NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 715/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy měděný šrot přestává být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s měděným šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy měděný šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci využitelného měděného šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po měděném šrotu, který lze použít jako surovinu pro výrobu neželezných kovů. Měděný šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy nebo specifikace vyžadované hutnictvím neželezných kovů.
(3)
Kritéria stanovující, kdy měděný šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby měděný šrot získaný procesem využití odpadů splňoval technické požadavky pro hutnictví neželezných kovů, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí nebo lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i měděného šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci měděného šrotu bez nebezpečných vlastností a dostatečně prostého složek jiných než měď a nekovových příměsí.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o měděném šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu s měděným šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s měděným šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že bude nutno tato kritéria přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy měděný šrot přestává být odpadem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a předala jej Evropskému parlamentu. Rada během dvouměsíční lhůty stanovené článkem 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2) nerozhodla, a Komise proto návrh bez prodlení předložila Evropskému parlamentu. Evropský parlament proti opatření nevznesl během čtyř měsíců od výše uvedeného předání námitku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria určující, kdy měděný šrot přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené směrnicí 2008/98/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„měděným šrotem“ se rozumí kovový šrot obsahující převážně měď a slitiny mědi;
2)
„držitelem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem měděného šrotu;
3)
„výrobcem“ se rozumí držitel, který jako první předává měděný šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento měděný šrot přestal být odpadem;
4)
„dovozcem“ se rozumí jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží na celní území Unie měděný šrot, který přestal být odpadem;
5)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ se rozumí zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností měděného šrotu;
6)
„vizuální prohlídkou“ se rozumí prohlídka všech částí dodávky měděného šrotu lidskými smysly nebo za použití jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
7)
„dodávkou“ se rozumí určité množství měděného šrotu určeného k přepravě od původce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro měděný šrot
Měděný šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
1)
měděný šrot získaný procesem využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
2)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
3)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití byl zpracován v souladu s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
4)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 4 a 5.
Článek 4
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce měděného šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky měděného šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 5
Systém řízení
1. Výrobce zavede vhodný systém řízení umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článku 3.
2. Systém řízení zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
monitorování kvality měděného šrotu získaného procesem využití podle ustanovení oddílu 1 přílohy I (včetně odběru a rozboru vzorků);
b)
účinnosti monitorování záření podle oddílu 1.5 přílohy I;
c)
vstupní kontroly odpadu používaného jako vstupní materiál pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I;
d)
monitorování postupů a technik zpracování popsaných v oddíle 3.3 přílohy I;
e)
zpětné vazby od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu měděného šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
přezkumu a zlepšování systému řízení;
h)
odborné přípravy zaměstnanců.
3. Systém řízení předepisuje pro každé z kritérií zvláštní monitorovací požadavky, které jsou uvedeny v příloze I.
4. Pokud některý z postupů zpracování uvedených v oddíle 3.3 přílohy I provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení, který je v souladu s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3), který získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 (4), který je akreditovaný nebo licencovaný v souladu s tímto nařízením, ověří, že systém řízení je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření se provádí vždy jednou za tři roky.
Za ověřovatele s dostatečnou specifickou zkušeností pro výkon ověřování uvedeného v tomto nařízení se považují pouze ověřovatelé s tímto rozsahem akreditace nebo licence podle kódů NACE daných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5):
a)
* kód NACE 38 (Shromažďování, zpracování a likvidace odpadu; zpracování odpadu k dalšímu využití) nebo
b)
* kód NACE 24 (Výroba základních kovů), zejména pak kód 24.44 (Výroba mědi).
6. Dovozce od svých dodavatelů požaduje, aby zavedli systém řízení, který splňuje požadavky odstavců 1, 2 a 3 a který ověří nezávislý externí ověřovatel.
Systém řízení u dodavatele musí být certifikován subjektem posuzování shody, který je akreditován jedním z těchto způsobů:
a)
akreditačním subjektem, který pro výkon této činnosti úspěšně prošel vzájemným hodnocením provedeným orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
environmentálním ověřovatelem, který získal akreditaci nebo licenci od akreditačního nebo licenčního orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1221/2009, který také podléhá vzájemnému hodnocení podle článku 31 uvedeného nařízení.
Ověřovatelé, kteří chtějí působit ve třetích zemích, musí získat zvláštní akreditaci nebo licenci, a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení (ES) č. 765/2008 nebo nařízení (ES) č. 1221/2009, a zároveň v rozhodnutí Komise 2011/832/EU (6).
7. Výrobce svůj systém řízení na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
UREDBA KOMISIJE (EU) br. 715/2013
оd 25. srpnja 2013.
o utvrđivanju kriterija ne temelju koji se određuje kada bakreni otpad prestaje biti otpad u skladu s Direktivom 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. godine o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (1), a posebno njezin članak 6. stavak 2.,
budući da:
(1)
Ocjena nekoliko protoka otpada pokazala je da bi tržištima za oporabu bakrenog otpada koristilo kada bi se utvrdili posebni kriteriji na temelju kojih se određuje kada bakreni otpad dobiven od otpada prestaje biti otpad. Ti bi kriteriji trebali osigurati visoku razinu zaštite okoliša. Oni ne bi smjeli dovoditi u pitanje klasifikaciju oporabljenog bakrenog otpada kao otpada od strane trećih zemalja.
(2)
Izvješća Zajedničkog istraživačkog centra Europske komisije pokazala su da postoji tržište i potražnja za uporabu bakrenog otpada kao sirovine u industriji neželjeznih metala. Bakreni otpad stoga bi trebao biti dovoljno čist i zadovoljavati mjerodavne norme ili specifikacije koje zahtijeva industrija neželjeznih metala.
(3)
Kriteriji na temelju kojih se utvrđuje kada bakreni otpad prestaje biti otpad trebali bi osigurati da bakreni otpad koji nastaje kao rezultat oporabe zadovoljava tehničke zahtjeve industrije neželjeznih metala, da je u skladu s postojećim zakonodavstvom i normama koje se primjenjuju na proizvode i da nema negativan utjecaj na okoliš ili zdravlje ljudi. Izvješća Zajedničkog istraživačkog centra Europske komisije pokazala su da predloženi kriteriji vezani uz otpad koji se koristi kao ulazni materijal u postupku oporabe, uz postupke i tehnike obrade kao i uz bakreni otpad koji nastaje kao rezultat postupka oporabe ispunjavaju te ciljeve jer bi trebali dovesti do stvaranja bakrenog otpada bez štetnih svojstava koji je dovoljno lišen drugih metala osim bakra i nemetalnih spojeva.
(4)
Kako bi se osiguralo ispunjavanje kriterija, potrebno je osigurati izdavanje informacija o bakrenom otpadu koji je prestao biti otpad i provedbu sustava upravljanja.
(5)
Ako se praćenjem situacije na tržištu bakrenog otpada primijete negativni učinci na tržišta oporabe bakrenog otpada, posebno u odnosu na dostupnost ili pristup tome otpadu, može biti potrebno preispitati kriterije.
(6)
Kako bi se operaterima omogućilo da prilagode kriterije na temelju kojih se određuje kada bakreni otpad prestaje biti otpad, potrebno je predvidjeti da prije primjene ove Uredbe mora proći razumno vremensko razdoblje.
(7)
Odbor osnovan člankom 39. Direktive 2008/98/EZ nije donio mišljenje o mjerama predviđenima ovom Uredbom, stoga je Komisija predala prijedlog mjera koje će se predložiti Vijeću i proslijedila ga Europskom parlamentu. Vijeće nije djelovalo u roku od dva mjeseca predviđenom u članku 5.a Odluke Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanja postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti prenesenih na Komisiju (2) te je stoga Komisija bez odlaganja dostavila prijedlog Europskom parlamentu. Europski parlament nije dao prigovor na mjeru u roku od 4 mjeseca od prethodno navedenog datuma kada mu je prijedlog proslijeđen,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se Uredbom utvrđuju kriteriji na temelju kojih se određuje kada bakreni otpad prestaje biti otpad.
Članak 2.
Definicije
U svrhe ove Uredbe, primjenjuju se definicije iz Direktive 2008/98/EZ.
Uz njih, primjenjuju se i sljedeće definicije:
1.
„bakreni otpad” znači metalni otpad koji se sastoji uglavnom od bakra i legura bakra;
2.
„posjednik” znači fizička ili pravna osoba koja posjeduje bakreni otpad;
3.
„proizvođač” znači posjednik koji po prvi put prenese bakreni otpad koji je prestao biti otpad na drugog posjednika;
4.
„uvoznik” znači svaka fizička ili pravna osoba koja ima poslovni nastan u Uniji i koja uvozi bakreni otpad koji je prestao biti otpad na carinski teritorij Unije;
5.
„kvalificirano osoblje” znači osoblje koje je na temelju iskustva ili obrazovanja kvalificirano pratiti i ocjenjivati svojstva bakrenog otpada;
6.
„vizualni pregled” znači pregled bakrenog otpada koji obuhvaća sve dijelove pošiljke pomoću ljudskih osjetila ili nespecijalizirane opreme;
7.
„pošiljka” znači gomila bakrenog otpada namijenjena za isporuku od proizvođača do drugog posjednika i može se nalaziti u jednoj ili više prijevoznih jedinica, kao što su kontejneri.
Članak 3.
Kriteriji za bakreni otpad
Bakreni otpad prestaje biti otpad ako su, u trenutku prijenosa od proizvođača do drugog posjednika, ispunjeni svi uvjeti navedeni u nastavku:
1.
bakreni otpad koji nastaje krao rezultat postupka oporabe u skladu je s kriterijima iz odjeljka 1. Priloga I.;
2.
otpad koji se koristi kao ulazni materijal u postupku oporabe u skladu je s kriterijima iz odjeljka 2. Priloga I.;
3.
otpad koji se koristi kao ulazni materijal u postupku oporabe prerađen je u skladu s kriterijima iz odjeljka 3. Priloga I.;
4.
proizvođač je zadovoljio zahtjeve iz članaka 4. i 5.
Članak 4.
Izjava o sukladnosti
1. Proizvođač ili uvoznik za svaku pošiljku bakrenog otpada izdaje izjavu o sukladnosti koja je u skladu s modelom iz Priloga II.
2. Proizvođač ili uvoznik prenosi izjavu o sukladnosti na sljedećeg posjednika pošiljke bakrenog otpada. Proizvođač ili uvoznik zadržava primjerak izjave o sukladnosti barem godinu dana nakon datuma izdavanja i na zahtjev je mora dati na uvid nadležnim tijelima.
3. Izjava o sukladnosti može biti u elektroničkom obliku.
Članak 5.
Sustav upravljanja
1. Proizvođač primjenjuje sustav upravljanja koji može pokazati sukladnost s kriterijima iz članka 3.
2. Sustav upravljanja uključuje niz dokumentiranih postupaka koji se odnose na svaki od sljedećih vidova:
(a)
praćenje kakvoće bakrenog otpada koji nastaje kao rezultat postupka oporabe kako je predviđeno u odjeljku 1. Priloga I. (uključujući uzorkovanje i analizu);
(b)
učinkovitost nadzora zračenja kako je predviđeno u odjeljku 1.5. Priloga I.;
(c)
kontrola kod prihvata otpada koji se koristi kao ulazni materijal za postupak oporabe kako je predviđeno u odjeljku 2. Priloga I.;
(d)
praćenje postupaka i tehnika obrade opisanih u Odjeljku 3.3. Priloga I.;
(e)
povratne informacije od klijenata vezano uz sukladnost s kvalitetom bakrenog otpada;
(f)
vođenje evidencije o rezultatima praćenja iz točaka od (a) do (d);
(g)
preispitivanje i unapređivanje postupka upravljanja;
(h)
osposobljavanje osoblja.
3. Sustav upravljanja propisuje posebne zahtjeve za praćenjem navedene u Prilogu I. za svaki kriterij.
4. Ako prethodni posjednik izvršava neki od postupaka obrade iz odjeljka 3.3. Priloga I., proizvođač mora osigurati da dobavljač primjenjuje postupak upravljanja koji je u skladu sa zahtjevima iz ovog članka.
5. Tijelo za ocjenu sukladnosti, kako je utvrđeno u Uredbi (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (3), koje je akreditirano u skladu s tom Uredbom, ili okolišni procjenitelj iz članka 2. stavka 20. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1221/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (4), koji je akreditiran ili je dobio dozvolu u skladu s tom Uredbom, potvrđuju da je sustav upravljanja u skladu sa zahtjevima iz ovog članka. Provjera se vrši svake tri godine.
Smatra se da samo procjenitelji sa sljedećim opsegom akreditacije ili dozvole na temelju NACE kodova iz Uredbe (EZ) br. 1893/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (5) imaju dovoljno specifičnog iskustva za obavljanje provjere iz ove Uredbe:
(a)
* NACE kod 38 (Skupljanje otpada, djelatnosti obrade i zbrinjavanja otpada; oporaba materijala); ili
(b)
* NACE kod 24 (Proizvodnja osnovnih metala) posebno uključujući potkod 24.44 (Proizvodnja bakra).
6. Uvoznik zahtijeva od dobavljača da primjenjuju sustav upravljanja koji je u skladu sa zahtjevima iz stavaka 1., 2. i 3. i koji je potvrdio neovisan vanjski procjenitelj.
Dobavljačev sustav upravljanja mora ovjeriti tijelo za ocjenu sukladnosti koje je akreditiralo jedno od sljedećih:
(a)
akreditacijsko tijelo čiji je rad ocijenjen uspješnim za vrijeme stručne revizije od strane tijela priznatog u članku 14. Uredbe (EZ) br. 765/2008;
(b)
okolišni procjenitelj koji je akreditiran ili je ishodio dozvolu u skladu s Uredbom (EZ) br. 1221/2009 koji je isto podložan stručnoj reviziji u skladu s člankom 31. te Uredbe.
Procjenitelji koji žele raditi u trećim zemljama moraju dobiti posebnu akreditaciju ili dozvolu, u skladu sa specifikacijama iz Uredbe (EZ) br. 765/2008 ili Uredbe (EZ) br. 1221/2009 zajedno s Odlukom Komisije 2011/832/EU (6).
7. Proizvođač nadležnim tijelima na zahtjev daje pristup sustavu upravljanja.
Članak 6.
Stupanje na snagu
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 25. srpnja 2013.