PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1081/2012
ze dne 9. listopadu 2012
k nařízení Rady (ES) č. 116/2009 o vývozu kulturních statků
(kodifikované znění)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 116/2009 ze dne 18. prosince 2008 o vývozu kulturních statků (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 ze dne 30. března 1993, které stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Jsou potřebná prováděcí ustanovení k nařízení (ES) č. 116/2009, která stanoví, mimo jiné, zavedení systému vývozního povolení pro určité kategorie kulturních statků uvedené v příloze I uvedeného nařízení.
(3)
Z důvodu zajištění jednotnosti formuláře pro vývozní povolení stanovená uvedeným nařízením jsou potřebné podmínky pro sestavování, vydávání a používání tohoto formuláře. Za tímto účelem je třeba, aby bylo k dispozici vzorové povolení.
(4)
Z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je nezbytné mít vymezen pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi.
(5)
Členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím. Podmínky, které musí být splněny, se mohou v různých členských státech lišit. Členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání.
(6)
Vývozní povolení by měla být vyhotovena v jednom z úředních jazyků Unie.
(7)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 8 nařízení (ES) č. 116/2009,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ODDÍL I
FORMULÁŘ POVOLENÍ
Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením (ES) č. 116/2009 a s tímto nařízením:
a)
standardní povolení;
b)
zvláštní otevřené povolení;
c)
obecné otevřené povolení.
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty.
3. Formulář vývozního povolení musí být poskytován na žádost příslušným orgánem nebo orgány uvedenými v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009.
Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající nařízení (ES) č. 116/2009.
Každý z příslušných členských států však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno, nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení.
ODDÍL II
STANDARDNÍ POVOLENÍ
Článek 3
1. Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I. Formulář vývozního povolení musí být vytištěn na bílém bezdřevém papíře upraveném pro psaní o hmotnosti nejméně 55 g/m2.
2. Formuláře mají rozměr 210 × 297 mm.
3. Formuláře jsou vyhotoveny v tištěné nebo elektronické podobě a vyplněny v úředním jazyce Unie, který určí příslušné orgány vydávajícího členského státu.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je formulář předkládán, mohou požádat o překlad do několika nebo jednoho z úředních jazyků tohoto členského státu. V tomto případě hradí náklady na překlad držitel povolení.
4. Členské státy odpovídají za:
a)
vytištění formulářů s uvedením názvu a adresy tiskárny nebo její značky;
b)
přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání formulářů. Způsob identifikace přijatý členskými státy k tomuto účelu je třeba oznámit Komisi, aby o tom mohla uvědomit příslušné orgány ostatních členských států.
5. Formuláře jsou přednostně vyplňovány mechanicky či elektronicky. Žádost však může být vyplněna čitelně ručně; v tomto případě je nutno napsat ji inkoustem a hůlkovými písmeny.
Ať je použit kterýkoliv postup, ve formulářích nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
Článek 4
1. Aniž je dotčen odstavec 3, pro každou zásilku kulturních statků je vydáno zvláštní vývozní povolení.
2. Pro účely odstavce 1 se „zásilkou“ rozumí buď jednotlivý kulturní statek nebo několik kulturních statků.
3. Jedná-li se o zásilku sestávající z více kulturních statků, musejí příslušné orgány určit, zda je nutné vydat pro danou zásilku jedno či několik vývozních povolení.
Článek 5
Formulář obsahuje tři listy:
a)
jeden list označený jako č. 1, který tvoří vlastní žádost;
b)
jeden list označený jako č. 2 pro držitele;
c)
jeden list označený jako č. 3, který musí být vrácen vydávajícímu orgánu.
Článek 6
1. Žadatel vyplní kolonky 1, 3, 6 až 21, 24 a případně i kolonku 25 žádosti a ostatní listy s výjimkou míst, kde je schválený předtisk kolonky nebo kolonek.
Členské státy však mohou stanovit, že je třeba vyplnit pouze žádost.
2. K žádosti musí být přiloženy:
a)
podklady obsahující veškeré potřebné údaje o kulturním statku (statcích) a jeho (jejich) právním postavení ke dni podání žádosti v případě potřeby formou jakýchkoli podpůrných dokladů (faktur, znaleckých posudků atd.);
b)
řádně ověřená fotografie nebo v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů více fotografií, černobílých nebo barevných (o rozměrech nejméně 8 × 12 cm) dotyčných kulturních statků.
Tento požadavek může být nahrazen v případě potřeby a po uvážení příslušných orgánů podrobným seznamem kulturních statků.
3. Příslušné orgány si mohou pro účely udělení vývozního povolení vyžádat fyzické předložení kulturních statků, které mají být vyvezeny.
4. Veškeré náklady vzniklé uplatňováním odstavců 2 a 3 hradí žadatel o vývozní povolení.
5. Pro přiznání vývozního povolení je třeba předložit řádně vyplněný formulář příslušným orgánům, které určí členský stát podle čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 116/2009. Pokud tento orgán vývozní povolení přiznal, ponechá si list č. 1 tento orgán a zbývající listy jsou vráceny držiteli vývozního povolení nebo jeho oprávněnému zástupci.
Článek 7
Spolu s vývozním prohlášením musejí být předloženy následující listy vývozního povolení:
a)
list pro držitele;
b)
list, který má být zaslán vydávajícímu orgánu.
Článek 8
1. Celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby údaje uvedené ve vývozním prohlášení nebo případně na ATA-karnetu byly v souladu s údaji uvedenými ve vývozním povolení a aby v kolonce 44 vývozního prohlášení nebo na kontrolním ústřižku ATA-karnetu byl učiněn odkaz na toto vývozní povolení.
Celní orgán přijme vhodná opatření k zajištění identifikace. Tato opatření mohou spočívat v zapečetění nebo orazítkování celním úřadem. List formuláře vývozního povolení, který je vrácen vydávajícímu orgánu, je přiložen ke kopii 3 jednotného správního dokladu.
2. Po vyplnění kolonky 23 na listu 2 a 3 vrátí celní úřad příslušný k přijetí vývozního prohlášení deklarantovi nebo jeho oprávněnému zástupci list určený pro držitele povolení.
3. List formuláře vývozního povolení, který má být vrácen vydávajícímu orgánu, musí doprovázet zásilku až do celního orgánu v místě, kde opustí celní území Unie.
Celní úřad otiskne své služební razítko do kolonky 26 formuláře a vrátí jej vydávajícímu orgánu.
Článek 9
1. Doba platnosti vývozního povolení nepřesáhne 12 měsíců ode dne jeho vydání.
2. V případě žádosti o dočasný vývoz mohou příslušné orgány určit lhůtu, ve které musejí být kulturní statky opět dovezeny do vydávajícího členského státu.
3. Jestliže skončí platnost vývozního povolení, aniž by bylo použito, držitel neprodleně vrátí originál a listy, které jsou v jeho držbě, vydávajícímu orgánu.
ODDÍL III
ZVLÁŠTNÍ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Unie v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen, je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL IV
OBECNÁ OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen z Unie za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Unie v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, tohoto členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovém papíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního území Unie. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
ODDÍL V
FORMULÁŘE PRO OTEVŘENÁ POVOLENÍ
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vyhotoven v tištěné nebo elektronické podobě v jednom nebo více úředních jazycích Unie.
4. Povolení má rozměry 210 × 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více.
Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk, slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení.
Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení.
Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem hůlkovými písmeny.
Nic v nich nesmí být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno.
ODDÍL VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Nařízení (EHS) č. 752/93 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 18
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 9. listopadu 2012.
32012R1081
L 324/1
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 1081/2012
od 9. studenoga 2012.
za potrebe Uredbe Vijeća (EZ) br. 116/2009 o izvozu kulturnih dobara
(kodificirani tekst)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 116/2009 od 18. prosinca 2008. o izvozu kulturnih dobara (1), a posebno njezin članak 7.,
budući da:
(1)
Uredba Komisije (EEZ) br. 752/93 od 30. ožujka 1993. o utvrđivanju odredbi za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3911/92 o izvozu kulturnih dobara (2) više puta je bitno izmijenjena (3). U interesu jasnoće i racionalnosti navedenu Uredbu treba kodificirati.
(2)
Potrebne su odredbe za provedbu Uredbe (EZ) br. 116/2009, kojom se, između ostalog, predviđa uspostava sustava izdavanja izvoznih dozvola za određene kategorije kulturnih dobara, navedene u Prilogu I. ovoj Uredbi.
(3)
Kako bi se osiguralo da izvozne dozvole predviđene navedenom Uredbom budu ujednačene, treba utvrditi pravila kojima se uređuje izrada, izdavanje i uporaba obrasca. U tu svrhu treba sastaviti ogledni primjerak dozvole.
(4)
S ciljem ukidanja nepotrebnog administrativnog posla, treba uvesti pojam otvorenih dozvola radi privremenog izvoza kulturnih dobara od strane odgovornih osoba ili organizacija radi upotrebe i/ili izlaganja u trećim zemljama.
(5)
Države članice koje žele iskoristiti takve pogodnosti trebaju moći to učiniti u odnosu na svoja vlastita kulturna dobra, osobe i organizacije. Uvjeti koje treba ispuniti razlikovat će se od jedne do druge države članice. Države članice morale bi se moći odlučiti za upotrebu otvorenih dozvola ili ne te utvrditi uvjete koje treba zadovoljiti prilikom njihovog izdavanja.
(6)
Izvozne dozvole trebale bi se sastaviti na jednom od službenih jezika Unije.
(7)
Mjere predviđene ovom Uredbom u skladu su s mišljenjem odbora iz članka 8. Uredbe (EZ) br. 116/2009,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
ODJELJAK I.
OBRAZAC DOZVOLE
Članak 1.
1. Tri su vrste dozvola za izvoz kulturnih dobara koje se izdaju i koriste u skladu s Uredbom (EZ) br. 116/2009 i ovom Uredbom:
(a)
standardna dozvola;
(b)
posebna otvorena dozvola;
(c)
opća otvorena dozvola.
2. Upotreba izvoznih dozvola ni na koji način ne utječe na obveze u vezi s izvoznim formalnostima ili s njima povezanim dokumentima.
3. Nadležno tijelo ili tijela iz članka 2. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 116/2009 na zahtjev dostavlja obrasce izvoznih dozvola.
Članak 2.
1. Standardna dozvola se obično koristi za svaki izvoz koji podliježe Uredbi (EZ) br. 116/2009.
Međutim, svaka pojedina država članica može odlučiti želi li izdati neku posebnu ili opću otvorenu dozvolu, koja se može koristiti umjesto standardne, ako su ispunjeni posebni uvjeti koji se na njih odnose, kako je utvrđeno u člancima 10. i 13.
2. Posebna otvorena dozvola obuhvaća uzastopan privremeni izvoz određenog kulturnog dobra koji provodi određena osoba ili organizacija, kako je utvrđeno u članku 10.
3. Opća otvorena dozvola obuhvaća svaki privremeni izvoz nekog od onih kulturnih dobara koja čine dio trajne zbirke muzeja ili druge institucije, kako je utvrđeno u članku 13.
4. Država članica može oduzeti svaku posebnu ili opću otvorenu dozvolu u bilo kojem trenutku ako uvjeti pod kojima je izdana više nisu ispunjeni. Odmah obavješćuje Komisiju ako izdana dozvola nije vraćena i postoji mogućnost njezinog korištenja na nepravilan način. Komisija odmah obavješćuje druge države članice.
5. Države članice mogu na svom nacionalnom državnom području uvesti bilo koje primjerene mjere koje smatraju potrebnim radi nadzora upotrebe njihovih vlastitih otvorenih dozvola.
ODJELJAK II.
STANDARDNA DOZVOLA
Članak 3.
1. Standardne dozvole izdaju se na obrascu čiji je model određen u Prilogu I. Obrazac se tiska na bijelom papiru bez mehaničke pulpe, na kojem je moguće pisati, a težina mora biti najmanje 55 g/m2.
2. Dimenzije obrazaca su 210 × 297 mm.
3. Obrasci se proizvode u tiskanom ili elektroničkom obliku i ispunjavaju na službenom jeziku Unije koji određuju nadležna tijela države članice koja dozvolu izdaje.
Nadležna tijela države članice u kojoj se obrazac podnosi mogu zatražiti prijevod na jezik, ili na jedan od službenih jezika te države članice. U tom slučaju, troškove prijevoda snosi nositelj dozvole.
4. Države članice odgovorne su za:
(a)
tiskanje obrazaca, na kojima se navodi naziv i adresa tiskare ili identifikacijska oznaka;
(b)
poduzimanje svih mjera potrebnih za izbjegavanje krivotvorenja obrazaca. Države članice obavješćuju Komisiju o načinima identifikacije koje su usvojile u tu svrhu. Komisija o tome obavješćuje nadležna tijela drugih država članica.
5. Obrasci se, ako je moguće, ispunjavaju mehaničkim ili elektroničkim putem. Ipak, zahtjev se može ispuniti čitko rukom. U tom se slučaju ispisuje tintom i velikim slovima.
Bez obzira na to koji se postupak koristi, obrasci ne smiju sadržavati izbrisane ili precrtane riječi ili druge izmjene.
Članak 4.
1. Ne dovodeći u pitanje stavak 3., zasebna izvozna dozvola izdaje se za svaku pošiljku kulturnih dobara.
2. Za potrebe stavka 1., pošiljka znači jedno kulturno dobro ili više kulturnih dobara.
3. Ako pošiljka sadrži više kulturnih dobara, nadležna tijela odlučuju izdaje li se za takvu pošiljku jedna ili nekoliko izvoznih dozvola.
Članak 5.
Obrazac se sastoji od tri lista:
(a)
lista označenog brojem 1, koji predstavlja zahtjev;
(b)
lista označenog brojem 2, za nositelja;
(c)
lista označenog brojem 3, koji se vraća tijelu koje izdaje dozvolu.
Članak 6.
1. Podnositelj zahtjeva na zahtjevu i drugim listovima ispunjava rubrike 1, 3, 6 do 21, 24 te, prema potrebi, 25 i ostale listove, osim ako nije dopušteno popunjavanje rubrike ili rubrika unaprijed.
Međutim, države članice mogu odrediti da je potrebno ispuniti samo zahtjev.
2. Zahtjev mora biti popraćen:
(a)
dokumentacijom koja sadrži sve bitne podatke o kulturnom dobru (kulturnim dobrima) i njegovom (njihovom) pravnom položaju u trenutku podnošenja zahtjeva, u obliku bilo kakvih popratnih dokumenata (računa, stručnih procjena itd.) gdje je primjereno;
(b)
pravilno ovjerenom crno-bijelom ili fotografijom u boji ili, prema potrebi i odlukom nadležnih tijela, fotografijama (dimenzija najmanje 8 cm × 12 cm) tih kulturnih dobara.
Ovaj se zahtjev može zamijeniti, prema potrebi i odlukom nadležnih tijela, detaljnim popisom kulturnih dobara.
3. Nadležna tijela mogu zahtijevati, u svrhu izdavanja izvozne dozvole, fizičko predočenje kulturnih dobara koja će se izvoziti.
4. Sve troškove nastale primjenom stavaka 2. i 3. snosi podnositelj zahtjeva koji traži izvoznu dozvolu.
5. Za izdavanje izvozne dozvole, pravilno ispunjen obrazac podnosi se nadležnim tijelima koja određuju države članice prema članku 2. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 116/2009. Kada nadležno tijelo izda izvoznu dozvolu, prvi list zadržava to tijelo, a preostali se listovi vraćaju nositelju izvozne dozvole ili njegovom ovlaštenom predstavniku.
Članak 7.
Izvoznoj deklaraciji prilaže se:
(a)
list za nositelja;
(b)
list koji se vraća tijelu koje je izdalo dozvolu.
Članak 8.
1. Carinarnica ovlaštena za rukovanje izvoznom deklaracijom provjerava da su unosi na izvoznoj deklaraciji ili, prema potrebi, karnet ATA, odgovaraju unosima na izvoznoj dozvoli te da je upućivanje na izvoznu dozvolu uneseno u rubriku 44 izvozne deklaracije ili na talon karneta ATA.
Carinarnica poduzima odgovarajuće mjere u svrhu identifikacije. Te se mjere sastoje od stavljanja žiga ili pečata carinarnice. List obrasca izvozne dozvole koji se treba vratiti tijelu koje ju je izdalo prilaže se primjerku 3 jedinstvene carinske deklaracije.
2. Nakon popunjavanja rubrike 23 na listovima 2. i 3., carinarnica ovlaštena prihvatiti izvoznu deklaraciju vraća podnositelju deklaracije ili njegovom ovlaštenom predstavniku, list namijenjen nositelju.
3. List obrasca izvozne dozvole koji se treba vratiti tijelu koje izdaje dozvolu mora pratiti pošiljku do carinarnice na mjestu izlaza iz carinskog područja Unije.
Carinarnica stavlja svoj pečat na rubriku 26 obrasca i vraća ga tijelu koje izdaje dozvolu.
Članak 9.
1. Razdoblje valjanosti izvoznih dozvola ne smije prelaziti 12 mjeseci od datuma izdavanja.
2. U slučaju zahtjeva za privremenim izvozom, nadležna tijela mogu odrediti rok unutar kojeg se kulturna dobra moraju ponovno uvesti u državu članicu koja dozvolu izdaje.
3. Ako izvozna dozvola istekne, a da nije korištena, nositelj odmah vraća listove koje posjeduje tijelu nadležnom za izdavanje dozvole.
ODJELJAK III.
POSEBNE OTVORENE DOZVOLE
Članak 10.
1. Posebne otvorene dozvole mogu se izdati za određeno kulturno dobro koje se može redovito privremeno izvoziti iz Unije radi upotrebe i/ili izlaganja u trećoj zemlji. Kulturno dobro mora biti u vlasništvu ili zakonitom posjedu osobe ili organizacije koja koristi i/ili izlaže to dobro.
2. Dozvola se može izdati samo pod uvjetom da su nadležna tijela uvjerena da ta osoba ili organizacija pruža sva potrebna jamstva za vraćanje dobra u dobrom stanju u Uniju i ako se dobro može tako opisati ili označiti da u trenutku privremenog izvoza neće biti nikakve sumnje da je dobro koje se izvozi ono koje je opisano u posebnoj otvorenoj dozvoli.
3. Dozvola ne smije vrijediti za razdoblje dulje od pet godina.
Članak 11.
Dozvola se prilaže pisanoj izvoznoj deklaraciji ili se stavlja na raspolaganje u drugim slučajevima, kako bi se na zahtjev mogla dati na uvid zajedno s kulturnim dobrima u svrhu ispitivanja.
Nadležna tijela države članice u kojoj se dozvola predočava mogu zatražiti prijevod dozvole na jezik te države članice ili jedan od njezinih službenih jezika. U tom slučaju, troškove prijevoda snosi nositelj dozvole.
Članak 12.
1. Carinarnica ovlaštena za prihvaćanje izvozne deklaracije osigurava da su predočena dobra ona koja su opisana na izvoznoj dozvoli i da se na tu dozvolu upućuje u rubrici 44 izvozne deklaracije, ako se zahtijeva pisana izjava.
2. Ako se zahtijeva pisana izjava, tada se dozvola prilaže primjerku 3 jedinstvene carinske deklaracije i takva dozvola prati dobro do carinarnice na mjestu izlaza iz carinskog područja Unije. Kada se primjerak 3 Jedinstvene carinske deklaracije stavlja na raspolaganje izvozniku ili njegovom predstavniku, na raspolaganje mu se također stavlja i dozvola radi kasnije upotrebe.
ODJELJAK IV.
OPĆE OTVORENE DOZVOLE
Članak 13.
1. Opće otvorene dozvole mogu se izdati muzejima ili drugim institucijama za privremeni izvoz nekog od dobara koja pripadaju njihovoj trajnoj zbirci, a koja se mogu redovito privremeno izvoziti iz Unije radi izlaganja u trećoj zemlji.
2. Dozvola se može izdati samo ako su nadležna tijela uvjerena da dotična institucija daje sva potrebna jamstva za vraćanje dobra u dobrom stanju u Uniju. Dozvola se može koristiti za bilo koju kombinaciju dobara u trajnoj zbirci u svakoj prigodi privremenog izvoza. Može se koristiti za niz različitih kombinacija dobara bilo uzastopno ili istodobno.
3. Dozvola ne smije vrijediti za razdoblje dulje od pet godina.
Članak 14.
Dozvola se prilaže izvoznoj deklaraciji.
Nadležna tijela države članice u kojoj se dozvola predočava mogu zatražiti prijevod dozvole na jezik te države članice ili jedan od njezinih službenih jezika. U tom slučaju, troškove prijevoda snosi nositelj dozvole.
Članak 15.
1. Carinarnica ovlaštena za prihvaćanje izvozne deklaracije osigurava da se dozvola predočava zajedno s popisom dobara koja su i opisana u izvoznoj deklaraciji. Popis mora biti na papiru sa zaglavljem institucije, a svaku stranicu potpisuje jedna od osoba iz institucije, koje su navedene na dozvoli. Svaka je stranica također ovjerena pečatom institucije, koja je navedena na dozvoli. Uputa na dozvolu navodi se u rubrici 44 izvozne deklaracije.
2. Dozvola se prilaže uz primjerak 3 jedinstvene carinske deklaracije i takva dozvola prati dobro do carinarnice na mjestu izlaza iz carinskog područja Unije. Kada se primjerak 3 jedinstvene carinske deklaracije stavlja na raspolaganje izvozniku ili njegovom predstavniku, na raspolaganje mu se također stavlja i dozvola radi kasnije upotrebe.
ODJELJAK V.
OBRASCI OTVORENIH DOZVOLA
Članak 16.
1. Posebne otvorene dozvole izdaju se na obrascu, čiji je uzorak sadržan u Prilogu II.
2. Opće otvorene dozvole izdaju se na obrascu, čiji je uzorak sadržan u Prilogu III.
3. Obrazac dozvole proizvodi se u tiskanom ili elektroničkom obliku i ispunjava na jednom ili više službenih jezika Unije.
4. Dozvola je dimenzija 210 × 297 mm. Dopušteno je odstupanje po duljini od minus 5 mm ili plus 8 mm.
Papir koji se koristi je bijeli, bez mehaničke pulpe, na kojem je moguće pisati, a težina mora biti najmanje 55 g/m2. Ima otisnut „guilloche” uzorak pozadine u svijetloplavoj boji kako bi se otkrila svaka krivotvorina pomoću mehaničkog ili kemijskog sredstva.
5. Drugi list dozvole, koji nema „guilloche” uzorak pozadine, služi samo za osobnu upotrebu izvozniku ili za evidenciju.
Obrazac zahtjeva, koji će se koristiti, propisuju države članice.
6. Države članice mogu zadržati pravo tiskanja obrazaca dozvola ili ih mogu dati na tiskanje ovlaštenim tiskarama. U potonjem slučaju, ovlaštenje mora biti navedeno na svakom obrascu.
Na svakoj potvrdi mora biti otisnut naziv i adresa tiskare ili znak po kojemu je tiskara službeno prepoznatljiva. Osim toga, na obrascu je ispisan ili pečatom otisnut serijski broj po kojem se isti identificira.
7. Države članice odgovorne su za poduzimanje svake mjere potrebne radi izbjegavanja krivotvorenja dozvola.
Države članice obavješćuju Komisiju o načinima identifikacije, koje su usvojile u tu svrhu. Komisija o tome obavješćuje nadležna tijela drugih država članica.
8. Dozvole se ispunjavaju mehaničkim ili elektroničkim putem. U iznimnim se okolnostima mogu ispuniti crnom kemijskom olovkom velikim tiskanim slovima.
Ne smiju sadržavati prebrisane ili precrtane riječi ili druge izmjene.
ODJELJAK VI.
ZAVRŠNE ODREDBE
Članak 17.
Uredba (EEZ) br. 752/93 stavlja se izvan snage.
Upućivanja na Uredbu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Uredbu i tumače se u skladu s korelacijskom tabelom u Prilogu V.
Članak 18.
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 9. studenoga 2012.