SMĚRNICE RADY 2013/43/EU
ze dne 22. července 2013,
kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o volitelné a dočasné používání mechanismu přenesení daňové povinnosti ve vztahu k dodání některého zboží a poskytnutí některých služeb s vysokým rizikem podvodů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 2006/112/ES (3) stanoví, že daň z přidané hodnoty (DPH) je povinna odvést každá osoba povinná k dani uskutečňující plnění zahrnující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby. U přeshraničních plnění a některých domácích vysoce rizikových odvětví je však stanoveno přenesení povinnosti odvést daň na osobu, které je dodáno zboží nebo poskytnuta služba (mechanismus přenesení daňové povinnosti).
(2)
Vzhledem k závažnosti podvodů v oblasti DPH by členským státům mělo být povoleno dočasně používat mechanismus, kterým se povinnost odvést daň přesouvá na osobu, pro kterou je zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečněno, v případě dodání určitých kategorií zboží či poskytnutí určitých kategorií služeb, i když tyto kategorie nejsou uvedeny v článku 199 směrnice 2006/112/ES, ani se na ně nevztahují zvláštní odchylky udělené členským státům.
(3)
Za tímto účelem předložila Komise v roce 2009 návrh se seznamem řady zboží a služeb, u nichž by mohl být po omezenou dobu používán mechanismus přenesení daňové povinnosti. Rada se rozhodla pro rozdělení návrhu a přijala směrnici Rady 2010/23/EU (4), která se však omezila pouze na povolenky na emise skleníkových plynů, neboť situace s podvody v tomto odvětví si vyžádala okamžitou reakci. Rada zároveň učinila politický závazek, že bude pokračovat v jednáních o zbývající části návrhu Komise.
(4)
Od té doby se objevily podvody i v jiných odvětvích, a ke zbývající části návrhu Komise by tudíž mělo být přidáno nové zboží a služby, pokud jde o předem stanovený seznam zboží a služeb, u nichž by se mohlo používat přenesení daňové povinnosti. K podvodům dochází především v souvislosti s dodáváním plynu a elektřiny, poskytováním telekomunikačních služeb, dodáváním herních konzolí, tabletů a laptopů, obilovin, technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, a surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů.
(5)
Zavedení mechanismu přenesení daňové povinnosti, který se nepoužívá obecně, ale je zaměřen na toto zboží a služby, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům, by nemělo nepříznivě ovlivnit základní principy systému DPH, jako jsou dělené platby.
(6)
Předem stanovený seznam, z něhož mohou členské státy vybírat, by měl být omezen na dodání zboží a poskytnutí služeb, které jsou podle nedávných zkušeností obzvláště náchylné k podvodům.
(7)
Při používání mechanismu přenesení daňové povinnosti jsou členské státy oprávněny stanovit podmínky pro používání tohoto mechanismu, včetně stanovení prahových hodnot, kategorií dodavatelů, poskytovatelů, pořizovatelů nebo příjemců, na které se tento mechanismus vztahuje, a částečné používání mechanismu v rámci jednotlivých kategorií.
(8)
Jelikož je mechanismus přenesení daňové povinnosti dočasným opatřením do doby, než budou přijata dlouhodobější legislativní řešení zaměřená na zvýšení odolnosti systému DPH vůči daňovým podvodům, měl by se mechanismus přenesení daňové povinnosti podle článku 199a směrnice 2006/112/ES používat pouze po omezenou dobu.
(9)
Aby bylo zajištěno, že mechanismus přenesení daňové povinnosti bude možné používat po dostatečně dlouhou dobu tak, aby byl účinný a bylo možno jej následně zhodnotit, je nutné prodloužit jeho stávající dobu použitelnosti, která končí dne 30. června 2015. Stejně tak by mělo být posunuto datum, do kdy má být provedeno hodnocení, jakož i datum, do kdy je třeba oznámit, že dochází k přesunu podvodného jednání.
(10)
Aby mohly používat mechanismus přenesení daňové povinnosti ve výše uvedených případech všechny členské státy, je nutné přijmout zvláštní změnu směrnice 2006/112/ES.
(11)
Jelikož cílem navrhovaného opatření je řešit problém podvodů v oblasti DPH prostřednictvím dočasných opatření, která se odchylují od stávajících pravidel Unie, a tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale lze jej dosáhnout jedině na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(12)
Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2006/112/ES se mění takto:
1)
V článku 193 se slova „článků 194 až 199“ nahrazují slovy „článků 194 až 199b“.
2)
Článek 199a se mění takto:
a)
v odstavci 1 se uvozující věta nahrazuje tímto:
„1. Členské státy mohou do 31. prosince 2018 na dobu alespoň dvou let stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z tohoto zboží nebo poskytnuta některá z těchto služeb:“;
b)
v odstavci 1 se doplňují nová písmena, která znějí:
„c)
dodání mobilních telefonů, to jest zařízení vyrobených nebo upravených pro použití ve spojení se sítí, která má licenci, a provozovaných na stanovených frekvencích, bez ohledu na to, zda mají další využití;
d)
dodání zařízení s integrovanými obvody, jako jsou mikroprocesory a centrální procesorové jednotky, ve stavu před zabudováním do výrobků pro konečné uživatele;
e)
dodání plynu a elektřiny obchodníkovi povinnému k dani definovanému v čl. 38 odst. 2;
f)
dodání certifikátů plynu a elektřiny;
g)
poskytnutí telekomunikačních služeb definovaných v čl. 24 odst. 2;
h)
dodání herních konzolí, tabletů a laptopů;
i)
dodání obilovin a technických plodin, včetně olejnatých semen a cukrové řepy, které nejsou běžně používány v nezměněném stavu ke konečné spotřebě;
j)
dodání surových či polozpracovaných kovů, včetně drahých kovů, na které se jinak nevztahuje čl. 199 odst. 1 písm. d), zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti podle článků 311 až 343 ani zvláštní režim pro investiční zlato podle článků 344 až 356.“;
c)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„1a. Členské státy mohou stanovit podmínky pro používání mechanismu uvedeného v odstavci 1.
1b. Používání mechanismu uvedeného v odstavci 1, pokud jde o dodání kteréhokoli ze zboží nebo poskytnutí kterýchkoli služeb uvedených v písm. c) až j) uvedeného odstavce, je podmíněno zavedením vhodných a účinných ohlašovacích povinností pro osoby povinné k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby, na něž se vztahuje mechanismus uvedený v odstavci 1.“;
d)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Členské státy uvědomí výbor pro DPH o používání mechanismu uvedeného v odstavci 1 v okamžiku zavedení tohoto mechanismu, přičemž Komisi poskytnou tyto informace:
a)
oblast působnosti opatření, kterým se mechanismus zavádí, společně s druhem a charakteristikou podvodu, a podrobný popis doprovodných opatření, včetně veškerých ohlašovacích povinností uložených osobám povinným k dani a jakýchkoli kontrolních opatření;
b)
opatření přijatá s cílem informovat příslušné osoby povinné k dani o zavedení používání mechanismu;
c)
hodnotící kritéria umožňující srovnání podvodných jednání ve vztahu ke zboží a službám uvedeným v odstavci 1 před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, srovnání podvodných jednání ve vztahu k jinému zboží a jiným službám před zavedením mechanismu a po jeho zavedení, jakož i posouzení případného nárůstu jiných druhů podvodných jednání po zavedení mechanismu oproti době před jeho zavedením;
d)
datum začátku používání opatření, kterým se mechanismus zavádí, a dobu, po kterou se bude používat.“;
e)
v odst. 3 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
„Členské státy používající mechanismus uvedený v odstavci 1 podají Komisi do 30. června 2017 zprávu založenou na hodnotících kritériích uvedených v odst. 2 písm. c).“;
f)
v odst. 3 druhém pododstavci se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
dopad na podvodná jednání týkající se dodání zboží nebo poskytnutí služeb, na které se opatření vztahuje;“
g)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Každý členský stát, který po vstupu tohoto článku v platnost zjistí změnu trendů podvodných jednání na svém území, pokud jde o zboží či služby uvedené v odstavci 1, předloží v tomto směru do 30. června 2017 zprávu Komisi.
5. Komise předloží před 1. lednem 2018 Evropskému parlamentu a Radě celkovou hodnotící zprávu o účincích mechanismu stanoveného v odstavci 1 v oblasti boje proti podvodům.“
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Tato směrnice se použije do 31. prosince 2018.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 22. července 2013.
DIREKTIVA VIJEĆA 2013/43/EU
оd 22. srpnja 2013.
o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost u vezi s neobveznom i privremenom primjenom mehanizma obrnutog oporezivanja na isporuke određene robe i usluga podložnih prijevari
VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 113.,
uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
budući da:
(1)
Direktivom Vijeća 2006/112/EZ (3) određuje se da je svaki porezni obveznik koji obavlja transakcije koje uključuju oporezivu isporuku robe ili usluga dužan plaćati porez na dodanu vrijednost (PDV). Međutim, za prekogranične transakcije i za određene visoko rizične domaće sektore predviđen je prijenos obveze plaćanja PDV-a na osobu kojoj je obavljena isporuka (mehanizam obrnutog oporezivanja).
(2)
S obzirom na ozbiljnost prijevara u vezi s PDV-om, državama članicama trebalo bi omogućiti da privremeno primjenjuju mehanizam kojim se obveza plaćanja PDV-a na isporuku određenih kategorija robe i usluga prebacuje na osobu kojoj je obavljena oporeziva isporuke robe ili usluga, uključujući i kada te kategorije nisu navedene u članku 199. Direktive 2006/112/EZ niti podliježu posebnim odstupanjima odobrenima državama članicama.
(3)
S tim je ciljem Komisija 2009. izradila prijedlog, navodeći veći broj robe i usluga na koje bi se, na ograničeno razdoblje, mogao primjenjivati mehanizam obrnutog oporezivanja. Vijeće je odlučilo razdijeliti prijedlog te je donijelo Direktivu Vijeća 2010/23/EU (4) koja je, međutim, bila ograničena samo na trgovanje emisijskim jedinicama stakleničkih plinova jer je situacija s prijevarama u tom sektoru zahtijevala hitnu reakciju. Vijeće se istodobno politički obvezalo na nastavak pregovora o preostalom dijelu prijedloga Komisije.
(4)
U međuvremenu je do prijevara došlo u drugim sektorima te bi stoga trebalo dodati novu robu i usluge preostalom dijelu prijedloga Komisije u pogledu unaprijed utvrđenog popisa robe i usluga na koje bi se moglo primjenjivati obrnuto oporezivanje. Do slučajeva prijevare osobito je došlo u vezi s isporukom plina i električne energije, telekomunikacijskih usluga, igraćih konzola, tabletnih računala i prijenosnih računala, žitarica, industrijskih usjeva uključujući uljano sjemenje i šećernu repu, kao i sirove i poluobrađene metale uključujući plemenite metale.
(5)
Uvođenje mehanizma obrnutog oporezivanja koji bi se upotrebljavao za tu robu i usluge, koji su prema nedavnim iskustvima osobito podložni prijevari, za razliku od njegove opće primjene, ne bi smjelo negativno utjecati na temeljna načela sustava PDV-a, kao što su obročna plaćanja.
(6)
Unaprijed sastavljen popis, s kojega države članice mogu odabrati, trebao bi biti ograničen na isporuke robe i usluga koje su, prema nedavnim iskustvima, osobito podložne prijevari.
(7)
Pri primjeni mehanizma obrnutog oporezivanja države članice mogu same utvrditi uvjete za primjenu mehanizma uključujući određivanje pragova, kategorija dobavljača ili primatelja na koje se taj mehanizam može primjenjivati i djelomičnu primjenu mehanizma unutar kategorija.
(8)
S obzirom na to da je mehanizam obrnutog oporezivanja privremena mjera do usvajanja dugoročnih zakonodavnih rješenja kojima bi sustav PDV-a postao otporniji na slučajeve prijevare u vezi s PDV-om, mehanizam obrnutog oporezivanja uspostavljen člankom 199.a Direktive 2006/112/EZ trebao bi se primjenjivati samo u ograničenom vremenskom razdoblju.
(9)
Kako bi se primjena mehanizma obrnutog oporezivanja osigurala na vremensko razdoblje dostatno za ostvarenje njegove učinkovitosti te kako bi se omogućilo naknadno ocjenjivanje, potrebno je produljiti trenutačni rok koji istječe 30. lipnja 2015. Isto bi tako trebalo produljiti razdoblje ocjenjivanja i odgoditi rok do kojeg je potrebno izvijestiti o pomaku u prijevarnim radnjama.
(10)
Kako bi se svim državama članicama omogućila primjena mehanizma obrnutog oporezivanja kako je gore navedeno, potrebna je posebna izmjena Direktive 2006/112/EZ.
(11)
S obzirom na to da cilj predložene mjere, to jest reagiranje na prijevare u vezi s PDV-om putem privremenih mjera koje odstupaju od postojećih pravila Unije, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego ga se može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti određenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.
(12)
Direktivu 2006/112/EZ stoga bi trebalo na odgovarajući način izmijeniti,
DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
Članak 1.
Direktiva 2006/112/EZ mijenja se kako slijedi:
(1)
U članku 193. upućivanje na „članke 194. do 199.” zamjenjuje se upućivanjem na „članke 194. do 199.b”.
(2)
Članak 199.a mijenja se kako slijedi:
(a)
U stavku 1. prva rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Države članice mogu, do 31. prosinca 2018. i na razdoblje od najmanje dvije godine, predvidjeti da osoba odgovorna za plaćanje PDV-a bude porezni obveznik kojem je obavljena bilo koja od sljedećih isporuka:”;
(b)
U stavku 1. dodaju se sljedeće točke:
„(c)
isporuke mobilnih telefona, to jest uređaja izrađenih ili prilagođenih za korištenje pomoću ovlaštene mreže i koji rade na određenim frekvencijama, bez obzira na to imaju li bilo koju drugu namjenu;
(d)
isporuke uređaja s integriranim krugom, kao što su mikroprocesori i središnje jedinice za obradu u stanju prije integracije u proizvode za krajnje korisnike;
(e)
isporuke plina i električne energije oporezivom preprodavaču, kako je definiran u članku 38. stavku 2.;
(f)
isporuke certifikata plina i električne energije;
(g)
isporuke telekomunikacijskih usluga, kako su definirane u članku 24. stavku 2.;
(h)
isporuke igraćih konzola, tabletnih računala i prijenosnih računala;
(i)
isporuke žitarica, industrijskih usjeva uključujući uljano sjemenje i šećernu repu, koji se uobičajeno upotrebljavaju u neizmijenjenom stanju za krajnju potrošnju;
(j)
isporuke sirovih i poluobrađenih metala, uključujući plemenite metale, kada se na njih inače ne odnosi članak 199. stavak 1. točka (d), posebna odredba za rabljenu robu, umjetnine, kolekcionarske predmete i antikvitete, sukladno člancima 311. do 343. ili posebna odredba za investicijsko zlato, u skladu s člancima 344. do 356.”;
(c)
Umeću se sljedeći stavci:
„1.a Države članice mogu utvrditi uvjete za primjenu mehanizma predviđenog u stavku 1.
1.b Primjena mehanizma predviđenog u stavku 1. na isporuku bilo koje od robe ili usluga navedenih u točkama (c) do (j) tog stavka podliježe uvođenju odgovarajućih i djelotvornih obveza izvješćivanja za porezne obveznike koji isporučuju robu ili usluge na koje se primjenjuje mehanizam predviđen u stavku 1.”;
(d)
Stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
„2. Države članice obavješćuju Odbor za PDV o primjeni mehanizma predviđenog u stavku 1. prilikom uvođenja svakog takvog mehanizma te Odboru za PDV dostavljaju sljedeće informacije:
(a)
područje primjene mjere kojom se mehanizam primjenjuje, zajedno s vrstom i značajkama prijevare, kao i podroban opis popratnih mjera, uključujući sve obveze izvješćivanja za porezne obveznike i sve mjere kontrole;
(b)
radnje poduzete kako bi se relevantni porezni obveznici obavijestili o početku primjene mehanizma;
(c)
kriterije za ocjenjivanje kako bi se omogućila usporedba između prijevarnih aktivnosti u vezi s robom i uslugama navedenima u stavku 1. prije i nakon primjene mehanizma, prijevarnih aktivnosti u vezi s drugom robom i uslugama prije i nakon primjene mehanizma te o svakom porastu drugim vrsta prijevarnih aktivnosti prije i nakon primjene mehanizma;
(d)
datum početka i razdoblje koje obuhvaća mjera kojom se mehanizam primjenjuje.”;
(e)
U stavku 3. prvom podstavku, prva rečenica zamjenjuje se sljedećim:
„Države članice koje primjenjuju mehanizam predviđen u stavku 1., na temelju kriterija za ocjenjivanje predviđenih u stavku 2. točki (c), podnose izvješće Komisiji najkasnije 30. lipnja 2017.”;
(f)
U stavku 3. drugom podstavku, točka (a) zamjenjuje se sljedećim:
„(a)
učinka na prijevarne aktivnosti u odnosu na isporuke robe i usluga koje mjera obuhvaća;”;
(g)
Stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
„4. Svaka država članica koja je uočila pomak u trendovima prijevarnih aktivnosti na svojem državnom području u vezi s robom i uslugama navedenima u stavku 1. od dana stupanja na snagu ovog članka u odnosu na takvu robu i usluge, Komisiji podnosi izvješće o tome najkasnije 30. lipnja 2017.
5. Komisija prije 1. siječnja 2018. podnosi Europskom parlamentu i Vijeću sveobuhvatno izvješće o procjeni učinka mehanizma predviđenog u stavku 1. na suzbijanje prijevara.”.
Članak 2.
Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Članak 3.
Ova se Direktiva primjenjuje do 31. prosinca 2018.
Članak 4.
Ova je Direktiva upućena državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 22. srpnja 2013.