PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/253
ze dne 16. února 2015,
kterým se stanoví pravidla pro odběr vzorků a podávání zpráv podle směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 6 odst. 1b a čl. 7 odst. 1a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Má-li být dosaženo očekávaného přínosu směrnice 1999/32/ES pro zdraví a životní prostředí, který vyplývá ze snížení emisí oxidu siřičitého z lodní dopravy, podpory spravedlivé hospodářské soutěže a větší udržitelnosti námořní dopravy, mělo by mít nákladově efektivní a soudržné provádění a prosazování uvedené směrnice vysokou prioritu.
(2)
Za účelem účinného provedení článků 3a, 4a a 4b směrnice 1999/32/ES je nezbytné, aby členské státy zajistily dostatečně časté a přesné odběry vzorků lodního paliva dodaného lodím nebo používaného na palubách lodí, včetně kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků.
(3)
Ustanovení čl. 6 odst. 1 směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby členské státy přijaly všechna nezbytná opatření tomu, aby odběrem vzorků kontrolovaly obsah síry v lodních palivech používaných pro spalování na palubě v dotyčných mořských oblastech a přístavech. V této souvislosti by se měl odběr vzorků chápat v širokém slova smyslu tak, že zahrnuje veškeré metody ověřování souladu stanovené v čl. 6 odst. 1a písm. a), b) a c) uvedené směrnice.
(4)
Fyzický odběr vzorků lodního paliva pro účely ověření souladu by měl být prováděn buď získáváním a analýzou místního vzorku paliva z lodního palivového systému, nebo analýzou příslušných zapečetěných vzorků zásobníku na palubě lodí.
(5)
Četnost odběru vzorků by měla být stanovena na základě počtu jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu, ověření lodní dokumentace, používání alternativních technologií výběru, jimiž se zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členskými státy a nákladová efektivita, jakož i na základě konkrétních záznamů o jednotlivých lodích.
(6)
Odběr vzorků lodních paliv během dodávky na lodě by měl být zaměřen na dodavatele lodního paliva, u nichž bylo opakovaně zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku, s přihlédnutím k objemu lodních paliv uváděnému na trh dodavatelem.
(7)
Za účelem nákladově efektivního provedení směrnice 1999/32/ES by členské státy měly být vybízeny k dodržování četnosti odběru vzorků paliva a měly by lodě určené pro ověření souladu vybírat na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik nebo využívání inovativních technologií pro ověřování souladu a shromážděné údaje sdílet s ostatními členskými státy.
(8)
Specializovaný informační systém Unie, který vyvinula a provozuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost a který budou mít členské státy k dispozici od 1. ledna 2015, má sloužit jako platforma pro zaznamenávání a výměnu informací o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Členské státy by měly být motivovány k využívání systému, jenž může významně přispět k racionalizaci a optimalizaci posuzování souladu s požadavky uvedené směrnice.
(9)
Aby nebyla ukládána nepřiměřená administrativní zátěž členským státům, které nemají pobřežní pásmo, plavidlům plujícím pod jejich vlajkou nebo jejich dodavatelům lodního paliva, neměla by se na uvedené členské státy vztahovat některá ustanovení.
(10)
Při předkládání zpráv by se mělo zohlednit co nejlepší využití všech dostupných a nejmodernějších technologií tak, aby se administrativní zátěž omezila na minimum, přičemž by se měla ponechat flexibilita těm členským státům, které upřednostňují podávání zpráv tradičnějším způsobem. Členské státy proto mají možnost využít ke splnění svých příslušných povinností podávat výroční zprávy podle směrnice 1999/32/ES informační systém Unie.
(11)
Nejdříve 1. ledna 2016 a s výhradou dostupnosti sdílených údajů týkajících se ověřování souladu a odběru vzorků, pokud jde o obsah síry v lodním palivu, mohou členské státy ke stanovování priorit při ověřování lodního paliva nákladově efektivním způsobem používat mechanismus výběru založený na posouzení rizik, který je součástí informačního systému Unie.
(12)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 9 odst. 1 směrnice 1999/32/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se stanoví pravidla pro metody a četnost odběru vzorků a podávání zpráv podle směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
1)
„provozní nádrží“ se rozumí nádrž, z níž se odebírá palivo na napájení navazujícího zařízení na spalování topného oleje;
2)
„palivovým systémem“ se rozumí systém podporující rozvod, filtraci, čištění a dodávku paliva z provozních nádrží do zařízení na spalování topného oleje;
3)
„zástupcem lodě“ se rozumí velitel lodě nebo pověřený důstojník, který je odpovědný za používané lodní palivo, dokumentaci a schválení alternativního místa odběru vzorků paliva;
4)
„kontrolorem obsahu síry“ (dále jen „kontrolorem“) se rozumí osoba řádně zmocněná příslušným orgánem členského státu k ověření, zda jsou dodržena ustanovení směrnice 1999/32/ES;
5)
„informačním systémem Unie“ se rozumí systém, který je spravován Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost a který využívá údaje jednotlivých lodí o vplutí do přístavů v rámci systému SafeSeaNet, systému pro správu informací zřízeného článkem 22a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (2) (dále jen „systém SafeSeaNet“), s cílem zaznamenávat a předávat informace o výsledcích jednotlivých ověření souladu podle směrnice 1999/32/ES. Na základě uvedených výsledků jednotlivých ověření souladu a souvisejících zjištění podle směrnice 1999/32/ES je vytvářen unijní mechanismus výběru založený na posouzení rizik.
Článek 3
Četnost odběru vzorků lodních paliv používaných na palubě lodí
1. Členské státy provádějí kontroly lodních deníků a dodacích listů zásobníků na palubě u alespoň 10 % z celkového počtu jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Celkový počet jednotlivých lodí připlouvajících do členského státu odpovídá průměrnému počtu lodí za předchozí tři roky oznámenému prostřednictvím systému SafeSeaNet.
2. Od 1. ledna 2016 je obsah síry v lodním palivu používaném na palubách lodí kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u lodí kontrolovaných podle odstavce 1, přičemž se kontroluje alespoň tento procentní podíl lodí:
a)
40 % v členských státech sousedících po celé délce hranic s oblastmi kontroly emisí oxidů síry (SECA);
b)
30 % v členských státech částečně sousedících s oblastmi SECA;
c)
20 % v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí.
Od 1. ledna 2020 je v členských státech, které s oblastmi SECA nesousedí, obsah síry v lodním palivu používaném na palubě kontrolován také prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy u 30 % lodí kontrolovaných podle odstavce 1.
Členské státy mohou dodržovat četnost kontrol stanovenou v tomto odstavci výběrem lodí na základě vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik a zvláštních záznamů o jednotlivých lodích nahlášených v informačním systému Unie.
3. Počet jednotlivých lodí vypočtený podle odstavce 2, který je rovněž třeba kontrolovat prostřednictvím odběru vzorků a/nebo analýzy, může být upraven (přičemž zároveň není povoleno snížení o více než 50 %):
a)
odečtením počtu jednotlivých lodí, pro něž se případné nedodržení požadavků ověřuje pomocí technologií dálkového průzkumu nebo metody analýzy Quick Scan; nebo
b)
stanovením příslušného počtu, pokud se ověřování dokumentů v souladu s odstavcem 1 provádí na palubě u alespoň 40 % jednotlivých lodí připlouvajících do příslušného členského státu za rok.
Úpravy uvedené v písmenech a) a b) musí být vykazovány v informačním systému Unie.
4. Od 1. ledna 2016 může členský stát namísto dodržování roční frekvence stanovené v odstavcích 1, 2 a 3 uplatnit každoroční odběr vzorků na základě unijního mechanismu výběru založeného na posouzení rizik.
5. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 4
Četnost odběru vzorků lodních paliv během dodávky na lodě
1. V souladu s čl. 6 odst. 1a písm. b) směrnice 1999/32/ES a při zohlednění objemu dodávaných lodních paliv členské státy provádějí odběr a analýzu vzorků lodních paliv během dodávky na lodě takovými dodavateli lodního paliva, kteří jsou registrovaní v daném členském státě a u nichž se alespoň třikrát během daného roku zjistilo, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku na základě zpráv v informačním systému Unie nebo výroční zprávy uvedené v článku 7.
2. Tento článek se nepoužije na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko.
Článek 5
Metody odběru vzorků pro ověřování obsahu síry v lodních palivech používaných na palubě
1. Pokud se obsah síry v lodních palivech používaných na palubě ověřuje v souladu s článkem 3, použijí členské státy k odběru vzorků a ověření souladu s normami pro obsah síry tento odstupňovaný přístup:
a)
kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníků;
b)
podle potřeby jeden z následujících způsobů odběru vzorků a analýzy nebo oba tyto způsoby:
i)
analýza zapečetěných vzorků zásobníků na palubě lodí připojených k dodacím listům zásobníků, které byly odebrány v souladu s pravidlem 18 odst. 8.1 a 8.2 přílohy VI úmluvy MARPOL;
ii)
odběr místních vzorků lodního paliva pro spalování na palubě v souladu s článkem 6, po němž následuje analýza.
2. Po skončení ověřování a analýzy obsahu síry zaznamená kontrolor údaje o kontrole zaměřené na konkrétní palivo a zjištění v souladu s požadovaným druhem údajů podle čl. 7 písm. a).
Článek 6
Odběr místních vzorků na palubě
1. Členské státy odeberou místní vzorky lodního paliva na palubě prostřednictvím jednoho nebo více vzorků v místě, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku paliva v palivovém systému, jak je uvedeno v plánu lodních palivových potrubních systémů nebo v generálním plánu lodě a jak bylo schváleno správním orgánem státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jeho jménem.
2. Pokud se místo uvedené v odstavci 1 na lodi nenachází, je místem odběru vzorků paliva místo, kde je namontován ventil pro účely odběru vzorku a které splňuje všechny tyto podmínky:
a)
je snadno a bezpečně přístupné;
b)
zohledňuje různé druhy paliva používané v prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení;
c)
je zařazeno za vývodem používaného paliva z provozní nádrže;
d)
je co nejblíže k přívodu paliva do prvku na spalování topného oleje spalovacího zařízení, jak je přípustné a bezpečně proveditelné, přičemž se zohlední druh paliva, průtok, teplota a tlak za vybraným místem odběru vzorků;
e)
je navrženo zástupcem lodě a schváleno kontrolorem.
3. V případě, že na lodi nejsou plně oddělené palivové systémy nebo pokud se používá vícero provozních nádrží, mohou členské státy odebrat místní vzorek na více než jednom místě palivového systému, aby se zjistilo, zda nedochází k případné křížové kontaminaci paliv.
4. Členské státy zajistí, aby se místní vzorky sbíraly do vzorkovací nádoby, z níž lze naplnit alespoň tři nádoby na odběr vzorků, které jsou reprezentativní pro používané lodní palivo.
5. Členské státy přijmou opatření s cílem zajistit, aby:
a)
nádoby na odběr vzorků byly zapečetěny kontrolorem pomocí jedinečného prostředku k identifikaci instalovaného za přítomnosti zástupce lodě;
b)
dvě nádoby na odběr vzorků byly dovezeny na pevninu za účelem analýzy;
c)
si zástupce lodě ponechal jednu nádobu na odběr vzorků po dobu nejméně 12 měsíců od data odběru.
Článek 7
Údaje, které je třeba zahrnout do výroční zprávy
Výroční zprávy o souladu s normami pro obsah síry v lodních palivech předkládané členskými státy Komisi, musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
celkový počet a druh nedodržení požadavků na obsah síry naměřený v palivech za rok, včetně rozsahu nesouladu jednotlivých obsahů síry a průměrného obsahu síry určeného po odběru vzorků a analýze;
b)
celkový počet ověření dokumentů, včetně dodacích listů zásobníků, místa čerpání paliva, knih záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních deníků, postupů změny paliva a záznamů;
c)
tvrzení o nedostupnosti lodních paliv, jak je uvedeno v čl. 4a odst. 5b směrnice 1999/32/ES, včetně údajů o lodi, přístavu pro načerpání paliva a členských států, v nichž k nedostupnosti paliva došlo, počtu případů nahlášených toutéž lodí a druhu nedostupného zásobníku;
d)
oznámení a protestní dopisy proti dodavatelům lodního paliva na jejich území, pokud jde o obsah síry v palivech;
e)
seznam obsahující jména a adresy všech dodavatelů lodního paliva v příslušném členském státě;
f)
popis používání alternativních metod snižování emisí, včetně hodnocení a průběžného monitorování emisí, nebo alternativních paliv a kontrol dodržování s ohledem na nepřetržité snižování emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohami I a II směrnice 1999/32/ES u lodí plujících pod vlajkou daného členského státu;
g)
podle potřeby popis vnitrostátních mechanismů výběru založených na posouzení rizik, včetně zvláštních záznamů, a využívání výsledků dálkového průzkumu a jiných dostupných technologií pro stanovování priorit při ověřování souladu s požadavky, pokud jde o jednotlivé lodě;
h)
celkový počet a druh zahájených řízení o nesplnění povinnosti a/nebo sankcí, výši pokut, které příslušný orgán uložil provozovatelům lodí a dodavatelům lodního paliva;
i)
v případě každé jednotlivé lodě, po kontrole lodních deníků a dodacích listů zásobníků a/nebo odběru vzorků:
i)
údaje o lodi, včetně čísla IMO, typu a stáří lodě a tonáže;
ii)
zprávy o odběru vzorků a analýze, včetně počtu a druhu vzorků, metody odběru vzorků, místa odběru vzorků, pro účely ověření souladu typu lodě;
iii)
příslušné údaje o dodacích listech zásobníků, místě čerpání paliva, knihách záznamů o manipulaci s ropnými látkami, lodních denících, postupech změny paliva a záznamech;
iv)
donucovací opatření a právní postupy zahájené na vnitrostátní úrovni a/nebo sankce vůči této konkrétní lodi.
Článek 8
Formát zprávy
1. Členské státy mohou využívat informační systém Unie, aby do něj přímo po ověření zaznamenávaly veškeré důležité údaje o konkrétním palivu a zjištění, včetně údajů o odběru vzorků.
2. K plnění oznamovacích povinností stanovených v článku 7 směrnice 1999/32/ES mohou členské státy, které pro záznam, výměnu a sdílení údajů týkajících se ověřování souladu využívají informační systém Unie, používat roční souhrn opatření na prosazování v oblasti práva Unie, jenž poskytuje informační systém Unie.
3. Členské státy, které informační systém Unie nevyužívají, buď usnadní spojení mezi informačním systémem Unie a jejich vnitrostátním systémem, který může podle potřeby alespoň zaznamenávat stejné oblasti jako ty, které jsou zahrnuty v informačním systému Unie, nebo podávají elektronické zprávy o všech položkách uvedených v článku 7.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. února 2015.
PROVEDBENA ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/253
оd 16. veljače 2015.
o utvrđivanju pravila uzorkovanja i izvješćivanja u skladu s Direktivom Vijeća 1999/32/EZ za sadržaj sumpora u brodskim gorivima
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 1999/32/EZ od 26. travnja 1999. o smanjenju sadržaja sumpora u određenim tekućim gorivima i o izmjeni Direktive 93/12/EEZ (1), a posebno njezin članak 6. stavak 1.b i članak 7. stavak 1.a,
budući da:
(1)
Troškovno učinkovita i usklađena primjena i provedba Direktive 1999/32/EZ od velike je važnosti za postizanje njome predviđenih zdravstvenih i ekoloških koristi od smanjenja emisija sumporovog dioksida iz brodova, a time i promicanje poštenog tržišnog natjecanja i veće održivosti pomorskog prometa.
(2)
Kako bi se učinkovito proveli članci 3.a, 4.a i 4.b Direktive 1999/32/EZ, potrebno je da države članice osiguraju dovoljno često i precizno uzorkovanje brodskih goriva koja se dostavljaju brodovima ili koja se upotrebljavaju u brodovima, uključujući preglede brodskih dnevnika i dostavnica za gorivo.
(3)
Člankom 6. stavkom 1. Direktive 1999/32/EZ od država članica se zahtijeva da poduzmu sve potrebne mjere kako bi se uzorkovanjem provjerio sadržaj sumpora u brodskim gorivima za izgaranje na brodu dok se brodovi nalaze u relevantnim morskim područjima i lukama. U tom kontekstu, uzorkovanje bi trebalo široko tumačiti na način da obuhvaća sve metode provjere sukladnosti iz članka 6. stavka 1.a točaka (a), (b) i (c) te Direktive.
(4)
Fizičko uzorkovanje brodskog goriva koje se koristi u svrhu provjere sukladnosti trebalo bi provoditi uzimanjem i analiziranjem nasumičnog uzorka goriva iz brodskog sustava opskrbe gorivom ili analiziranjem relevantnih zapečaćenih uzoraka goriva na brodu.
(5)
Učestalost uzorkovanja trebalo bi odrediti na temelju broja pojedinačnih brodova koji pristaju u državi članici, provjere brodske dokumentacije, upotrebe alternativnih tehnologija za ciljanu provjeru kako bi se osigurala pravedna raspodjela tereta među državama članicama te troškovne učinkovitosti, kao i posebnih upozorenja o pojedinačnim brodovima.
(6)
Uzorkovanje brodskih goriva pri njihovu dostavljanju brodovima trebalo bi biti usmjereno na dobavljače brodskih goriva za koje je u više navrata utvrđeno da dostavljaju gorivo koje nije u skladu sa specifikacijom navedenom na dostavnici za gorivo, uzimajući u obzir količinu brodskih goriva koje dobavljač stavlja na tržište.
(7)
Kako bi se Direktiva 1999/32/EZ provela na troškovno učinkovit način, trebalo bi potaknuti države članice da poštuju učestalost uzorkovanja biranjem brodova za provjeru sukladnosti goriva s pomoću nacionalnih mehanizmima za ciljanu provjeru na temelju rizika ili uporabom inovativnih tehnologija za provjeru sukladnosti, kao i da dijele prikupljene podatke s drugim državama članicama.
(8)
Posebni informacijski sustav Unije, koji je razvila i kojim upravlja Europska agencija za pomorsku sigurnost, a državama članicama je na raspolaganju od 1. siječnja 2015., trebao bi poslužiti kao platforma za bilježenje i razmjenu informacija o rezultatima pojedinačnih provjera sukladnosti na temelju Direktive 1999/32/EZ. Države članice trebalo bi poticati na korištenje tim sustavom, kojim se može znatno pridonijeti racionalizaciji i poboljšanju ocjene sukladnosti sa zahtjevima te Direktive.
(9)
Kako se ne bi nametnulo nerazmjerno administrativno opterećenje državama članicama bez obale, brodovima koji plove pod njihovim zastavama ili njihovim dobavljačima goriva, određene odredbe ne bi se trebale primjenjivati na te države članice.
(10)
Pri izvješćivanju bi trebalo uzeti u obzir najbolju upotrebu svih dostupnih i vrhunskih tehnologija tako da se administrativno opterećenje svede na najmanju moguću mjeru i istodobno omogući fleksibilnost državama članicama koje možda odaberu tradicionalniji način izvješćivanja. Države članice stoga imaju mogućnost korištenja informacijskim sustavom Unije kako bi ispunile relevantne obveze godišnjeg izvješćivanja u skladu s Direktivom 1999/32/EZ.
(11)
Najranije od 1. siječnja 2016. i podložno dostupnosti zajedničkih podataka o provjerama sukladnosti i uzorkovanju za sumpor, države članice mogu se koristiti mehanizmom za ciljanu provjeru na temelju rizika integriranim u informacijski sustav Unije za određivanje prioriteta pri provjerama brodskih goriva na troškovno učinkovit način.
(12)
Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora uspostavljenog u skladu s člankom 9. stavkom 1. Direktive 1999/32/EZ,
DONIJELA JE OVU ODLUKU:
Članak 1.
Predmet
Ovom se odlukom utvrđuju pravila o metodama i učestalosti uzorkovanja kao i o izvješćivanju u skladu s Direktivom 1999/32/EZ za sadržaj sumpora u brodskim gorivima.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„spremnik” znači spremnik iz kojeg se crpi gorivo za strojeve za izgaranje loživog ulja;
2.
„sustav opskrbe gorivom” znači sustav s pomoću kojeg se gorivo iz spremnika distribuira, filtrira, pročišćava i odvodi u strojeve za izgaranje loživog ulja;
3.
„predstavnik broda” znači zapovjednik broda ili časnik koji je odgovoran za brodska goriva koja se upotrebljavaju, dokumentaciju i odobravanje alternativnog mjesta uzorkovanja goriva;
4.
„inspektor za sumpor” znači osoba koju je nadležno tijelo države članice propisno ovlastilo za provjeravanje sukladnosti s odredbama Direktive 1999/32/EZ;
5.
„informacijski sustav Unije” znači sustav koji se koristi podacima pojedinačnih brodova o pristajanju u lukama u okviru sustava SafeSeaNet, sustava za upravljanje informacijama osnovanog na temelju članka 22.a Direktive 2002/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2) („SafeSeaNet”), za bilježenje i razmjenu informacija o rezultatima pojedinačnih provjera sukladnosti na temelju Direktive 1999/32/EZ, a njime upravlja Europska agencija za pomorsku sigurnost. Mehanizam Unije za ciljanu provjeru na temelju rizika razvija se na temelju tih rezultata pojedinačnih provjera sukladnosti i povezanih nalaza na temelju Direktive 1999/32/EZ.
Članak 3.
Učestalost uzorkovanja brodskih goriva koja se upotrebljavaju u brodovima
1. Države članice provode preglede brodskih dnevnika i dostavnica za gorivo na najmanje 10 % ukupnog broja pojedinačnih brodova koji pristaju u predmetnoj državi članici godišnje.
Ukupni broj pojedinačnih brodova koji pristaju u državi članici jednak je prosječnom broju brodova u tri prethodne godine prema izvješćima u sustavu SafeSeaNet.
2. Od 1. siječnja 2016. sadržaj sumpora u brodskim gorivima koja se upotrebljavaju u brodovima provjerava se i uzorkovanjem ili analizom ili obama navedenim postupcima na najmanje sljedećem postotku pregledanih brodova iz stavka 1.:
(a)
40 % za države članice koje u potpunosti graniče s područjima kontrole emisija SOx;
(b)
30 % za države članice koje dijelom graniče s područjima kontrole emisija SOx;
(c)
20 % za države članice koje ne graniče s područjima kontrole emisija SOx.
Od 1. siječnja 2020. u državama članicama koje ne graniče s područjima kontrole emisija SOx sadržaj sumpora u brodskim gorivima koja se upotrebljavaju u brodovima provjerava se i uzorkovanjem ili analizom ili obama navedenim postupcima na 30 % pregledanih brodova iz stavka 1.
Države članice mogu postupati u skladu s učestalošću postupaka navedenom u ovom stavku odabirom brodova na temelju nacionalnih mehanizama za ciljanu provjeru na temelju rizika i posebnih upozorenja o pojedinačnim brodovima prijavljenih u informacijskom sustavu Unije.
3. Broj pojedinačnih brodova za koje se također provode provjere uzorkovanjem ili analizom ili obama navedenim postupcima, a koji se izračunava u skladu sa stavkom 2., može se prilagoditi, ali ne smije se smanjiti za više od 50 % bilo:
(a)
oduzimanjem broja pojedinačnih brodova za koje se moguća nesukladnost provjerava tehnologijama daljinskog istraživanja ili metodama analize brzim skeniranjem; bilo
(b)
određivanjem prikladnog broja ako se provjere dokumenata u skladu sa stavkom 1. provode na najmanje 40 % pojedinačnih brodova koji pristaju u predmetnoj državi članici godišnje.
O prilagodbi iz točaka (a) i (b) izvješćuje se u informacijskom sustavu Unije.
4. Od 1. siječnja 2016., umjesto postupanja u skladu s godišnjom učestalošću postupaka utvrđenom u stavcima 1., 2. i 3., države članice mogu primjenjivati godišnju učestalost uzorkovanja na temelju mehanizma Unije za ciljanu provjeru na temelju rizika
5. Ovaj se članak ne primjenjuje na Češku, Luksemburg, Mađarsku, Austriju i Slovačku.
Članak 4.
Učestalost uzorkovanja brodskih goriva pri njihovu dostavljanju brodovima
1. U skladu s člankom 6. stavkom 1.a točkom (b) Direktive 1999/32/EZ te uzimajući u obzir količinu brodskih goriva koja se dostavljaju, države članice provode uzorkovanje i analizu brodskih goriva pri njihovu dostavljanju brodovima ako ih dostavljaju dobavljači brodskih goriva registrirani u toj državi članici za koje je u najmanje tri navrata u jednoj godini utvrđeno da dostavljaju gorivo koje nije u skladu sa specifikacijom navedenom na dostavnici za gorivo na temelju prijava u informacijskom sustavu Unije ili u godišnjem izvješću iz članka 7.
2. Ovaj se članak ne primjenjuje na Češku, Luksemburg, Mađarsku, Austriju i Slovačku.
Članak 5.
Metode uzorkovanja za provjeru sadržaja sumpora u brodskim gorivima koja se upotrebljavaju u brodovima
1. U skladu s člankom 3., ako se sadržaj sumpora u brodskim gorivima koja se upotrebljavaju u brodovima provjerava, države članice primjenjuju sljedeći pristup u fazama za uzorkovanje i provjeru sukladnosti sa standardima za sumpor:
(a)
pregled brodskih dnevnika i dostavnica za gorivo;
(b)
prema potrebi, jedno od sljedećih sredstava za uzorkovanje i analizu ili oba:
i.
analizu zapečaćenih uzoraka goriva koji se nalaze na brodovima i priloženi su dostavnici za gorivo, a uzeti su u skladu s pravilom 18. stavcima 8.1. i 8.2. Priloga VI. MARPOL-u;
ii.
nasumično uzorkovanje brodskih goriva za izgaranje na brodu koje se provodi na brodu u skladu s člankom 6., uz popratnu analizu.
2. Na završetku provjere i analize sadržaja sumpora inspektor bilježi pojedinosti o pregledu i nalazima za određeno gorivo, u skladu s traženom vrstom podataka iz članka 7. točke (a).
Članak 6.
Nasumično uzorkovanje na brodu
1. Države članice provode nasumično uzorkovanje brodskih goriva na brodu uzimanjem jednog ili više nasumičnih uzoraka na mjestu gdje je ugrađen ventil za uzimanje uzoraka iz sustava opskrbe gorivom, kako je označeno na brodskom cjevovodu ili planu broda i kako je odobrila uprava države pod čijom zastavom brod plovi ili priznata organizacija koja djeluje u njezino ime.
2. Ako nema mjesta iz stavka 1., mjesto uzorkovanja goriva je mjesto na kojemu je ugrađen ventil za uzimanje uzoraka i koje ispunjava sve sljedeće uvjete:
(a)
lako je i sigurno dostupno;
(b)
prikladno je za različite kategorije goriva koje se upotrebljavaju u stroju za izgaranje loživog ulja;
(c)
nalazi se iza odvoda goriva iz spremnika;
(d)
nalazi se u najvećoj mogućoj i sigurnoj blizini dovoda goriva u stroj za izgaranje loživog ulja, uzimajući u obzir vrstu goriva, brzinu protoka, temperaturu i tlak iza odabranog mjesta uzorkovanja;
(e)
predložio ga je predstavnik broda i odobrio inspektor za sumpor.
3. Države članice mogu uzeti nasumični uzorak na više od jednog mjesta u sustavu opskrbe gorivom kako bi se utvrdilo dolazi li do unakrsne kontaminacije goriva ako sustavi opskrbe gorivom nisu potpuno odvojeni ili ako postoji više spremnika.
4. Države članice osiguravaju da se uzorak prikuplja u spremniku za uzorke iz kojeg se mogu napuniti najmanje tri boce uzorka reprezentativne za brodsko gorivo koje se upotrebljava.
5. Države članice poduzimaju mjere kojima osiguravaju sljedeće:
(a)
da boce za uzorke zapečati inspektor za sumpor jedinstvenom identifikacijskom oznakom u prisutnosti predstavnika broda;
(b)
da se dvije boce uzorka odnesu na kopno na analizu;
(c)
da jednu bocu uzorka čuva predstavnik broda tijekom razdoblja od najmanje 12 mjeseci od datuma uzimanja uzorka.
Članak 7.
Podaci koje je potrebno navesti u godišnjem izvješću
Godišnje izvješće koje države članice podnose Komisiji o sukladnosti sa standardima za sumpor za brodska goriva mora sadržavati najmanje sljedeće podatke:
(a)
ukupni godišnji broj i vrstu nesukladnosti izmjerenog sadržaja sumpora u ispitanom gorivu, uključujući razmjer pojedine nesukladnosti sadržaja sumpora i prosječni sadržaj sumpora određen nakon uzorkovanja i analize;
(b)
ukupni godišnji broj provjera dokumenata, uključujući dostavnice za gorivo, mjesto opskrbe gorivom, naftne dnevnike, brodske dnevnike, postupke promjene goriva i evidenciju;
(c)
navode o nedostupnosti brodskih goriva iz članka 4.a stavka 5.b Direktive 1999/32/EZ, uključujući pojedinosti o brodu, luku i države članice u kojima gorivo nije bilo dostupno, broj navoda o nedostupnosti koje je podnio predmetni brod i vrstu nedostupnog goriva;
(d)
obavijesti i protestna pisma o sadržaju sumpora u gorivima dobavljača brodskih goriva na njihovu državnom području;
(e)
popis imena i adresa svih dobavljača brodskih goriva u predmetnoj državi članici;
(f)
opis upotrebe alternativnih metoda za smanjenje emisija, uključujući pokuse i trajni nadzor emisija, ili alternativnih goriva i provjera sukladnosti za trajno smanjivanje SOx u skladu s prilozima I. i II. Direktivi 1999/32/EZ za brodove koji plove pod zastavom predmetne države članice;
(g)
ako postoje, opis nacionalnih mehanizama za ciljanu provjeru na temelju rizika, uključujući posebna upozorenja, te upotrebe i ishoda daljinskog istraživanja i drugih dostupnih tehnologija za određivanje prioriteta u smislu pojedinačnih brodova za provjeru sukladnosti;
(h)
ukupni broj i vrstu pokrenutih postupaka zbog povrede obveza ili kazni ili i postupaka i kazni, iznos novčanih kazni koje je nadležno tijelo odredilo i operaterima brodova i dobavljačima brodskih goriva;
(i)
za svaki pojedinačni brod, nakon pregleda njegovih dnevnika i dostavnica za gorivo ili uzorkovanja ili obaju postupaka:
i.
pojedinosti o brodu, uključujući IMO broj, vrstu, starost i tonažu broda;
ii.
izvješća o uzorkovanju i analizi, uključujući broj i vrstu uzoraka, metode uzorkovanja i mjesta uzorkovanja, za provjeru sukladnosti vrste broda;
iii.
relevantne podatke o dostavnicama za gorivo, mjestu opskrbe gorivom, naftnim dnevnicima, brodskim dnevnicima, postupcima promjene goriva i evidenciji;
iv.
provedbene mjere i pravne postupke pokrenute na nacionalnoj razini ili kazne za predmetni brod ili oboje.
Članak 8.
Oblik izvješća
1. Države članice mogu se koristiti informacijskim sustavom Unije kako bi odmah nakon provjere unijele u sustav sve bitne pojedinosti o pregledu i nalaze za pojedino gorivo, uključujući podatke o uzorkovanju.
2. Država članica koja se koristi informacijskim sustavom Unije za unos, razmjenu i dijeljenje podataka o provjeri sukladnosti može se koristiti godišnjom zbirkom provedbenih mjera koja je dostupna u informacijskom sustavu Unije kako bi ispunila svoje obveze izvješćivanja utvrđene u članku 7. Direktive 1999/32/EZ.
3. Države članice koje se ne koriste informacijskim sustavom Unije moraju osigurati vezu između informacijskog sustava Unije i svojih nacionalnih sustava, u kojima se mogu bilježiti barem jednaka polja s podacima kao i u informacijskom sustavu Unije, ili podnositi elektronička izvješća o svim stavkama iz članka 7.
Članak 9.
Stupanje na snagu
Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
Sastavljeno u Bruxellesu 16. veljače 2015.