim državama članicama regulatorni, gospodarski i tehnički uvjeti ne dopuštaju povezivanje na mrežu te da za te države članice stoga nije važno je li dosegnut paritet mreže. Međutim, ta stranka nije podastrla dokaze svojih navoda. U svakom slučaju navedeni argumenti potvrđuju da se među državama članicama stanje u odnosu na nacionalne programe potpore te paritet mreže u određenoj mjeri mogu razlikovati. Osim toga, ni jedna od dostavljenih informacija nije bila dovoljna za provođenje zasebnih analiza za svaku državu članicu. Argumenti su stoga odbačeni.
(606)
Ista je zainteresirana stranka nakon konačne objave ponovila svoju tvrdnju i dostavila neke informacije koje navodno pokazuju različite tržišne uvjete u pogledu država članica i segmenata. Međutim, dostavljene informacije ne mogu se smatrati presudnima jer su dostavljene u obliku prezentacije u Power Pointu bez dokaza te stoga ne upućuju na nužnost provođenja zasebnih analiza za svaku državu članicu. Stoga se tvrdnja te stranke morala odbaciti.
(607)
Na toj je osnovi zaključeno da analiza uzročnosti za svaku državu članicu i/ili područje i prema segmentima ne bi odgovarala tržišnoj stvarnosti.
(608)
Kineska vlada tvrdila je da je Komisija nedosljedno provela analizu uzročnosti jer je analiza štete za module i ćelije provedena zasebno, a analiza uzročnosti nije. S tim u vezi treba napomenuti da, iako su pokazatelji štete navedeni zasebno za svaku vrstu proizvoda, zaključci dobiveni za svaki pokazatelj odnose se na proizvod iz ispitnog postupka u cjelini. Također se ponavlja da su moduli i ćelije jedinstven proizvod i da je stoga analiza uzročnosti provedena na toj osnovi. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
5.2. Učinak subvencioniranog uvoza
(609)
U ispitnom postupku pokazalo se da se tijekom razmatranog razdoblja subvencionirani uvoz iz NRK-a drastično povećao; obujam uvoza povećao se za oko 300 % za module i za oko 400 % za ćelije, a njihov tržišni udio porastao je s [60 % - 65 %] 2009. na [78 % - 83 %] tijekom RIP-a za module i s [5 % - 10 %] 2009. na [22 % - 27 %] tijekom RIP-a za ćelije. Stoga se potvrđuje da se obujam uvoza i tržišni udio dotičnog proizvoda tijekom razmatranog razdoblja znatno povećao. Povećanje subvencioniranog uvoza i gubitak tržišnog udjela industrije Unije jasno su se vremenski poklapali. Kako je navedeno u uvodnoj izjavi (527), u ispitnom postupku utvrđeno je i da su zbog subvencioniranog uvoza tijekom RIP-a obarane cijene.
(610)
U ispitnom postupku pokazalo se da su se tijekom razmatranog razdoblja cijene subvencioniranog uvoza smanjile za 64 % za module i 42 % za ćelije što je dovelo do daljnjeg obaranja cijena. Zbog tog cjenovnog pritiska industrija Unije uložila je znatne napore da smanji svoje troškove proizvodnje. Unatoč tim naporima iznimno niska razina kineskih uvoznih cijena prisilila je industriju Unije da svoju prodajnu cijenu dodatno smanji na neprofitabilne razine. Stoga se profitabilnost industrije Unije tijekom razmatranog razdoblja znatno smanjila, te su tijekom RIP-a u tom pogledu zabilježeni gubici.
(611)
Na temelju navedenog zaključuje se da su prisutnost kineskog uvoza i porast tržišnog udjela subvencioniranog uvoza iz NRK-a po cijenama koje stalno obaraju cijene industrije Unije imali odlučujuću ulogu u materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije, što se posebno odražava u njezinom lošem financijskom stanju i pogoršanju većine pokazatelja štete.
(612)
Jedna zainteresirana stranka osporavala je tvrdnju da postoji dovoljna povezanost između subvencioniranog uvoza dotičnog proizvoda iz NRK-a i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije. Tvrdilo se da se to može potkrijepiti s jedne strane činjenicom da je od 2009. do 2010. profitna marža industrije Unije za ćelije znatno narasla (od gubitka do dobiti od 12 %), dok su cijene iz kineskog uvoza za 36 % bile niže od cijena industrije Unije, te da se njezin tržišni udio tijekom istog razdoblja udvostručio. S druge strane, između 2009. do 2010. tržišni udio kineskog uvoza porastao je za samo 6 postotnih bodova iako se potrošnja tijekom istog razdoblja mnogo više povećala, a industrija Unije ipak pretrpjela gubitak od 36 %. Ta je stranka tvrdila da je tijekom RIP-a razina cijena bila ista za ćelije iz uvoza iz ostalih trećih zemalja i iz Kine, ali da se tržišni udio uvoza iz trećih zemalja povećavao, dok se tržišni udio industrije Unije smanjivao.
(613)
U ispitnom postupku pokazalo se da se tržišni udio kineskih modula i ćelija tijekom razmatranog razdoblja stalno povećavao (17 postotnih bodova za module i 17 postotnih bodova za ćelije). To potvrđuje i navod u uvodnoj izjavi (609) da se subvencionirani uvoz iz NRK-a znatno povećao, a da su se uvozne cijene smanjile. Istodobno je tijekom razmatranog razdoblja industrija Unije izgubila tržišni udio i, kako je opisano u uvodnim izjavama (569) i (593), svi glavni pokazatelji štete ukazali su na negativan trend. Prema tome, potvrđeno je da su se povećanje subvencioniranog uvoza i gubitak tržišnog udjela industrije Unije jasno vremenski poklapali.
(614)
Navedena vremenska povezanost utvrđena je zasebno za sve vrste proizvoda. Osim toga, analizom učinka uvoza na profitnu maržu industrije Unije zasebno za svaku godinu razmatranog razdoblja ne dobivaju se smisleni rezultati jer postojanje subvencija i materijalne štete te uzročnu vezu među njima ne treba utvrđivati za svaku godinu zasebno. Povezanost subvencioniranog uvoza i materijalne štete dovoljno je dokazana analizom razvoja tijekom cijelog razmatranog razdoblja.
(615)
Napominje se i da je profitabilnost Unije jedan od čimbenika iz članka 8. stavka 4. Osnovne uredbe koji treba ispitati u okviru ispitivanja učinka subvencioniranog uvoza na stanje industrije Unije. Sama činjenica da je industrija Unije u određenoj godini ostvarila dobit ne znači nužno da nije pretrpjela nikakvu materijalnu štetu. Osim toga, kako bi se utvrdila uzročno-posljedična veza između štete i subvencioniranog uvoza, gubitak tržišnog udjela industrije Unije ne bi smio odgovarati točno povećanju tržišnog udjela subvencioniranog uvoza. Naposljetku, ispitani su te posebno obrađeni u uvodnim izjavama od (619) do (732) i ostali čimbenici (na primjer uvoz iz ostalih trećih zemalja ili razvoj potrošnje) koji su mogli pridonijeti šteti koju je pretrpjela industrija Unije.
(616)
Podudarnost povećanog subvencioniranog uvoza u znatnim količinama, zbog kojeg su oborene cijene industrije Unije, i sve težeg stanja industrije Unije jasan je pokazatelj uzročnosti u ovom predmetu, kako je utvrđeno u uvodnim izjavama (609) i (611). Stoga se odbacuju tvrdnje o nepovezanosti subvencioniranog uvoza i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(617)
Ista zainteresirana stranka nakon konačne objave nastavila je osporavati analizu uzročnosti tvrdeći da profitabilnost Unije nije analizirana posebno za određene godine (osobito 2010.), već za cijelo razmatrano razdoblje.
(618)
U tom pogledu treba napomenuti da se izdvajanjem jedne određene godine razmatranog razdoblja i istodobnim zanemarivanjem razvoja industrije Unije tijekom cijelog razmatranog razdoblja ne mogu donijeti valjani zaključci o uzročnosti i povezanosti njezina razvoja sa subvencioniranim uvozom. Takvom analizom može se dobiti samo djelomična slika te se ne mogu donijeti valjani zaključci. Stoga je stopa profitabilnosti, koja je potakla i ostale financijske pokazatelje koje je industrija Unije ostvarila tijekom 2010., bila visoka zbog osobito snažnog rasta potrošnje u Uniji, koji je bio potaknut izdašnim programima potpore, što je omogućilo industriji Unije da te godine ostvari najveći rast prodaje, ali samo privremeno što je u svakom slučaju za tu vrstu industrije neodrživo. Stoga se taj argument morao odbaciti.
5.3. Učinak ostalih čimbenika
5.3.1. Uvoz iz ostalih trećih zemalja
(619)
Obujam uvoza iz ostalih trećih zemalja tijekom razmatranog razdoblja povećao se za module za 19 %, dok se tržišni udio smanjio s 18,4 % na 6,8 %. Tajvan je nakon NRK-a drugi najveći izvoznik.
(620)
Obujam uvoza ćelija iz ostalih trećih zemalja tijekom razmatranog razdoblja povećao se za 186 %, što je značilo povećanje tržišnog udjela s oko 24 % 2009. na oko 36 % tijekom RIP-a. Kad je riječ o ćelijama, Tajvan je nakon NRK-a drugi najveći izvoznik s daleko većim količinama uvoza i tržišnim udjelima od ostalih trećih zemalja, ali još uvijek ispod NRK-a.
(621)
Uvozne cijene modula i ćelija iz trećih zemalja bile su u prosjeku više od prosječne jedinične cijene kineskog uvoza. Dostupne informacije o uvozu iz Tajvana pokazuju da je prosječna uvozna cijena modula bila viša od prosječne kineske uvozne cijene modula, dok je prosječna uvozna cijena ćelija bila u jednakom rasponu u odnosu na prosječnu kinesku uvoznu cijenu ćelija. Međutim, budući da detaljne informacije o cijenama po vrsti proizvoda nisu bile dostupne, usporedba prosječnih cijena može se rabiti samo kao naznaka, ali se na temelju toga ne mogu donijeti nikakvi čvrsti zaključci. Obujam uvoza ćelija iz Tajvana tijekom razmatranog razdoblja stalno se povećavao, što je dovelo do povećanja tržišnog udjela od oko 14 postotnih bodova. Stoga se ne može, ako je uvoz ćelija iz Tajvana doista pridonio šteti koju je pretrpjela industrija Unije, zaključiti da je prekinuo uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza iz NRK-a i štete koju je pretrpjela industrija Unije, jer je obujam uvoza ćelija iz NRK-a bio nešto viši od uvoza iz Tajvana. Kad je riječ o cijenama, iako su prosječne indikativne cijene u jednakom rasponu, one ne mogu biti temelj ni za kakav zaključak jer nije bilo dostupnih informacija o posebnim vrstama uvezenih ćelija. Međutim, ukupno gledano za proizvod iz ispitnog postupka, unatoč povećanju njegova tržišnog udjela, obujam je bio manji nego za NRK i njegove su razine cijena tijekom RIP-a općenito bile više izuzev ćelija. Zbog toga, a posebno s obzirom na obujam i tržišne udjele uvoza iz ostalih trećih zemalja te njihove razine cijena, koje su u prosjeku slične ili više od cijena industrije Unije, može se zaključiti da uvoz iz treće zemlje nije prekinuo uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(622)
Nekoliko zainteresiranih stranaka dalo je primjedbe na konačnu objavu u pogledu nalaza o uvozu iz ostalih trećih zemalja. Međutim, te stranke nisu iznijele nove informacije i dokaze na temelju kojih bi se relevantni nalazi morali izmijeniti.
(623)
Te stranke posebno su naglasile obujam uvoza ćelija iz Tajvana. Međutim, apsolutni obujam uvoza dotičnog proizvoda iz Tajvana (1 132 MW) čini samo mali dio (manje od 5 %) ukupne potrošnje u Uniji (21 559 MW) i u odnosu na uvoz iz NRK-a (15 005 MW). Stoga je uvoz iz Tajvana samo neznatno pridonio, ako je uopće i pridonio, šteti koju je pretrpjela industrija Unije i nije prekinuo uzročno-posljedičnu vezu.
Tablica 12.
Uvoz i tržišni udio iz ostalih trećih zemalja
MODULI
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam uvoza iz svih ostalih trećih zemalja (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Indeks 2009. = 100)
100
169
138
119
Tržišni udio uvoza iz svih ostalih trećih zemalja
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Indeks 2009. = 100)
100
78
60
51
Obujam uvoza iz Tajvana (MW)
49
144
140
135
(Indeks 2009. = 100)
100
294
286
276
Tržišni udio uvoza iz Tajvana
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Indeks 2009. = 100)
100
79
64
54
Obujam uvoza iz SAD-a (MW)
140
180
51
60
(Indeks 2009. = 100)
100
129
36
43
Tržišni udio uvoza iz SAD-a
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Indeks 2009. = 100)
100
78
60
51
Obujam uvoza iz ostatka Azije (MW)
720
1,140
1,029
879
(Indeks 2009. = 100)
100
158
143
122
Tržišni udio uvoza iz ostatka Azije
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Indeks 2009. = 100)
100
78
60
51
Obujam uvoza iz ostatka svijeta (MW)
94
238
165
121
(Indeks 2009. = 100)
100
253
176
129
Tržišni udio uvoza iz ostatka svijeta
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Indeks 2009. = 100)
100
78
60
51
Izvor: Europressedienst
ĆELIJE
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam uvoza iz svih ostalih trećih zemalja (MW)
510
884
1 100
1 457
(Indeks 2009. = 100)
100
173
216
286
Tržišni udio uvoza iz svih ostalih trećih zemalja
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Indeks 2009. = 100)
100
92
64
47
Obujam uvoza iz Tajvana (MW)
235
400
540
997
(Indeks 2009. = 100)
100
170
230
424
Tržišni udio uvoza iz Tajvana
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Indeks 2009. = 100)
100
116
71
54
Obujam uvoza iz SAD-a (MW)
40
40
40
33
(Indeks 2009. = 100)
100
100
100
83
Tržišni udio uvoza iz SAD-a
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Indeks 2009. = 100)
100
78
61
47
Obujam uvoza iz Japana (MW)
60
154
170
145
(Indeks 2009. = 100)
100
257
283
242
Tržišni udio uvoza iz Japana
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Indeks 2009. = 100)
100
78
61
48
Obujam uvoza iz ostatka svijeta (MW)
175
290
350
282
(Indeks 2009. = 100)
100
166
200
161
Tržišni udio uvoza iz ostatka svijeta
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Prosječna uvozna cijena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Indeks 2009. = 100)
100
78
62
47
Izvor: Europressedienst
5.3.2. Nesubvencionirani uvoz iz NRK-a
(624)
Nesubvencionirani uvoz iz NRK-a pomno je analiziran te je ustanovljeno da ne utječe znatno na stanje industrije Unije, u mjeri da bi prekinuo uzročno-posljedične veze između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije.
5.3.3. Razvoj potrošnje Unije
(625)
Kako je navedeno u uvodnoj izjavi (509), potrošnja Unije tijekom razmatranog razdoblja povećala se za 221 % za module i za 87 % za ćelije. Potrošnja je vrhunac dosegnula 2011. da bi tijekom RIP-a pala, pri čemu je još uvijek bila daleko iznad razine s početka razmatranog razdoblja 2009. Industrija Unije nije od tog povećanja potrošnje mogla imati koristi jer je njezin tržišni udio tijekom istog razdoblja pao s 19 % na 13 % za module i s 68 % na 38 % za ćelije. Istovremeno se do 2011. tržišni udio NRK-a naglo povećavao, a zatim tijekom RIP-a, kada je potrošnja pala, ostao stabilan na vrlo visokoj razini. Stoga, s obzirom na činjenicu da je, unatoč smanjenju potrošnje Unije tijekom RIP-a, tržišni udio subvencioniranog uvoza iz NRK-a tijekom razmatranog razdoblja ili ostao na istoj razini (moduli) ili se povećao (ćelije) na štetu industrije Unije, ne može se zaključiti da je smanjenje potrošnje bilo takvo da prekine uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije. Osim toga, u ispitnom postupku pokazalo se da, s obzirom na to da je kapacitet industrije Unije u svakom slučaju mnogo manji od razina potrošnje, sve manja potrošnja tijekom RIP-a nije mogla pridonijeti šteti koju je pretrpjela industrija Unije.
(626)
Na temelju dostupnih informacija teško je utvrditi u kojoj mjeri programi potpore država članica pokreću potražnju. Naime, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (632), postoje različiti programi potpore, a njihova povezanost s potražnjom vrlo je složena i stoga je teško odrediti njihov točan učinak. Međutim, i dostupni dokazi upućuju na činjenicu da će se, čak i u izostanku programa potpore, potražnja za solarnom energijom nastaviti te s vremenom čak i povećati, iako na nižim razinama nego u kontekstu programa potpore. U tom kontekstu nekoliko je stranaka tvrdilo da je na nekim područjima Unije već u cijelosti ili gotovo u cijelosti ostvaren paritet mreže.
(627)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da uvoz iz NRK-a ne čini cijelo povećanje potrošnje i da je, dok je u slučaju modula između 2009. i 2010. industrija Unije izgubila tržišni udio, profitabilnost tijekom istog razdoblja i dalje rasla. Osim toga, tvrdilo se da je 2009., dok je tržišni udio uvezenih ćelija iz NRK-a iznosio 8 %, gubitak industrije Unije iznosio 8 %.
(628)
Kako je već navedeno u uvodnim izjavama (609) i (616), unatoč smanjenju potrošnje u Uniji tijekom RIP-a, tržišni udio subvencioniranog uvoza iz NRK-a tijekom razmatranog razdoblja ostao je na istoj razini (moduli) ili se povećao (ćelije) na štetu industrije Unije. Stoga se ne može zaključiti da je do prekida uzročno-posljedične veze između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije došlo zbog smanjenja potrošnje. Osim toga, u ispitnom postupku pokazalo se da, s obzirom na to da je kapacitet industrije Unije u svakom slučaju mnogo manji od razina potrošnje, sve manja potrošnja tijekom RIP-a nije mogla pridonijeti šteti koju je pretrpjela industrija Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(629)
Jedna druga zainteresirana stranka osporila je da će se potražnja u Uniji nastaviti i bez nacionalnih programa potpore. Ta je stranka tvrdila da postoji povezanost između potražnje i programa potpore i da bez tih programa projekti u fotonaponskom sektoru ne bi više bili profitabilni te bi stoga prestala i potražnja za solarnim pločama. Međutim, ta stranka nije dostavila ni jedan dokaz koji bi osporio nalaze u uvodnoj izjavi (626). U nedostatku novih informacija u tom pogledu, ta je tvrdnja odbačena.
(630)
Kineska vlada nakon konačne objave tvrdila je da činjenica da kapacitet industrije Unije nije mogao zadovoljiti potražnju u Uniji nije važna jer se obujam prodaje modula iz industrije Unije smanjio u skladu sa smanjenjem potrošnje i naglasio da je materijalnu štetu koju je pretrpjela industrija Unije uzrokovalo smanjenje potrošnje između 2011. i RIP-a. Činjenicu da su se između 2011. i RIP-a doista smanjili potrošnja u Uniji i obujam prodaje modula treba povezati s razvojem kineskih subvencioniranih cijena, koje su utjecale na znatno obaranje cijena industrije Unije što je uzrokovalo njezine gubitke u prodaji. U tom smislu ponavlja se da je, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (111) Privremene antidampinške uredbe, tržišni udio uvoza iz Kine u vrijeme dok se potrošnja smanjivala ostao na istoj razini (moduli) ili se povećao (ćelije). Istovremeno su se cijene uvoza iz Kine znatno smanjile i utjecale na obaranje prodajnih cijena industrije Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
5.3.4. Poticajna cijena („FIT”) kao glavni primjer programa potpore
(631)
Nekoliko zainteresiranih stranaka tvrdilo je da je uzrok štete koju je pretrpjela industrija Unije povezan sa smanjenjima poticajne cijene koje provode države članice. Ti su rezovi navodno doveli do smanjenja broja solarnih instalacija i pada potražnje za proizvodom iz ispitnog postupka na tržištu Unije te tako prouzročili materijalnu štetu industriji Unije.
(632)
Države članice uvele su poticajne cijene, obveze u pogledu kvota sa zelenim certifikatima kojima se može trgovati, investicijske potpore i porezne olakšice u potporu proizvodnji obnovljive energije. U nekim državama članicama odobrava se i potpora iz strukturnih fondova EU-a odobrava. Najčešći instrument potpore za solarnu energiju bile su poticajne cijene. Analiza Komisije bila je usmjerena na tu vrstu programa potpore.
(633)
Poticajne cijene jesu instrument financijske potpore namijenjen postizanju obveznih nacionalnih ciljeva za korištenje obnovljive energije, kako je propisano Direktivom 2009/28/EZ (102) o promicanju uporabe energije iz obnovljivih izvora. Razina potpore i način funkcioniranja poticajnih cijena ovise o pojedinoj državi članici. Operateri mreže obvezuju se na temelju poticajnih cijena kupovati solarnu energiju po cijenama kojima se osigurava da proizvođači solarne energije (obično vlasnici solarnih instalacija) vrate troškove i postignu razumne stope povrata. Poticajne cijene, kao i drugi programi potpore, većinom također podliježu nadzoru državne potpore u skladu s člancima 107. i 108. TFEU-a, čime se osigurava izostanak prekomjernih naknada za proizvođače električne energije.
(634)
Unatoč nacionalnim razlikama, u pogledu razvoja poticajnih cijena u Uniji mogu se primijetiti tri pojave: (i.) smanjenje stopa poticajnih cijena, (ii.) obustava programa poticajnih cijena u cijelosti (Španjolska) i (iii.) uvođenje pragova kapaciteta („ograničenja”) za instalacije prihvatljive za financiranje te ukupnih ograničenja na novi kapacitet s potporom instaliran u jednoj godini na razini države članice. Kad je riječ o ograničenjima, čini se da su uvedena uglavnom tijekom 2012. i stoga najvjerojatnije nisu utjecala na potrošnju tijekom RIP-a. Slijedom toga analiza je bila usmjerena na nedavne obustave poticajnih cijena u Španjolskoj i smanjenja stopa poticajne cijene u većini država članica. Analiziralo se jesu li utjecali na potražnju na tržištu Unije i je li to moglo prouzročiti materijalnu štetu koju je pretrpjela industrija Unije. U tom pogledu smatralo se da je i učinak razvoja prodajnih cijena u pogledu potražnje za modulima bio reprezentativan za stanje s ćelijama. Naime, budući da su ćelije neizostavne u proizvodnji modula i budući da se ne koriste u drugim postupcima proizvodnje, smanjenje potražnje za modulima automatski pokreće smanjenje potražnje za ćelijama.
(635)
Dok je u ispitnom postupku potvrđena veza između razvoja poticajne cijene i potrošnje, ispitnim postupkom je utvrđeno da smanjenje potrošnje između 2011. i RIP-a nije pridonijelo prekidu uzročno-posljedične veze između subvencioniranog uvoza iz NRK-a i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije kako je detaljno opisano u uvodnoj izjavi (625). Naime, u ispitnom postupku pokazalo se da su, dok se stanje industrije Unije pogoršavalo, proizvođači izvoznici mogli zadržati svoje velike tržišne udjele za module (80 %) te su čak i malo povećali svoje tržišne udjele za ćelije (od 22 % 2011. na 25 % tijekom RIP-a). Osim toga, treba napomenuti da je prosječna cijena modula koju je naplaćivala industrija Unije tijekom razmatranog razdoblja pala za 53 %, uglavnom zbog značajnog povećanja subvencioniranog uvoza i njegova znatnog cjenovnog pritiska na tržištu Unije. Stoga se pad profitabilnosti koji je pretrpjela industrija Unije ne može većinom pripisati sniženjima poticajne cijene.
(636)
Slijedom toga, potvrđuje se da su poticajne cijene stvarale potražnju za solarnom energijom i da su nedavne obustave poticajne cijene (kao u Španjolskoj) i sniženja u drugim državama članicama tijekom RIP-a smanjili potrošnju proizvoda iz ispitnog postupka, što je moglo pridonijeti šteti koju je pretrpjela industrija Unije. Međutim, smanjenje potrošnje tijekom RIP-a nije moglo prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(637)
Nekoliko stranaka tvrdilo je da su zbog sniženja poticajne cijene mogućnosti ulaganja u solarnu energiju postale neprivlačne za investitore i da se tako u Uniji smanjila potražnja za dotičnim proizvodom.
(638)
Dok je u ispitnom postupku potvrđena veza između stopa poticajne cijene i razine ulaganja u solarnu industriju, pokazalo se i da su ulaganja u solarnu energiju manje ovisna u područjima s visokom izloženosti suncu kad je proizvodnja solarne energije učinkovitija i u područjima s visokim cijenama električne energije. Naime, pokazalo se da se unatoč obustavi programa poticajne cijene još uvijek provode ulaganja (npr. u Španjolskoj). Štoviše, u ispitnom postupku pokazalo se da su mogućnosti ulaganja u solarnu energiju i dalje privlačne, čak i s nižim stopama poticajne cijene. Tvrdnja je na temelju navedenog odbačena.
(639)
Nekoliko stranaka tvrdilo je da su kretanja poticajnih cijena izvršila znatan pritisak na snižavanje cijena te time i na profitabilnost industrije Unije. Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da je ispitan samo učinak kretanja poticajnih cijena na potražnju, a zapravo je trebalo analizirati učinak na cijene. U istom kontekstu nekoliko zainteresiranih stranaka tvrdilo je da je većina država članica već 2010. znatno snizila poticajne cijene što je rezultiralo pritiskom na snižavanje cijena modula.
(640)
U pogledu te tvrdnje treba napomenuti da su države članice poticajne cijene snižavale u različito vrijeme i različitom dinamikom te da je teško stvoriti opću sliku za cijelu Uniju. Bez obzira na vrijeme kad su stope poticajnih cijena dosegle vrlo nisku razinu, znatan pad cijena i profitabilnosti u Uniji tijekom razmatranog razdoblja ne može se objasniti samo ili uglavnom smanjenjem poticajnih cijena. Prvo, na temelju informacija koje su prikupile Njemačka i Italija, a koje zajedno čine oko 75 % potrošnje Unije u 2011., pad prosječne prodajne cijene tijekom RIP-a bio je izraženiji od smanjenja stopa poticajnih cijena. Drugo, prikupljeni dokazi pokazuju da je za neke države, poput Italije, čak i u kontekstu vrlo izdašnih stopa poticajnih cijena industrija Unije morala znatno spustiti svoje cijene. Naposljetku, tijekom RIP-a industrija Unije bila je prisiljena svoje proizvode prodavati po cijenama nižima od troška proizvodnje, što je uglavnom posljedica činjenice da su kineski proizvođači izvoznici držali 80 % potrošnje Unije i da su stoga mogli utjecati na mehanizme određivanja cijena.
(641)
Ispitnim postupkom utvrđeno je i da su do 2011. zbog viših stopa poticajnih cijena zajedno sa sniženjem cijena modula ulaganja u solarnu energiju u Uniji postala izuzetno privlačna jer su ostvarivala vrlo visoke stope povrata. Posljedica toga je velik broj ulaganja te visoka potražnja za solarnim pločama. Kao posljedica povećane potražnje ukupan iznos plaćenih poticajnih cijena znatno je porastao, a većina država članica revidirala je postojeće programe poticajnih cijena prema dolje kako bi između ostalog izbjegle povećanje troškova električne energije. To ukazuje na to da je smanjenje poticajnih cijena moglo biti rezultat smanjenja cijena, a ne obratno. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(642)
Nakon konačne objave jedna je stranka tvrdila da je uvodna izjava (640) u kojoj se navodi da je teško provesti ocjenu potražnje za cijelu Uniju u suprotnosti s uvodnom izjavom (608) da analiza uzročnosti po državama članicama ne bi dala smislene rezultate. U tom se pogledu pojašnjava da se u ocjeni provedenoj na način opisan u uvodnoj izjavi (640) upućuje na teškoće pri sastavljanju općeg pregleda razvoja poticajnih cijena za cijelu Uniju, a ne na potražnju Unije kao što tvrdi zainteresirana stranka. Dakle, dvije uvodne izjave nisu u suprotnosti i stoga je tvrdnja odbačena.
(643)
Nakon konačne objave jedna je stranka tvrdila da, čak i u kontekstu visokih poticajnih cijena, cijena modula može znatno pasti zbog razvoja tehnologije, ekonomija razmjera, smanjenja troškova i rastućih globalnih proizvodnih kapaciteta. U pogledu te tvrdnje napominje se da prikupljeni dokazi upućuju na to da su talijanski proizvođači morali smanjiti svoje cijene ispod troška proizvodnje čak i kad su poticajne cijene bile visoke. Iako su spomenuti čimbenici možda uistinu imali učinak na prosječne troškove, to ne objašnjava zašto su proizvođači iz Unije morali smanjiti cijene ispod troška proizvodnje. Stoga je zaključeno da je subvencionirani uvoz iz NRK-a glavni razlog pada cijena na neodržive razine i ta je tvrdnja odbačena.
(644)
Nakon konačne objave jedna je stranka tvrdila da nema nikakvih dokaza za zaključak donesen u uvodnoj izjavi (641) da su smanjenja poticajnih cijena možda također rezultat pada cijena, a ne obrnuto.
(645)
Napominje se da se zaključci iz uvodne izjave (641) zasnivaju na informacijama koje su bile na raspolaganju tijekom ispitnog postupka i da se opisani scenarij uistinu smatrao razumnim uzevši u obzir okolnosti na tom posebnom tržištu. Stoga je taj argument odbačen.
(646)
Nakon konačne objave jedna se stranka nije složila sa zaključkom da je cjenovni pritisak na proizvođače iz Unije u cilju njihova smanjenja uglavnom dolazio od subvencioniranog izvoza, nego je tvrdila da su smanjenja poticajnih cijena prisilila proizvođače iz Unije na sniženja njihovih cijena. Ista je stranka naglasila da je nakon smanjenja poticajnih cijena i u skladu s time došlo do smanjenja cijena fotonaponskih sustava kako bi se spriječio rast troškova nositelja projekata, a to je na kraju uzrokovalo cjenovni pritisak na proizvođače iz Unije.
(647)
Budući da nisu dostavljeni nepobitni dokazi u korist tih tvrdnji, Komisija nije izmijenila svoju analizu i zaključke kako su navedeni u uvodnim izjavama (640) do (641).
(648)
Ista je stranka tvrdila da razvoj poticajnih cijena pokreće tržišta i dostavila informaciju o broju fotonaponskih instalacija za 2012. i 2013. godinu u Velikoj Britaniji. Informacija koju je ta stranka dostavila bila je publikacija Vlade Velike Britanije zasnovana na tjednim unosima u Središnji registar poticajnih cijena Velike Britanije (CFR). Napominje se da je ta informacija povezana uglavnom s razdobljem izvan RIP-a i odnosi se samo na jednu državu članicu, dok je tekući ispitni postupak bio usmjeren na stanje na tržištu Unije u cjelini. U svakom slučaju ne osporava se da razine poticajnih cijena utječu na potražnju jer profitabilnost ulaganja u lokacije s manje sunčevog zračenja ovisi o razini poticajnih cijena. Međutim, kako bi pokazale da je razina poticajnih cijena tijekom RIP-a uzrok štete, zainteresirane stranke trebale su pokazati da bi porast cijena proizvođača iz Unije na neštetnu razinu značio da proizvođači iz Unije ne mogu prodati dotični proizvod jer ulaganja u fotonaponske sustave ne bi bila održiva uz tu razinu cijena. Takvi dokazi nisu dostavljeni te je argument stoga odbačen.
(649)
Nekoliko je stranaka tvrdilo da su u kontekstu niskih stopa poticajnih cijena ulaganja u fotonaponske projekte gospodarski održiva samo uz isporuku jeftinijih solarnih ploča iz NRK-a. Stoga se tvrdilo da su smanjenja poticajnih cijena uzrokovala materijalnu štetu industriji Unije. Druga je stranka tvrdila da razina stope poticajnih cijena utječe na mehanizam određivanja cijena modula.
(650)
Trebalo bi napomenuti da se cijena modula uz koju su gospodarski održivi projekti još mogući razlikuje među državama članicama ili regijama ovisno o brojnim čimbenicima kao što su poticajne cijene, ostali regulatorni poticaji, uvjeti osunčanja, cijene električne energije iz konvencionalnih izvora itd. Uz to, u ispitnom se postupku pokazalo da postojeće instalacije sve manje ovise o poticajnim cijenama jer je paritet mreže za određene vrste instalacija izgleda postignut u više europskih regija, primjerice velik dio Italije, Španjolska, Portugal, južna Francuska i Grčka. Na osnovi prethodno navedenih razloga tvrdnje iznesene u tom pogledu su odbačene.
(651)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da Komisija nije istražila je li industrija Unije propustila predvidjeti naglo povlačenje ili smanjenje državnih programa potpore. Nisu dostavljeni argumenti koji bi tu tvrdnju potkrijepili. Međutim, trebalo bi napomenuti da se na osnovi prikupljenih dokaza ne može ustvrditi da je industrija Unije nerazumno odgovorila na tržišne signale (primjerice, razvoj potrošnje) i druge raspoložive informacije (primjerice, smanjenje programa potpore). Zato je ta tvrdnja odbačena.
(652)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da su smanjenja poticajnih cijena uzrokovala pad prodaje industrije Unije jer su ulaganja bila moguća samo uz pristupačne kineske cijene. Prikupljeni dokazi ustvari upućuju na tek lagano smanjenje prodaje industrije Unije tijekom RIP-a, što je u suprotnosti s onim što bi se očekivalo da su fotonaponski projekti bili izvedivi samo s kineskim modulima. Naprotiv, prodaja modula industrije Unije povećavala se do 2011., a zatim lagano pala u RIP-u slijedeći iste trendove kao i potrošnja. Zato je ta tvrdnja odbačena.
(653)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je smanjenje poticajnih cijena prisililo industriju Unije na smanjenje cijena kako bi zadržala interes ulagača u fotonaponsku energiju i nastavila razvijati potražnju i rast.
(654)
U ispitnom se postupku pokazalo da je industrija Unije bila prisiljena smanjiti svoje cijene prvenstveno zbog pritiska subvencioniranog uvoza, a ne smanjenja poticajnih cijena. Na to upućuje činjenica da se najznačajnije smanjenje cijena industrije Unije dogodilo 2010. i 2011., prije velikih smanjenja poticajnih cijena. Naime, povećanje subvencioniranog uvoza iz NRK-a rezultiralo je značajnim smanjenjem cijena industrije Unije i prisililo industriju Unije na sve veće smanjenje cijena. Na temelju toga tvrdnja je odbačena.
(655)
Druga je zainteresirana stranka tvrdila da nalazi iz uvodnih izjava (174) i (175) Privremene antidampinške uredbe da promjene poticajnih cijena nisu prekinule uzročno-posljedičnu vezu nemaju činjeničnu ni pravnu osnovu te da nisu u skladu s člankom 8. stavkom 5. Osnovne uredbe jer Komisija nije procijenila razinu štete uzrokovane smanjenjima poticajnih cijena i jer je znatan pad u cijenama industrije Unije smatrala isključivo posljedicom subvencioniranog kineskog uvoza. Ista je stranka tvrdila da je smanjenje cijena modula i ćelija globalni fenomen, a ne posljedica pritiska kineskog uvoza.
(656)
U pogledu tvrdnje da Komisija nije procijenila razinu štete uzrokovane sniženjima poticajnih cijena upućuje se na uvodne izjave (628) i (629) te (640) i (641) u kojima je Komisija zaključila da ni pad potražnje ni učinak poticajnih cijena na cijene Unije nisu bili toliki da prekinu uzročno-posljedičnu vezu između štete koju je pretrpjela industrija Unije i subvencioniranog uvoza iz NRK-a, bez obzira na to jesu li i u kojoj mjeri oni možda bili uzrokovani sniženjem poticajnih cijena. Stoga je tvrdnja da Komisijini nalazi nemaju činjeničnu osnovu odbačena. U pogledu tvrdnje da je sniženje cijena modula i ćelija globalni fenomen upućuje se na uvodne izjave (619) do (621) u kojima su procijenjeni obujam i cijene uvoza iz ostalih zemalja osim NRK-a u Uniju. Iako je smanjenje cijena modula i ćelija uistinu globalni trend, subvencionirane uvozne cijene iz NRK-a pogoršale su taj silazni trend do razine gubitaka. Na temelju prethodno navedenoga tvrdnja je odbačena.
(657)
Ukratko, poticajne cijene važan su čimbenik razvoja fotonaponskog tržišta u Uniji, a njihovo je postojanje utjecalo na razvoj potrošnje proizvoda iz ispitnog postupka. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da se potrošnja nije znatno smanjila unatoč znatnim smanjenjima poticajnih cijena. Nadalje, u ispitnom se postupku pokazalo da do sniženja cijena Unije nije došlo prvenstveno zbog sniženja poticajnih cijena. Stoga se zaključuje da razvoj poticajnih cijena nije mogao prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije.
5.3.5. Ostala financijska potpora dodijeljena industriji Unije
(658)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da je materijalna šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica smanjenja financijske potpore dodijeljene industriji Unije. U potporu toj tvrdnji dostavljene su informacije zasnovane na subvencijama dodijeljenima jednom od proizvođača iz Unije prije razmatranog razdoblja (između 2003. i 2006.).
(659)
Dostavljeni dokazi nisu otkrili vezu između materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije i navodne subvencije koju je jedan od proizvođača iz Unije primio tijekom razdoblja prije razmatranog razdoblja. Štoviše, budući da se te informacije odnose na razdoblje prije razmatranog razdoblja, čini se da nisu relevantne. Stoga se nikakva veza nije mogla utvrditi između navodne subvencije koju je primila industrija Unije i pretrpljene materijalne štete. Na temelju toga argument je odbačen.
5.3.6. Prekomjerni kapacitet
(660)
Tvrdilo se da je materijalna šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica prekomjernog kapaciteta na tržištu Unije i svjetskom tržištu općenito. Također se tvrdilo da je prekomjerni kapacitet na svjetskom tržištu doveo do trenutačne konsolidacije industrije Unije i da je sva pretrpljena šteta posljedica previše proizvodnih objekata. Nadalje, nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da je materijalna šteta koju je pretrpjela industrija Unije povezana sa samoprouzročenim prekomjernim povećanjem kapaciteta industrije Unije. S druge je strane nekoliko zainteresiranih stranaka tvrdilo da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica izostanka potrebnih ulaganja industrije Unije u povećanje kapaciteta.
(661)
Iako je industrija Unije doista povećala svoj proizvodni kapacitet, njezin ukupni obujam proizvodnje tijekom razmatranog razdoblja nije pokrivao sve veću potrošnju na tržištu Unije. Stoga je povećanje proizvodnog kapaciteta industrije Unije bilo razumno i slijedilo razvoj tržišta, odnosno povećanje potrošnje. Zato se ne može smatrati da je to bio uzrok pretrpljene štete.
(662)
Jednako tako, na osnovi toga, tijekom ispitnog postupka nije potvrđen argument da industrija Unije nije ulagala u povećanje kapaciteta. Naprotiv, kako je prethodno navedeno, tijekom cijelog razmatranog razdoblja industrija Unije postupno je povećavala kapacitet i imala na raspolaganju višak kapaciteta tijekom cijelog tog razdoblja, što upućuje na to da je mogla odgovoriti na dodatnu potražnju. Stoga se taj argument morao odbaciti.
(663)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da su svi subjekti na tržištu, uključujući one u uzlaznim ili silaznim sektorima, bili u teškoj situaciji uzrokovanoj prekomjernim kapacitetom na svjetskom tržištu i nastalom promjenom tržišta. U tom se pogledu tvrdilo da je proizvod iz ispitnog postupka postao potrošna roba za koju individualni proizvođači više ne mogu određivati cijene, nego cijene podliježu svjetskoj ponudi i potražnji. Tvrdilo se da je materijalnu štetu industriji Unije prouzročila ta situacija, a ne subvencionirani uvoz.
(664)
U ispitnom se postupku potvrdilo postojanje prekomjernog kapaciteta na svjetskom tržištu, uglavnom podrijetlom iz NRK-a. Što se tiče promjene na tržištu zbog koje bi se proizvod iz ispitnog postupka navodno pretvorio u potrošnu robu, njezino postojanje ne bi opravdalo nepošteno određivanje cijena i nepoštene trgovinske prakse. U tom bi pogledu trebalo napomenuti da je industrija Unije proizvodila i prodavala proizvod iz ispitnog postupka više od 20 godina, dok je industrija NRK-a dotični proizvod razvila tek nedavno (sredinom posljednjeg desetljeća), uglavnom privučena poticajnim cijenama i drugim poticajima u okviru politike Unije te naknadnim povećanjem potražnje. Na temelju toga argumenti su odbačeni.
(665)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je prekomjerni kapacitet doveo do racionalizacije cijena. U tom bi pogledu trebalo napomenuti da je s jedne strane prekomjerni kapacitet doveo do nazadnog regulatornog razvoja i smanjenja cijena industrije Unije koje je u prosjeku premašivalo smanjenje troškova proizvodnje. S druge je strane povećanje kapaciteta industrije Unije slijedilo razvoj tržišta i smatralo se razumnim. Štoviše, povećanje proizvodnoga kapaciteta za ćelije bilo je niže nego za module. Stoga se tvrdnju u tom pogledu moralo odbaciti.
(666)
Druga zainteresirana stranka tvrdila je da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica isključive usmjerenosti industrije Unije na posebna ulaganja i izostanak potrebnih ulaganja u povećanje kapaciteta i sniženje troškova. Ni tu se tvrdnju nije moglo potvrditi nalazima ispitnog postupka koji upućuju na to da je industrija Unije povećala svoj proizvodni kapacitet i učinkovitost tijekom razmatranog razdoblja. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(667)
Nadalje, jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je industrija Unije povećala svoj kapacitet usprkos već niskim stopama iskorištenosti kapaciteta, a to je dovelo do samoprouzročene štete. Međutim, ta se tvrdnja zasnivala na usporedbi trenda ulaganja proizvođača iz Unije u uzorku s trendom iskorištenosti kapaciteta cijele industrije Unije, što nije prikladna osnova za usporedbu. Nadalje, u ispitnom se postupku pokazalo da industrija Unije nije povećala svoje proizvodne kapacitete u razmjerima koji premašuju razvoj potrošnje Unije te je stoga taj argument odbačen.
(668)
Uz to, prikupljeni dokazi upućuju na to da je ulaganjima u nove strojeve industrija Unije mogla sniziti trošak proizvodnje i postati konkurentnija u pogledu troškova. Stoga se taj argument morao odbaciti.
(669)
Nakon konačne objave neke su zainteresirane stranke tvrdile da povećanje kapaciteta industrije Unije nije bilo razumno i nije slijedilo razvoj tržišta, a posebice razvoj potrošnje Unije. Međutim, tijekom razmatranog razdoblja proizvodni kapacitet za module povećao se za 106 %, a potrošnja Unije za 221 %, odnosno više nego dvostruko. Jednako se tako kapacitet za proizvodnju ćelija tijekom razmatranog razdoblja povećao za 39 %, a potrošnja Unije za 87 %. To upućuje na znatno manji porast kapaciteta od porasta potrošnje te ga se stoga ne može smatrati nerazumnim jer u Uniji nikad nije postojao prekomjerni kapacitet. Uz to, analiza kojom se ocjenjuje je li povećanje kapaciteta bilo razumno ne bi se trebala zasnivati na godišnjoj analizi, nego bi u obzir trebalo uzeti kretanja tijekom cijelog razmatranog razdoblja. Dodatni kapaciteti uglavnom postaju potpuno funkcionalni tek određeno vrijeme nakon ulaganja i izolirana analiza jedne godine može stvoriti iskrivljenu sliku. Argument je stoga odbačen.
5.3.7. Učinak cijena sirovina
(670)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da je materijalna šteta koju je pretrpjela industrija Unije povezana s razvojem cijena polisilicija, glavne sirovine za proizvodnju pločica. Tvrdilo se da je industrija Unije sklopila dugoročne ugovore o nabavi s fiksnim cijenama i da stoga nije mogla imati koristi od smanjenja cijena polisilicija tijekom razmatranog razdoblja.
(671)
Iako je industrija Unije sklopila dugoročne ugovore o nabavi polisilicija, u ispitnom se postupku pokazalo da se o uvjetima tih ugovora uglavnom ponovno pregovaralo na osnovi kretanja cijene polisilicija, a ugovorne su cijene gotovo dosegnule razine cijena na promptnom tržištu, a ponekad su bile čak i niže od njih.
(672)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da industrija Unije, ili barem jedan njezin dio, zbog dugoročnih ugovora za sirovine nije tijekom RIP-a mogla imati koristi od smanjenja cijena polisilicija. Te su stranke tvrdile da su ponovni pregovori ili prekid dugoročnih ugovora za polisilicij i/ili pločice dovodili do kazni. Kako bi potkrijepile taj argument, te su stranke dostavile novinske članke o sudskim sporovima protiv određenih proizvođača Unije ili njihovom prekidanju ugovora. Neke su stranke dostavile informacije kojima se navodno potvrđuje da se o dugoročnim ugovorima nije moglo ponovno pregovarati.
(673)
Polisilicij je glavna sirovina za proizvodnju pločica. U ispitnom se postupku pokazalo da su se cijene polisilicija povećale 2008. kada su dosegle svoj vrhunac od približno 500$/kg, ali i da su se ponovno smanjile 2009., uz samo blagi trend povećanja 2010. i početkom 2011. Cijene su znatno pale tijekom RIP-a što je dovelo do cijene od 30 $/kg (Znanstvena i politička izvješća Zajedničkog istraživačkog centra, Izvješće o stanju u fotonaponskom sektoru 2012.). Trebalo bi napomenuti da je učinak cijena polisilicija na industriju Unije mogao biti tek zanemariv jer se svaki učinak na trošak proizvodnje ćelija i modula ublažio kroz vrijednosni lanac. Nadalje, prethodno spomenuti novinski članci odnosili su se na razvoj događaja nakon RIP-a koji nije imao utjecaj na stanje dotične industrije Unije tijekom RIP-a te ga se stoga ne može uzeti u obzir. Moguće je potvrditi da je industrija Unije uistinu mogla ponovno pregovarati ne samo o cijenama dugoročnih ugovora nego i o svim ugovornim kaznama povezanima s tim ugovorima.
(674)
Jedna je zainteresirana strakna nadalje tvrdila da je dovoljno što su samo određeni proizvođači Unije bili pogođeni dugoročnim ugovorima te da stanje cjelokupne industrije Unije nije važno. Tvrdila je da viši troškovi ne pogađaju sve subjekte na isti način. Tim se argumentom zanemaruje nalaz da su, općenito gledano, prosječne cijene polisilicija za industriju Unije u mnogim slučajevima bile jednake tržišnim cijenama ili cijenama na promptnom tržištu te da se stoga pitanje utječu li viši troškovi na sve ili samo na neke subjekte nije smatralo primjerenim. Argument je stoga odbačen.
(675)
Druga je zainteresirana stranka tražila da Komisija odvoji, razlikuje i brojčano izrazi učinke svakog čimbenika koji je djelovao na stanje industrije Unije, a posebice da se utjecaj znatnog pada cijena polisilicija razmotri posebno. U tom se pogledu tvrdilo da je smanjenje prodajnih cijena posljedica smanjenja cijena polisilicija, a ne cjenovnog pritiska kineskog uvoza. Što se tiče industrije Unije, smanjenje njezine prosječne prodajne cijene bilo je puno veće od smanjenja prosječnog troška proizvodnje, na koje je pad cijena sirovina mogao utjecati. Argument je stoga odbačen.
(676)
Nakon konačne objave neke su zainteresirane stranke naglasile da se učinak smanjenja cijena polisilicija na trošak industrije Unije nije ograničio ili ublažio kroz vrijednosni lanac kao što je zaključeno u ispitnom postupku. Međutim, kao što je već spomenuto u uvodnoj izjavi (255), polisilicij je glavna sirovina za proizvodnju pločica te je utvrđeno da se svaki učinak na troškove proizvodnje ćelija ili modula ublažio kroz vrijednosni lanac. Zainteresirane stranke nisu dostavile dokaze kojima bi se taj nalaz osporio. Štoviše, ispitnim je postupkom pokazano da se smanjenje cijena polisilicija tijekom razmatranog razdoblja odrazilo na prosječni trošak proizvodnje ćelija i modula industrije Unije u uzorku. Jedna je zainteresirana stranka dovela u pitanje učinak navodnih kazni koje je industrija Unije morala platiti zbog ponovnog pregovaranja o dugoročnim ugovorima o nabavi. U tom se pogledu ne može isključiti mogućnost da su neki proizvođači tijekom razmatranog razdoblja morali platiti kazne za prekid dugoročnih ugovora za pločice. Međutim, Komisija nije našla dokaz da su te kazne imale učinak na stanje industrije Unije u cijelosti ili da su reprezentativne. Takav dokaz nije dostavila ni dotična zainteresirana stranka. Iako se ne može potpuno isključiti da su kazne mogle imati određen negativan učinak na ograničen broj proizvođača iz Unije, općenit učinak na industriju Unije mogao je biti tek zanemariv te stoga nije mogao prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije. Stoga su ti argumenti morali biti odbačeni.
(677)
Druga zainteresirana stranka tvrdila je da je smanjenje prodajnih cijena proizvoda iz ispitnog postupka u Uniji djelomično uzrokovano smanjenjem cijena polisilicija. Međutim, u tom bi pogledu trebalo napomenuti da se u ispitnom postupku pokazalo da je uvoz iz NRK-a bio subvencioniran i da je jako snizio prodajne cijene industrije Unije. Smanjenje cijena stoga nije uzrokovano samo smanjenjem troškova proizvodnje, što se može objasniti smanjenjem cijena sirovina. Da je smanjenje cijena bilo samo posljedica smanjenja cijena sirovina, industrija Unije ne bi bila prisiljena smanjiti prodajne cijene ispod troškova proizvodnje. Stoga se ta tvrdnja morala odbaciti.
(678)
Druga je zainteresirana stranka naglasila da je spor jednog proizvođača iz Unije nakon RIP-a mogao utjecati na položaj barem tog proizvođača iz Unije već tijekom RIP-a. Ta stranka međutim nije objasnila kako i u kojoj mjeri je takav događaj do kojeg je došlo nakon RIP-a mogao imati učinak na položaj tog proizvođača tijekom RIP-a. Jednako tako u ispitnom postupku nije otkriven dokaz koji bi potvrdio takve učinke. Stoga se ta tvrdnja morala odbaciti.
(679)
Nadalje, ista zainteresirana stranka dovela je u pitanje prethodno spomenute nalaze zbog navodnog manjka dokaza. Međutim, nalazi ispitnog postupka zasnivanju se na činjenicama i pozitivnim dokazima čiji su primjerci koji nisu povjerljivi bili na raspolaganju svim zainteresiranim strankama.
(680)
Na temelju toga se zaključuje da su dugoročni ugovori o nabavi polisilicija možda utjecali na određene proizvođače iz Unije, ali da industrija Unije općenito nije pretrpjela štetu zbog tih dugoročnih ugovora i da je mogla u potpunosti iskoristiti smanjenje cijena sirovina. Stoga se zaključuje da dugoročni ugovori nisu mogli prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije.
5.3.8. Samoprouzročena šteta: učinak automatizacije, veličine, ekonomije razmjera, konsolidacije, inovacije, troškovne učinkovitosti, uvoza industrije Unije
(681)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica visokog stupnja automatizacije postupka proizvodnje. Tvrdilo se da su mali proizvođači bili u nepovoljnom položaju u odnosu na velike vertikalno integrirane proizvođače i da se stoga šteta koju su pretrpjeli mali proizvođači ne može pripisati subvencioniranom uvozu. U tom se kontekstu također tvrdilo da je u svakom slučaju industrija Unije općenito mala te zato nije mogla iskoristiti ekonomiju razmjera.
(682)
U ispitnom se postupku pokazalo da su i mali proizvođači na tržištu Unije imali visoki stupanj automatizacije postupka proizvodnje s pozitivnim učinkom na troškove proizvodnje. Većina proizvođača iz Unije specijalizirala se za dio postupka proizvodnje (pločice, ćelije ili moduli), čime se povećala njihova konkurentnost u pogledu specifične vrste proizvoda koju proizvode. Argument da je učinak visokog stupnja automatizacije uzrokovao štetu koju je pretrpjela industrija Unije stoga je odbačen.
(683)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da je cjenovni pritisak doveo do konsolidacije industrije Unije i kineske industrije, pri čemu je potonje prouzročilo materijalnu štetu koju je pretrpjela industrija Unije. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da je konsolidacija bila posljedica subvencioniranog uvoza i nepoštenih trgovinskih praksi. Nadalje, ta stranka nije potkrijepila tvrdnju dokazima glede opsega u kojem bi postupak konsolidacije mogao prouzročiti pretrpljenu štetu.
(684)
Tvrdilo se i da je nedostatak vertikalne integracije industrije Unije uzrok pretrpljene štete. Općenito gledano, vertikalno integrirani proizvođači trebali bi u uobičajenim tržišnim uvjetima imati veću sigurnost u pogledu svojeg opskrbnog lanca. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da se prednost vertikalne integracije dijela industrije Unije koji je bio vertikalno integriran nije mogla u potpunosti iskoristiti jer je cjenovni pritisak subvencioniranog uvoza bio iznimno visok. Štoviše, industrija Unije, uključujući i vertikalno integrirane proizvođače iz Unije, zbog subvencioniranog uvoza nije mogla u potpunosti iskoristiti visoke stope iskorištenosti kapaciteta radi postizanja ekonomije razmjera. Nadalje, u ispitnom postupku nije otkrivena veza između vertikalne integracije i viših stopa profitabilnosti jer je visoki cjenovni pritisak promijenio tu vezu.
(685)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da su industriji Unije nedostajale tehničke inovacije i ulaganja u novu tehnologiju. Međutim, u ispitnom postupku nisu utvrđeni činjenični dokazi koji bi potvrdili te navode. Naprotiv, u ispitnom se postupku pokazalo da je većina ulaganja industrije Unije bila namijenjena novim strojevima i istraživanju i razvoju te da nema znatnih razlika u tehnologiji među proizvodima iz cijelog svijeta.
(686)
Nadalje, jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je pretrpljena materijalna šteta posljedica loše provedbe projekata (neuspješnih projekata). U tom bi pogledu trebalo napomenuti da argument nije potkrijepljen. Osim toga, svaki neuspješni projekt mogao bi se prije smatrati posljedicom subvencioniranog uvoza. Stoga se argument morao odbaciti.
(687)
Nekoliko je stranaka tvrdilo da industrija Unije nije uspjela racionalizirati svoje troškove na vrijeme kako bi odgovorila na kretanja na svjetskom tržištu. Druge su stranke tvrdile da su troškovi rada i opći troškovi viši u Uniji nego u NRK-u.
(688)
U ispitnom se postupku pokazalo da se trošak proizvodnje industrije Unije tijekom razmatranog razdoblja stalno smanjivao. Produktivnost za module i ćelije se povećala. Kako je prethodno navedeno, zbog naglog rasta subvencioniranog uvoza iz NRK-a i posljedičnog znatnog cjenovnog pritiska na tržištu Unije, industrija Unije nije mogla iskoristiti smanjenja troškova.
(689)
Napominje se da proizvođači izvoznici u NRK-u nemaju nikakvu komparativnu prednost u pogledu sirovina (polisilicij) i korištenih strojeva jer se oboje uglavnom uvozi iz Unije. Što se tiče troškova rada i općih troškova, uključujući amortizaciju, oni su u prosjeku iznosili manje od 10 % ukupnog troška za module tijekom RIP-a i nije se smatralo da imaju značajnu ulogu. Što se tiče troškova za električnu energiju, oni su u prosjeku iznosili manje od 1 % ukupnog troška za module tijekom RIP-a i nije se smatralo da imaju značajnu ulogu. Nadalje, tvrdnja da su Kinezi koristili najnoviju opremu nije potkrijepljena.
(690)
Osim toga, tvrdilo se da su neki proizvođači iz Unije nabavljali ćelije i/ili module iz dotične zemlje i te proizvode ponovno prodavali na tržištu Unije kao svoje. Šteta nastala tim transakcijama ne bi se trebala pripisivati subvencioniranom uvozu. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da je uvoz dotičnog proizvoda koji je vršila industrije Unije dopunjavao proizvodnju Unije i da je njegov obujam bio ograničen u usporedbi s ukupnom proizvodnjom Unije te je stoga njegov učinak, ako ga je i bilo, mogao biti tek zanemariv i ne može se smatrati da je prekinuo uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(691)
Stoga je industrija Unije morala uložiti znatne napore u cilju racionalizacije troškova proizvodnje kako bi odgovorila na trend smanjenja cijena uvoza iz NRK-a. Unatoč naporima industrije Unije racionalizacija troškova nije se mogla odraziti u prodajnoj cijeni zbog znatnog sniženja cijena uzrokovanog subvencioniranim uvozom.
(692)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica nedostatnih ekonomija razmjera u industriji Unije. Tvrdilo se da su mali proizvođači bili u nepovoljnom položaju u odnosu na velike vertikalno integrirane proizvođače i da se stoga šteta koju su pretrpjeli ti proizvođači ne može pripisati subvencioniranom uvozu. Druga zainteresirana stranka tvrdila je da je automatizacija proizvodnih postupaka skupa te da su stoga ekonomije razmjera još važnije radi smanjenja troška proizvodnje.
(693)
U ispitnom se postupku pokazalo da industrija Unije, uključujući velike i vertikalno integrirane proizvođače iz Unije, zbog subvencioniranog uvoza nije mogla u potpunosti iskoristiti visoke stope iskorištenosti kapaciteta kako bi postigla ekonomije razmjera. U svakom slučaju u ispitnom postupku nije otkrivena korelacija između veličine, vertikalne integracije i viših stopa profitabilnosti jer je visoki cjenovni pritisak promijenio tu vezu. U ispitnom se postupku pokazalo da na tržištu s niskim stopama iskorištenosti više nema koristi od ekonomija razmjera te da to vrijedi i za kineske proizvođače. Stoga su ti argumenti odbačeni.
(694)
Nadalje, jedna je zainteresirana stranka tvrdila da ulagači i banke ne žele financirati projekte ako je proizvođač modula premalen jer veliki proizvođači pružaju bolja jamstva i predstavljaju sigurniju investiciju. Drugim riječima, ulagači i banke nevoljko financiraju fotonaponske projekte u kojima se upotrebljavaju moduli proizvedeni u Uniji. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da je svaka prednost koju ulagači i banke daju financiranju kineskih proizvođača koji imaju veće proizvodne kapacitete posljedica poremećaja koji je subvencionirani uvoz stvorio na tržištu Unije. Kako je prethodno navedeno, veličina proizvodnih linija nema utjecaja ako stope iskorištenosti ostaju niske. Stoga je taj argument odbačen.
(695)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je industrija Unije imala nepovoljnu strukturu troškova u usporedbi s kineskim suparnicima jer potonji imaju niže troškove rada, električne energije i amortizacije kao i najnoviju opremu. Međutim, dotična stranka nije mogla dostaviti nove informacije ni dokaze kojima bi se mogli osporiti nalazi ispitnog postupka u tom pogledu. Konkretno, tvrdnja da su kineski proizvođači koristili najnoviju opremu bila je predmet nalaza iz uvodne izjave (203) Privremene antidampinške uredbe u kojoj se navodi da proizvođači izvoznici iz NRK-a nemaju komparativnu prednost, posebice jer su strojevi i oprema uvezeni iz Europske unije. Stoga su prethodne tvrdnje odbačene.
(696)
Druga je stranka tvrdila da Kinezi imaju komparativnu prednost u odnosu na cijene polisilicija i ekonomije razmjera zbog čega su troškovi strojeva manji. Ta stranka nije dostavila nove informacije ni dokaze u tom pogledu. Stoga se tvrdnju te stranke moralo odbaciti.
(697)
Nadalje, jedna je zainteresirana stranka tvrdila da su neki proizvođači iz Unije nabavljali ćelije i/ili module iz dotične zemlje i ponovno prodavali te proizvode na tržištu Unije kao svoje. Zatražila je da se šteta nastala tim transakcijama ne pripisuje subvencioniranom uvozu. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da je uvoz dotičnog proizvoda koji je vršila industrije Unije dopunjavao proizvodnju Unije i da je njegov obujam bio ograničen u usporedbi s ukupnom proizvodnjom Unije te je stoga njegov učinak, ako ga je i bilo, mogao biti tek zanemariv i ne može se smatrati da je prekinuo uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(698)
Jedan je nepovezani uvoznik tvrdio da bi u analizi trebalo uzeti u obzir povećanje broja zaposlenika. U pogledu te tvrdnje potrebno je napomenuti da je zaposlenost za module rasla između 2009. i 2011., a zatim pala tijekom RIP-a. Za ćelije se zaposlenost povećavala do 2010., a zatim smanjila tijekom 2011. i RIP-a. Nadalje se napominje da je za module zaposlenost slijedila trend proizvodnje Unije. Budući da se tijekom cijelog razdoblja tržišni udio kineskog uvoza povećavao na štetu industrije Unije, industrija Unije nije mogla imati koristi od rasta potrošnje kao što se očekivalo. Stoga se pad zaposlenosti u 2011. i tijekom RIP-a odnosi na trgovačka društva koja su postala nesolventna ili prestala proizvoditi ćelije.
(699)
Nakon konačne objave jedna je zainteresirana stranka naglasila da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije uzrokovana malim opsegom i nedostatkom ekonomija razmjera. Kao što je već objašnjeno u uvodnoj napomeni (285) i u uvodnim napomenama (195) i (196) Privremene uredbe, čak i na globalnom tržištu, veličina, a time i korist od ekonomije razmjera ne može se zadržati uz općenito niske stope iskorištenosti i prisutnost velikih prekomjernih kapaciteta u cijelom svijetu. Stoga se ta tvrdnja morala odbaciti.
(700)
Nadalje, ista je stranka naglasila da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije uzrokovana njezinom nesposobnošću da ostvari troškovnu prednost. Ta je stranka tvrdila da je uzrok toga prije svega činjenica da je većina proizvođača iz Unije vertikalno integrirana. Međutim, ta stranka nije dostavila daljnje informacije o mjeri u kojoj je činjenica da su proizvođači vertikalno integrirani mogla imati negativan utjecaj na njihovu strukturu troškova. Stoga se ta tvrdnja morala odbaciti.
(701)
Na osnovi toga svi su se prethodno navedeni argumenti morali odbaciti.
5.3.9. Konkurencija tankoslojnih fotonaponskih proizvoda i drugih fotonaponskih tehnologija
(702)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da je uzrok štete koju je pretrpjela industrija Unije konkurencija tankoslojnih fotonaponskih proizvoda i drugih fotonaponskih tehnologija jer su te tehnologije međusobno zamjenjive i imaju jednaku krajnju upotrebu. Također se tvrdilo da su tankoslojni fotonaponski proizvodi bili konkurencija proizvodu iz ispitnog postupka osobito za sustave postavljene na tlu i komercijalne/industrijske krovne sustave koji čine znatan dio ukupnog fotonaponskog tržišta Unije.
(703)
U ispitnom se postupku pokazalo da se tankoslojni fotonaponski proizvodi proizvode iz različitih materijala i da se za njih ne upotrebljavaju kristalne silicijske pločice. Općenito imaju puno manju učinkovitost pretvorbe i manju izlaznu snagu od kristalnih silicijskih modula. Zbog toga se ne mogu koristiti na ograničenim područjima kao što su krovovi, odnosno nisu u potpunosti zamjenjivi s dotičnim proizvodom. U ispitnom se postupku pokazalo i da su tankoslojni fotonaponski proizvodi tijekom razmatranog razdoblja zauzimali samo ograničen dio ukupnog tržišta solarne energije Unije iako su jeftiniji od proizvoda iz ispitnog postupka. Stoga se, iako u određenoj mjeri možda i postoji, konkurencija između tankoslojnih fotonaponskih proizvoda i dotičnog proizvoda smatra zanemarivom.
(704)
Nakon konačne objave jedna je zainteresirana stranka naglasila da je uzrok štete koju je pretrpjela industrija Unije vjerojatno konkurencija tankoslojnih fotonaponskih proizvoda. U tom je pogledu stranka dostavila informaciju da je u Njemačkoj udio tankoslojnih fotonaponskih proizvoda u ukupnom tržištu solarne energije tijekom većine RIP-a bio znatan te da se smanjio tek početkom 2012.
(705)
U ispitnom se postupku pokazalo da je prosječna razina cijena tankoslojnih fotonaponskih proizvoda uistinu bila niža od prosječnih razina cijena proizvoda iz ispitnog postupka.
(706)
Međutim, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (703) tankoslojni fotonaponski proizvodi imaju puno manju učinkovitost pretvorbe i manju izlaznu snagu od kristalnih silicijskih modula te stoga tržišno natjecanje između ta dva proizvoda, ukoliko uopće postoji, ne bi moglo pridonijeti šteti koju je pretrpjela industrija Unije jer su kristalni silicijski moduli dominantna tehnologija na solarnom tržištu Unije. U Izvješću Zajedničkog istraživačkog centra o stanju u fotonaponskom sektoru iz 2012. navodi se da se tijekom posljednih godina zbog sniženja cijena polisilicija tržišni udio kristalnih silicijskih modula povećao na štetu tankoslojnih fotonaponskih proizvoda.
(707)
Na temelju toga ti su argumenti odbačeni.
5.3.10. Financijska kriza i njezini učinci
(708)
Tvrdilo se da su financijska kriza i gospodarska recesija negativno utjecale na pristup financiranju za industriju Unije i tako prouzročile štetu koju je pretrpjela industrija Unije.
(709)
Sposobnost prikupljanja kapitala industrije Unije znatno se smanjila tijekom razmatranog razdoblja. Budući da je solarna industrija kapitalno intenzivna, sposobnost prikupljanja kapitala je ključna. Gospodarska recesija imala je određeni učinak na stanje industrije Unije. Međutim, u ispitnom se postupku pokazalo da se, unatoč rastu tržišta Unije između 2009. i 2011., stanje industrije Unije pogoršalo kao rezultat subvencioniranog uvoza iz NRK-a koji je jako snizio prodajne cijene industrije Unije. Stoga se zaključilo da su mogući učinci financijske krize pogoršani povećanjem subvencioniranog uvoza iz NRK-a i da je ograničeni pristup financiranju uglavnom posljedica negativne klime na tržištu, a položaj i mogućnosti industrije Unije posljedica subvencioniranog uvoza.
(710)
Osim toga istražena je mogućnost da je industrija Unije pretrpjela štetu zato što nije tražila odgovarajuće financiranje dok je bila profitabilna. U ispitnom se postupku pokazalo da je, primjerice, u 2010. industrija Unije još bila profitabilna i da je razina ulaganja za module porasla za 315 %, a za ćelije za 10 % u odnosu na 2009. Budući da je solarna industrija kapitalno intenzivna, očekuje se da industrija Unije neprestano traži odgovarajuće financiranje kako bi povećala svoju troškovnu učinkovitost i natjecala se s nepoštenim subvencioniranim uvozom. Stoga je zaključeno da je nedostatak pristupa financiranju posljedica narušene situacije, a ne njezin uzrok.
(711)
Nakon konačne objave jedna je zainteresirana stranka naglasila da bi štetne učinke financijske krize trebalo odvojiti i razlikovati te da ih ne bi trebalo pripisivati subvencioniranom izvozu. Ta se stranka pozvala na javno dostupne informacije prema kojima barem jedan proizvođač iz Unije financijsku krizu smatra uzrokom svojeg štetnog stanja. Nalazi tekućeg ispitnog postupka zasnivali su se na posebnim podacima o trgovačkim društvima koji su znatno opsežniji od javno dostupnih izvješća određenih tvrtki. Stoga javno dostupna izvješća na koje se upućuje ne mogu osporiti nalaze da financijska kriza nije mogla prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije iako je imala određeni učinak na stanje industrije Unije. Stoga se ta tvrdnja morala odbaciti.
(712)
Druga je zainteresirana stranka tvrdila da bi u obzir trebalo uzeti razlike u pristupu financiranju između industrije Unije i kineskih proizvođača izvoznika. Ta je stranka tvrdila da je pristup financiranju, a ne subvencionirani izvoz, jedan od glavnih čimbenika koji je uzrokovao materijalnu štetu industriji Unije. Međutim, utvrđeno je da je povlašteni pristup financiranju velikog broja kineskih proizvođača izvoznika narušio tržište te da je možda to jedan od glavnih razloga zašto su kineskih proizvođači izvoznici mogli dotični proizvod izvoziti po subvencioniranim cijenama. Stoga taj čimbenik nije mogao prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(713)
Na osnovi toga zaključeno je da financijska kriza nije mogla prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između subvencioniranog uvoza i štete koju je pretrpjela industrija Unije iako je imala određeni učinak na stanje industrije Unije. Argumenti su stoga odbačeni.
5.3.11. Realizacija izvoza industrije Unije
(714)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da se izvozna prodaja industrije Unije znatno smanjila tijekom razmatranog razdoblja, posebno između 2009. i 2011. za module te između 2009. i prvog tromjesečja 2012. za ćelije, te da je to prouzročilo materijalnu štetu koju je pretrpjela industrija Unije.
(715)
Međutim, kako je prikazano u donjoj tablici, obujam izvoza za module ostao je znatan unatoč blagom padu tijekom RIP-a, a prosječne razine cijena bile su iznad prosječnih troškova modula tijekom cijelog razmatranog razdoblja. Stoga to nije moglo prouzročiti štetu industriji Unije. Što se tiče ćelija, obujam izvoza iznosio je samo približno 12 % ukupnog obujma proizvodnje ćelija. Stoga je to, unatoč niskim cijenama tijekom RIP-a, moglo imati samo ograničeni učinak na stanje industrije Unije. Stoga je argumente u tom pogledu trebalo odbaciti.
Tablica 13-a
Moduli
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam izvoza modula u MW
989
1 279
1 157
1 148
Indeks (2009. = 100)
100
129
117
116
Prosječna izvozna cijena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
Indeks (2009. = 100)
100
76
59
49
Izvor: Europressedienst
Tablica 13-b
Ćelije
2009.
2010.
2011.
RIP
Obujam izvoza ćelija u MW
62
320
315
238
Indeks (2009. = 100)
100
516
508
384
Prosječna izvozna cijena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
Indeks (2009. = 100)
100
78
61
47
Izvor: Europressedienst
(716)
Na osnovi toga utvrđeno je da učinak realizacije izvoza industrije Unije nije mogao pridonijeti materijalnoj šteti koju je pretrpjela industrija Unije. Stoga su se argumenti stranaka u tom pogledu morali odbaciti.
5.3.12. Otkriće nalazišta plina iz škriljevca u Uniji
(717)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je štetu koju je pretrpjela industrija Unije prouzročilo otkriće nalazišta plina iz škriljevca u Uniji te da je mogućnost sve veće proizvodnje jeftinog plina iz škriljevca u Uniji smanjila javna i privatna ulaganja u projekte obnovljive energije.
(718)
U ispitnom se postupku pokazalo da se potrošnja proizvoda iz ispitnog postupka znatno povećala tijekom cijelog razmatranog razdoblja, kako je već navedeno u uvodnoj izjavi (509). Štoviše, tijekom ispitnog postupka nisu pronađeni nikakvi činjenični dokazi da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica otkrića nalazišta plina iz škriljevca u Uniji. Zato je tvrdnja odbačena.
5.3.13. Sustav Europske unije za trgovanje emisijama (ETS)
(719)
Ista je stranka tvrdila da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica malih ulaganja u proizvodnju solarne energije zbog niskih tržišnih cijena dozvola za ispuštanje CO2 u okviru sustava Europske unije za trgovanje emisijama.
(720)
Međutim, nisu dostavljeni nikakvi dokazi, a ispitnim postupkom nisu utvrđene nikakve činjenične okolnosti koje bi potvrdile te navode. Naprotiv, u ispitnom se postupku pokazalo da se potrošnja proizvoda iz ispitnog postupka znatno povećavala tijekom razmatranog razdoblja. Na temelju toga tvrdnja je odbačena.
5.3.14. Odluke u području upravljanja
(721)
Neke su zainteresirane stranke tvrdile da je materijalna šteta koju je pretrpio najmanje jedan proizvođač iz Unije posljedica loših odluka u području upravljanja. Ti su se navodi temeljili na godišnjim financijskim izvještajima, određenim informacijama sadržanima u dopisu kojeg je jedan član tog trgovačkog društva poslao ostalim članovima i novinskom članku.
(722)
Nijedna informacija u spisu nije pokazala da je bilo koja odluka u području upravljanja dotičnog trgovačkog društva bila neuobičajena ili nerazborita ili da je utjecala na cijelu industriju Unije. Stoga su argumenti u tom pogledu odbačeni.
5.3.15. Ostale vladine politike
(723)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je materijalna šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica drugih vladinih politika, primjerice politike o obnovljivoj energiji, politike namijenjene poticanju inovacija, politike za smanjenje birokracije, politike kojima se olakšava trgovina i propisi o pristupu mreži, jer te politike idu u korist proizvođačima izvoznicima. Međutim, čak i ako je točno da su neke od navedenih politika mogle olakšati uvoz iz ostalih trećih zemalja i ukupan rast solarne industrije, te bi politike bile korisne i industriji Unije. Štoviše, navedenim se politikama nije promicao uvoz u Uniju po štetnim subvencioniranim cijenama. Stoga su argumenti u tom pogledu odbačeni.
5.3.16. Ostali argumenti
(724)
Jedna zainteresirana stranka tvrdila je da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica nepovoljnog položaja prethodnika i manjka političke podrške Europske komisije tijekom prethodnih godina. Ta je stranka tvrdila i da su osim nacionalnih programa potpore važni čimbenici na tržištu i naseljenost, BDP, potrošnja električne energije, mogućnosti financiranja i povezivost s mrežom. Međutim, navedena stranka nije mogla potkrijepiti svoje tvrdnje te su stoga one odbačene.
(725)
Nakon konačne objave ista je zainteresirana stranka naglasila da je šteta koju je pretrpjela industrija Unije posljedica nepovoljnog položaja prethodnika. Međutim, ta tvrdnja nije analizirana ni potkrijepljena te je stoga morala biti odbačena.
5.4. Kumulativna ocjena ostalih čimbenika za koje je utvrđeno da su pridonijeli šteti
(726)
U ispitnom se postupku pokazalo da su sljedeći ostali čimbenici mogli pridonijeti šteti: uvoz dotičnog proizvoda iz Tajvana, smanjenje razina poticajnih cijena, dugoročni ugovori o nabavi polisilicija ograničenog broja proizvođača iz Unije, financijska i gospodarska kriza.
(727)
Kako je pokazano u odjeljcima 5.3.1. i 5.3.7. mogući je doprinos uvoza iz Tajvana i dugoročnih ugovora o nabavi polisilicija ograničenog broja proizvođača iz Unije zanemariv jer se svaki njihov učinak ublažio kroz vrijednosni lanac.
(728)
Što se tiče financijske i gospodarske krize, u ispitnom se postupku pokazalo da je glavni razlog poteškoća industrije Unije u pristupu kapitalu potrebnom za ulaganja subvencionirani izvoz koji je spriječio industriju Unije u prodaji proizvoda po unosnim cijenama u razdoblju kada je tržište Unije imalo velike stope rasta (2009. - 2011.).
(729)
Treće stranke nisu uspjele dokazati da su razine poticajnih cijena tijekom RIP-a bile toliko niske da su spriječile proizvođače iz Unije u prodaji dotičnog proizvoda po neštetnim cijenama. Institucije su zauzele stav da se smanjena potražnja može objasniti nižom razinom poticajnih cijena jer ulaganja u određene lokacije više nisu bila održiva. Međutim, ni ako ih se pribroji ostalim čimbenicima za koje je otkriveno da su pridonijeli šteti, ta smanjenja ne mogu prekinuti uzročno-posljedičnu vezu jer je njihova razina, u odsutnosti subvencioniranog uvoza, još omogućavala proizvođačima iz Unije prodaju proizvoda po neštetnim cijenama.
(730)
Stoga uzročna veza između subvencioniranja i štete nije prekinuta čak i ako se ocjenjuje kumulativni učinak četiri ostala čimbenika koji su možda pridonijeli šteti.
5.5. Zaključak o uzročnosti
(731)
U ispitnom je postupku utvrđena uzročno-posljedična veza između materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije i subvencioniranog uvoza iz NRK-a. Analizirani su i drugi mogući uzroci štete, primjerice uvoz iz trećih zemalja, nesubvencionirani uvoz iz NRK-a, potrošnja, poticajne cijene, druga financijska potpora odobrena industriji Unije, prekomjerni kapacitet, učinak cijena sirovina, samoprouzročena šteta, konkurencija tankoslojnih fotonaponskih proizvoda, financijska kriza i njezini učinci, realizacija izvoza industrije Unije, otkriće nalazišta plina iz škriljevca u Uniji, odluke u području upravljanja, sustav Europske unije za trgovanje emisijama i druge vladine politike, a ni za jedan nije utvrđeno da bi mogao prekinuti uzročno-posljedičnu vezu između dampinškog uvoza iz NRK-a i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije.
(732)
Svi učinci čimbenika štete osim subvencioniranog uvoza analizirani su pojedinačno i skupno. Stoga se zaključuje da se kumulativnom ocjenom svih čimbenika koji su mogli imati učinak na štetno stanje industrije Unije (primjerice uvoz iz trećih zemalja, poticajne cijene, učinak cijena sirovina, financijska kriza) ne može objasniti šteta koju je pretrpjela industrija Unije, osobito u pogledu niskih cijena i financijskih gubitaka uzrokovanih prodorom jeftinog uvoza znatnih količina dotičnog proizvoda iz NRK-a. Na osnovi prethodno navedene analize u kojoj su učinci svih poznatih čimbenika na stanje industrije Unije jasno prepoznati i odvojeni od štetnih učinaka subvencioniranog uvoza zaključeno je da je postojala uzročno-posljedična veza između subvencioniranog uvoza iz NRK-a i materijalne štete koju je pretrpjela industrija Unije tijekom RIP-a.
6. INTERES UNIJE
6.1. Uvodne napomene
(733)
U skladu s člankom 31. Osnovne uredbe Komisija je ispitala postoje li, unatoč prethodnim nalazima o štetnom subvencioniranju, utemeljeni razlozi za zaključak da u ovom slučaju donošenje kompenzacijskih mjera nije u interesu Unije. U tu svrhu i u skladu s člankom 31. stavkom 1. Osnovne uredbe analiza interesa Unije zasnivala se na ocjeni različitih uključenih interesa, uključujući interese industrije Unije, trgovačkih društava na uzlaznom i silaznom tržištu fotonaponskog sektora, uvoznikâ i kupaca dotičnog proizvoda.
(734)
Nakon početka paralelnog antidampinškog ispitnog postupka javilo se otprilike 150 subjekata koje se na odgovarajući način uzelo u obzir u okviru tekućeg ispitnog postupka. Posebni upitnici poslani su nepovezanim uvoznicima, subjektima koji su više u poslovnom lancu (uključujući proizvođača sirovina i dobavljače opreme za proizvodnju proizvoda iz ispitnog postupka), subjektima koji su niže u poslovnom lancu (uključujući nositelje projekata i montažere) i organizaciji potrošača BEUC. Informacije su dostavila tri udruženja koja predstavljaju različite subjekte (industriju Unije, subjekte više i niže u poslovnom lancu) u fotonaponskom sektoru.
(735)
Tvrdilo se da se procjena interesa Unije ne temelji na reprezentativnom broju subjekata.
(736)
Komisija se različitim subjektima obratila na način opisan u nastavku.
(737)
Što se tiče subjekata više i niže u poslovnom lancu, kao što je spomenuto u uvodnoj izjavi (734), Komisija je posebne upitnike dostavila na adrese otprilike 150 subjekata, uključujući one nepovezane uvoznike koji su se javili nakon početka ispitnog postupka i koji su na taj način imali priliku dati Komisiji relevantne informacije. Primljena su 22 odgovora na upitnik. U ispitnom su postupku u obzir uzeti ne samo odgovori na upitnike nego i provjerljive i valjano potkrijepljene primjedbe i podnesci zainteresiranih stranaka dostavljeni u roku, bez obzira na to jesu li te stranke odgovorile na upitnik ili ne. Posebice je AFASE u ime svojih članova (subjekata u fotonaponskom sektoru) Komisiji dostavio primjedbe koje su također analizirane.
(738)
Što se tiče nepovezanih uvoznika, kako je navedeno u uvodnoj izjavi (25), Komisija je stupila u kontakt sa svih 250 nepovezanih uvoznika koje je naveo podnositelj pritužbe i odabrala privremeni uzorak u skladu s člankom 27. Osnovne uredbe kako bi pokrila najveći reprezentativni obujam uvoza koji je moguće razumno ispitati u raspoloživom vremenu. Međutim, provjerom je potvrđeno da je samo jedno od privremeno odabranih društava nepovezani uvoznik. Kasnije tijekom ispitnog postupka drugi nepovezanih uvoznici, koji su u početnoj fazi dostavili obrazac za odabir uzoraka, ali nisu odabrani, pozvani su na daljnju suradnju. Šest je pristalo i primilo upitnik, pet je dostavilo odgovore, a za tri je utvrđeno da su dovoljno potpuni. Konačan uzorak nepovezanih uvoznika stoga obuhvaća četiri nepovezana uvoznika, koji predstavljaju od 2 % do 5 % uvoza dotičnog proizvoda. U vezi s niskim postotkom potrebno je voditi računa o tome da se većina uvoza dotičnog proizvoda u Uniju ne odvija posredstvom nepovezanih uvoznika.
(739)
Ukratko, analiza interesa Unije zasniva se na sljedećem:
-
odgovori na upitnike primljeni od osam proizvođača iz Unije u uzorku i četiri odabrana nepovezana uvoznika te odgovori na posebni upitnik primljeni od osam subjekata više u poslovnom lancu i trinaest subjekata niže u poslovnom lancu (sedam nositelja projekata/montažera, šest pružatelja usluga aktivnih i u fotonaponskom sektoru) od 150 subjekata koji su se javili nakon početka ispitnog postupka i koji su dobili posebne upitnike;
-
podaci provjereni tijekom provjera na licu mjesta provedenih kod osam proizvođača iz Unije, jednog nepovezanog uvoznika, dva subjekta više u poslovnom lancu (nositelji projekata/montažeri) i jednog udruženja (vidi uvodnu napomenu (17) Privremene antidampinške uredbe i uvodnu napomenu (29));
-
podaci o interesima Unije koje su dostavile ostale zainteresirane stranke, uključujući udruženja, i javno raspoloživi podaci o razvoju fotonaponskog tržišta u Europi, a posebice izvješće EPIA-e Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017.
6.2. Interes industrije Unije
(740)
Tijekom RIP-a industrija Unije izravno je u proizvodnji i prodaji istovjetnog proizvoda zapošljavala oko 21 000 osoba.
(741)
U ispitnom je postupku utvrđeno da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu koju je prouzročio subvencionirani uvoz iz dotične zemlje tijekom razdoblja ispitnog postupka. Podsjeća se da su brojni pokazatelji štete pokazali negativno kretanje tijekom razmatranog razdoblja. To se posebno ozbiljno odrazilo na pokazatelje štete povezane s financijskim rezultatom proizvođača iz Unije koji surađuju, kao što su profitabilnost, novčani tok i povrat ulaganja. Proizvođači modula i ćelija iz Unije zapravo su tijekom 2001. i RIP-a ostvarili gubitak. Slijedom toga neki su proizvođači iz Unije već bili prisiljeni zatvoriti svoje proizvodne objekte, dok su drugi postali insolventni. U slučaju izostanka mjera daljnje pogoršanje gospodarskog stanja industrije Unije čini se vrlo vjerojatnim.
(742)
Očekuje se da će se uvođenjem kompenzacijskih mjera na tržište Unije vratiti pošteni uvjeti trgovine, a to će omogućiti industriji Unije da uskladi svoje cijene istovjetnog proizvoda kako bi odrazila troškove proizvodnje i tako poboljšala svoju profitabilnost. Može se također očekivati da bi uvođenje kompenzacijskih mjera industriji Unije omogućilo da vrati barem dio tržišnog udjela koji je izgubila tijekom razmatranog razdoblja, uz pozitivni učinak na cjelokupno financijsko stanje. Uz to, industrija Unije trebala bi imati bolji pristup kapitalu i dodatno ulagati u istraživanje i razvoj te inovacije na fotonaponskom tržištu. Na kraju, u ispitnom se postupku upućuje na moguće ponovno pokretanje poslovanja proizvođačâ iz Unije koji su bili prisiljeni zaustaviti proizvodnju zbog pritiska kineskog uvoza. Ukupno gledano, u takvim se okolnostima ne bi samo sačuvalo postojećih 21 000 radnih mjesta industrije Unije (tijekom RIP-a) nego bi se javili i razumni izgledi za daljnje širenje proizvodnje i povećanje zaposlenosti.
(743)
Ako se mjere ne uvedu, može se očekivati daljnji gubitak tržišnog udjela i pogoršanje profitabilnosti industrije Unije. Ta bi situacija u kratkoročnom i srednjoročnom razdoblju bila neodrživa. Uz velik broj proizvođača iz Unije koji su već bili prisiljeni napustiti tržište i drugi bi proizvođači zato mogli postati insolventni, što bi u kratkoročnom do srednjoročnom razdoblju dovelo do vjerojatnog nestanka industrije Unije s posljedičnim značajnim učinkom na postojeća radna mjesta.
(744)
Neke su zainteresirane stranke osporavale činjenicu da bi industrija Unije mogla imati koristi od kompenzacijskih mjera tvrdeći da i. će se mjerama sniziti potražnja za fotonaponskim proizvodima u Uniji te da stoga industrija Unije neće moći povećati svoju prodaju, ii. industrija Unije ima male proizvodne objekte te da stoga ne može zadovoljiti potrebu za određenim vrstama instalacija kao što su komercijalne krovne instalacije i velike instalacije na tlu, iii. proizvođači iz Unije ne predstavljaju sigurnu investiciju, iv. uvođenjem pristojbi na ćelije de facto će se povećati trošak proizvodnje proizvođačima modula iz Unije i tako ih učiniti manje privlačnim kupcima, v. u slučaju znatnog pada kineskog uvoza proizvođači iz trećih zemalja najvjerojatnije će iskoristiti priliku koju im pruža slabiji uvoz iz NRK-a.
(745)
Što se tiče tvrdnje da će mjere smanjiti potražnju za fotonaponskim proizvodima u Uniji i da zato industrija Unije neće moći povećati svoju prodaju, napominje se da stranke nisu mogle dostaviti provjerljive dokaze o postojanju izravne veze između uvođenja mjera i smanjenja potražnje za fotonaponskim proizvodima za koje se pokazalo da je na njih tijekom godina utjecalo više čimbenika.
(746)
U odgovoru na tvrdnju da industrija Unije ima male proizvodne objekte te da stoga ne može zadovoljiti potrebu za određenim vrstama instalacija (primjerice komercijalne krovne instalacije i velike instalacije na tlu) potrebno je napomenuti da se u ispitnom postupku pokazalo da industrija Unije ima kapacitet za opskrbu komercijalnim i industrijskim instalacijama (između 40 KW i 1 MW) te instalacijama namijenjenima tržišnom segmentu javnih usluga (1 MW i 10 MW). Nadalje, u ispitnom se postupku nije pokazalo da se proizvodi različitih proizvođača ne mogu koristiti u istom projektu. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(747)
Argument da industrija Unije ne bi mogla imati koristi od mjera jer proizvođači iz Unije ne predstavljaju sigurnu investiciju i ulagački fondovi ne bi pristali financirati projekte u kojima se koriste moduli proizvedeni u EU-u nije potkrijepljen dokazima. U svakom slučaju očekuje se da će se uvođenjem mjera vratiti poštene uvjete trgovine, što bi ulagače iz bankarskog sektora trebalo uvjeriti u sposobnost industrije Unije da razvije održive projekte. Na temelju toga tvrdnja je odbačena.
(748)
Što se tiče tvrdnje da će uvođenje pristojbi na ćelije de facto povećati trošak proizvodnje proizvođačima modula iz Unije i tako ih učiniti manje privlačnim kupcima, nije isključeno da bi zbog uvođenja pristojbi moglo doći do određenog rasta cijena, ali treba uzeti u obzir da javno dostupni izvori upućuju na silazni trend cijena modula i ćelija. Stoga bi opći trend smanjenja cijena trebao dovesti do smanjenja troškova za module iako bi se troškovi za ćelije mogli povećati kao posljedica mjera. Dotični proizvođači također mogu odlučiti nabavljati svoje ćelije isključivo u Uniji, a ne više iz NRK-a. Na kraju, očekuje se da će uvođenje mjera povećati iskorištenost kapaciteta proizvođača ćelija u Uniji te tako povećati njihove ekonomije razmjera i time smanjiti troškove. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(749)
Ispitnim postupkom nije potvrđen argument da će moguće znatno smanjenje kineskog uvoza nakon uvođenja mjera najvjerojatnije iskoristiti ostale treće zemlje, a ne industrija Unije. U ispitnom postupku nisu otkrivene jasne naznake da bi ostale treće zemlje masovno usmjerile svoj izvoz na tržište Unije, posebice uzimajući u obzir vjerojatni rast tržišta ostalih trećih zemalja, osobito u Aziji, što su javno dostupni izvori i predvidjeli. Konačno, ne postoje naznake da se industrija Unije neće moći natjecati s uvozom iz trećih zemalja, čak i ako se on poveća zbog pada kineskog uvoza.
(750)
Odgovarajući na konačnu objavu neke su stranke tvrdile da nije realno očekivati nastanak održive industrije Unije koja proizvodi module i ćelije jer ni jedan razuman ulagač ne bi ulagao u proizvođače iz Unije koji navodno trpe štetu zbog nepovoljne strukture troškova pa ne mogu proizvoditi po konkurentnim cijenama. U ispitnom postupku nije potvrđeno da industrija Unije trpi štetu zbog nepovoljne strukture troškova, kako je objašnjeno u uvodnim izjavama (202) i (203) Privremene antidampinške uredbe. Stoga bi odsutnost subvencioniranog uvoza i veće korištenje proizvodnih kapaciteta trebalo dovesti do ekonomija razmjera i omogućiti nastanak održive industrije Unije. S obzirom na to argument je odbačen.
(751)
Jedna je stranka tvrdila da potražnju u Uniji uvjetuju kretanja poticajnih cijena te da je povrat ulaganja koji ulagači očekuju povezan s tim kretanjima. Posebice je tvrdila da će potražnja porasti i da industrija Unije neće moći iskoristiti uvedene pristojbe ako u Uniji cijene porastu kao posljedica pristojbi, a poticajne cijena taj porast ne budu slijedile.
(752)
Odgovarajući na navedenu tvrdnju napominje se da dokazi prikupljeni tijekom ispitnog postupka upućuju na to da će potražnja u budućnosti biti sve manje ovisna o poticajnim cijenama i ostalim programima potpore, usprkos korelaciji između razine poticajnih cijena i potražnje za fotonaponskim instalacijama, jer je paritet mreže izgleda postignut za određene vrste instalacija na više mjesta u Uniji. Nadalje, očekivani povrat ulaganja trebao bi se zasnivati na tržišnim cijenama. Na kraju, iako nije isključeno da nakon uvođenja mjera može doći do određenog rasta cijena, trebalo bi napomenuti da javno dostupni izvori upućuju na općeniti silazni trend cijena. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(753)
Zainteresirane stranke napomenule su da prilagodljivost cijena potražnje može biti vrlo visoka jer se potražnja za solarnim pločama temelji na programima potpore, a osobito na poticajnim cijenama, i na razini cijena električne energije za krajnjeg potrošača (što određuje paritet mreže). Iako je točno da zbog posebne prirode tržišta koju su istaknule te zainteresirane stranke znatno povećanje cijena može dovesti do velikog pada potražnje, taj argument treba odbaciti jer je malo vjerojatno da će mjere uzrokovati znatno povećanje cijena i to zbog razloga koji se navode u nastavku. Prvo, svi dostupni izvori potvrđuju da će se znatan pad cijena dotičnog proizvoda koji je uočen tijekom RIP-a nastaviti i nakon njega. Drugo, gospodarski je učinak preuzimanja obveze koje je Komisija prihvatila takav da će proizvođači izvoznici iz Kine isporučivati dotični proizvod po najmanjoj uvoznoj cijeni od 60 c/W, što je puno niže od cijene koja je uočena tijekom RIP-a, u obujmu koji otprilike odgovara njihovu trenutačnom tržišnom udjelu. Malo je vjerojatno da će se potražnja znatno smanjiti uz tu razinu cijena jer se tom razinom cijena jamči dostatna potražnja uz sadašnju razinu potpore u okviru programa potpore i sadašnje razine pariteta mreže. Nadalje, očekuje se povećanje cijena električne energije za krajnje korisnike i pad cijena dotičnog proizvoda. Formulom za indeksiranje se u okviru preuzete obveze jamči da će se prilikom utvrđivanja daljnjih smanjenja cijene dotičnog proizvoda u obzir uzimati najmanje uvozne cijene. Stoga su ti argumenti morali biti odbačeni.
(754)
Nekoliko je zainteresiranih stranaka tvrdilo da interes industrije Unije nije velik jer je dodana vrijednost koju proizvode industrije više i niže u poslovnom lancu značajnija od one koju industrija Unije proizvodi u vrijednosnom lancu fotonaponskih proizvoda. Ne osporava se argument da različiti segmenti u fotonaponskom sektoru imaju različitu dodanu vrijednost. U ispitnom je postupku utvrđeno da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu uzrokovanu nepoštenim trgovinskim praksama. Neki su proizvođači uistinu već bili prisiljeni obustaviti proizvodnju, a ako se ne uvedu mjere, izgledno je daljnje pogoršanje. Svi su segmenti fotonaponskog sektora u bliskom međusobnom odnosu i nestanak proizvodnje Unije naštetio bi cijelom fotonaponskom sektoru koji bi postao u potpunosti ovisan o vanjskoj opskrbi. Stoga je i zbog sigurnosti opskrbe taj argument odbačen.
(755)
Odgovarajući na konačnu objavu jedna je zainteresirana stranka naglasila da je pri donošenju odluke o uvođenju kompenzacijskih pristojbi potrebno uzeti u obzir tvrdnju da industrija više i niže u poslovnom lancu proizvodi veću dodanu vrijednost u usporedbi s industrijom Unije koja proizvodi dotični proizvod. U tom je pogledu potvrđeno da su institucije u ocjeni interesa Unije odvagnule pozitivne i negativne posljedice koje pristojbe mogu imati na različite gospodarske subjekte. Iako je učinak mjera na industriju više i niže u poslovnom lancu ograničen, uz njihovu će pomoć industrija Unije imati priliku za oporavak od štetnog subvencioniranja.
(756)
Jedna je stranka osporila broj radnih mjesta koja bi se sačuvala uvođenjem mjera. Tvrdila je da industrija Unije zapošljava otprilike 6 000, a ne 25 000 osoba kao što je izneseno u uvodnoj izjavi (229) Privremene antidampinške uredbe.
(757)
Međutim, u korist prethodne tvrdnje nisu dostavljeni nikakvi dokazi te je stoga ona odbačena. Pojašnjeno je da je nakon isključivanja pločica iz opsega proizvoda broj zaposlenih u industriji Unije tijekom RIP-a dosegao oko 21 000. Zainteresirane stranke nisu dostavile dokaz da se broj zaposlenika u industriji Unije znatno promijenio nakon RIP-a.
(758)
Ispitnim je postupkom dokazano da je industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu od subvencioniranog uvoza iz NRK-a jer nije uspjela povratiti ulaganja unosnom prodajom. Očekuje se da će se uvođenjem mjera pošteni tržišni uvjeti vratiti na tržište Unije i industriji Unije omogućiti ravnopravno natjecanje. Vjerojatno smanjenje uvoza iz NRK-a trebalo bi industriji Unije omogućiti povećanje prodaje u Uniji i bolje iskorištavanje raspoloživih proizvodnih kapacitete u kratkoročnom razdoblju. To bi moglo dovesti do nastanka ekonomija razmjera. Iako je moguće da će cijene istovjetnih proizvoda zbog mjera u kratkom razdoblju porasti, opći trend pada cijena vjerojatno će se zadržati zahvaljujući s jedne strane daljnjem padu troška proizvodnje proizvoda iz ispitnog postupka, a s druge natjecateljskom pritisku proizvođača iz trećih zemalja koji bi se također natjecali na tržištu Unije.
(759)
Stoga je zaključeno da bi uvođenje konačnih kompenzacijskih mjera bilo u interesu industrije Unije.
6.3. Interes nepovezanih uvoznika
(760)
Kako je spomenuto u uvodnoj izjavi (26), provedena je analiza odabranih uvoznika.
(761)
Općenito gledajući, tijekom RIP-a djelatnost četiri nepovezana uvoznika koji surađuju povezana s dotičnim proizvodom iznosila je 60 % do 100 % njihova ukupna poslovanja. Uz to, četiri nepovezana uvoznika koji surađuju nabavljala su iz NRK-a 16 % do 100 % svojeg ukupnog uvoza pločica, a samo ih je jedan nabavljao isključivo iz dotične zemlje. Profitabilnost četiri nepovezana uvoznika koji surađuju povezana s proizvodom iz ispitnog postupka u prosjeku je tijekom RIP-a iznosila 2,3 %.
(762)
Dostavljen je argument da će uvođenje mjera za dotični proizvod negativno utjecati na poslovanje uvoznikâ. Prvo, uvođenje pristojbi ne bi trebalo dovesti do ukidanja cjelokupnog uvoza iz NRK-a. Drugo, iako se s obzirom na moguće povećanje uvoza iz ostalih trećih zemalja može očekivati mogući negativan učinak uvođenja mjera na financijsko stanje uvoznikâ koji uvoze samo iz NRK-a, uvoznici koji nabavljaju robu iz NRK-a trebali bi moći promijeniti svoje izvore opskrbe.
(763)
Jedna je zainteresirana stranka tvrdila da je učinak pristojbi na nepovezane uvoznike podcijenjen jer ne postoje izvori opskrbe koji bi u slučaju uvođenja pristojbi odmah mogli zamijeniti uvoz dotičnog proizvoda iz Kine te da je mijenjanje izvora opskrbe teško jer je glavnina proizvodnje smještena u NRK-u pa bi to uzrokovalo znatne dodatne troškove.
(764)
U tom se pogledu podsjeća da uvođenje mjera ne bi trebalo uzrokovati nestanak uvoza dotičnog proizvoda iz NRK-a. U ispitnom se postupku pokazalo da će moguće smanjenje uvoza iz NRK-a osobito pogoditi uvoznike koji dotični proizvod nabavljaju isključivo iz NRK-a, što je slučaj za samo jednog od četiri nepovezana uvoznika koji surađuju. Što se tiče učinka mjera na financijsko stanje nepovezanih uvoznika, nije se moglo isključiti da može biti negativan, ali je zaključeno da će to u velikoj mjeri ovisiti o njihovoj sposobnosti zamjene izvora opskrbe ili prenošenja barem dijela mogućeg porasta cijena na kupce. Za subjekte koji proizvod ne uvoze samo iz NRK-a nego i iz ostalih izvora ili uvoze i ostale proizvode negativni učinak bit će još manji. Komisija stoga smatra da će učinak na uvoznike dotičnog proizvoda vjerojatno biti negativan, ali će u prosjeku biti ograničen.
(765)
Jedan je nepovezani uvoznik tvrdio da primanje proizvoda od novog dobavljača iziskuje znatan utrošak radnog vremena i financijska ulaganja. U tom je pogledu u odgovoru na konačnu objavu iznesena tvrdnja da je tijekom provjere na licu mjesta skupini za provjeru dostavljen dokaz o dugotrajnom testiranju koje je uvoznik obvezan provesti prije donošenja odluke o nabavi proizvoda od određenog izvoznika.
(766)
Potvrđuje se da uspostavljanje nove veze između uvoznika i dobavljača može uzrokovati dodatne troškove i veći utrošak vremena (primjerice prilikom testiranja proizvoda). Međutim, to ne prevladava nad potrebom za vraćanjem poštenog tržišnog natjecanja. Istodobno izgleda da je promjena dobavljača uobičajeni rizik uračunan u uvoznikovu djelatnost i povezan s činjenicom da se fotonaponsko tržište razvija te stoga doživljava stalne promjene (primjerice stečajevi, konsolidacije) zbog koji je potrebna promjena dobavljača. Uz to, može se pretpostaviti da je za nove vrste modula koje neprestano ulaze na tržište (primjerice moduli s poboljšanom učinkovitošću) također potrebno testiranje. U tom pogledu testiranje novog proizvoda (čak i od istog dobavljača) izgleda kao uobičajena aktivnosti. Stoga je taj argument odbačen.
(767)
Odgovarajući na konačnu objavu dvije su stranke naglasile da interes nepovezanih uvoznika nije pravilno razmotren. Jedna je stranka tvrdila da u nedostatku verzija koje nisu povjerljive odgovora na upitnike koje su dostavili dodatni uvoznici koji surađuju stranke nisu mogle provesti pravilnu ocjenu. Dovela je u pitanje ocjenu Komisije povezanu s mogućnošću porasta uvoza iz trećih zemalja u Uniju, koja je zasnovana na navodu da su tržišta ostalih trećih zemalja u cvatu, što bi uvoznicima omogućilo promjenu dobavljača. U tom je pogledu stranka tvrdila da je ta pretpostavka u suprotnosti sa zaključkom iz uvodne izjave (749) da uvoz iz ostalih trećih zemalja neće biti ogroman. Druga je stranka dovela u pitanje poštovanje načela nediskriminacije jer je Komisija u svojoj procjeni stavila veći naglasak na proizvođače iz Unije nego na ostale subjekte.
(768)
Prvo, potvrđuje se da je verzija koja nije povjerljiva odgovora na upitnik dodatnih uvoznika koji surađuju primljenih nakon objave Provedbene antidampinške uredbe uključena u predmet kako bi zainteresirane stranke u njih imale uvid. Drugo, pretpostavka da uvoz iz trećih zemalja može porasti kao odgovor na manji uvoz iz NRK-a nije u suprotnosti s pretpostavkom da taj porast ne bi trebao biti ogroman u svjetlu globalnog porasta potražnje za fotonaponskim instalacijama. Istodobno, budući da se očekuje da će industrija Unije ponovno osvojiti dio tržišnog udjela koji je prethodno pripadao proizvođačima iz NRK-a, nije moguće zanemariti zaključak o gubitku posla za nepovezane uvoznike. Međutim, navodi se da se dugoročno očekuje općeniti rast fotonaponskog tržišta jer se paritet mreže postiže na sve više lokacija. Na kraju se pojašnjava da je, kao i u svim ispitnim postupcima u području trgovinske zaštite, položaj industrije Unije ocijenjen kako bi se ustanovilo je li pretrpjela materijalnu štetu zbog subvencioniranog uvoza, ali je u okviru analize interesa Unije interes industrije Unije ocijenjen ravnopravno s ostalim gospodarskim subjektima, uključujući nepovezane uvoznike. Također se razjašnjava da se ispitni postupak kojim se utvrđuje je li industrija Unije pretrpjela materijalnu štetu provodi u skladu člankom 8. stavkom 4. Osnovne uredbe u kojem se navode minimalni standardi takvog ispitnog postupka. Interes Unije analizira se tek nakon donošenja pozitivne odluke o štetnom subvencioniranju u skladu sa standardima iz članka 31. Osnovne uredbe. Kao posljedica toga smatra se da mogući negativni učinak mjera na određene uvoznike, osobito one koji uvoze isključivo ih NRK-a, nije prevagnuo nad koristima koje će od mjera imati industrija Unije i kratkoročnim i dugoročnim koristima za fotonaponsko tržište EU-a.
(769)
Zato se zaključuje da bi uvođenje mjera na predloženoj razini moglo imati određeni nepovoljni učinak na stanje nepovezanih uvoznika dotičnog proizvoda.
6.4. Interes subjekata više u poslovnom lancu
(770)
Subjekti više u poslovnom lancu uglavnom su aktivni u proizvodnji sirovina te proizvodnji i inženjeringu opreme za izradu proizvoda iz ispitnog postupka. Odgovori na upitnike primljeni su od osam subjekata više u poslovnom lancu. Dva obavljena posjeta radi provjere obuhvatila su proizvođača sirovina i proizvođača opreme za izradu proizvoda.
(771)
Ukupno gledano, tijekom RIP-a djelatnost osam subjekata više u poslovnom lancu povezana s proizvodom iz ispitnog postupka mijenjala se razmjerno njihovoj ukupnoj djelatnosti i samo je za jedno trgovačko društvo koje surađuje činila 100 % njegova poslovanja, dok je za ostale bila u rasponu od 6 % do 80 %. U prosjeku je tijekom RIP-a djelatnost povezana s dotičnim proizvodom iznosila oko 41 % ukupne djelatnosti subjekata više u poslovnom lancu koji surađuju. Što se tiče radnih mjesta, osam subjekata više u poslovnom lancu koji surađuju zapošljavalo je tijekom RIP-a oko 4 200 osoba. Profitabilnost je bila u rasponu od visoke do blago negativne, ovisno o segmentu i pojedinom trgovačkom društvu. U ispitnom se postupku pokazalo da su ti subjekti s negativnom profitabilnošću pretrpjeli štetu zbog pogoršanog stanja industrije Unije jer su neki klijenti koje su izgubili bili proizvođači proizvoda iz ispitnog postupka iz Unije te zbog pada potrošnje. Nakon isključivanja pločica iz opsega proizvoda proizvođači ovog proizvoda iz Unije ipak bi trebali imati koristi od uvođenja pristojbi jer se očekuje da će industrija Unije povećati svoju proizvodnju ćelija i modula.
(772)
Subjekti iz Unije više u poslovnom lancu svoje su proizvode prodavali u Uniji, NRK-u i trećim zemljama. Tijekom RIP-a u prosjeku oko 20 % prodaje odvijalo se u Uniji, gotovo 50 % u NRK-u i oko 30 % u ostalim trećim zemljama.
(773)
Neke su stranke u uzlaznom sektoru tvrdile da će uvođenje kompenzacijskih mjera negativno utjecati na njihovo poslovanje jer je NRK njihovo glavno izvozno tržište. Tvrdilo se da će pristojbe ozbiljno ograničiti uvoz dotičnog proizvoda iz NRK-a u Uniju zbog čega će NRK ograničiti uvoz polisilicija i proizvodne opreme iz Unije. Zbog toga bi subjekti iz Unije više u poslovnom lancu navodno morali smanjiti svoje poslovanje i broj radnih mjesta.
(774)
Napominje se da cilj pristojbe nije ukloniti kineski uvoz dotičnog proizvoda, nego vratiti ravnopravne uvjete. Stoga bi kineski uvoz trebao nastaviti opskrbljivati tržište Unije u određenoj mjeri, ali po poštenim cijenama. Nadalje, u ispitnom se postupku pokazalo da su subjekti iz Unije više u poslovnom lancu prisutni u svijetu na različitim nacionalnim tržištima i stoga ne ovise isključivo o izvozu u NRK. Stoga se razumno može pretpostaviti da će na svjetskom fotonaponskom tržištu subjekti iz Unije više u poslovnom lancu vjerojatno moći nadoknaditi moguće smanjenje izvoza u NRK izvozom na ostala tržišta za koje se, prema javno dostupnim studijima o uvjetima na tržištu, očekuje da će rasti. U svakom slučaju, kinesko fotonaponsko tržište već se suočava sa znatnim prekomjernim proizvodnim kapacitetom i stoga je upitno bi li proizvođači strojeva iz Unije mogli u NRK-u prodati puno više proizvodne opreme u kratkoročnom do srednjoročnom razdoblju.
(775)
Zainteresirane stranke iznijele su argument da većina ulaznih faktora u vrijednosnom lancu fotonaponskih proizvoda dolazi od Unije i da bi ta povoljna situacija mogla nestati ako se pristojbe uvedu. Odgovarajući na konačnu objavu jedna je stranka naglasila da mjere u ovom slučaju mogu potaknuti druge mjere koje NRK može uvesti za proizvode Unije.
(776)
U tom se pogledu očekuje da će kineski uvoz i dalje opskrbljivati tržište Unije i ako se pristojbe uvedu. Uz to, razni javno dostupni izvori u fotonaponskom sektoru, primjerice izvješće EPIA-e Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, predviđaju da bi moguće smanjenje potražnje u Uniji trebalo biti samo kratkoročno (u 2013. i 2014.) te da će tijekom sljedećih godina potrošnja ponovno porasti. Nadalje, uklanjanje nepoštenih trgovinskih praksi vjerojatno će u srednjoročnom i dugoročnom razdoblju omogućiti izgradnju održivog razvoja na fotonaponskom tržištu u Uniji, od čega bi koristi trebali imati svi subjekti u Uniji. Na kraju, što se tiče argumenta o mogućoj odmazdi NRK-a kao odgovor na mjere u ovom predmetu, podsjeća se da NRK, kao i svi ostali članovi WTO-a, može pribjeći ispitnim postupcima u području trgovinske zaštite samo u opravdanim okolnostima te da svaki takav ispitni postupak mora biti u skladu sa strogim pravilima WTO-a. Komisija prati te ispitne postupke kako bi osigurala pridržavanje pravila WTO-a. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(777)
Neke su stranke osporavale argument da se smanjeni izvoz subjekata iz Unije više u poslovnom lancu fotonaponskih proizvoda u NRK može nadoknaditi izvozom na druga tržišta tvrdeći da će se pristojbama smanjiti globalna potražnja za tim proizvodom.
(778)
U tom se pogledu prvo napominje da kineski uvoz ne bi trebao u potpunosti nestati kao posljedica pristojbi. Uz to, informacije prikupljene tijekom ispitnog postupka ne upućuju na korelaciju između razvoja uvoza iz NRK-a na tržište Unije i izvoza iz NRK-a na ostala tržišta. Nadalje, javno dostupni izvori, primjerice izvješće EPIA-e Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, predviđaju globalni rast fotonaponskog tržišta tijekom sljedećih godina. Što se tiče kineskog fotonaponskog tržišta, postoje naznake da će domaća potrošnja u NRK-u znatno narasti (kako primjerice navodi EPIA). U svjetlu prethodno navedenoga ne očekuje se da će zbog uvođenja mjera doći do znatnog pada izvoza subjekata iz Unije koji se nalaze više u poslovnom lancu u NRK-u.
(779)
Također bi trebalo napomenuti da bi smanjenje potražnje u Uniji u 2013. i 2014. moglo imati negativan učinak na subjekte više u poslovnom lancu. Međutim, to se, barem u većini slučajeva, ne može povezati s pristojbama. Nadalje, malo je vjerojatno da će se izvoz proizvođača strojeva za fotonaponsku industriju iz Unije u NRK znatno povećati čak i ako kineski proizvođači povećaju svoj obujam proizvodnje jer u NRK-u postoji znatan rezervni kapacitet. Konačno, informacije prikupljene tijekom ispitnog postupka upućuju na to da bi na proizvođače strojeva mogao utjecati i kineski Dvanaesti petogodišnji plan za solarnu fotonaponsku industriju u kojem se predviđa da bi do 2015. 80 % proizvodne opreme za ćelije trebalo dolaziti iz NRK-a. Ako se provede u skladu s pravilima WTO-a, ta bi promjena mogla proizvođačima strojeva u Uniji dodatno ograničiti mogućnost natjecanja na kineskom tržištu. Argument je stoga odbačen.
(780)
Odgovarajući na završnu objavu kineska je vlada tvrdila da se Dvanaestim petogodišnjim planom za solarnu fotonaponsku industriju daju samo opća vodeća načela koja nisu obvezujuća jer nisu predviđene izvršne ovlasti te da ga se stoga ne bi trebalo smatrati najavom da će mogućnost proizvođača strojeva iz Unije za natjecanje na kineskom tržištu biti ograničena. S tim u vezi napominje se da je kineska vlada u Dvanaestom petogodišnjem plani uključila fotonaponsku industriju među strateške industrije i da je objavila poseban plan za solarnu fotonaponsku industriju. U svojem je planu kineska vlada izrazila potporu „izuzetnim poduzećima” i „ključnim poduzećima” te preuzela obvezu „promicanja provedbe različitih politika za potporu fotonaponskom sektoru” i „definiranja općeg razvoja politika potpora u području industrije, financiranja, poreza…”. Nadalje, budući da sadržava ključne upute koje kineska industrija treba ispuniti u pet godina, plan ima velik učinak na poslovanje u NRK-u i zemljama koje posluju s NRK-om. Vodeći računa o svemu navedenom postoje jasne naznake da se planom ograničuje sloboda izbora kineskih proizvođača ćelija i konkurentnost proizvođača opreme iz Unije koji izvoze na kinesko tržište. Stoga je taj argument odbačen.
(781)
Jedan je proizvođač sirovina koji surađuje osporio predviđanje da će ostala tržišta nadoknaditi smanjenu proizvodnju na kineskom tržištu s obzirom na to da u NRK-u postoje znatni proizvodni kapacitet koje neće biti lako izgraditi drugdje. Taj je argument odbačen jer nema naznaka navodnog smanjenja proizvodnje na kineskom tržištu.
(782)
Jedna je zainteresirana stranka osporila broj zaposlenika u uzlaznom sektoru naveden u uvodnoj izjavi (236) Privremene antidampinške uredbe. Pojašnjeno je da se broj od 4 200 zaposlenika ne odnosi na cijeli sektor nego samo na subjekte više u poslovnom lancu (npr. proizvođači opreme i dobavljači polisilicija) te da se zasniva na njihovim odgovorima na upitnik.
(783)
S obzirom na prethodno navedeno zaključuje se da učinak kompenzacijskih mjera na proizvođače strojeva ne bi bio značajan, dok bi učinak na dobavljača sirovina mogao biti negativan u kratkoročnom razdoblju zbog mogućeg smanjenje njegove prodaje NRK-u.
6.5. Interes subjekata niže u poslovnom lancu
(784)
Subjekti niže u poslovnom lancu uglavnom posluju u području razvoja projekata, marketinga, komunikacija te fotonaponskih instalacija. Primljeno je trinaest odgovora na upitnike poslane subjektima koji se nalaze niže u poslovnom lancu, odnosno sedam od subjekata čije je poslovanje izravno povezano s istovjetnim proizvodom (nositelji projekata i montažeri) i šest od pružatelja usluga u fotonaponskom sektoru (logistika, prijevoz, odnosi s javnošću itd.), odnosno subjekata čije poslovanje nije izravno povezano s proizvodom koji se istražuje. Među tim se odgovorima na upitnike nalazio i odgovor jednog nepovezanog uvoznika za kojeg je utvrđeno da pripada subjektima niže u poslovnom lancu jer mu je glavna djelatnost montaža (vidi uvodnu izjavu (25)).
(785)
U uvodnoj izjavi (242) Privremene antidampinške uredbe ocijenjeno je da se ukupno gledano djelatnost subjekata niže u poslovnom lancu (montažeri i nositelji projekata) u odnosu na proizvod iz ispitnog postupka razlikovala ovisno o udjelu u njihovoj ukupnoj djelatnosti. U prosjeku je tijekom RIP-a iznosila 41 %. Profitabilnost subjekata koji surađuju, a poslovanje im je povezano s proizvodom iz ispitnog postupka, u prosjeku je tijekom RIP-a iznosila 11 %. Što se tiče radnih mjesta, sedam subjekata niže u poslovnom lancu koji surađuju zapošljavalo je tijekom RIP-a oko 550 osoba.
(786)
Nekoliko je stranaka osporilo reprezentativnost podataka o subjektima niže u poslovnom lancu (promet, profitabilnost i zapošljavanje) koje je Komisija prikupila iz odgovora na upitnike sedam subjekata niže u poslovnom lancu. AFASE je dostavio „istraživanje” koje je proveo među svojim članovima (montažeri) kako bi pokazao da je za većinu montažera poslovanje u fotonaponskom sektoru glavni izvor prihoda. AFASE je nadalje tvrdio da subjekti niže u poslovnom lancu, a posebice montažeri, u suprotnosti s nalazima iz uvodne izjave (242) Privremene antidampinške uredbe, ostvaruju samo jednoznamenkaste profitne marže, što ne omogućuje apsorpciju pristojbi.
(787)
Što se tiče reprezentativnosti podataka korištenih u Privremenoj antidampinškoj uredbi Komisija je upotrijebila sve podatke primljene od subjekata niže u poslovnom lancu koji su ispunili posebni upitnik i podneske koje je dostavio AFASE, kako je objašnjeno u uvodnoj izjavi (737).
(788)
Što se tiče tvrdnje da je za montažere poslovanje u fotonaponskom sektoru glavni izvor prihoda, daljnjom analizom odgovora na upitnike primljenih od sedam subjekata niže u poslovnom lancu (montažeri i nositelji projekata) potvrđeno je da su djelatnosti izravno povezane s istovjetnim proizvodom činile u prosjeku oko 42 % ukupnog poslovanja tih subjekata, a profitabilnost u prosjeku 11 %. Međutim, kada se u obzir uzmu i djelatnosti koje nisu izravno povezane s proizvodom koji se istražuje, njihova općenita važnost znatno se povećava za tri od sedam subjekata. Zbog toga je odgovarajući raspon tijekom RIP-a iznosio od 45 % do 100 %. Uz to, za sedam subjekata (montažeri i nositelji projekata) profitabilnost djelatnosti u fotonaponskom sektoru, uključujući djelatnosti koje nisu izravno povezane s proizvodom koji se istražuje, iznosila je u prosjeku 9 %. Što se tiče zapošljavanja, djelatnost sedmorice subjekata u fotonaponskom sektoru, uključujući djelatnosti koje nisu izravno povezane s proizvodom koji se istražuje, omogućila je otvaranje otprilike 600 radnih mjesta s punim radnim vremenom tijekom RIP-a. Uz fotonaponske projekte i instalacije ti su se subjekti bavili i drugim djelatnostima (instalacije koje koriste energiju vjetra i proizvodnja električne opreme).
(789)
Smatra se da se učinak mjera na subjekte niže u poslovnom lancu treba procijeniti prvenstveno na osnovi njihove djelatnosti koja je izravno povezana s proizvodom koji se istražuje čija je profitabilnost tijekom RIP-a iznosila u prosjeku 11 %. Međutim, i ako se procjena bude zasnivala na ukupnoj djelatnosti u fotonaponskom sektoru koja nije izravno povezana s proizvodom koji se istražuje, zaključci neće biti znatno drugačiji jer se, općenito gledajući, različiti čimbenici koji su uzeti u obzir, primjerice profitabilnost i mogućnost apsorpcije dijela pristojbi, znatno ne razlikuju (profitabilnost se smanjuje s prosječno 11 % na prosječno 9 %). Odgovarajući na završnu objavu jedna je stranka u čijim je prostorima Komisija provela provjeru na licu mjesta osporila reprezentativnost zaključaka o profitabilnosti montažera i nositelja projekata koji su se navodno zasnivali na samo jednoj transakciji. Taj je argument odbačen jer je Komisija izračunala profitabilnost subjekata niže u poslovnom lancu na osnovi svih podataka koje su u odgovorima na upitnike dostavili subjekti niže u prodajnom lancu.
(790)
Što se tiče istraživanja koje je AFASE proveo među svojim članovima, prvo treba napomenuti da su svi subjekti imali priliku javiti se na početku ispitnog postupka i odgovoriti na posebni upitnik za subjekte niže u poslovnom lancu čiji je cilj bio prikupljanje potrebnih informacija za ocjenu učinka pristojbi na te subjekte. Drugo, identitet montažera koji su sudjelovali u istraživanju nije poznat što ne omogućuje provjeru, primjerice, relevantnosti i pouzdanosti dostavljenih podataka. Treće, iako su se brojna pitanja u ovom istraživanju odnosila na kapacitet montažera da apsorbiraju moguće pristojbe, u istraživanju se ne osvrće na dobit tih montažera u RIP-u, zbog čega nedostaje važan element za procjenu učinka mjera. Stoga se iz dostavljenog istraživanja nisu mogli izvesti smisleni zaključci.
(791)
Dostavljen je argument prema kojem te mjere nisu u interesu Unije jer će povećati cijene modula i tako odvratiti krajnje korisnike/kupce od postavljanja instalacija. Slijedom toga, subjekti niže u poslovnom lancu imali bi puno manje narudžbi te bi morali smanjiti svoje poslovanje. Navedena se procjena temelji na studiji društva Prognos o mogućem gubitku radnih mjesta koja je dostavljena tijekom ispitnog postupka. U studiji se predviđa da će velika većina radnih mjesta na tržištu fotonaponskih proizvoda u Uniji biti u opasnosti ako se pristojbe uvedu. U studiji se koristi procjena EPIA-e prema kojoj ukupan broj izravnih radnih mjesta u 2011. na svim razinama fotonaponskog tržišta Unije, uključujući proizvođače iz Unije, uvoznike te subjekte više i niže u poslovnom lancu, iznosi 265 000. Uzimajući kao početnu točku procjenu za 2011. o ukupnom broju izravnih radnih mjesta, u studiji društva Prognos zaključuje se da će se u sljedeće tri godine izgubiti 242 000 od 265 000 radnih mjesta, ovisno o razini pristojbi. Navodi se da će se većina radnih mjesta izgubiti na silaznom tržištu koje je prema društvu Prognos 2011. zapošljavalo oko 220 000 osoba.
(792)
U ispitnom postupku nije potvrđen prethodni scenarij i utvrđeno je da je na tržištu fotonaponskih proizvoda Unije 2011. (tijekom RIP-a) i 2012. postojalo puno manje izravnih radnih mjesta.
(793)
Prvo je tijekom ispitnog postupka izražena sumnja o točnosti ukupnog broja izravnih radnih mjesta prema procjeni EPIA-e. Posebno se tijekom posjeta radi provjere EPIA-i pokazalo da su temeljni podaci koji su doveli do zaključka od 265 000 radnih mjesta neprecizni i ne omogućuju takav zaključak. Informacije dobivene tijekom posjeta radi provjere upućuju na moguću dopuštenu pogrešku do 20 % u broju izravnih radnih mjesta izračunanih za 2011. Osim toga, procjena obuhvaća zaposlenost u drugim europskim zemljama izvan Unije te zaposlenost povezanu s tankoslojnim fotonaponskim proizvodom, što izlazi iz opsega ispitnog postupka.
(794)
Pojašnjava se da je dopuštena pogreška od 20 % u ukupnom broju izravnih radnih mjesta prema Europskom udruženju fotonaponske industrije, koju je moguće primjenjivati u oba smjera, uočena tijekom posjeta EPIA-i. To upućuje na teškoće pri preciznoj procjeni broja zaposlenih u silaznom sektoru na koje se nailazi zbog malog broja izvora za prikupljanje podataka koji su često nedosljedni.
(795)
Unatoč tim sumnjama, čak i ako je za analizu učinka na mjere upotrijebljena prvobitna procjena radnih mjesta, potrebno je iznijeti sljedeće napomene. Procjena obuhvaća europska radna mjesta u fotonaponskom sektoru 2011., što je bilo u korelaciji s velikim brojem fotonaponskih instalacija u Uniji te godine (oko 20 GW). Razumno je pretpostaviti da se, s obzirom na smanjenje opsega instalacija koje su dosezale oko 17,5 GW tijekom RIP-a i 15 GW 2012., osobito smanjio broj radnih mjesta na silaznom tržištu koja su izravno povezana s opsegom instalacija. U tom su pogledu javno dostupni specijalizirani tiskani mediji navodili da se u Njemačkoj, najvećem nacionalnom tržištu, između 2011. i 2012. zaposlenost u fotonaponskom sektoru smanjila sa 128 000 na 100 000 radnih mjesta, uključujući radna mjesta na strani proizvođačâ. Nadalje, ispitni je postupak potaknuo ozbiljnu sumnju o tome uključuje li brojka samo radna mjesta s punim radnim vremenom namijenjena isključivo fotonaponskoj industriji. U tom je pogledu ispitni postupak pokazao da je, posebno na silaznom tržištu (instalacije), fotonaponska djelatnost općenito samo dio puno šireg poslovanja, pri čemu su primarna djelatnost instalacije centralnoga grijanja ili električne instalacije, vodoinstalacije itd.
(796)
S obzirom na prethodno navedeno, vjerojatno je da bi uvođenje mjera moglo dovesti do povećanja cijena proizvoda iz ispitnog postupka u Uniji i tako možda uzrokovati manji broj novih fotonaponskih instalacija u kratkoročnom razdoblju. Usprkos tome, negativan utjecaj na radna mjesta u ovom dijelu tržišta mogao bi biti samo ograničen s obzirom na činjenice koje se navode u nastavku. Prvo, djelatnost povezana s fotonaponskim proizvodima barem je za neke montažere samo dio njihovog poslovanja te je sezonska. Stoga bi montažeri trebali moći obavljati svoje djelatnosti u situaciji smanjene potražnje za fotonaponskim instalacijama. Budući da su ciljevi obnovljive energije i energetske učinkovitosti, koji su dogovoreni na razini Unije, pravno obvezujući za države članice, može se očekivati da će se smanjena potražnja za solarnim instalacijama pretvoriti u povećanu potražnju za drugim oblicima obnovljive električne energije i energetske učinkovitosti. Mnogi zaposlenici niže u poslovnom lancu vjerojatno imaju vještine potrebne za iskorištavanje povećane potražnje u tim bliskim sektorima. Drugo, s obzirom na postojeću dobit na silaznom tržištu (vidi uvodnu izjavu 782.), montažeri bi trebali moći apsorbirati dio povećanja cijena i tako ograničiti učinak na konačne cijene i potražnju za fotonaponskim instalacijama.
(797)
Neovisno o uvođenju pristojbi, javno dostupne prognoze o potražnji za fotonaponskim instalacijama upućuju na vjerojatno smanjenje potražnje 2013., s godišnjim instalacijama između 9,8 GW i 16, 5 GW 2013., što će vjerojatno imati negativan učinak na broj radnih mjesta na silaznom tržištu.
(798)
Na kraju se napominje da bi do povećanja cijena fotonaponskih proizvoda vjerojatno svakako došlo, jer se čini da proizvodnja iz NRK-a kojom se opskrbljuje tržište Unije uglavnom bilježi gubitke, što je neodrživo.
(799)
Što se tiče gubitka radnih mjesta informacije prikupljene tijekom ispitnog postupka potvrđuju da je u silaznom sektoru do gubitka radnih mjesta došlo zbog smanjenja potražnje za fotonaponskim instalacijama u Uniji od otprilike 5 GW između 2011. i 2012. Taj se gubitak radnih mjesta ne može povezati s mjerama jer odražava razvoj tržišta. Nadalje, u 2013. i 2014. predviđeno je daljnje smanjenje potražnje koje će najvjerojatnije uzrokovati daljnji gubitak radnih mjesta u fotonaponskom sektoru. Prije početka ispitnog postupka takav su razvoj potražnje predvidjeli veliki istraživački centri te se stoga navedeni gubitak radnih mjesta ne može pripisati uvođenju mjera.
(800)
Industrija Unije dostavila je istraživanje koje je o mogućem učinku mjera na radna mjesta povezana s fotonaponskim sektorom proveo konzultant PriceWaterHouseCoopers (PWC). To se istraživanje odnosi na Prognosovo istraživanje u kojem se predviđa znatan broj izgubljenih radnih mjesta na fotonaponskom tržištu uzrokovan uvođenjem mjera, koje je dostavila AFASE prije uvođenja privremenih antidampinških pristojbi i koje se spominje u uvodnoj izjavi (791). U istraživanju PWC-a kritizira se Prognosovo istraživanje navodeći činjenicu da ukupan broj izgubljenih radnih mjesta koje procjenjuje Prognos premašuje ukupan broj postojećih radnih mjesta u fotonaponskom sektoru u Uniji. Što se tiče učinka pristojbi na tržište Unije, PWC donosi zaključke koji su u suprotnosti s Prognosovim te predviđa neto pozitivan učinak na zaposlenost u Uniji i da će koristi od pristojbi pretegnuti nad njihovim mogućim negativnim učincima (primjerice na potražnju).
(801)
AFASE je tvrdio da Komisija nije otkrila izvor dopuštene pogreške od 20 % za izravna radna mjesta koje je za 2011. izračunala EPIA.
(802)
Dopuštena pogreška od 20 %, koju je moguće primjenjivati u oba smjera, postala je očita tijekom tijekom posjeta radi provjere EPIA-i. To upućuje na teškoće pri preciznoj procjeni broja zaposlenih u silaznom sektoru na koje se nailazi zbog malog broja izvora za prikupljanje podataka koji su često nedosljedni.
(803)
Odgovarajući na završnu objavu neke su stranke tvrdile da je u Komisijinoj analizi prešućena činjenica da će pristojbe samo pogoršati gubitak zaposlenja uzrokovan manjim brojem fotonaponskih instalacija nakon 2011. Tvrdilo se da je takav gubitak radnih mjesta, posebice u silaznom sektoru, tijesno povezan s činjenicom da su montažeri u fotonaponskom sektoru ovisni o solarnim instalacijama. Uz to, AFASE je kritizirao Komisiju jer nije propisno razmotrila istraživanje koje je udruženje provelo među svojim članovima i slično istraživanje koje je provelo Udruženje za solarnu trgovinu iz Velike Britanije i koje je navodno uputilo na tu ovisnost.
(804)
Što se tiče navodnog Komisijinog prešućivanja učinka pristojbi na radna mjesta, upućuje se na uvodne izjave (799) i (800) u kojima se razmatraju tvrdnje o učinku mjera na radna mjesta u fotonaponskom sektoru i priznaje da bi radna mjesta u silaznom sektoru mogla biti kratkoročno pogođena uvođenjem mjera.
(805)
Što se tiče istraživanja koje su proveli AFASE i Udruženje za solarnu trgovinu iz Velike Britanije, u odgovoru na konačnu objavu objavljen je identitet društava koja su sudjelovala u intervjuu. Međutim, to nije ispravilo manjkavost istraživanja jer su, primjerice, neki odgovori nepotpuni. Analizom istraživanja doneseni su zaključci koji se navode u nastavku. Što se tiče istraživanja AFASE-a, prvo se napominje da je većina od 50 montažera koji su intervjuirani izjavila da posluju isključivo na fotonaponskom tržištu. Od 50 montažera njih je 15 izjavilo da imaju i druge djelatnosti nepovezane s fotonaponskim sektorom primjerice grijanje, električne instalacije i u određenoj mjeri vjetar. U okviru istraživanja provedenog u Velikoj Britaniji 21 od 31 intervjuiranih društava imalo je i druge djelatnosti nepovezane s fotonaponskim sektorom. Taj rezultat upućuje na to da su za gotovo polovicu nositelja projekata i montažera točni nalazi iz uvodne izjave (247) Privremene antidampinške uredbe o sposobnosti obavljanja drugih djelatnosti, primjerice djelatnosti povezanih s električnim instalacijama i instalacijama centralnoga grijanja, vodoinstalacijama i ostalim instalacijama koje proizvode obnovljivu energiju. Međutim, priznaje se da je ta sposobnost možda manje izražena nego što se u Privremenoj antidampinškoj uredbi pretpostavlja te će stoga možda gubitak radnih mjesta ublažiti u manjoj mjeri nego što se prvobitno pretpostavilo. Drugo, neki su subjekti koji su sudjelovali u istraživanju AFASE-a i Udruženja za solarnu trgovinu iz Velike Britanije upotrebljavali proizvode podrijetlom iz Unije, a neki nakon uvođenja mjera predviđaju kupovinu proizvoda koji nisu proizvedeni u Kini kako bi izbjegli povećanje cijena.
Dakle, budući da imaju pristup proizvodima podrijetlom iz Unije, očekuje se smanjenje njihove ovisnosti o kineskom uvozu i učinka mjera. Treće, procjena učinka mjera na poslovanje svih subjekata iz istraživanja ne omogućuje stvaranje čvrstih zaključaka jer je njihova ocjena bila vrlo različita. Neka trgovačka društva taj učinak nisu čak uspjela ni ocijeniti. Četvrto, u istraživanju provedenom u Velikoj Britaniji odgovori na pitanje o broju fotonaponskih projekata za koje u slučaju uvođenja pristojbi postoji rizik od otkazivanja kretali od „ne mnogo” do „svi”. Neki subjekti to nisu mogli procijeniti. Na kraju, u oba istraživanja nedostaje pitanje o profitabilnosti intervjuiranih gospodarskih subjekata, što je važno za ocjenu moguće apsorpcije povećanja cijena do kojeg bi zbog pristojbi moglo doći.
(806)
Nekoliko je strana tvrdilo da montažeri ne mogu jednostavno promijeniti svoje djelatnosti ili ih preusmjeriti na ostale instalacije koje proizvode obnovljivu energiju zbog vrlo različitih potrebnih tehnologija i znanja. Stoga bi za njih uvođenje pristojbi značilo stečaj. Nakon konačne objave jedna je zainteresirana stranka ponovila tu tvrdnju navodeći da su montažeri uložili znatna sredstva u usavršavanje u fotonaponskom području (primjerice posebna izobrazba), što upućuje na njihovu usmjerenost na fotonaponski sektor i da se ne bi lako preusmjerili na druge djelatnosti.
(807)
Taj argument nije bio dovoljno potkrijepljen jer nije pokazano koje bi točno znanje montažer trebao steći i koliko je to teško i skupo. Neovisno o tome, institucije priznaju da su montažeri stekli posebno znanje i iskustvo povezano s montažom fotonaponskih modula. Međutim, to je znanje i iskustvo stečeno relativno nedavno i nadovezuje se na osnovno znanje montažera u području električnih instalacija i instalacija centralnog grijanja, vodoinstalacija itd., a predstavlja odgovor na nepoštenu praksu, posebice na ogroman priljev subvencioniranog uvoza iz NRK-a. Neovisno o posebnim vještinama zaposlenika u društvima za montažu, argument je potrebno razmotriti i usporedno s analizom provedenom u uvodnim izjavama (789) do (797) o stanju zaposlenosti u silaznom sektoru koje bi kratkoročno moglo doživjeti negativne učinke, ali bi zahvaljujući održivoj trgovini srednjoročno i dugoročno došlo do porasta zapošljavanja montažera. Stoga je zahtjev odbačen.
(808)
Nekoliko je stranaka osporilo sposobnost subjekata niže u poslovnom lancu da makar djelomično apsorbiraju moguće povećanje cijena. Taj argument nije dovoljno potkrijepljen te se stoga nije moglo ocijeniti u kojoj je mjeri taj navod točan. Ocijenjeno je da profitabilnost subjekata koji surađuju i koji se nalaze niže u poslovnom lancu izravno povezanih s dotičnim proizvodom iznosi oko 11 %, što dotičnim subjektima omogućuje da barem djelomično apsorbiraju moguće povećanje cijena. U tom se kontekstu podsjeća na opći trend smanjenja cijena.
(809)
U odgovoru na konačnu objavu neke su stranek ponovile tvrdnju da postoji ozbiljan rizik smanjenja potražnje za solarnim proizvodima u Uniji kao posljedica uvođenja mjera, što je prema jednoj od stranaka argument protiv mjera. Jedna je stranka tvrdila da su trenutačno cijene potražnje solarne energije vrlo prilagodljive te da bi čak i ograničen porast cijena solarnih proizvoda uzrokovao ozbiljno smanjenje potražnje. Ta je stranka procijenila da bi kompenzacijska pristojba od 30 % dodatno smanjila potražnju za 8 GW, a pristojba od 50 % za 10 GW. Jednako tako AFASE upućuje na istraživanje jednog analitičara tržišta koji također predviđa smanjenje potražnje do 2 GW u 2013. uzrokovano pristojbom od 50 %, ali je tu riječ o puno manjem smanjenju.
(810)
Iako su stranke tijekom ispitnog postupka, uz već spomenute, dostavile i različite druge scenarije smanjenja potražnje, oni nisu sadržavali usporedive rezultate. Premda se ne može isključiti mogućnost da će pristojbe uzrokovati smanjenje potražnje za fotonaponskim instalacijama, takve je učinke teško brojčano izraziti u svjetlu različitih elemenata koji utječu na privlačnost fotonaponskih instalacija u Uniji. Uz to, ako kratkoročno do tog smanjenja i dođe, očekuje se da će srednjoročna i dugoročna korist od poštene trgovine pretegnuti nad kratkoročnim negativnim učinkom. Na kraju, AFASE je i sam priznao da će procjena izravne povezanosti između potražnje i pristojbi biti moguća tek kada se pristojbe uvedu. Stoga je taj argument odbačen.
(811)
Kako je spomenuto u uvodnoj izjavi (784), šest odgovora na upitnike primljeno je od pružatelja usluga u fotonaponskom sektoru (logistika, prijevoz, odnosi s javnošću itd.) čija djelatnost nije izravno povezana s proizvodom iz ispitnog postupka. Utvrđeno je da ti odgovori upućuju na relativnu važnost djelatnosti povezane s fotonaponskim proizvodima u usporedbi s ukupnim poslovanjem dotičnih subjekata koji surađuju. Usprkos nekim manjkavim odgovorima, na osnovi podataka iz upitnika procijenjeno je da je djelatnost tih subjekata povezana s fotonaponskim proizvodima zanemariva u usporedbi s njihovom ukupnom djelatnošću. Djelatnost povezana s fotonaponskim proizvodima iznosi u prosjeku samo otprilike 5 % njihovog ukupnog prometa i otprilike 8 % ukupnih radnih mjesta. Što se tiče profitabilnosti, ona je u prosjeku bila oko 7 %. Međutim, uočeno je da su podaci o profitabilnosti nepotpuni jer ih nisu dostavili svi subjekti. Stoga je zaključeno da mogući učinak mjera na gospodarski položaj pružatelja usluga u fotonaponskom sektoru vjerojatno neće biti velik.
(812)
U svjetlu prethodno navedenog zaključuje se da će učinak mjera na subjekte niže u poslovnom lancu biti u ograničenoj mjeri negativan u kratkoročnom razdoblju, s obzirom na veće smanjenje instalacija od onog što su u suprotnom scenariju (bez prognoziranih pristojbi) naveli veliki istraživački centri i u mjeri u kojoj ih ti subjekti neće moći apsorbirati. Unatoč mogućem smanjenju potražnje za fotonaponskim instalacijama, montažeri bi trebali moći obavljati druge djelatnosti, bez obzira jesu li povezane s drugim izvorima obnovljive energije ili s glavnom djelatnošću montažerâ, kako je prethodno navedeno. U svjetlu dostavljenih podataka zaključeno je da učinak koji bi mjere mogle imati na gospodarski položaj pružatelja usluga u fotonaponskom sektoru vjerojatno neće biti velik.
6.6. Interesi krajnjih korisnika (potrošača)
(813)
Nijedna stranka koja izravno zastupa interese krajnjih korisnika (poput udruženja potrošača) nije podnijela nikakav prigovor. U ovom se slučaju upućuje na dvije vrste krajnjih korisnika, odnosno na potrošače (kućanstva) i druge krajnje korisnike (npr. institucije, druge ulagače). U ispitnom se postupku pokazalo da su potrošači naručili samo otprilike jednu četvrtinu postojećih fotonaponskih instalacija u Uniji (takozvane krovne, manje instalacije). Ostale instalacije (postavljene na tlu, industrijske i komercijalne koje su puno veće) naručili su drugi krajnji korisnici.
(814)
Nekoliko je stranka tvrdilo da će se u slučaju uvođenja mjera povećanje cijena fotonaponskih modula odraziti na potrošače. Iako se može očekivati da će se cijene fotonaponskih modula na tržištu Unije nešto povećati zbog uvođenja pristojbi, vjerojatno će to samo u ograničenoj mjeri utjecati na potrošače i druge krajnje korisnike jer se u ispitnom postupku pokazalo da cijena modula iznosi najviše 50 % ukupnih troškova fotonaponske instalacije. S obzirom na profitne marže nositelja projekata i montažera, može se razumno pretpostaviti da će oni moguće povećanje cijena modula za potrošače barem djelomično apsorbirati i tako ih ublažiti. Na temelju dostupnih dokaza zaključuje se da će se opskrbni lanac barem djelomično prilagoditi mjerama na predloženoj razini pristojbe te da stoga neće nužno doći do povećanja cijena za potrošače na maloprodajnoj razini.
(815)
Nadalje se napominje da bi u slučaju neuvođenja pristojbi vjerojatni nestanak industrije Unije mogao ostaviti potrošače samo s jednim izvorom opskrbe modula u budućnosti. U tom bi slučaju kineski proizvođači izvoznici mogli dodatno povećati svoj vrlo jak položaj na tržištu, a to bi moglo dovesti i do povećanja cijena u kratkoročnom do srednjoročnom razdoblju na štetu potrošača/krajnjih korisnika. U svakom slučaju, kako je prethodno navedeno, povećanje cijena bi se svakako dogodilo s obzirom na činjenicu da proizvodnja NRK-a ostvaruje gubitke.
(816)
Neke su stranke tvrdile da bi pristojbe povećale cijenu proizvoda iz ispitnog postupka. To bi uzrokovalo pad potražnje za fotonaponskim instalacijama jer bi potrošačima bile preskupe, a ostalim ulagačima ne bi bile dovoljno privlačne.
(817)
Kako je već navedeno u uvodnoj izjavi (752), čak i ako zbog uvođenja mjera dođe do privremenog povećanja cijena, cijene općenito gledajući padaju i to je potvrdilo više javnih izvora informacija. Stoga se taj argument odbacuje. Iako je teško točno brojčano izraziti mogući porast cijena uzrokovan uvođenjem mjera i posljedično moguće smanjenje potražnje, potrebno je podsjetiti na nekoliko elemenata. Prvo, proizvod iz ispitnog postupka čini 50 % ukupnih troškova fotonaponske instalacije te bi stoga pristojba barem djelomično mogla biti apsorbirana. Drugo, natjecanje industrije Unije s proizvođačima iz trećih zemalja koji su već prisutni na tržištu Unije vjerojatno će spriječiti povećanje cijena. Istodobno bi industrija Unije trebala moći postići bolje financijske rezultate zahvaljujući ekonomijama razmjera koje su posljedica bolje iskorištenosti proizvodnih postrojenja i smanjenja troška proizvodnje. Treće, potražnja za fotonaponskim instalacijama povezana je s razinama cijena proizvoda iz ispitnog postupka, ali i s razinom poticajnih cijena. Zbog trenutačnih niskih razina potražnje u usporedbi s onima iz 2011. i RIP-a, očekuje se sporiji pad poticajnih cijena nego u razmatranom razdoblju, a to omogućuje stalno ulaganje u fotonaponske projekte. Stoga je ta tvrdnja odbačena.
(818)
U odgovoru na konačnu objavu jedna je stranaka osporila prethodno navedene tvrdnje. Tvrdila je da se opći trend smanjenja cijena nakon uvođenja mjera ne može nastaviti. Ta je stranka podsjetila na to da mjere znatno povećavaju trošak koji nije moguće u potpunosti nadoknaditi smanjenjem troškova ili uvozom iz trećih zemalja. Uz to, ponovila je da industrija Unije neće biti sposobna za nova ulaganja u postrojenja i strojeve te da subjekti niže u poslovnom lancu mogu apsorbirati malo ako im je dobit 11 %. Na kraju, nema dokaza za to da će poticajne cijene moći nadoknaditi porast cijena.
(819)
Potrebno je podsjetiti da se, u suprotnosti s navedenom tvrdnjom, ne očekuje da bi se porast cijena uzrokovan mjerama mogao u potpunosti nadoknaditi nego se očekuje moguće privremeno povećanje cijena nakon uvođenja mjera (vidi uvodnu izjavu (247) Privremene antidampinške uredbe). To povećanje cijena može biti posljedica razlike u razinama cijena između kineskih subvencioniranih cijena i proizvoda koji nisu proizvedeni u Kini. Međutim, informacije prikupljene tijekom ispitnog postupka navode na tvrdnju da će moguće povećanje cijena biti djelomično apsorbirano na osnovi brojnih čimbenika povezanih s dobiti koja u silaznom sektoru iznosi u prosjeku 11 %. Na kraju, što se tiče tvrdnje da ne postoje dokazi koji potvrđuju da bi se poticajnim cijenama mogao nadoknaditi porast cijena, razumno je pretpostaviti da će se s vremenom poticajne cijene prilagoditi u skladu s razvojem cijena projekata.
(820)
Jedna je stranka tvrdila da su se od ožujka 2013. cijene u Uniji povećale za 20 % i da od 2013. postoji ozbiljan manjak zaliha. Argument nije potkrijepljen dokazima, a javni izvori informacija potvrđuju relativnu stabilnost cijena u drugoj polovici 2013. Čak i da je ta informacija točna, odražavala bi samo činjenicu da je nakon evidentiranja uvoza u cijenu uračunan rizik od mogućih kompenzacijskih pristojbi. Argument je stoga odbačen.
(821)
Druga je stranka tvrdila da fotonaponski projekti neće ulagačima donijeti povrat ulaganja ako pad poticajnih cijena ne bude povezan sa smanjenjem troškova projekata, uključujući cijenu modula, jer na njih otpada znatan dio troškova u projektu. Stoga je iznesena tvrdnja da bi pristojbe ugrozile održivost mnogih fotonaponskih projekata jer bi uzrokovale porast cijena.
(822)
Kako je spomenuto u uvodnoj izjavi (752), čini se da cijene proizvoda iz ispitnog postupka općenito gledajući padaju. Nadalje, smanjuje se važnost poticajnih cijena u odnosu na tržište jer je paritet mreže izgleda postignut u nekoliko regija. Na osnovi toga odbačen je argument da bi cijena fotonaponskih modula mogla imati negativan učinak na fotonaponske projekte, uključujući njihovu održivost.
(823)
Jedna je zainteresirana stranka dostavila svoj unutarnji model kako bi dokazala da bi u slučaju uvođenja pristojbi održivost mnogih fotonaponskih projekata bila ugrožena.
(824)
Na osnovi tog modela nije bilo moguće točno utvrditi koliko bi se privlačnost ulaganja u fotonaponske projekte (primjerice povrat ulaganja) mogla smanjiti u slučaju povećanja cijena proizvoda iz ispitnog postupka. Usprkos tome, pretpostavka korištena u modelu da bi se sve pristojbe u potpunosti prenijele na krajnje korisnike ili potrošače nije vjerojatna u svjetlu postojećih profitnih marži subjekata niže u poslovnom lancu. Štoviše, odluka o ulaganju ne zasniva se samo na cijeni modula nego ovisi o mnogim drugim čimbenicima, uključujući među ostalim postojanje općeg povoljnog okvira za fotonaponske instalacije u određenoj zemlji, razinu potpore i cijenu električne energije (za paritet mreže). Stoga se taj argument morao odbaciti.
(825)
Na osnovi toga zaključuje se da bi uvođenje mjera, ukupno gledano, imalo ograničen učinak na potrošače i druge krajnje korisnike. Taj učinak ne ovisi o ulozi nacionalnih programa potpore u poticanju potražnje za fotonaponskim instalacijama. Ako se nacionalni programi potpore prilagode višim cijenama solarnih ploča (putem više poticajne cijene), učinak na potrošače mogao bi izostati.
6.7. Ostali argumenti
(826)
Neke su stranke tvrdile da industrija Unije ne može opskrbljivati tržište Unije u potrebnim količinama te da stoga u slučaju uvođenja kompenzacijskih pristojbi postoji ozbiljan rizik od nestašice u Uniji koja bi mogla dovesti do daljnjeg povećanja cijena dotičnog proizvoda.
(827)
U ispitnom je postupku utvrđeno da je taj argument neopravdan. Iskorištenost proizvodnih kapaciteta industrije Unije ispod je njezinih mogućnosti od 2009. Tijekom RIP-a stopa iskorištenosti proizvodnog kapaciteta Unije za module iznosila je 41 % s dodatnim rezervnim kapacitetom od oko 5,7 GW, a stopa iskorištenosti proizvodnog kapaciteta Unije za ćelije iznosila je 63 % s dodatnim rezervnim kapacitetom od oko 1,2 GW. Stoga bi zahvaljujući rezervnom kapacitetu industrija Unije mogla konkurirati za dodatni dio tržišta u kratkoročnom razdoblju. Osim toga, razumno je pretpostaviti da će industrija Unije u srednjoročnom razdoblju proširiti svoj proizvodni kapacitet kako bi ostvarila bolju ekonomiju razmjera i omogućila daljnje smanjenje cijena. Nadalje, postoje i drugi izvori opskrbe na svijetu koji su prisutni na tržištu Unije i koji će se moći natjecati na tržištu Unije u slučaju smanjenja uvoza kineskih proizvoda. U ispitnom se postupku pokazalo da je postojeći rezervni kapacitet nekineske proizvodnje izvan Unije tijekom RIP-a iznosio 5,6 GW za module, 6 GW za ćelije i 6 GW za pločice. Stoga se zaključuje da je ukupni rezervni kapacitet Unije i trećih proizvođača izvan Unije dovoljan za nadomještanje mogućeg pada kineskog uvoza u kratkoročnom razdoblju u kontekstu potražnje za fotonaponskim instalacijama u EU-u koju su za 2013. (između 9,8 GW i 16,5 GW) i 2014. (9 GW i 17,1 GW) prognozirali veliki istraživački centri kao što je EPIA.
(828)
Čak i uz suzdržaniju pretpostavku o proizvodnom kapacitetu Unije (vidi uvodnu izjavu (545)), ukupni rezervni kapacitet Unije i trećih proizvođača bio bi dostatan za nadomještanje mogućeg smanjenja kineskog uvoza u kratkoročnom razdoblju. Osim toga, u srednjoročnom razdoblju razumno je pretpostaviti da će industrija Unije proširiti svoj proizvodni kapacitet kako bi ostvarila bolju ekonomiju razmjera i omogućila daljnje smanjenje cijena. Stoga je taj argument odbačen.
(829)
Neke su stranke također tvrdile da će uvođenje pristojbi za dotični proizvod ugroziti razvoj tržišta fotonaponskih proizvoda u Europi i da se tako ciljevi Programa EU-a za 2020. u vezi s obnovljivim izvorima energije i smanjenom emisijom stakleničkih plinova u EU-u neće ostvariti.
(830)
Prvo je potrebno reći da ciljevi za 2020. ne ovise isključivo o solarnoj energiji. Jednako su važne i druge vrste obnovljive energije poput vjetra, biomase, vode, itd. Budući da nikakav konkretan postotak nije pripisan solarnoj energiji u ciljevima za 2020., ne očekuje se da će manji broj fotonaponskih instalacija povećati ukupne troškove Programa za 2020. Nadalje, cijena solarnih ploča jedna je od mnogih čimbenika koji su važni za razvoj fotonaponske industrije u Uniji. Jednako važan je i povoljan pravni i financijski okvir na nacionalnoj razini i razini Unije, bolji pristup financiranju projekata obnovljivih energija i ulaganje u istraživanje i razvoj. U pogledu financiranja solarnih ulaganja, uvođenjem pristojbi poboljšat će se stanje industrije Unije i ukupnog fotonaponskog sektora. Zbog toga će industrija Unije i investitori u fotonaponski sektor vjerojatno imati i lakši pristup kapitalu. Na kraju, podsjeća se da cilj pristojbe nije ukloniti kineski uvoz, nego vratiti pošteno tržišno natjecanje. Ako se cijena dotičnog proizvoda poveća, na temelju dokaza o ostvarenoj dobiti na silaznom tržištu moguće je pretpostaviti da će povećanje cijena djelomično apsorbirati subjekti niže u prodajnom lancu. Stoga se cijena modula ne bi trebala značajno povećati za krajnje korisnike/potrošače i potražnja za solarnim instalacijama mogla bi se zadržati u predviđenom rasponu.
(831)
Na osnovi prethodno navedenog zaključuje se da uvođenje mjera općenito ne bi trebalo imati značajan nepovoljan učinak na druge politike EU-a.
6.8. Zaključak o interesu Unije
(832)
Ukupni pozitivni učinci za industriju Unije nadilaze vjerojatni negativan učinak na druge gospodarske subjekte na tržištu fotonaponskih proizvoda, uključujući krajnje korisnike (potrošače).
(833)
S obzirom na prethodno navedeno, na temelju raspoloživih podataka o interesu Unije zaključuje se da ne postoje utemeljeni razlozi protiv uvođenja privremenih mjera za uvoz dotičnog proizvoda podrijetlom iz NRK-a.
7. KONAČNE KOMPENZACIJSKE MJERE
(834)
S obzirom na donesene zaključke u pogledu subvencioniranja, štete, uzročnosti i interesa Unije, trebalo bi uvesti konačne kompenzacijske mjere kako bi se spriječila daljnja šteta koju industriji Unije uzrokuje subvencionirani uvoz.
7.1. Razina uklanjanja štete
(835)
Za potrebe utvrđivanja razine navedenih mjera u obzir su uzete utvrđene subvencijske marže i iznos pristojbe potreban za uklanjanje štete koju su pretrpjeli proizvođači iz Unije, bez prekoračenja utvrđenih subvencijski marži.
(836)
Kod izračuna iznosa pristojbe potrebnog za uklanjanje učinaka štetnog subvencioniranja, smatralo se da bi sve mjere trebale omogućiti industriji Unije da pokrije troškove proizvodnje i da ostvari dobit prije oporezivanja koju ova industrija može razumno ostvariti u uobičajenim uvjetima tržišnog natjecanja, odnosno u odsutnosti subvencioniranog uvoza, od prodaje istovjetnog proizvoda u Uniji. U skladu sa sudskom praksom Općeg suda takva je dobit dobit ostvarena na početku razmatranog razdoblja, odnosno prije povećanja subvencioniranog uvoza. Stoga je ciljna dobit utvrđena u iznosu od 8 % na osnovi ponderirane prosječne dobiti koju je industrija EU-a ostvarila 2009. i 2010. za module i ćelije.
(837)
Nakon konačne objave industrija Unije tvrdila je da bi kao razinu profitabilnosti koju bi industrija Unije mogla objektivno ostvariti u odsutnosti subvencioniranog uvoza trebalo uzeti profitabilnost iz 2010., a ne prosječnu profitnu maržu iz 2009. i 2010. U tom se pogledu tvrdilo da je profitabilnost u 2009. bila nedovoljna i da između dvije godine postoji jasna razlika u okolnostima, osobito uzevši u obzir razvoj potrošnje u 2010. koja je te godine ublažila učinke subvencioniranja. U tom bi pogledu trebalo napomenuti da prilikom određivanja razine uklanjanja štete nije važno je li prosječna profitna marža koju je ostvarila industrija Unije bila „dovoljna”. Razina uklanjanja štete trebala bi se zasnivati na dobiti koju je moguće objektivno ostvariti u odsutnosti subvencioniranog uvoza. Praksa je istražnog tijela da smatra da je ta razina dosegnuta na početku razmatranog razdoblja. Kako je u ovom slučaju industrija Unije ostvarila gubitke u području prodaje ćelija početkom dotičnog razdoblja u 2009., ta metodologija nije bila prikladna i smatralo se da je pouzdanije utvrđivanje razine uklanjanja štete zasnovati na prosječnoj profitnoj marži prve i druge godine razmatranog razdoblja. U tom se pogledu činjenica da su okolnosti u te dvije godine bile različite smatrala nevažnom.
(838)
Druga je stranka naglasila da je potrebno ustvrditi različite ciljne dobiti za module i ćelije jer su se trendovi profitabilnosti ta dva proizvoda razlikovali tijekom razmatranog razdoblja. Iako su postojali odvojeni pokazatelji za svaku vrstu proizvoda, zaključci doneseni za svaki pokazatelj odnose se na proizvod iz ispitnog postupka u cjelini. Također je navedeno da su moduli i ćelije jedinstveni proizvod i da su stoga subvencijske marže i razina uklanjanja štete utvrđene na toj osnovi.
(839)
Na toj je osnovi izračunana neštetna cijena za industriju Unije za istovjetni proizvod. Neštetna cijena dobivena je dodavanjem prethodno navedene profitne marže od 8 % troškovima proizvodnje proizvođačâ iz Unije u uzorku tijekom RIP-a.
(840)
Potrebno je povećanje cijene zatim određeno na temelju usporedbe ponderirane prosječne uvozne cijene proizvođača izvoznika koji su surađivali iz NRK-a, kako je utvrđena za izračune sniženja cijena, valjano prilagođene za troškove uvoza i carina s ponderiranom prosječnom neštetnom cijenom istovjetnog proizvoda koji su proizvođači iz Unije u uzorku prodali na tržištu Unije tijekom RIP-a. Sve razlike koje su posljedica navedene usporedbe izražene su kao postotak ponderirane prosječne uvozne vrijednosti CIF.
(841)
Jedna je stranka tvrdila da je prodaja proizvođača iz Unije u uzorku bila usmjerena na tržište visokog cjenovnog razreda kao što je stambeni sektor/sektor male trgovine, što za sobom povlači više poticajne cijene, te je predložila da se zbog toga prodajne cijene industrije Unije na odgovarajući način prilagode. Potrebno je napomenut da ta tvrdnja ne bi trebala biti odlučujuća pri izračunu marže štete jer ispitni postupak upućuje na to da proizvođači iz Unije nisu bili profitabilni.
7.2. Konačne mjere
(842)
S obzirom na prethodno navedeno smatra se da bi, u skladu s člankom 15. Osnovne uredbe, trebalo uvesti konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i ključnih elemenata (tj. ćelija) podrijetlom ili poslanih iz NRK-a na razini nižoj od utvrđenih marža dampinga i štete, u skladu s pravilom niže pristojbe. U tom bi slučaju stope pristojbe trebalo na odgovarajući način utvrditi na razini utvrđenih subvencijski marži.
(843)
S obzirom na visoku stopu suradnje kineskih proizvođača izvoznika, utvrđena pristojba za „sva ostala poduzeća” jednaka je najvišoj pristojbi propisanoj društvima koja sudjeluju u uzorku ili surađuju u ispitnom postupku. Pristojbe za „sva ostala društava” primjenjivat će se na ona društava koja nisu surađivala u ispitnom postupku.
(844)
Za kineska trgovačka društva koja surađuju, a nisu u uzorku i navedena su u Prilogu stopa privremene pristojbe određuje se na razini ponderiranog prosjeka stope trgovačkih društava u uzorku.
(845)
Na osnovi prethodnog navedenog stope u skladu s kojima će se uvesti pristojbe utvrđene su kako slijedi:
Ime trgovačkog društva
Marža subvencije
Marža štete
Kompenzacijska pristojba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co. Ltd.
Wuxi Sunshine- Power Co. Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd.
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd.
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd.
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Trgovačka društva navedena u Prilogu
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Sva ostala trgovačka društva
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Prethodno navedene kompenzacijske pristojbe privremeno se utvrđuju u obliku pristojbi ad valorem.
(847)
Pojedinačne stope kompenzacijske pristojbe za svako trgovačko društvo određene u ovoj Uredbi utvrđene su na temelju nalaza ovog ispitnog postupka. Stoga one odražavaju stanje utvrđeno tijekom tog ispitnog postupka u pogledu tih trgovačkih društava. Navedene stope pristojbi (za razliku od pristojbe koja se primjenjuje na području cijele zemlje na „sva ostala trgovačka društva”) primjenjuju se stoga isključivo na uvoz proizvoda podrijetlom iz dotične zemlje i koje proizvode ta trgovačka društva, odnosno navedeni specifični pravni subjekti. Uvezeni proizvodi koje proizvodi neko drugo trgovačko društvo čiji se naziv i adresa ne spominju posebno u čanku 1., uključujući subjekte povezane s onima koji se posebno spominju, ne mogu koristiti te stope i podložni su stopi pristojbe koja se primjenjuje na „sva ostala trgovačka društva”.
(848)
Svaki zahtjev kojim se traži primjena stope kompenzacijske pristojbe za pojedinačno trgovačko društvo (npr. nakon promjene naziva subjekta ili nakon osnivanja novog proizvodnog ili prodajnog subjekta) treba bez odgađanja uputiti Komisiji (103) sa svim relevantnim podacima, posebno o promjeni djelatnosti trgovačkog društva u vezi s proizvodnjom, domaćom i izvoznom prodajom povezanom s, primjerice, takvom promjenom naziva ili takvom promjenom proizvodnog ili prodajnog tijela. Prema potrebi Uredba će se na odgovarajući način izmijeniti tako što će se ažurirati popis trgovačkih društava za koje vrijede pojedinačne stope pristojbi.
(849)
Kako bi se osigurala ispravna provedba kompenzacijske pristojbe, visina pristojbe za sva ostala trgovačka društva ne bi se trebala primjenjivati samo na proizvođače izvoznike koji ne surađuju nego i na one proizvođače koji tijekom RIP-a uopće nisu izvozili u Uniju.
(850)
Mjere se uvode kako bi se proizvođačima iz Unije omogućio oporavak od štetnih učinaka subvencioniranja. Ako dođe do početne neravnoteže između moguće koristi za proizvođače iz Unije i troška za ostale gospodarske subjekte u Uniji, ta bi se neravnoteža mogla ispraviti povećanjem i/ili ponovnim početkom proizvodnje u Uniji. Međutim, predviđeni scenarij povećanje proizvodnje u Uniji možda nije u skladu s tržišnih kretanjima na tom nepostojanom tržištu. Potrošnja modula u Uniji povećala se za 264 % između 2009. i 2011., a zatim pala za 43 postotna boda tijekom šestomjesečnog razdoblja između 2011. i RIP-a. Nepostojanost je još izraženija kada se promatra razdoblje 2006. do 2011. kada se potrošnja modula u Uniji povećala s manje od 1 GW na gotovo 20 GW, odnosno za otprilike 2 000 % u samo pet godina. Očekuje se da će se ta nepostojanost nastaviti, a prognoze koje su objavila poslovna udruženja upućuju na razliku od 100 % i više između različitih scenarija čak i za kratkoročno razdoblje 2014. do 2015.
(851)
Zato se smatra prikladnim da se u takvim iznimnim okolnostima trajanje mjera ograniči na razdoblje od samo dvije godine.
(852)
To bi razdoblje proizvođačima iz Unije trebalo biti dostatno za povećanje i/ili ponovni početak proizvodnje, a istodobno se ne bi znatno ugrozio položaj ostalih gospodarskih subjekata u Uniji. Smatra se da će razdoblje od dvije godine biti najprikladnije za analizu koja će odgovoriti na pitanje je li uvođenje mjera uistinu dovelo do povećanja proizvodnje Unije i tako ublažilo negativne učinke na druge gospodarske subjekte u Uniji.
(853)
Nakon konačne objave jedan je proizvođač iz Unije tvrdio da je ograničeno trajanje od dvije godine prekratko za oporavak od pretrpljene štete. Uz to se tvrdilo da razdoblje od dvije godine ne bi omogućilo proizvođačima iz Unije izradu poslovnih planova za trenutačnu i narednu poslovnu godinu. U tom se pogledu naglašava da će mjere biti na snazi do prosinca 2015. što bi proizvođačima iz Unije trebalo biti dovoljno za izradu poslovnih planova do 2015.
(854)
Nadalje, proizvođač iz Unije nije osporio razloge zbog kojih je trajanje ograničeno na dvije godine, naročito nepostojanost tržišta. Proizvođač je čak izričito naglasio da podržava reviziju u slučaju da mjere zbog situacije na tržištu treba izmijeniti. Budući da na tom nepostojanom tržištu postoji velika vjerojatnost promjene tržišnih okolnosti tijekom dvije godine, smatra se prikladnim ograničiti trajanje mjera na dvije godine od njihova uvođenja.
(855)
Nakon konačne objave podnositelj pritužbe tvrdio je da su dvije godine nedovoljne za ulaganje u proizvodnju pozivajući se na uvodnu izjavu (852). Međutim, zbog znatnog rezervnog kapaciteta industrije Unije povećanje proizvodnje moguće je ostvariti boljim korištenjem postojećih proizvodnih kapaciteta, što bi trebalo biti ostvarivo bez znatnih dodatnih ulaganja.
(856)
Podnositelj pritužbe nadalje je tvrdio da uvođenje konačnih kompenzacijskih pristojbi na razdoblje od dvije godine nije dovoljno za oporavak industrije Unije od štetnih učinaka prethodnog subvencioniranja. Međutim, uvođenjem kompenzacijskih pristojbi ne može se voditi računa samo o interesima industrije Unije, nego je potrebno dovesti u ravnotežu potencijalnu korist za proizvođače iz Unije i troškove ostalih gospodarskih subjekata u Uniji. Zbog toga se odluka da se mjere ograniče na dvije godine ne mijenja.
(857)
Sve zainteresirane stranke obaviještene su o bitnim činjenicama i okolnostima na temelju kojih se namjeravalo preporučiti uvođenje konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula ili ploča i ćelija vrste koja se koristi u silicijskim fotonaponskim modulima ili pločama podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine (konačna objava). Svim je strankama odobreno razdoblje unutar kojeg su mogle podnijeti primjedbe na konačnu objavu.
(858)
Usmene i pisane primjedbe zainteresiranih stranaka razmatrane su i prema potrebi uzete u obzir.
7.3. Evidentiranje i retroaktivnost
(859)
Kako je spomenuto u uvodnoj izjavi (7) Komisija je 1. ožujka 2013. donijela Uredbu br. 182/2013 kojom od 6. ožujka 2013. uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i njihovih ključnih sastavnih dijelova (tj. ćelija i pločica) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine podliježe evidentiranju.
(860)
Počevši od 6. lipnja 2013. evidentiranje uvoza s ciljem zaštite od dampinškog uvoza ukinuto je Privremenom antidampinškom uredbom. U pogledu tekućeg antisubvencijskog ispitnog postupka i s obzirom na prethodne nalaze, trebalo bi prekinuti i evidentiranje uvoza za potrebe antisubvencijskog ispitnog postupka u skladu s člankom 24. stavkom 5. Osnovne uredbe.
(861)
Što se tiče moguće retroaktivne primjene kompenzacijskih mjera, potrebno je razmotriti kriterije iz članka 16. stavka 4. Osnovne uredbe. U skladu s tim člankom konačna kompenzacijska pristojba može se uvesti za proizvode koji su ušli u potrošnju najviše 90 dana prije datuma primjene privremenih mjera, ali ne prije početka ispitnog postupka.
(862)
U tom se slučaju nisu primjenjivale privremene kompenzacijske pristojbe. Zbog toga je odlučeno da se konačna kompenzacijska pristojba ne primjenuje retroaktivno.
8. OBLIK MJERA
(863)
Nakon donošenja privremenih antidampinških mjera u usporednom antidampinškom ispitnom postupku (104) skupina proizvođača izvoznika koji surađuju, uključujući njihova povezana društva u NRK-u i EU-u, podnijela je zajedno s Kineskom gospodarskom komorom za uvoz i izvoz strojeva i elektroničkih proizvoda (CCME) ponudu za preuzimanje zajedničke cjenovne obveze u skladu s člankom 8. stavkom 1. Osnovne antidampinške uredbe (105). Ponudu za preuzimanje obveze poduprle su i kineske vlasti. Komisija je razmotrila i prihvatila tu ponudu Odlukom Komisije 2013/423/EU (106).
(864)
Nakon donošenja Odluke 2013/423/EU proizvođači izvoznici zajedno s CCME-om podnijeli su obavijest o izmjeni prvobitne ponude za preuzimanje obveze. Zatražili su da se obveza izmijeni kako bi se u obzir uzelo isključenje pločica iz opsega proizvoda, kako je opisano u uvodnim izjavama (46) i (99). Uz to, nekoliko je dodatnih izvoznika zatražilo da ih se uključi u ponudu u roku navedenom u članku 8. stavku 2. Osnovne antidampinške uredbe.
(865)
Ista skupina proizvođača izvoznika zatražila je zajedno s CCME-om i u roku navedenom u članku 13. stavku 2. Osnovne uredbe (107) da Komisija donese uvjete ponude za preuzimanje obveze radi uklanjanja štetnih učinaka i subvencioniranog uvoza. Komisija je tu ponudu prihvatila Provedbenom odlukom 2013/707/EU u pogledu konačnih pristojbi,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
1. Ovime se uvodi konačna kompenzacijska pristojba na uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula ili ploča i ćelija vrste koja se koristi u silicijskim fotonaponskim modulima ili pločama (debljina ćelija ne premašuje 400 mikrometara) koji trenutačno potpadaju pod oznake KN 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 i ex 8541 40 90 (oznake TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 i 8541409039) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine, osim ako nisu u provozu u smislu članka V. GATT-a.
Sljedeće vrste proizvoda isključene su iz definicije dotičnog proizvoda:
-
solarni punjači koji se sastoje od manje od šest ćelija, prijenosni su i opskrbljuju uređaje energijom ili pune baterije,
-
tankoslojni fotonaponski proizvodi,
-
kristalni silicijski fotonaponski proizvodi koji su trajno integrirani u električnu robu kada funkcija električne robe nije proizvodnja energije i kada navedena električna roba koristi električnu energiju proizvedenu pomoću integriranih kristalnih silicijskih fotonaponskih ćelija,
-
moduli ili ploče s izlaznim naponom koji ne prelazi 50 V istosmjerno i izlaznom snagom koja ne prelazi 50 W samo za izravnu uporabu kao punjači baterija u sustavima s istim svojstvima u pogledu napona i snage.
2. Stopa konačne kompenzacijske pristojbe koja se primjenjuje na neto cijenu franko granica Unije, neocarinjenu, za proizvode opisane u stavku 1. koje proizvode trgovačka društva navedena u nastavku, je sljedeća:
Trgovačko društvo
Stopa carine
Dodatna oznaka TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd.
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Trgovačka društva navedena u Prilogu
6,4 %
Sva ostala trgovačka društva
11,5 %
B999 (108)
3. Osim ako je drukčije određeno, primjenjuju se važeće odredbe o carinama.
Članak 2.
1. Uvoz proizvoda prijavljenih za puštanje u slobodan promet koji su obuhvaćeni oznakom KN 8541 40 90 (oznake TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 i 8541409039) za koje su račune izdala trgovačka društva od kojih je Komisija prihvatila preuzimanje obveza i čiji su nazivi navedeni u Prilogu Provedbenoj odluci 2013/707/EU, izuzet je od antisubvencijske pristojbe uvedene člankom 1., pod sljedećim uvjetima:
(a)
trgovačko društvo navedeno u Prilogu Provedbenoj odluci 2013/707/EU proizvelo je i otpremilo prethodno navedene proizvode i za njih izdalo račun izravno ili preko povezanog trgovačkog društva koje je također navedeno u Prilogu Provedbenoj odluci 2013/707/EU svojim povezanim trgovačkim društvima u Uniji koja djeluju kao uvoznici i carine robu radi puštanja u slobodan promet u Uniji ili prvom neovisnom kupcu koji djeluje kao izvoznik i carini robu radi puštanja u slobodan promet u Uniji;
(b)
uvoz je popraćen računom na temelju obveze, odnosno trgovačkim računom koji sadržava barem podatke i prijavu propisane u Prilogu 2. ovoj Uredbi; (c) uvozu je priložena potvrda o izvoznoj obvezi u skladu s Prilogom 3. ovoj Uredbi;
(c)
uvozu je priložena potvrda o izvoznoj obvezi u skladu s Prilogom 3. ovoj Uredbi; i
(d)
roba koja je prijavljena i predočena carinskim tijelima točno odgovara opisu na računu na temelju obveze.
2. Carinski dug nastaje u trenutku prihvaćanja prijave za puštanje u slobodan promet:
(a)
kada se utvrdi, u pogledu uvoza opisanog u stavku 1., da jedan ili više uvjeta navedenih u tom stavku nije ispunjeno; ili
(b)
kada Komisija u skladu sčlankom 13. stavkom 9. Uredbe (EZ) br. 597/2009 povuče prihvat preuzete obveze uredbom ili odlukom koja se odnosi na konkretne poslove i izjavi da su odgovarajući računi na temelju preuzete obveze nevaljani.
Članak 3.
Trgovačka društva od kojih je Komisija prihvatila preuzimanje obveza i čiji su nazivi navedeni u Prilogu Provedbenoj odluci 2013/707/EU i na koja se primjenjuju određeni uvjeti iz tog Priloga također izdaju račun za transakcije koje nisu izuzete od antisubvencijskih pristojbi. Taj je račun trgovački račun koji sadržava barem podatke utvrđene u Prilogu 4. ovoj Uredbi.
Članak 4.
Obustavlja se evidentiranje uvoza na temelju Uredbe br. 182/2013 prema kojoj uvoz kristalnih silicijskih fotonaponskih modula i njihovih ključnih sastavnih dijelova (tj. ćelija i poluvodičkih pločica) podrijetlom ili poslanih iz Narodne Republike Kine podliježe evidentiranju.
Članak 5.
Ova Uredba stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Prestaje važiti 7. prosinca 2015.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 2. prosinca 2013.