PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 628/2013
ze dne 28. června 2013
o pracovních postupech Evropské agentury pro bezpečnost letectví pro provádění standardizačních kontrol a pro sledování uplatňování pravidel nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 a o zrušení nařízení Komise (ES) č. 736/2006
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 ze dne 20. února 2008 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví, kterým se ruší směrnice Rady 91/670/EHS, nařízení (ES) č. 1592/2002 a směrnice 2004/36/ES (1), a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008 se vyžaduje, aby Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) byla Komisi nápomocna při sledování uplatňování ustanovení uvedeného nařízení, jakož i jeho prováděcích pravidel, a to prostřednictvím standardizačních kontrol prováděných příslušnými úřady členských států.
(2)
Ustanovení čl. 54 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008 stanoví, že vyžaduje-li kontrola v příslušném úřadu členského státu kontrolu podniku nebo sdružení podniků, měla by agentura postupovat podle ustanovení článku 55.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 736/2006 (2) stanoví pracovní postupy agentury pro provádění normalizačních inspekcí (dále jen „stávající pracovní postupy“).
(4)
Od přijetí stávajících pracovních postupů uplynulo šest let. Byly schváleny podstatné změny ve společných pravidlech, byla rovněž přijata řada mezinárodních dohod, agentura a členské státy také získaly cenné zkušenosti, jež je třeba zohlednit.
(5)
Nařízení (ES) č. 736/2006 bylo přijato v době, kdy byla společná pravidla v oblasti civilního letectví omezena na prvotní letovou způsobilost a její zachování. Nařízení Komise (ES) č. 1702/2003 (3) stanovilo prováděcí pravidla pro certifikaci letové způsobilosti letadel a souvisejících výrobků, letadlových částí a zařízení a certifikaci ochrany životního prostředí, jakož i pro certifikaci projekčních a výrobních organizací; nařízení Komise (ES) č. 2042/2003 (4) stanovilo prováděcí pravidla v oblasti zachování letové způsobilosti letadel a leteckých výrobků, letadlových částí a zařízení a schvalování organizací a personálu zapojených do těchto úkolů.
(6)
Od té doby se nařízením (ES) č. 216/2008 nahradilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002 ze dne 15. července 2002 o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví (5) a společná pravidla byla dvakrát rozšířena: nejprve tak, aby do nich byly zahrnuty letové posádky, letový provoz a prohlídky na odbavovací ploše; následně aby zahrnuly uspořádání letového provozu a letové navigační služby (ATM/ANS), jakož i bezpečnost letišť, v důsledku čehož Komise přijala několik prováděcích pravidel, jež odpovídají těmto novým oblastem působnosti, jako jsou nařízení Komise (EU) č. 805/2011 ze dne 10. srpna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k udělování průkazů způsobilosti a některých osvědčení řídících letového provozu (6), prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1034/2011 (7), kterým se stanoví správní postupy pro dohled nad provozní bezpečností uspořádání letového provozu a letových navigačních služeb, prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1035/2011 ze dne 17. října 2011, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (8), nařízení Komise (EU) č. 691/2010 ze dne 29. července 2010, kterým se stanoví systém sledování výkonnosti letových navigačních služeb a funkcí sítě a mění nařízení (ES) č. 2096/2005, kterým se stanoví společné požadavky pro poskytování letových navigačních služeb (9), nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví (10), jež mají zajistit uspokojivé provádění ze strany příslušných úřadů členských států, ve znění nařízení Komise (ES) č. 859/2008 (11), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (12), ve znění směrnice Komise 2008/49/ES ze dne 16. dubna 2008, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES, pokud jde o provádění prohlídek na odbavovací ploše u letadel, která používají letiště Společenství (13), nařízení Komise (EU) č. 965/2012 ze dne 5. října 2012, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se letového provozu (14), a nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví (15).
(7)
Nařízení (ES) č. 216/2008 rovněž zavedlo řadu nových ustanovení, která by se měla odrazit v pracovních postupech agentury při provádění standardizačních kontrol. Konkrétně jsou v článku 11 stanoveny podmínky pro vzájemné uznávání osvědčení vydaných příslušnými úřady členských států, jakož i podmínky pro pozastavení uznání, pokud standardizační kontroly představují důležitý nástroj pro takové rozhodování. V článku 15 se zřizuje informační síť, která poskytuje užitečné informace, jež mají být vzaty v úvahu při standardizačních kontrolách, přičemž některé výsledky těchto standardizačních kontrol musí být této informační síti neprodleně zpřístupněny. V čl. 27 odst. 3 se stanoví, že agentura má podpořit členské státy při plnění jejich závazků vůči Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO).
(8)
Bez ohledu na další změny společných pravidel, která byla stanovena v nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidlech, by agentura měla podporovat Komisi při sledování provádění jiných požadavků na bezpečnost letectví vyplývajících například z právních předpisů v oblasti jednotného evropského nebe nebo z právních předpisů týkajících se vyšetřování nehod a hlášení událostí.
(9)
Od roku 2006 rovněž došlo k významnému pokroku ve vnější evropské politice v oblasti letectví, a to jak pokud jde o Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (ICAO) a státy v sousedství Evropské unie, tak i některé klíčové partnery na celosvětové úrovni.
(10)
Memorandum o spolupráci s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) bylo podepsáno v roce 2010 (16) a vytváří rámec pro strukturovanou spolupráci mezi stranami, zejména ohledně výměny informací souvisejících s bezpečností, s cílem vyhnout se - kde je to možné - zdvojování úkolů, v důsledku čehož by měly být více propojeny program standardizačních kontrol agentury a všeobecný program ICAO pro audit dohledu nad bezpečností provozu (Universal Safety Oversight Audit Programme, USOAP). Kontrolní pracovní postupy by měly brát v úvahu rovněž dokument ICAO 9735 - příručku pro průběžné sledování USOAP.
(11)
Pokud jde o státy, které jsou součástí evropské politiky sousedství a politiky rozšiřování EU, zejména včetně států, které jsou stranami dohody o společném evropském leteckém prostoru, standardizační kontroly by zde měly být organizovány v souladu se stejnými pracovními metodami a podle stejných norem jako v případě členských států, s výhradou vhodných dohod nebo pracovních ujednání.
(12)
Pokud jde o státy, jež podepsaly dvoustranné dohody o bezpečnosti v letectví, kterými se stanoví vzájemné uznávání některých zjištění a schválení vyplývajících z certifikace, standardizační kontroly by měly podpořit sledování provádění dohody a zprávy o výsledcích by měly být předávány příslušnému dvoustrannému dozorčímu výboru za účelem možných úprav. Kontroly těch členských států, jejichž zjištění a schválení vyplývající z certifikace jsou přijata v rámci dvoustranných setkání, by měly zahrnovat další ověření s cílem zajistit, aby příslušné úřady náležitě plnily své povinnosti vyplývající z dvoustranných dohod.
(13)
V zájmu účinného sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel, jakož i dalších pravidel bezpečnosti letectví vyplývajících z platných předpisů a dohod je nezbytné přezkoumat stávající pracovní metody, zejména tak, aby byla zajištěna jejich větší orientace na systém, byl dodržován přístup soustavnějšího sledování více zaměřeného na výkonnost z hlediska bezpečnosti, byly účinněji využívány zdroje s cílem nevytvářet nepatřičnou zátěž pro příslušné úřady a aby zahrnovaly zpětnou vazbu činnosti agentury v oblasti stanovování pravidel. Měly by být zřízeny kontrolní týmy s vhodně vyškoleným a kvalifikovaným personálem a agentura by měla usilovat o vyváženou účast pověřených pracovníků z různých členských států.
(14)
Pracovní postupy by měly odrážet definice a zásady auditu, jak jsou definovány v normě ISO 19011.
(15)
Kromě úrovně kontrol by se v pracovních postupech mělo rozpracovat sledování na úrovni systému a na úrovni zjištění.
(16)
Pracovní postupy by měly zajistit agentuře větší flexibilitu při přijímání opatření, pokud to odpovídá její technické způsobilosti, přičemž by u pracovních postupů měla být zachována právní jistota.
(17)
Nařízení (ES) č. 736/2006 by proto mělo být zrušeno.
(18)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pracovní postupy pro:
a)
sledování uplatňování nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení příslušnými úřady členských států;
b)
provádění standardizačních kontrol příslušnými úřady členských států;
c)
ověření, že příslušné úřady členských států vydávají osvědčení v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly a dohlížejí na ně;
d)
příspěvek k posouzení dopadů provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel příslušnými úřady členských států.
2. Pracovní metody ve smyslu tohoto nařízení se rovněž použijí, pokud je to možné, v okamžiku, kdy je agentura pověřena úkolem sledovat uplatňování požadavků na bezpečnost letectví stanovených jinými právními předpisy EU, dohodami uzavřenými Unií nebo pracovními ujednáními uzavřenými agenturou.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„kontrolou“ se rozumí standardizační kontrola podle čl. 24 odst. 1 a článku 54 nařízení (ES) č. 216/2008, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků uvedené v čl. 54 odst. 4 a článku 55 uvedeného nařízení, prováděná agenturou;
2)
„příslušným úřadem“ se rozumí subjekt určený členským státem jako příslušný pro provádění nařízení (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcích pravidel;
3)
„pověřenými pracovníky“ osoby pověřené agenturou k provádění kontrol, včetně vyslaných pracovníků;
4)
„vyslanými pracovníky“ se rozumí úředníci, které poskytnou příslušné úřady členských států, Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), jiné mezinárodní organizace pro letectví nebo příslušné úřady třetích zemí, které mají dohody s Unií nebo pracovní ujednání s agenturou, a kteří jsou jmenováni těmito úřady, aby byli agentuře nápomocni při provádění kontrol;
5)
„důkazem“ se rozumí záznamy, prohlášení o skutkovém stavu nebo jiné informace, které jsou relevantní a ověřitelné;
6)
„zjištěním“ se rozumí výsledek srovnání dostupných důkazů a příslušných požadavků;
7)
„nápravou“ se rozumí opatření k odstranění zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky;
8)
„nápravným opatřením“ se rozumí opatření k odstranění příčiny zjištěného nesouladu s příslušnými požadavky, aby bylo zabráněno opakování;
9)
„bezprostředním bezpečnostním problémem“ se rozumí situace, kdy existuje důkaz o tom, že výrobek, služba, systém, složka, vybavení či zařízení je buď v takovém stavu, nebo je provozováno, dodáno nebo udržováno takovým způsobem, že osobám pravděpodobně vznikne újma, pokud nebude situace neprodleně napravena.
Článek 3
Zásady týkající se sledování
1. Agentura sleduje uplatňování požadavků, stanovených v článku 1, příslušnými úřady, jakož i jednotné provádění těchto požadavků podle metodiky stanovené v tomto nařízení a podává o tom zprávy.
2. Sledování je průběžné a vychází z rizik na základě informací, které má agentura k dispozici. Zahrnuje posouzení schopnosti příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor, provádění kontrol podle potřeby, jakož i následná opatření vyplývající ze zjištění vyplývajících z kontrol, aby se včas zajistila patřičná náprava a byla včas provedena nápravná opatření.
3. Sledování probíhá na základě systémového přístupu. Týká se všech oblastí a kritických prvků systému bezpečnostního dozoru definovaného ICAO. Zvláštní pozornost je věnována rozhraním mezi oblastmi.
4. Sledování se provádějí transparentním, účinným, efektivním, harmonizovaným a důsledným způsobem.
5. Agentura analyzuje výsledky tohoto sledování s cílem určit potřebu regulačních vylepšení.
Článek 4
Zásady týkající se kontrol a zjištění
1. Kontroly příslušných úřadů zohlední výsledky předchozích kontrol, týkají se zejména změn regulačních požadavků a změn ve schopnosti příslušného úřadu provádět bezpečnostní dozor a jsou úměrné úrovni a složitosti odvětví pod jejich dozorem, přičemž prioritou je zajištění vysoké a jednotné úrovně bezpečnosti pro obchodní leteckou dopravu.
2. Kontroly mohou zahrnovat kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu, ve kterém se kontrola provádí.
3. Pokud se tak zúčastněné strany dohodnou, mohou kontroly zahrnovat kontroly vojenských zařízení otevřených veřejnosti nebo služeb poskytovaných veřejnosti vojenským personálem za účelem ověření, že jsou splněny požadavky čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/2008.
4. Kontroly provádí tým skládající se z pracovníků pověřených agenturou, kteří jsou kvalifikováni a vyškoleni v příslušné oblasti nebo oblastech. Pověření pracovníci se řídí zásadami nezávislosti, bezúhonnosti, etického chování, náležité péče, poctivé prezentace a zachování důvěrnosti.
5. Pokud agentura zjistí, že jedno nebo více osvědčení není v souladu s nařízením (ES) č. 216/2008 a jeho prováděcími pravidly, pak toto zjištění nesouladu oznámí dotčenému příslušnému úřadu. Pokud se zjištění nesouladu včas nenapraví, agentura vydá doporučení podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008, aby bylo možné rozhodnout o vzájemném uznání uvedeného či uvedených osvědčení.
6. Agentura případy nesouladu zjištěné během kontrol uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 klasifikuje podle jejich dopadu na bezpečnost a přijímá k nim následná opatření, přičemž zjištění související s bezpečností musí být upřednostněna. Agentura rovněž neprodleně uvědomí příslušné úřady členských států, pokud bezprostřední bezpečnostní problém nebyl uspokojivě napraven.
7. Tímto nařízením nejsou dotčeny články 15 a 58 nařízení (ES) č. 216/2008, rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (17), nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2111/2005 (18) a nařízení Komise (ES) č. 473/2006 (19).
Článek 5
Výměna informací
1. Příslušné úřady členských států poskytnou agentuře veškeré nezbytné informace týkající se jejich bezpečnostního dozoru se zaměřením na všechny kritické prvky jejich systému bezpečnostního dozoru, včetně podniků nebo sdružení podniků pod jejich dozorem. Informace jsou poskytovány formou a způsobem stanoveným agenturou se zohledněním informací, které byly poskytnuty organizaci ICAO.
2. Agentura může rovněž požádat ad hoc o informace od příslušných úřadů členských států. Při předložení žádosti o informace musí agentura uvést její právní základ a účel, dále musí upřesnit, jaké informace jsou požadovány, a stanovit lhůtu, v níž mají být informace poskytnuty.
3. Agentura poskytne příslušným úřadům členských států relevantní informace na podporu jednotného provádění příslušných požadavků.
Článek 6
Vnitrostátní standardizační koordinátor
1. Členské státy určí vnitrostátního standardizačního koordinátora působícího jako hlavní kontaktní místo pro všechny standardizační činnosti, a zejména s cílem koordinovat výměnu informací stanovených v čl. 5 odst. 1. Vnitrostátní standardizační koordinátor odpovídá za:
a)
uchovávání a aktualizaci informací poskytovaných průběžně agentuře, včetně informací vyžadovaných v souladu s články 3, 4 a 5, náprav a plánů nápravných opatření a důkazů o provádění dohodnutých nápravných opatření;
b)
pomoc agentuře ve všech fázích kontroly a zajištění toho, aby byl kontrolní tým během kontroly na místě doprovázen.
2. Příslušné úřady zajistí jednoznačnou formu komunikace mezi určeným vnitrostátním standardizačním koordinátorem a jejich vnitřní organizací, aby koordinátor mohl řádně plnit své úkoly.
Článek 7
Průběžné sledování
1. Průběžné sledování uvedené v článku 3 musí zahrnovat:
a)
sběr a analýzu údajů a informací poskytnutých příslušnými úřady členských států, Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO), Komisí nebo jinými příslušnými zdroji;
b)
posouzení schopnosti příslušného úřadu plnit své povinnosti v oblasti bezpečnostního dozoru;
c)
na základě posouzení uvedeného v písmenu b) stanovení priorit, plánování a stanovení rozsahu kontrol;
d)
provádění těchto kontrol, včetně souvisejícího podávání zpráv;
e)
pokud došlo při kontrole ke zjištění nesouladu, přijetí následných opatření a uzavření případů.
2. Pro posouzení uvedené v odst. 1 písm. b) agentura vytvoří, vypracuje a aktualizuje jednotný vzor s přihlédnutím přinejmenším k těmto prvkům:
a)
rozsah a složitost odvětví letectví;
b)
závažné incidenty, nehody, smrtelné nehody a související úmrtí;
c)
výsledky prohlídek na odbavovací ploše;
d)
výsledky předchozích kontrol;
e)
schopnost příslušných úřadů účinně provádět nápravu a nápravná opatření;
f)
výsledky auditů provedených v rámci mezinárodních úmluv nebo státních programů posuzování bezpečnosti;
g)
existence opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle článku 258 Smlouvy.
3. Výsledky modelu stanoveného v odstavci 2 a vstupní údaje a výsledky posouzení se zpřístupní vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
4. Agentura přizpůsobí program kontrol s ohledem na jeho průběžné sledování, přičemž vezme v úvahu zlepšení nebo zhoršení výkonnosti z hlediska bezpečnosti. Agentura přijme náležitá opatření, pokud existují důkazy, že se výkonnost z hlediska bezpečnosti zhoršila.
Článek 8
Program kontrol
1. Agentura ve spolupráci s Komisí vypracuje víceletý program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a), jakož i roční program, který stanoví kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b).
2. V programech se stanoví dotčený členský stát nebo státy, typ kontroly, oblasti, které mají být zkontrolovány, a předpokládaný časový rámec pro fázi na místě s přihlédnutím k modelu uvedenému v článku 7.
3. Agentura může programy kontrol upravit tak, aby zohlednila nově vznikající rizika plynoucí z průběžného sledování uvedeného v článku 7.
4. Roční plán se sděluje Komisi, členům správní rady agentury v rámci pracovního programu agentury podle čl. 33 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008 a vnitrostátnímu standardizačnímu koordinátorovi dotčeného členského státu.
Článek 9
Oblasti kontroly
1. Agentura provádí kontroly, které jsou zaměřeny na každou oblast definovanou v kapitole II nařízení (ES) č. 216/2008. Tyto oblasti zahrnují:
a)
letovou způsobilost, jak je vymezena v článku 5, a ochranu životního prostředí, jak je vymezena v článku 6 uvedeného nařízení;
b)
letovou posádku, jak je vymezena v článcích 7 a 8 uvedeného nařízení;
c)
letecký provoz, jak je vymezen v článcích 8 a 9 uvedeného nařízení;
d)
prohlídky na odbavovací ploše, jak jsou vymezeny v článku 10 uvedeného nařízení;
e)
letiště, jak jsou vymezena v článku 8a uvedeného nařízení;
f)
ATM/ANS a řídící letového provozu, jak jsou vymezeni v článcích 8b a 8c uvedeného nařízení.
Další oblasti mohou být vymezeny v závislosti na budoucím vývoji nařízení (ES) č. 216/2008 nebo na žádost Komise.
2. Agentura zajistí, aby byly její prostředky vhodným způsobem přiděleny ke sledování a kontrolám různých oblastí v závislosti na výsledcích průběžného sledování uvedeného v článku 7.
Článek 10
Typy kontrol
1. Agentura provádí:
a)
komplexní kontroly za účelem zkontrolování jedné nebo více oblastí; tyto kontroly se provádějí v intervalech určených na základě výsledků průběžného sledování;
b)
účelově zaměřené kontroly, které mají za cíl kontrolu v jedné nebo více konkrétních oblastech a/nebo posouzení stavu provádění dohodnutých náprav a nápravných opatření;
c)
kontroly ad hoc, které mají za cíl prověření konkrétních obav vyplývajících z průběžného sledování prováděného agenturou nebo na žádost Komise.
2. Bez ohledu na kontroly uvedené v odstavci 1 může agentura upozornit na zjištění i mimo místo kontroly, pokud shromáždila dostatečné důkazy o nesouladu.
Článek 11
Kritéria pro odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření kontrolních týmů
1. Agentura stanoví kvalifikační kritéria pro pracovníky, kteří se účastní kontrolních týmů.
2. Kvalifikační kritéria musí zahrnovat:
a)
znalost institucionálního a právního rámce, zejména tohoto nařízení, jakož i příslušných mezinárodních dohod;
b)
znalosti a zkušenosti v oblasti auditorských postupů;
c)
technickou způsobilost a praktické zkušenosti v příslušné oblasti nebo oblastech podle článku 9.
3. Vedoucí týmů jsou zaměstnanci agentury. Jejich kvalifikační kritéria zahrnují kromě těch, která jsou uvedena v odstavci 2, schopnost vést tým a komunikovat v mezinárodním prostředí a v náročných situacích.
4. Členové týmů jsou zaměstnanci agentury nebo vyslaní pracovníci.
5. Vedoucí týmů i jejich členové musí absolvovat školení zaměřená na příslušné požadavky a postupy agentury. Agentura zajistí trvalou odbornou způsobilost vedoucích a členů týmu, aby se mohli účastnit kontrol jako pověření pracovníci. Agentura k tomuto účelu stanoví vhodné programy průběžné odborné přípravy.
6. Zaměstnanci, kteří splňují kvalifikační kritéria a absolvovali odpovídající odbornou přípravu, mohou být agenturou pověřeni k účasti v kontrolních týmech.
Článek 12
Sestavování kontrolních týmů
1. Kontroly provádějí týmy sestavené agenturou a složené z pověřených pracovníků podle článku 11.
2. Agentura určí složení týmu s cílem vytvořit minimální velikost týmu nezbytnou k pokrytí požadované technické způsobilosti a ke zvládnutí pracovní zátěže, a to s ohledem na typ kontroly, rozsah a počet posuzovaných oblastí a očekávaný program. Každý tým sestává z vedoucího týmu a minimálně jednoho člena týmu. Ve všech případech agentura zajistí, aby velikost těchto týmů zůstala přiměřená rozsahu úkolů.
3. Agentura zajistí, aby při sestavování týmů nedošlo ke střetu zájmů s příslušnými úřady, ve kterých je prováděna kontrola, nebo s podniky či sdruženími podniků, ve kterých je prováděna kontrola.
4. Agentura včas před kontrolou požádá o informace od vysílajících úřadů nebo organizací, pokud jde o dostupnost členů týmu k účasti na kontrole přímo na místě.
5. Výdaje vzniklé účastí vnitrostátních standardizačních koordinátorů podle čl. 14 odst. 2 a čl. 19 odst. 2 a vyslaných pracovníků na kontrolách prováděných agenturou nese agentura v souladu s předpisy Unie, aniž je tím dotčen roční rozpočtový proces Unie.
Článek 13
Provádění kontrol
1. Kontroly uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) zahrnují následující fáze:
a)
přípravnou fázi v minimální délce deseti týdnů před kontrolou;
b)
fázi na místě;
c)
fázi vypracování zprávy v maximální délce deseti týdnů po skončení kontroly na místě.
2. Kontroly ad hoc uvedené v čl. 10 odst. 1 písm. c) musí být ohlášeny dotčenému příslušnému úřadu dva týdny předem, nicméně nemusí se řídit lhůtami a postupy uvedenými v článcích 14, 15 a 16 kromě požadavku předložit závěrečnou zprávu.
3. Zjištění nesouladu identifikované během kontrol uvedených v článku 10 se oznamují v souladu s článkem 16, přijímají se k nim následná opatření a uzavírají se v souladu s článkem 17 a klasifikují se v souladu s článkem 18.
Článek 14
Přípravná fáze
1. Během přípravné fáze kontroly agentura:
a)
oznámí kontrolu příslušnému úřadu nejméně deset týdnů předtím, než se má kontrola na místě provést, včetně zamýšleného typu, oblasti či oblastí a okruhů kontroly;
b)
shromáždí informace potřebné k přípravě kontroly, přičemž řádně zohlední informace z průběžného sledování;
c)
definuje oblast působnosti, rozsah a program kontroly, včetně kontroly podniků nebo sdružení podniků, přičemž vezme v úvahu informace z průběžného sledování;
d)
stanoví velikost a složení kontrolního týmu.
2. Po oznámení o kontrole spolupracuje příslušný úřad s agenturou s cílem rychle připravit fázi na místě. Pokud je to považováno za nezbytné, může být zorganizováno předběžné jednání mezi kontrolním týmem a vnitrostátním standardizačním koordinátorem.
3. Agentura poskytne program kontroly a složení týmu příslušnému úřadu alespoň dva týdny předtím, než kontrola na místě proběhne.
Článek 15
Fáze na místě
1. Během fáze na místě kontroly agentura:
a)
zorganizuje úvodní setkání s vnitrostátním standardizačním koordinátorem a příslušným úřadem, ve kterém se kontrola provádí;
b)
dále sleduje zjištění nesouladu, která byla identifikována během předchozích kontrol a zůstala otevřená, a přezkoumá příslušné nápravy a nápravná opatření;
c)
oznámí příslušnému úřadu každý bezprostřední bezpečnostní problém, pokud byl během kontroly zjištěn;
d)
na závěrečném zasedání předloží příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, seznam předběžných zjištění nesouladu, která byla v rámci kontroly identifikována nebo dále sledována.
2. Kromě toho může agentura:
a)
provádět kontroly hlavních kanceláří a v nezbytném rozsahu všech regionálních kanceláří příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, kterým příslušný úřad mohl přidělit úkoly;
b)
provádět kontroly podniků nebo sdružení podniků pod dozorem příslušného úřadu v rámci kontroly tohoto příslušného úřadu; v takovém případě může příslušný úřad doprovázet kontrolní tým;
c)
provádět rozhovory s pracovníky kontrolovaného příslušného úřadu a kvalifikovaných subjektů, pokud existují, a navštívených podniků nebo sdružení podniků, pokud existují;
d)
posuzovat právní předpisy, postupy, osvědčení, záznamy, údaje a další příslušné materiály.
Článek 16
Fáze vypracování zprávy
1. Během fáze vypracování zprávy o kontrole agentura do šesti týdnů po závěrečném zasedání v rámci fáze kontroly na místě přezkoumá předběžná zjištění, klasifikuje je a na jejich základě vypracuje návrh zprávy, který zašle příslušnému úřadem, ve kterém byla kontrola provedena.
2. Návrh zprávy musí obsahovat alespoň:
a)
souhrn, ve kterém se uvádějí závěry;
b)
podrobnosti o provádění kontroly, včetně typu kontroly, oblasti, jíž se týkala, jejího rozsahu a složení týmu;
c)
analýzu na základě kritického bodu se zaměřením na hlavní zjištění;
d)
seznam identifikovaných zjištění nesouladu, které byly v rámci kontroly identifikovány nebo dále sledovány, spolu s jejich klasifikací;
e)
doporučení, v případě potřeby včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení.
3. Zjištění o nesouladu jsou oznámena prostřednictvím návrhu zprávy uvedené v odstavci 2 s výjimkou případů, kdy jsou již agenturou písemně oznámena jinými prostředky.
4. Příslušný úřad může agentuře předložit písemné připomínky do dvou týdnů po oznámení.
5. Agentura do deseti týdnů po závěrečném zasedání vydá závěrečnou zprávu na základě návrhu zprávy uvedeného v odstavci 2, která zohledňuje případné připomínky příslušného úřadu, ve kterém byla kontrola provedena. Agentura může případně upravit popis zjištění nesouladu, jeho právní základ, jeho klasifikaci nebo případně jeho stav, aby se zohlednily připomínky, jakož i nápravy nebo nápravná opatření předložená během fáze vypracování zprávy.
6. Agentura zřídí a udržuje pro každý členský stát stav průběžného sledování, který je na vyžádání poskytnut dotčenému členskému státu a Komisi.
7. Závěrečná zpráva je zaslána příslušnému úřadu, ve kterém byla kontrola provedena, a Komisi, která může následně tuto zprávu předat dotčenému členskému státu a případně jiným příslušným úřadům.
Článek 17
Další sledování a uzavírání zjištění
1. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. b) a c) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději čtyři týdny po obdržení oznámení od agentury.
2. Pro všechna zjištění nesouladu klasifikovaná podle čl. 18 odst. 1 písm. a) příslušný úřad navrhne nápravu a nápravné opatření nejpozději deset týdnů po obdržení oznámení od agentury.
3. Příslušný úřad musí agentuře ve stanovené lhůtě ohlásit provedení nápravných opatření a poskytnout k tomu příslušné důkazy.
4. Agentura:
a)
vyhodnotí nápravy a nápravná opatření předložená příslušným úřadem nebo si včas vyžádá další vysvětlení;
b)
odsouhlasí nebo zamítne nápravu a/nebo nápravná opatření do šestnácti týdnů po oznámení;
c)
sleduje uspokojivé provádění nápravných opatření;
d)
určí všechny potřebné doplňující činnosti v souladu s článkem 22;
e)
pravidelně podává zprávy příslušnému úřadu a Komisi o stavu zjištění nesouladu a příslušných náprav/nápravných opatření prostřednictvím zpráv o stavu;
f)
poté, co jsou ke spokojenosti agentury provedena nápravná opatření a je o tom poskytnut důkaz, zjištění nesouladu uzavře, vytvoří o něm záznam a informuje o tom příslušný úřad.
5. Pro účely písmene c) může agentura od příslušného úřadu vyžádat důkaz nebo vysvětlení. Agentura se může rovněž rozhodnout ověřit provádění na místě prostřednictvím kontroly.
6. Pokud je zjištění nesouladu předmětem postupu v případě protiprávního jednání podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 nebo podle Smluv, agentura zajistí po konzultaci s Komisí vhodná následná opatření a nesmí toto zjištění uzavřít bez předchozí koordinace s Komisí.
Článek 18
Klasifikace zjištění
1. Všechna zjištění nesouladu identifikovaná agenturou v rámci kontrol uvedených v článku 10 musí agentura klasifikovat do jedné z následujících kategorií a podat o nich zprávu, a to bez ohledu na to, zda se týkají administrativních nebo technických požadavků:
a)
Třída C: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává zejména problémy týkající se standardizace;
b)
Třída D: nesoulad s příslušnými požadavky, který vyvolává problémy týkající se standardizace a obavy ohledně bezpečnosti, pokud nejsou včas napraveny;
c)
Třída G: bezprostřední bezpečnostní problém.
2. Priorita podávání zpráv, následných kontrol a uzavírání zjištění je závislá na jejich klasifikaci.
Článek 19
Bezprostřední bezpečnostní problém
1. Pokud agentura oznámila bezprostřední bezpečnostní problém:
a)
agentura požádá příslušný úřad, aby přijal odpovídající nápravná opatření, včetně okamžité nápravy;
b)
příslušný úřad provede účinnou nápravu k odstranění zjištěných nedostatků a poskytne o tom agentuře příslušné důkazy.
2. Agentura může ve lhůtě dvou týdnů od oznámení o bezprostředním bezpečnostním problému požádat příslušný úřad o účast na zasedání k posouzení toho, jak byla okamžitá náprava provedena.
3. Pokud agentura není spokojena s provedením nápravy, vypracuje doporučení Komisi, včetně případné žádosti o vzájemné uznání osvědčení vydaného nebo vydaných příslušným úřadem. Agentura rovněž okamžitě informuje příslušné úřady členských států.
Článek 20
Záznamy
1. Agentura zavede systém vedení záznamů s patřičnými možnostmi ukládání, zpřístupnění a spolehlivého zpětného sledování změn pro:
a)
odbornou přípravu, kvalifikaci a pověření vedoucích a členů týmu;
b)
programy kontrol;
c)
zprávy;
d)
zjištění a související důkazy;
e)
schválené nápravy a nápravná opatření;
f)
uzavření zjištění nesouladu a související důkazy;
g)
doporučení týkající se vzájemného uznávání osvědčení;
h)
posouzení uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b).
2. Všechny záznamy musí být uchovávány po dobu nejméně patnácti let v souladu s platnými právními předpisy o ochraně údajů.
Článek 21
Přístup k informacím obsaženým ve zprávách o kontrole
1. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají podniku nebo sdružení podniků pod bezpečnostním dozorem třetí země a pokud spadají do oblasti působnosti dohody Unie uzavřené podle článku 12 nařízení (ES) č. 216/2008, poskytnou se tyto informace třetí zemi jako jedné ze stran této dohody podle jejích příslušných ustanovení.
2. Pokud informace obsažené ve zprávě o kontrole spadají do oblasti působnosti memoranda o spolupráci mezi Unií a ICAO, poskytnou se tyto informace ICAO v souladu s ustanoveními tohoto memoranda o spolupráci a příslušnou bezpečnostní přílohou.
3. Pokud se informace obsažené ve zprávě o kontrole týkají probíhajících šetření prováděných v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (20), poskytnou se tyto informace úřadu odpovědnému za šetření.
4. Pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (21) se rozhodovací proces, který se týká zprávy o kontrole, nepovažuje za završený, dokud se neuzavřou související zjištění o nesouladu.
Článek 22
Doplňující opatření
1. Agentura eviduje každý případ, kdy nebyla přijata následná opatření týkající se zjištění nesouladu, jako jsou:
a)
nápravná opatření, která nebyla podána ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 1;
b)
nápravná opatření neschválená agenturou ve lhůtě uvedené v čl. 17 odst. 4 písm. b);
c)
nápravná opatření, která nebyla řádně provedena.
2. V případech uvedených v odstavci 1 agentura požádá příslušný úřad, aby jí poskytl vysvětlení ohledně nesplnění povinnosti a předložil doplňující opatření, a stanoví lhůtu pro odpověď.
3. Agentura posoudí důsledek nesplnění povinnosti spolu s odpovědí, kterou ve stanovené lhůtě příslušný úřad předloží. Na základě výsledků tohoto posouzení agentura může:
a)
souhlasit s předloženými doplňujícími opatřeními nebo
b)
vydat doplňující zprávu pro dotčený příslušný úřad a Komisi. Tato zpráva musí obsahovat posouzení agentury a její doporučení agentury Komisi, v případě nutnosti včetně doporučení o vzájemném uznávání osvědčení vydaného nebo vydaných dotčeným příslušným úřadem.
4. Aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 2111/2005, po obdržení doplňující zprávy uvedené v odst. 3 písm. b) může Komise podniknout některý z následujících kroků:
a)
zaslat dotčenému členskému státu připomínky nebo si vyžádat další vysvětlení k objasnění všech nebo některých zjištění nesouladu;
b)
požádat agenturu o provedení kontroly ad hoc za účelem ověření uspokojivého provedení nápravy a nápravných opatření;
c)
zahájit postup podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 216/2008 s cílem rozhodnout, zda je osvědčení vydané příslušným úřadem v souladu s příslušnými požadavky;
d)
zahájit postup podle článku 258 Smlouvy.
Článek 23
Výroční zpráva
Agentura předloží Komisi nejpozději do 31. března každého roku výroční zprávu o činnostech průběžného sledování a kontrolách provedených v předchozím roce. Zpráva obsahuje analýzu výsledků činností a kontrol a odráží schopnost příslušných úřadů vykonávat bezpečnostní dozor; zároveň obsahuje doporučení týkající se možných zlepšení. Doporučení zejména určí ta technická pravidla, která by musela být stanovena nebo změněna v souladu s čl. 17 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 216/2008, jakož i ta opatření agentury, která by musela být stanovena nebo změněna podle čl. 18 písm. c) nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 24
Pracovní postupy
Agentura přezkoumá své pracovní postupy pro provádění úkolů jí svěřených podle článků 3 až 23 ve lhůtě šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Zjištění nesouladu identifikovaná agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006, pro které nebyly agentuře v době vstupu tohoto nařízení v platnost předloženy důkazy o uzavření, se považují za uskutečněná v souladu s tímto nařízením a musí být s nimi odpovídajícím způsobem nakládáno.
2. Plány nápravných opatření schválené agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za schválené v souladu s tímto nařízením.
3. Členové týmu a vedoucí týmů pověření agenturou podle nařízení (ES) č. 736/2006 se považují za pověřené pracovníky podle tohoto nařízení.
Článek 26
Zrušení
Nařízení (ES) č. 736/2006 se zrušuje.
Článek 27
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. června 2013.
32013R0628
L 179/46
SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
28.06.2013.
PROVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) br. 628/2013
od 28. lipnja 2013.
o metodama rada Europske agencije za sigurnost zračnog prometa prilikom obavljanja inspekcijskog nadzora u području standardizacije i praćenju primjene pravila Uredbe (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 736/2006
(Tekst značajan za EGP)
EUROPSKA KOMISIJA,
uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 216/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. veljače 2008. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 91/670/EEZ, Uredbe (EZ) br. 1592/2002 i Direktive 2004/36/EZ (1), a posebno njezin članak 24. stavak 5.,
budući da:
(1)
Člankom 24. stavkom 1. i člankom 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008 zahtijeva se da Europska agencija za sigurnost zračnog prometa (dalje u tekstu „Agencija”) pomaže Komisiji pri praćenju primjene njezinih odredaba kao i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica, provođenjem inspekcijskih nadzora u području standardizacije.
(2)
Člankom 54. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 216/2008 određuje se da u slučaju kada inspekcijski nadzor nadležnog tijela države članice povlači za sobom inspekcijski nadzor poduzeća ili udruženja poduzeća, Agencija bi trebala poštovati odredbe članka 55.
(3)
Uredbom Komisije (EZ) br. 736/2006 (2) utvrđuju se metode rada Agencije pri obavljanju inspekcijskih nadzora u području standardizacije (dalje u tekstu „sadašnje metode rada”).
(4)
Od donošenja sadašnjih metoda rada prošlo je šest godina. Donesene su značajne promjene zajedničkih pravila; donesen je također određeni broj međunarodnih sporazuma; Agencija i države članice su također sakupile dragocjeno iskustvo koje treba uzeti u obzir.
(5)
Kada je bila donesena Uredba (EZ) br. 736/2006, zajednička pravila u području civilnog zrakoplovstva bila su ograničena na početnu i kontinuiranu plovidbenost. Uredbom Komisije (EZ) br. 1702/2003 (3) utvrđena su provedbena pravila za certifikaciju plovidbenosti i ekološku certifikaciju zrakoplova i s njima povezanih proizvoda, dijelova i uređaja te za certifikaciju projektnih i proizvodnih organizacija; Uredbom Komisije (EZ) br. 2042/2003 (4) utvrđena su provedbena pravila o kontinuiranoj plovidbenosti zrakoplova i aeronautičkih proizvoda, dijelova i uređaja te o odobravanju organizacija i osoblja uključenih u te poslove.
(6)
Od tada je Uredbom (EZ) br. 216/2008 zamijenjena Uredba (EZ) br. 1592/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2002. o zajedničkim pravilima u području civilnog zrakoplovstva i osnivanju Europske agencije za sigurnost zračnog prometa (5) i dva puta su se proširivala zajednička pravila: prvi put, kako bi se uključilo letačko osoblje, letačke operacije i inspekcijski pregledi na stajanci; drugi put kako bi se uključili upravljanje zračnim prometom i usluge u zračnoj plovidbi (ATM/ANS) kao i sigurnost zračnih luka, te je zbog toga Komisija donijela nekoliko provedbenih pravila koja odgovaraju tim novim područjima nadležnosti, kao što su Uredba Komisije (EU) br. 805/2011 od 10. kolovoza 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za licencije i određene svjedodžbe kontrolora zračnog prometa (6), Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1034/2011 (7) o nadzoru sigurnosti u upravljanju zračnim prometom i uslugama u zračnoj plovidbi, Provedbena uredba Komisije (EU) br. 1035/2011 od 17. listopada 2011. o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (8), Uredba Komisije (EU) br. 691/2010 od 29. srpnja 2010. o utvrđivanju plana performansi za usluge u zračnoj plovidbi i mrežnih funkcija i izmjeni Uredbe (EZ) br. 2096/2005 o utvrđivanju zajedničkih zahtjeva za pružanje usluga u zračnoj plovidbi (9), Uredba Vijeća (EEZ) br. 3922/91 od 16. prosinca 1991. o usklađivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u području civilnog zrakoplovstva (10), izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 859/2008 (11), Direktiva 2004/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o sigurnosti zrakoplova trećih zemalja koji koriste zračne luke Zajednice (12), izmijenjena Direktivom Komisije 2008/49/EZ od 16. travnja 2008. o izmjeni Priloga II. Direktivi 2004/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s kriterijima za obavljanje inspekcijskih pregleda na stajanci zrakoplova koji koriste zračne luke Zajednice (13), Uredba Komisije (EU) br. 965/2012 od 5. listopada 2012. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i upravnih postupaka u vezi s letačkim operacijama (14) i Uredba Komisije (EU) br. 1178/2011 od 3. studenoga 2011. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva i administrativnih postupaka vezano za članove posade zrakoplova u civilnom zrakoplovstvu (15).
(7)
Uredbom (EZ) br. 216/2008 također je uveden određeni broj novih odredaba koje se moraju odraziti na metode rada Agencije pri obavljanju inspekcijskih nadzora u području standardizacije. Posebno, člankom 11. utvrđuju se uvjeti za uzajamno priznavanje certifikata koje izdaju nadležna tijela država članica kao i uvjeti za suspenziju tog priznavanja, pri čemu su inspekcijski nadzori u području standardizacije važan instrument za takvo donošenje odluka. Člankom 15. uspostavlja se informacijska mreža za osiguravanje korisnih informacija koje se uzimaju u obzir pri inspekcijskim nadzorima u području standardizacije, a neki se rezultati takvih inspekcijskih nadzora u području standardizacije moraju bez odlaganja staviti na raspolaganje na toj informacijskoj mreži. Člankom 27. stavkom 3. određuje se da Agencija mora pomagati državama članicama pri ispunjavanju njihovih obveza prema ICAO-u.
(8)
Bez obzira na daljnje promjene zajedničkih pravila, kako su uspostavljene Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima, Agencija bi trebala pomagati Komisiji pri praćenju provedbe drugih zahtjeva u vezi sa sigurnošću zrakoplovstva, koji proizlaze, na primjer, iz zakonodavstva o jedinstvenom europskom nebu ili o istraživanju nesreća i izvješćivanju o nezgodama.
(9)
Od 2006. došlo je također do značajnog razvoja europske vanjske politike u području zrakoplovstva u odnosu na Međunarodnu organizaciju civilnog zrakoplovstva (ICAO), države u susjedstvu Europske unije i neke ključne partnere na globalnoj razini.
(10)
Memorandumom o suradnji s Međunarodnom organizacijom civilnog zrakoplovstva (16), potpisanim 2010., stvoren je okvir za strukturiranu suradnju između potpisnica, posebno u vezi s razmjenom informacija povezanih sa sigurnošću, kako bi se tamo gdje je to moguće izbjeglo udvostručavanje poslova, a kao rezultat toga trebali bi se više povezati program Agencije o inspekcijskim nadzorima u području standardizacije i Univerzalni program revizije nadzora sigurnosti (USOAP) ICAO-a. U metodama rada pri obavljanju inspekcijskih nadzora trebao bi se također uzeti u obzir dokument ICAO-a 9735 - Priručnik za stalno praćenje USOAP-a.
(11)
U državama koje su obuhvaćene politikom susjedstva i proširenja EU-a, uključujući posebno države koje su stranke sporazuma o zajedničkom europskom zračnom prostoru, inspekcijski nadzori u području standardizacije trebali bi biti organizirani u skladu s istim metodama rada i u skladu s istim standardima kao u državama članicama, podložno odgovarajućim sporazumima ili radnim dogovorima.
(12)
U državama koje su potpisale dvostrane sporazume o sigurnosti u zračnom prometu kojima se određuje uzajamno prihvaćanje određenih nalaza i odobrenja u vezi sa certifikacijom, inspekcijski nadzori u području standardizacije trebali bi pomagati pri praćenju provedbe sporazuma, a o rezultatima bi se trebalo obavješćivati dvostrano nadzorno tijelo radi mogućih prilagodbi. Inspekcijski nadzori onih država članica čiji se nalazi i odobrenja u vezi s certifikacijom prihvaćaju u okviru dvostranih sporazuma, trebali bi uključivati dodatne provjere kako bi se osiguralo da nadležna tijela pravilno izvršavaju svoje odgovornosti koje proizlaze iz dvostranih sporazuma.
(13)
Za učinkovito praćenje primjene Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila, kao i drugih pravila u vezi sa sigurnošću u zrakoplovstvu koja proizlaze iz postojećih uredbi i sporazuma, potrebno je izmijeniti sadašnje metode rada, posebno kako bi se osiguralo da one budu više sistemski usmjerene, da slijede stalniji pristup praćenju koji je usmjereniji na performansu sigurnosti, da osiguraju učinkovitiju upotrebu sredstava kako se ne bi stvaralo nepotrebno opterećenje za nadležna tijela i kako bi uključivale sustav povratnih informacija za djelatnosti Agencije u području donošenja pravila. Potrebno je uspostaviti skupine za inspekcijski nadzor koji se sastoje od osposobljenog i kvalificiranog osoblja, a Agencija mora nastojati uravnotežiti sudjelovanje ovlaštenog osoblja iz različitih država članica.
(14)
Metode rada trebale bi odražavati definicije i načela revizije kako su određeni u standardu ISO 19011.
(15)
Osim razine inspekcijskog pregleda, u metodama rada trebalo bi biti razrađeno praćenje na razini sustava i na razini nalaza.
(16)
Metode rada trebale bi Agenciji omogućiti veću fleksibilnost pri poduzimanju mjera koje odgovaraju njezinoj stručnoj nadležnosti, održavajući istodobno pravnu sigurnost metoda rada.
(17)
Uredbu (EZ) br. 736/2006 trebalo bi stoga na odgovarajući način staviti izvan snage.
(18)
Mjere predviđene u ovoj Uredbi u skladu su s mišljenjem Odbora uspostavljenog člankom 65. Uredbe (EZ) br. 216/2008,
DONIJELA JE OVU UREDBU:
Članak 1.
Predmet i područje primjene
1. Ovom se Uredbom utvrđuju metode rada za:
(a)
praćenje primjene Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica, u područjima obuhvaćenim člankom 1. stavkom 1. te Uredbe;
(b)
obavljanje inspekcijskih nadzora nadležnih tijela država članica u području standardizacije;
(c)
provjeru izdaju li i nadziru nadležna tijela država članica certifikate u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima;
(d)
doprinos ocjeni učinaka provedbe Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila od strane nadležnih tijela država članica.
2. Metode rada utvrđene u ovoj Uredbi primjenjuju se također, u mjeri u kojoj je to izvedivo, kada je Agencija zadužena za praćenje primjene zahtjeva u vezi sa sigurnošću u zrakoplovstvu koji su uspostavljeni drugim zakonodavstvom EU-a, sporazumima koje je sklopila Unija ili radnim dogovorima koje je zaključila Agencija.
Članak 2.
Definicije
Za potrebe ove Uredbe primjenjuju se sljedeće definicije:
1.
„inspekcijski nadzor” znači inspekcijski nadzor u području standardizacije iz članka 24. stavka 1. i članka 54. Uredbe (EZ) br. 216/2008, uključujući inspekcijski nadzor poduzeća ili udruženja poduzeća iz članka 54. stavka 4. i članka 55. te Uredbe, koji obavlja Agencija;
2.
„nadležno tijelo” znači subjekt koji je država članica odredila kao subjekt nadležan za provedbu Uredbe (EZ) br. 216/2008 i njezinih provedbenih pravila;
3.
„ovlašteno osoblje” znači osobe koje je Agencija ovlastila za obavljanje inspekcijskih nadzora, uključujući privremeno dodijeljeno osoblje;
4.
„privremeno dodijeljeno osoblje” znači dužnosnici koje su na raspolaganje stavila nadležna tijela država članica, Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO), druge međunarodne zrakoplovne organizacije ili nadležna tijela trećih zemalja koje su sklopile sporazume s Unijom ili radne dogovore s Agencijom, i koje su ta tijela imenovala za pomoć Agenciji prilikom obavljanja inspekcijskih pregleda;
5.
„dokaz” znači zapisi, izjave o utvrđenom činjeničnom stanju ili druge informacije koje su relevantne i koje se mogu provjeriti;
6.
„nalaz” znači rezultat usporedbe raspoloživih dokaza i primjenljivih zahtjeva;
7.
„ispravak” znači mjera za odstranjivanje nalaza nesukladnosti s primjenljivim zahtjevima;
8.
„korektivna mjera” znači mjera za odstranjivanje uzroka nalaza neusklađenosti s primjenljivim zahtjevima kako bi se spriječilo ponavljanje;
9.
„neposredni sigurnosni problem” znači situacija u kojoj postoji dokaz da je proizvod, usluga, sustav, sastavni dio, oprema ili postrojenje u takvom stanju, ili se njome upravlja ili se daje ili održava na takav način, da postoji vjerojatnost nastanka štete za ljude ako se situacija odmah ne ispravi.
Članak 3.
Načela koja se primjenjuju na praćenje
1. Agencija prati primjenu zahtjeva iz članka 1. od strane nadležnih tijela kao i njihovu ujednačenu provedbu u skladu s metodologijom utvrđenom u ovoj Uredbi i o tome podnosi izvješće.
2. Praćenje mora biti kontinuirano i temeljiti se na riziku, na temelju informacija koje su Agenciji na raspolaganju. Ono uključuje ocjenu sposobnosti nadležnih tijela za ispunjavanje njihovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti, prema potrebi provođenjem inspekcijskih pregleda i daljnjih mjera na temelju nalaza koji proizlaze iz tih inspekcijskih pregleda, kako bi se osigurala pravovremena provedba ispravaka i korektivnih mjera.
3. Praćenje se temelji na sustavnom pristupu. Ono uključuje sva područja i kritične elemente sustava nadzora sigurnosti, kako ih je definirao ICAO. Posebna se pozornost pridaje sučeljima između područja.
4. Praćenje se provodi na transparentan, učinkovit, djelotvoran, usklađen i dosljedan način.
5. Agencija analizira rezultate svojih aktivnosti praćenja kako bi utvrdila potrebu za regulatornim poboljšanjima.
Članak 4.
Načela koja se primjenjuju na inspekcijski nadzor i nalaze
1. Pri inspekcijskom nadzoru nadležnih tijela uzimaju se u obzir rezultati ranijih inspekcijskih nadzora te se posebna pažnja pridaje promjenama regulatornih zahtjeva, sposobnosti nadležnog tijela za nadzor sigurnosti koja mora biti razmjerna razini složenosti djelatnosti koja je pod njihovim nadzorom, osiguravajući kao prioritet visoku i ujednačenu razinu sigurnosti komercijalnog zračnog prijevoza.
2. Inspekcijski nadzori mogu obuhvaćati inspekcijske nadzore poduzeća ili udruženja poduzeća koje nadzire nadležno tijelo u kojem se provodi inspekcijski nadzor.
3. Ako se dotične stranke tako dogovore, inspekcijski nadzor može uključivati inspekcijski nadzor vojnih objekata otvorenih za javnu upotrebu ili usluga koje vojno osoblje pruža javnosti, kako bi se provjerilo jesu li ispunjeni zahtjevi iz članka 1. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 216/2008.
4. Inspekcijski nadzor obavlja skupina sastavljena od osoblja koje je ovlastila Agencija, koje mora biti kvalificirano i osposobljeno za njihovu odgovarajuću područje (područja). Ovlašteno osoblje primjenjuje načela neovisnosti, integriteta, etičkog ponašanja, dužne pažnje, poštenog prikaza i povjerljivosti.
5. Ako Agencija otkrije da jedan ili više certifikata nisu u skladu s Uredbom (EZ) br. 216/2008 i njezinim provedbenim pravilima, o tom se nalazu nesukladnosti obavješćuje dotično nadležno tijelo. Ako se utvrđena nesukladnost ne ispravi pravovremeno, Agencija daje preporuke u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 2168/2008 kako bi se omogućila odluka o uzajamnom priznavanju navedenog (navedenih) certifikata.
6. Agencija razvrstava i prati nalaze neusklađenosti utvrđene tijekom inspekcijskih nadzora iz stavaka 1., 2. i 3. ovisno o njihovom utjecaju na sigurnost, pri čemu se prednost daje nalazima povezanim sa sigurnošću. Agencija također bez odlaganja obavješćuje nadležna tijela država članica kada se neposredni sigurnosni problem ne riješi na zadovoljavajući način.
7. Ovom se Uredbom ne dovode u pitanje članci 15. i 58. Uredbe (EZ) br. 216/2008, Odluka Komisije 2001/844/EZ, EZUČ, Euratom (17), Uredba (EZ) br. 2111/2005 Europskog parlamenta i Vijeća (18) i Uredba Komisije (EZ) br. 473/2006 (19).
Članak 5.
Razmjena informacija
1. Nadležna tijela država članica pružaju Agenciji sve potrebne informacije koje su relevantne za njihov nadzor sigurnosti, obuhvaćajući sve kritične elemente njihovog sustava nadzora sigurnosti, uključujući poduzeća i udruženja poduzeća pod njihovim nadzorom. Te se informacije pružaju u obliku i na način koji određuje Agencija, uzimajući u obzir informacije koje su stavljene na raspolaganje ICAO-u.
2. Agencija može također od nadležnih tijela država članica zatražiti ad hoc informacije. Prilikom dostavljanja takvog zahtjeva za informacijama, Agencija navodi pravnu osnovu i svrhu njezinog zahtjeva, navodi koje informacije traži te određuje rok u kojemu se te informacije moraju dostaviti.
3. Agencija nadležnim tijelima država članica daje relevantne informacije za potporu ujednačene provedbe primjenljivih zahtjeva.
Članak 6.
Nacionalni koordinator za standardizaciju
1. Države članice imenuju nacionalnog koordinatora za standardizaciju, koji djeluje kao njihova glavna kontaktna točka za sve aktivnosti standardizacije, a posebno za koordiniranje razmjene informacija predviđene u članku 5. stavku 1. Nacionalni koordinator za standardizaciju odgovoran je za:
(a)
stalno održavanje i ažuriranje informacija koje se dostavljaju Agenciji, uključujući informacije zatražene u skladu s člancima 3., 4. i 5., planove ispravaka i korektivnih mjera te dokaze o provedbi dogovorenih korektivnih mjera;
(b)
pomaganje Agenciji u svim fazama inspekcijskog nadzora i osiguravanje da skupina za inspekcijski nadzor ima pratnju tijekom cjelokupnog inspekcijskog nadzora na licu mjesta.
2. Nadležna tijela osiguravaju da postoje jasne linije komunikacije između imenovanog nacionalnog koordinatora za standardizaciju i njihove unutarnje organizacije, kako bi mogao pravilno izvršavati svoje odgovornosti.
Članak 7.
Stalno praćenje
1. Stalno praćenje iz članka 3. uključuje sljedeće:
(a)
prikupljanje i analizu podataka i informacija koje osiguravaju nadležna tijela država članica, međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO), Komisija ili drugi relevantni izvori;
(b)
ocjenjivanje sposobnosti nadležnog tijela za izvršavanje njegovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti;
(c)
ovisno o ocjeni iz točke (b), određivanje prioriteta, planiranje i određivanje raspona inspekcijskih nadzora;
(d)
obavljanje takvih inspekcijskih nadzora, uključujući s njima povezano izvješćivanje;
(e)
praćenje i zaključivanje nalaza nesukladnosti, utvrđenih inspekcijskim nadzorom.
2. Za ocjenjivanje iz stavka 1. točke (b), Agencija uspostavlja, razvija i održava jedinstveni model, uzimajući u obzir najmanje sljedeće elemente:
(a)
veličinu i složenost zrakoplovnog sektora;
(b)
ozbiljne nezgode, nesreće, nesreće sa smrtnim ishodom i s njima povezane smrtne slučajeve;
(c)
rezultate inspekcijskih pregleda na stajanci;
(d)
rezultate prethodnih inspekcijskih nadzora;
(e)
sposobnost nadležnih tijela za djelotvornu provedbu ispravaka i korektivnih mjera;
(f)
rezultate revizija izvedenih na temelju međunarodnih konvencija ili državnih programa za ocjenu sigurnosti;
(g)
postojanje mjera u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili s člankom 258. Ugovora.
3. Rezultati modela iz stavka 2. te ulazni podaci i rezultati ocjenjivanja stavljaju se na raspolaganje nacionalnom koordinatoru za standardizaciju dotične države članice.
4. Agencija prilagođava program inspekcijskog nadzora s obzirom na stalno praćenje, čime se odražavaju i poboljšanja i pogoršanja performanse sigurnosti. Kada postoji dokaz da je došlo do pogoršanja performanse sigurnosti, Agencija poduzima odgovarajuće mjere.
Članak 8.
Program inspekcijskog nadzora
1. Agencija u suradnji s Komisijom uspostavlja višegodišnji program u kojem su navedeni inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točke (a), kao i godišnji program u kojem su navedeni inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točaka (a) i (b).
2. U programima inspekcijskih nadzora navodi se dotična država članica (države članice), vrsta inspekcijskog nadzora, područja u kojima će se izvesti inspekcijski pregled i predviđeni rokovi za fazu inspekcijskog pregleda na licu mjesta, uzimajući u obzir model iz članka 7.
3. Agencija može prilagoditi programe inspekcijskih nadzora kako bi se uzeli u obzir rizici koji se pojavljuju i koji proizlaze iz stalnog praćenja iz članka 7.
4. Godišnji se program dostavlja Komisiji, članovima upravljačkog odbora Agencije kao dio programa rada Agencije u skladu s člankom 33. stavkom 2. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008 i nacionalnom koordinatoru za standardizaciju dotične države članice.
Članak 9.
Područja inspekcijskog nadzora
1. Agencija obavlja inspekcijske preglede u vezi sa svakim od područja definiranih u poglavlju II. Uredbe (EZ) br. 216/2008. Ta područja uključuju:
(a)
plovidbenost, kako je određena u članku 5. i zaštitu okoliša, kako je određena u članku 6. navedene Uredbe;
(b)
letačko osoblje, kako je određeno u člancima 7. i 8. navedene Uredbe;
(c)
letačke operacije, kako su određene u člancima 8. i 9. navedene Uredbe;
(d)
inspekcijske preglede na stajanci, kako su određeni u članku 10. navedene Uredbe;
(e)
aerodrome, kako su određeni u članku 8.a navedene Uredbe;
(f)
ATM/ANS i kontrolore zračnog prometa, kako su određeni u člancima 8.b i 8.c navedene Uredbe.
Mogu se odrediti dodatna područja, ovisno o razvoju Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili na zahtjev Komisije.
2. Agencija osigurava da se njezina sredstva odgovarajuće rasporede na praćenje i inspekcijske preglede različitih područja, ovisno o rezultatima stalnog praćenja iz članka 7.
Članak 10.
Vrste inspekcijskih nadzora
1. Agencija obavlja:
(a)
cjelovite inspekcijske preglede sa svrhom inspekcijskog pregleda jednog ili više područja: ti se inspekcijski pregledi obavljaju u intervalima koji se određuju na temelju rezultata stalnog praćenja;
(b)
usmjerene inspekcijske preglede sa svrhom inspekcijskog pregleda određenih područja unutar jednog ili više područja, i/ili sa svrhom ocjenjivanja statusa provedbe dogovorenih ispravaka i korektivnih mjera;
(c)
ad hoc inspekcijske preglede sa svrhom istraživanja određenih problema koji proizlaze iz stalnog praćenja koje provodi Agencija ili na zahtjev Komisije.
2. Bez obzira na inspekcijske preglede iz stavka 1., Agencija može utvrditi nalaze izvan lokacije inspekcijskog pregleda, kada prikupi dovoljno dokaza o nesukladnosti.
Članak 11.
Kriteriji osposobljavanja, kvalifikacije i ovlaštenja za skupine za inspekcijski nadzor
1. Agencija određuje kriterije kvalifikacije za osoblje koje sudjeluje u skupinama za inspekcijski nadzor.
2. Kriteriji kvalifikacije uključuju:
(a)
poznavanje institucionalnog i regulatornog okvira, posebno ove Uredbe, kao i relevantnih međunarodnih sporazuma;
(b)
poznavanje revizijskih tehnika i iskustvo s njima;
(c)
tehnička osposobljenost i praktično iskustvo u odgovarajućem području (područjima) iz članka 9.
3. Voditelji skupine su osobe koje su zaposlene u Agenciji. Njihovi kriteriji kvalifikacije, uz one iz stavka 2., uključuju sposobnosti upravljanja skupinom i komunikacijske sposobnosti u međunarodnim uvjetima i u osjetljivim situacijama.
4. Članovi skupine su osobe koje su zaposlene u Agenciji ili privremeno dodijeljeno osoblje.
5. I voditelji i članovi skupina moraju biti osposobljeni u pogledu primjenljivih zahtjeva i postupaka Agencije. Agencija osigurava stalnu stručnost voditelja i članova skupina kako bi mogli sudjelovati u inspekcijskim nadzorima kao ovlašteno osoblje. Agencija za tu svrhu uspostavlja programe trajnog osposobljavanja.
6. Agencija može osobe koje ispunjavaju kriterije kvalifikacije i koje su odgovarajuće osposobljene ovlastiti za sudjelovanje u skupinama za inspekcijski nadzor.
Članak 12.
Uspostavljanje skupina za inspekcijske nadzore
1. Inspekcijske nadzore obavljaju skupine koje uspostavlja Agencija i sastoje se od ovlaštenog osoblja u skladu s člankom 11.
2. Agencija određuje sastav skupine kako bi se postigla minimalna veličina skupine koja je potrebna za pokrivanje zahtijevanih stručnih znanja i radnog opterećenja, uzimajući u obzir vrstu inspekcijskog nadzora, opseg, broj predmetnih područja i očekivani program. Svaka se skupina sastoji najmanje od voditelja skupine i jednog člana skupine. U svakom slučaju, Agencija osigurava da veličina skupine bude razmjerna opsegu inspekcijskog nadzora.
3. Pri uspostavljanju skupina, Agencija osigurava da nema sukoba interesa bilo s nadležnim tijelima bilo s poduzećima ili udruženjima poduzeća kod kojih se provodi inspekcijski nadzor.
4. Pravovremeno, prije početka inspekcijskog nadzora, Agencija zahtijeva od nadležnih tijela ili organizacija koje privremeno dodjeljuju osoblje, informacije o raspoloživosti članova skupina za sudjelovanje u fazi inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
5. Troškove nastale radi sudjelovanja nacionalnih koordinatora za standardizaciju, kako je predviđeno u članku 14. stavku 2. i članku 19. stavku 2., te privremeno dodijeljenog osoblja u inspekcijskim nadzorima koje provodi Agencija, snosi Agencija u skladu s pravilima Unije i ne dovodeći u pitanje godišnji proračunski postupak Unije.
Članak 13.
Provođenje inspekcijskih nadzora
1. Inspekcijski nadzori iz članka 10. stavka 1. točaka (a) i (b) uključuju sljedeće faze:
(a)
pripremnu fazu koja traje najmanje 10 tjedana prije inspekcijskog pregleda;
(b)
fazu inspekcijskog pregleda na licu mjesta;
(c)
fazu izvješćivanja koja traje najviše 10 tjedana nakon završetka faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
2. Ad hoc inspekcijski pregledi iz članka 10. stavka 1. točke (c) najavljuju se dotičnom nadležnom tijelu dva tjedna unaprijed, ali se ne moraju ispunjavati rokovi i postupci predviđeni u člancima 14., 15. i 16., osim u pogledu završnog izvješća.
3. O nalazima nesukladnosti utvrđenim tijekom inspekcijskih nadzora iz članka 10. podnosi se izvješće u skladu s člankom 16., oni se dalje prate i zaključuju u skladu s člankom 17. te se razvrstavaju u skladu s člankom 18.
Članak 14.
Pripremna faza
1. Tijekom pripremne faze inspekcijskog nadzora, Agencija:
(a)
obavješćuje nadležno tijelo o inspekcijskom nadzoru, uključujući predviđenu vrstu, područje (područja) i područja inspekcijskog pregleda, najmanje 10 tjedana prije inspekcijskog pregleda na licu mjesta;
(b)
prikuplja informacije potrebne za pripremu inspekcijskog pregleda, uzimajući u obzir informacije koje su na raspolaganju iz stalnog praćenja;
(c)
određuje okvir, opseg i program inspekcijskog pregleda, uključujući inspekcijski pregled poduzeća ili udruženja poduzeća, uzimajući u obzir informacije iz stalnog praćenja;
(d)
određuje veličinu i sastav skupine za inspekcijski nadzor;
2. Nakon obavijesti o inspekcijskom nadzoru, nadležno tijelo surađuje s Agencijom, kako bi se brzo pripremila faza inspekcijskog pregleda na licu mjesta. Ako se to smatra potrebnim, može se organizirati preliminarni sastanak između skupine za inspekcijski nadzor i nacionalnog koordinatora za standardizaciju.
3. Agencija dostavlja nadležnom tijelu program inspekcijskog nadzora i podatke o sastavu skupine, najmanje dva tjedna prije faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta.
Članak 15.
Faza inspekcijskog pregleda na licu mjesta
1. Tijekom faze inspekcijskog pregleda na licu mjesta, Agencija:
(a)
organizira uvodni sastanak s nacionalnim koordinatorom za standardizaciju i nadležnim tijelom kod kojeg se provodi inspekcijski nadzor;
(b)
prati nalaze nesukladnosti koji su utvrđeni ranijim inspekcijskim pregledima i koji još nisu riješeni te provjerava odgovarajuće ispravke i korektivne mjere;
(c)
obavješćuje nadležno tijelo o svakom neposrednom sigurnosnom problemu, kada se takav problem utvrdi tijekom inspekcijskog pregleda;
(d)
na završnom sastanku predočava nadležnom tijelo kod kojeg je proveden inspekcijski pregled popis preliminarnih nalaza nesukladnosti koje su utvrđene ili praćene tijekom inspekcijskog pregleda.
2. Osim toga, Agencija može:
(a)
obaviti inspekcijski pregled glavnih ureda i, u opsegu koji smatra potrebnim, bilo kojih područnih ureda nadležnog tijela i kvalificiranih subjekata kojima je nadležno tijelo moglo dodijeliti poslove;
(b)
u okviru inspekcijskog pregleda nadležnog tijela, obaviti inspekcijski pregled poduzeća ili udruženja poduzeća koje to nadležno tijelo nadzire; u tom slučaju, nadležno tijelo može pratiti skupina za inspekcijski nadzor;
(c)
obavljati razgovore sa zaposlenicima nadležnog tijela kod kojeg se obavlja inspekcijski nadzor i kvalificiranih subjekata, ako postoje, te posjećenih poduzeća i udruženja poduzeća, ako postoje;
(d)
pregledati zakonodavstvo, postupke, certifikate, evidencije, podatke i bilo kakav drugi relevantni materijal.
Članak 16.
Faza izvješćivanja
1. Tijekom faze izvješćivanja o inspekcijskom pregledu, Agencija u roku od šest tjedana od završnog sastanka u okviru inspekcijskog pregleda na licu mjesta, pregledava preliminarne nalaze, razvrstava ih i na toj osnovi izrađuje nacrt izvješća koji upućuje nadležnom tijelo kod kojeg je izveden inspekcijski pregled.
2. Nacrt izvješća uključuje najmanje:
(a)
informativni sažetak u kojem su prikazani zaključci;
(b)
detalje o obavljanju inspekcijskog pregleda, uključujući vrstu inspekcijskog pregleda, obuhvaćenog područja, opseg i sastav skupine;
(c)
analizu razrađenu po kritičnim elementima, koja je usmjerena na glavne nalaze;
(d)
popis nalaza utvrđenih nesukladnosti ili praćenja tijekom inspekcijskog pregleda, zajedno s njihovim razvrstavanjem;
(e)
preporuke, uključujući prema potrebi, preporuke o uzajamnom priznavanju certifikata.
3. O nalazima nesukladnosti obavješćuje se putem nacrta izvješća iz stavka 2., osim ako je Agencija o njima već obavijestila u pisanom obliku na neki drugi način.
4. U roku od dva mjeseca od obavijesti, nadležno tijelo može Agenciji dostaviti primjedbe u pisanom obliku.
5. U roku od 10 tjedana od završnog sastanka, Agencija izdaje završno izvješće na temelju nacrta izvješća iz stavka 2., u kojem se odražavaju moguće primjedbe nadležnog tijela kod kojeg je izveden inspekcijski nadzor. Agencija može, prema potrebi, prilagoditi opis nalaza nesukladnosti, njegovu pravnu osnovu, razvrstavanje ili status, kako bi se uvažile primjedbe te ispravci ili korektivne mjere dostavljeni tijekom faze izvješćivanja.
6. Agencija za svaku državu članicu uspostavlja i održava status stalnog praćenja, koji se na zahtjev dostavlja dotičnoj državi članici i Komisiji.
7. Završno se izvješće upućuje nadležnom tijelu kod kojeg je proveden inspekcijski nadzor i Komisiji, koja potom to izvješće može, prema potrebi, poslati dotičnoj državi članici i drugim nadležnim tijelima.
Članak 17.
Daljnje praćenje i zaključenje nalaza
1. Najkasnije četiri tjedna nakon primitka obavijesti od Agencije, nadležno tijelo predlaže ispravak i korektivne mjere za sve nalaze nesukladnosti razvrstane u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkama (b) i (c).
2. Najkasnije 10 tjedna nakon primitka obavijesti od Agencije, nadležno tijelo predlaže korektivne mjere za sve nalaze nesukladnosti razvrstane u skladu s člankom 18. stavkom 1. točkama (a).
3. Nadležno tijelo u primjerenom roku dostavlja Agenciji izvješće o završetku korektivnih mjera i dokaze o tome.
4. Agencija:
(a)
pravovremeno ocjenjuje ispravke i korektivne mjere koje je dostavilo nadležno tijelo ili zahtijeva daljnje pojašnjenje;
(b)
odobrava ili odbija ispravke i/ili korektivne mjere koje su bile dostavljene u roku od 16 tjedana nakon obavijesti;
(c)
prati zadovoljavajuću provedbu korektivnih mjera;
(d)
utvrđuje bilo kakvu potrebu za dodatnim mjerama u skladu s člankom 22.;
(e)
putem izvješća o statusu, redovito izvješćuje nadležno tijelo i Komisiju o nalazima nesukladnosti i o povezanim ispravcima/korektivnim mjerama;
(f)
zaključuje nalaze nesukladnosti kada je zadovoljna sa završetkom korektivnih mjera i dostavljenim dokazima, evidentira zaključenje nalaza nesukladnosti i o tome primjereno obavješćuje nadležno tijelo.
5. Za potrebe točke (c), Agencija može od nadležnog tijela zatražiti dokaze ili pojašnjenja. Agencija također može odlučiti da na licu mjesta inspekcijskim pregledom provjeri provedbu.
6. Kada nalazi nesukladnosti podliježu mjerama u slučaju kršenja odredaba u skladu s člankom 11. stavkom 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 ili u skladu s Ugovorom, Agencija osigurava odgovarajuće praćenje i savjetovanje s Komisijom i ne zaključuje bilo kakav takav nalaz bez prethodne usklađenosti s Komisijom.
Članak 18.
Razvrstavanje nalaza
1. Agencija sve nalaze nesukladnosti koje je utvrdila u okviru inspekcijskih nadzora iz članka 10. razvrstava i o njima izvješćuje, u pogledu toga odnose li se na upravne zahtjeve ili na tehničke zahtjeve, u jedan od sljedećih razreda:
(a)
razred C: nesukladnost s primjenljivim zahtjevima koja uglavnom stvara probleme u vezi sa standardizacijom;
(b)
razred D: nesukladnost s primjenljivim zahtjevima koja stvara probleme u vezi sa standardizacijom i, ako se pravovremeno ne ispravi, sigurnosne probleme;
(c)
razred G: neposredni sigurnosni problem.
2. Prioriteti za izvješćivanje, praćenje i zaključivanje određuju se ovisno o njihovom razvrstavanju.
Članak 19.
Neposredni sigurnosni problem
1. Kada Agencija obavijesti o neposrednom sigurnosnom problemu:
(a)
Agencija zahtijeva od nadležnog tijela poduzimanje korektivnih mjera, uključujući trenutačne ispravke;
(b)
nadležno tijelo primjenjuje učinkovite ispravke kako bi otklonilo nalaz te o tome Agenciji dostavlja dokaze.
2. U roku od dva tjedna od obavijesti o neposrednom sigurnosnom problemu, Agencija može od nadležnog tijela zatražiti da prisustvuje na sastanku, kako bi se ocijenila provedba trenutačnih ispravaka.
3. Ako Agencija nije zadovoljna s ispravcima, ona daje preporuke Komisiji, koje, prema potrebi, uključuju zahtjev u vezi s uzajamnim priznavanjem certifikata koje je izdalo to nadležno tijelo. Agencija također odmah obavješćuje nadležna tijela država članica.
Članak 20.
Evidencije
1. Agencija uspostavlja sustav vođenja evidencije za odgovarajuće pohranjivanje, dostupnost i pouzdanu sljedivost promjena u vezi s:
(a)
osposobljavanjem, kvalifikacijom i ovlaštenjem voditelja i članova skupina;
(b)
programima inspekcijskih nadzora;
(c)
izvješćima;
(d)
nalazima i povezanim dokazima;
(e)
dogovorenim ispravcima i korektivnim mjerama;
(f)
zaključenjem nalaza nesukladnosti i povezanim dokazima;
(g)
preporukama u pogledu uzajamnog priznavanja certifikata;
(h)
ocjenama iz članka 7. stavka 1. točke (b).
2. Sve se evidencije čuvaju najmanje 15 godina, podložno primjenljivom zakonodavstvu o zaštiti podataka.
Članak 21.
Pristup informacijama sadržanim u izvješćima o inspekcijskim pregledima
1. Kada se informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu odnose na poduzeće ili udruženje poduzeća koje je pod sigurnosnim nadzorom treće zemlje i spadaju u područje primjene sporazuma Unije sklopljenog u skladu s člankom 12. Uredbe (EZ) br. 216/2008, te se informacije stavljaju na raspolaganje trećoj zemlji kao dio takvog sporazuma u skladu s njegovim odgovarajućim odredbama.
2. Kada informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu spadaju u područje primjene Memoranduma o suradnji između Unije i ICAO-a, te se informacije stavljaju na raspolaganje ICAO-u u skladu s odredbama Memoranduma o suradnji i odgovarajućeg priloga o sigurnosti.
3. Kada se informacije sadržane u izvješću o inspekcijskom pregledu odnose na tekuća istraživanja sigurnosti koja se provode u skladu s Uredbom (EU) br. 996/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (20), te se informacije bez odlaganja stavljaju na raspolaganje tijelu koje je nadležno za istraživanje sigurnosti.
4. Za potrebe Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (21), smatra se da proces donošenja odluka u vezi s izvješćem o inspekcijskom nadzoru nije zaključen, prije nego što se zaključe povezani nalazi nesukladnosti.
Članak 22.
Dodatne mjere
1. Agencija utvrđuje bilo kakav propust provedbe praćenja nalaza nesukladnosti, poput sljedećeg:
(a)
korektivna mjera nije bila dostavljena u roku iz članka 17. stavka 1.;
(b)
Agencija se nije složila s korektivnom mjerom u roku iz članka 17. stavka 4. točke (b);
(c)
korektivna mjera nije odgovarajuće provedena.
2. U slučajevima iz stavka 1., Agencija zahtijeva od nadležnog tijela da dostavi pojašnjenja o propustu i dodatne mjere, određujući rok za odgovor.
3. Agencija ocjenjuje posljedice propusta zajedno s odgovorom dobivenim od nadležnog tijela u postavljenom roku. Na temelju takve ocjene, Agencija može:
(a)
odobriti dostavljene dodatne mjere; ili
(b)
izdati dodatno izvješće dotičnom nadležnom tijelu i Komisiji. To izvješće uključuje ocjenu Agencije i preporuke koje Agencija daje Komisiji uključujući, kada se to smatra potrebnim, preporuke o uzajamnom priznavanju certifikata koje je izdalo to nadležno tijelo.
4. Ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 2111/2005, nakon primitka dodatnog izvješća iz stavka 3. točke (b), Komisija može poduzeti bilo koji od sljedećih koraka:
(a)
uputiti primjedbe dotičnoj državi članici ili zatražiti dodatno objašnjenje radi pojašnjenja cjelokupnog nalaza nesukladnosti ili nekog njegovog dijela;
(b)
zahtijevati od Agencije obavljanje ad hoc inspekcijskog pregleda radi provjere provedbe ispravaka i korektivnih mjera;
(c)
pokrenuti postupak iz članka 11. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 216/2008 kako bi odlučila ispunjavaju li certifikati koje je izdalo nadležno tijelo primjenljive zahtjeve;
(d)
pokrenuti postupak iz članka 258. Ugovora.
Članak 23.
Godišnje izvješće
Agencija, svake godine najkasnije do 31. ožujka, dostavlja Komisiji godišnje izvješće o aktivnostima stalnog praćenja i inspekcijskim nadzorima izvedenim tijekom prethodne godine. To izvješće sadrži analizu rezultata aktivnosti i inspekcijskih nadzora, koji odražavaju sposobnost nadležnih tijela za izvršavanje njihovih odgovornosti u vezi s nadzorom sigurnosti, kao i preporuke za moguća poboljšanja. U preporukama se posebno utvrđuju ona tehnička pravila koja bi se trebala uspostaviti ili izmijeniti u skladu s člankom 17. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EZ) br. 216/2008, kao i one mjere Agencije koje bi se trebale uspostaviti ili izmijeniti u skladu s člankom 18. točkom (c) Uredbe (EZ) br. 216/2008.
Članak 24.
Radni postupci
Agencija, najkasnije u roku od šest mjeseci od stupanja ove Uredbe na snagu, revidira svoje radne postupke kako bi provela zadaće koje su u skladu s člancima 3. i 23. prenesene na nju.
Članak 25.
Prijelazna rješenja
1. Za nalaze nesukladnosti koje je Agencija utvrdila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 i za koje u vrijeme stupanja na snagu ove Uredbe Agenciji nisu bili dostavljeni dokazi o zaključenju, smatra se da su utvrđeni u skladu s ovom Uredbom i s njima se postupa u skladu s tim.
2. Za planove korektivnih mjera koje je Agencija odobrila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 smatra se da su odobreni u skladu s ovom Uredbom.
3. Voditelji i članovi skupina koje je Agencija ovlastila u skladu s Uredbom (EZ) br. 736/2006 smatraju se osobljem ovlaštenim u skladu s ovom Uredbom.
Članak 26.
Stavljanje izvan snage
Uredba (EZ) br. 736/2006 stavlja se izvan snage.
Članak 27.
Stupanje na snagu i primjena
Ova Uredba stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave Službenom listu Europske unije.
Primjenjuje se od 1. siječnja 2014.
Ova je Uredba u cijelosti obvezujuća i izravno se primjenjuje u svim državama članicama.
Sastavljeno u Bruxellesu 28. lipnja 2013.