Nařízení Rady (EHS) č. 2343/90
ze dne 24. července 1990
o přístupu leteckých dopravců k pravidelným trasám letecké dopravy uvnitř Společenství a o rozdělení kapacity pro přepravu cestujících v pravidelné letecké dopravě mezi členskými státy mezi letecké dopravce
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že je důležité přijmout opatření s cílem postupného vytvoření vnitřního trhu v období do 31. prosince 1992, jak stanoví článek 8a Smlouvy; že vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu;
vzhledem k tomu, že rozhodnutí 87/602/EHS [4] je prvním krokem k liberalizaci ve vztahu ke sdílení kapacity osobní dopravy a přístupu na trh, nezbytné k vytvoření vnitřního trhu v letecké dopravě; že Rada se usnesla přijmout další liberalizační opatření ke konci tříletého počátečního období;
vzhledem k tomu, že je nezbytné na základě společných technických podmínek a kritérií zavést do 1. července 1992 zásady pro vztahy mezi státy registrace a leteckými dopravci, kterým byla vydána licence na jejich území;
vzhledem k tomu, že opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a že se tento režim dosud nestal použitelným;
vzhledem k tomu, že vývoj systému letecké dopravy na řeckých ostrovech a atlantských ostrovech, které tvoří autonomní oblast Azory, je v současnosti nedostatečný, a proto by letiště nacházející se na těchto ostrovech měla být dočasně vyňata z působnosti tohoto nařízení;
vzhledem k tomu, že infrastruktura letiště Porto se stále rozšiřuje, aby umožnila zvládnout růst pravidelné dopravy; že v důsledku toho má být toto letiště dočasně vyňato z působnosti tohoto nařízení, dokud nebude rozšíření této infrastruktury dokončeno;
vzhledem k tomu, že pro leteckou dopravu na nových trasách mezi regionálními letišti a pro závazky veřejných služeb, které jsou nezbytné pro zachování letecké dopravy na určitá regionální letiště, je nezbytné učinit za určitých okolností zvláštní opatření;
vzhledem k tomu, že rozšiřující se přístup na trh bude podněcovat rozvoj odvětví letecké dopravy Společenství a vyvolá zlepšení služeb pro uživatele; že je proto nezbytné zavést liberálnější opatření týkající se vícenásobného určení a provozních práv třetí, čtvrté a páté svobody;
vzhledem k tomu, že s ohledem na obtíže týkající se letištní infrastruktury, navigačních pomůcek a dostupnosti volných letištních časů je nezbytné zavést určitá omezení při užívání provozních práv;
vzhledem k tomu, že výkon provozních práv musí být v souladu s pravidly bezpečnosti, ochrany životního prostředí a přidělování volných letištních časů a. s. podmínkami přístupu na letiště a musí být upraven tak, aby nedocházelo k diskriminaci na základě státní příslušnosti;
vzhledem k tomu, že dvoustranná pravidla o sdílení kapacit nejsou slučitelná se zásadami vnitřního trhu, který má být v odvětví letecké dopravy dotvořen do roku 1993; že proto musí být dvoustranná omezení postupně snižována;
vzhledem k tomu, že je obzvláště důležité podporovat vývoj meziregionálních služeb v zájmu vybudování sítě tras Společenství, a tím přispět k řešení problémů přetížení provozu na určitých velkých letištích; že jsou proto účelná liberálnější pravidla sdílení kapacit těchto služeb;
vzhledem k tomu, že některé členské státy přikládají poměrnou důležitost nepravidelné letecké dopravě ve srovnání s pravidelnou leteckou dopravou, a proto je nezbytné přijmout opatření ke zmírnění z toho plynoucího nepříznivého dopadu na konkurenceschopnost dopravců členských států přijímajících pravidelnou leteckou dopravu; že opatření, která mají být přijata, nemají být zaměřována na omezování nepravidelné letecké dopravy nebo na její regulaci;
vzhledem k tomu, že s ohledem na stav trhu hospodářské soutěže mají být učiněna opatření k zabránění neodůvodněných hospodářských účinků na letecké dopravce;
vzhledem k tomu, že toto nařízení nahrazuje směrnici 83/416/EHS [5], naposledy pozměněnou směrnicí 89/463/EHS [6], a rozhodnutí 87/602/EHS; že je proto nezbytné uvedenou směrnici a uvedené rozhodnutí zrušit;
vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby vzhledem k přístupu na trh a sdílení kapacity přijala Rada do 30. června 1992 další liberalizační opatření včetně kabotáže,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Oblast působnosti a definice
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na
a) přístup leteckých dopravců Společenství na trh,
b) sdílení kapacity osobní dopravy mezi leteckým dopravcem (leteckými dopravci), kterým byla vydána licence v jednom členském státě, a leteckým dopravcem (leteckými dopravci), kterým byla vydána licence v jiném členském státě, v pravidelné letecké dopravě mezi těmito státy.
2. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987. Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
4. Letiště na řeckých ostrovech a atlantských ostrovech, které tvoří autonomní oblast Azory, jsou vyňaty z působnosti tohoto nařízení do 30. června 1993. Pokud na návrh Komise Rada nerozhodne jinak, platí tato výjimka na období dalších pěti let a může být prodloužena o dalších pět let.
Letiště Porto je do 31. prosince 1992 vyňato z působnosti tohoto nařízení. Tato odchylka se zruší, jakmile Portugalská republika usoudí, že se hospodářské podmínky letiště zlepšily. Za tímto účelem informuje Portugalská republika Komisi, jež o tom uvědomí ostatní členské státy.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se:
a) leteckým dopravcem rozumí letecký dopravní podnik s platnou provozní licencí k provozování pravidelné letecké dopravy vydanou členským státem;
b) provozním právem třetí svobody rozumí právo leteckého dopravce, kterému jeden ze členských států vydal licenci, vykládat na území jiného státu cestující, zboží a poštovní zásilky naložené ve státě, ve kterém byla licence vydána;
provozním právem čtvrté svobody rozumí právo leteckého dopravce, kterému jeden ze členských států vydal licenci, nakládat na území jiného státu cestující, zboží a poštovní zásilky určené k vyložení ve státě, ve kterém byla licence vydána;
provozním právem páté svobody rozumí právo leteckého dopravce provozovat leteckou přepravu cestujících, zboží a poštovních zásilek mezi dvěma státy jinými než stát, ve kterém byla licence vydána;
c) zúčastněnými státy rozumějí členské státy, mezi kterými je provozována pravidelná letecká doprava;
d) státem registrace rozumí členský stát, ve kterém byla licence podle písmene a) vydána;
e) leteckým dopravcem Společenství rozumí
i) letecký dopravce, který má a udržuje svou ústřední správu a hlavní provozovnu ve Společenství, přičemž většina jeho majetkového podílu je a zůstane v držení členských států nebo státních příslušníků členských států, a který je a zůstává fakticky kontrolován těmito státy nebo osobami, nebo
ii) letecký dopravce, který ačkoli v době přijetí tohoto nařízení nevyhovuje definici uvedené v bodě ii),
1. buď má ve Společenství svou ústřední správu a hlavní provozovnu a během 12 měsíců před přijetím tohoto nařízení provozoval ve Společenství pravidelnou nebo nepravidelnou dopravu;
2. nebo během 12 měsíců před přijetím tohoto nařízení provozoval pravidelnou leteckou dopravu mezi členskými státy na základě provozních práv třetí a čtvrté svobody.
Letečtí dopravci, kteří vyhovují kritériím stanoveným v tomto bodě ii), jsou uvedeni v příloze I;
f) pravidelnou leteckou dopravou rozumí soubor letů, z nichž každý má všechny tyto vlastnosti:
i) vede vzdušným prostorem nad územím více než jednoho členského státu;
ii) je provozován za úplatu letadly pro přepravu cestujících nebo cestujících, nákladu nebo poštovních zásilek tak, že pro každý let jsou k dispozici místa pro individuální prodej veřejnosti, buď přímo dopravcem, nebo jeho schválenými zástupci;
iii) je provozován za účelem poskytování dopravy mezi dvěma nebo více stejnými místy, buď
1. podle zveřejněného letového řádu, nebo
2. s lety tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) letem rozumí odlet z určitého letiště směrem ke stanovenému letišti přistání;
h) vícenásobným určením na základě páru zemí rozumí určení dvou nebo více leteckých dopravců státem registrace, kterým tento stát vydal licenci k provozování pravidelné letecké dopravy mezi svým územím a územím jiného členského státu;
i) vícenásobným určením na základě páru měst rozumí určení dvou nebo více leteckých dopravců státem registrace, kterým tento stát vydal licenci k provozování pravidelné letecké dopravy mezi letištěm nebo letištním systémem na jeho území a letištěm nebo letištním systémem na území jiného členského státu;
j) regionálním letištěm rozumí každé letiště jiné než uvedené v příloze II jako letiště kategorie 1;
k) letištním systémem dvě letiště nebo více letišť seskupených k dopravní obsluze jednoho města a uvedených v příloze II;
l) kapacitou rozumí počet sedadel, který je široké veřejnosti nabízen na pravidelné letecké dopravě v daném období;
m) podílem na kapacitě rozumí podíl členského státu vyjádřený jako procento celkové kapacity, vypočítané podle článku 11, na dvoustranném spojení s jiným členským státem kromě jakékoliv kapacity poskytované leteckou dopravou v rámci páté svobody;
n) závazkem veřejných služeb rozumí každý závazek uložený leteckému dopravci ve vztahu k jakékoli trase, k jejímuž provozování mu byla vydána licence, aby přijal potřebná opatření k zajištění dopravy, která splňuje stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by letecký dopravce nesplnil, pokud by bral ohled výhradně na vlastní obchodní zájmy.
Vztahy mezi státem registrace a jeho leteckými dopravci
Článek 3
1. Tímto nařízením není dotčen vztah mezi členským státem a leteckým dopravcem, který má licenci od tohoto státu, pokud jde o přístup na trh a sdílení kapacity.
2. Rada nejpozději 1. července 1992 na základě návrhu společných technických podmínek a kritérií Komise, který má být předložen nejpozději 31. května 1991, přijme pravidla pro vydávání licencí leteckým dopravcům a licencí pro trasy.
Provozní práva třetí a čtvrté svobody
Článek 4
S výhradou tohoto nařízení je leteckým dopravcům povoleno vykonávat leteckou dopravu podle třetí a čtvrté svobody mezi letišti nebo letištními systémy v jednom členském státě a letišti a letištními systémy v jiném členském státě, jestliže tato letiště nebo letištní systémy jsou otevřeny pro dopravu mezi členskými státy nebo pro mezinárodní dopravu.
Vztahy mezi členským státem a leteckými dopravci jiných členských států
Článek 5
1. S výhradou článku 6 členský stát povolí leteckým dopravcům s licencí v jiném členském státě, kteří od svých států registrace obdrželi odpovídající oprávnění,
- vykonávat provozní práva třetí a čtvrté svobody podle článku 4,
- užívat uvnitř Společenství stejné letové číslo pro kombinovanou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody.
2. Pokud leteckému dopravci jeden členský stát vydal licenci v souladu s tímto článkem k provozování pravidelné letecké dopravy, nesmí stát registrace tohoto leteckého dopravce vznést námitky proti žádosti leteckého dopravce jiného zúčastněného státu o zavedení pravidelné letecké dopravy na stejné trase.
3. a) Na základě konzultace s ostatními zúčastněnými státy může členský stát uložit závazek veřejné služby týkající se letecké dopravy do regionálního letiště na svém území pro trasu, která je považována za zásadně důležitou pro hospodářský rozvoj regionu, ve kterém je letiště umístěno, v rozsahu nezbytném k tomu, aby na této trase byla zajištěna dostatečná letecká dopravní obslužnost uspokojující pevně stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by dopravci nesplnili, pokud by bral ohled výhradně na vlastní obchodní zájmy.
b) Dostatečnost pravidelné letecké dopravy stanoví členské státy s ohledem na
i) veřejný zájem,
ii) možnost uchýlit se k jiným druhům dopravy a schopnost těchto druhů dopravy uspokojit dopravní potřeby brané v úvahu,
iii) sazby a přepravní podmínky, které lze nabídnout uživatelům.
c) Bez ohledu na odstavec 2 není členský stát povinen vydat povolení více než jednomu leteckému dopravci k obsluze trasy, na kterou se vztahuje závazek veřejné služby, pokud je právo provozovat tuto službu nabízeno ve veřejném nabídkovém řízení na období až do tří let každému leteckému dopravci s provozní licencí vydanou v zúčastněných státech a každému leteckému dopravci Společenství, který má v souladu s článkem 8 na této trase povolení vykonávat provozní práva páté svobody. Žádosti o povolení podané leteckými dopravci jsou sdělovány ostatním zúčastněným státům a Komisi.
d) Písmeno c) se nepoužije v případě, že jiný zúčastněný stát navrhne jiné uspokojivé prostředky ke splnění stejného závazku veřejné služby.
e) Tento odstavec se nevztahuje na trasy s kapacitou více než 30000 sedadel ročně.
4. Bez ohledu na odstavec 2 není členský stát, který některému z leteckých dopravců, jemuž vydal licenci, povolil provozování osobní dopravy na nové trase mezi regionálními letišti letadlem nejvýše s 80 sedadly, po dobu dvou let povinen vydat povolení k reciproční letecké dopravě, pokud není provozována letadlem nejvýše s 80 sedadly nebo nejde o dílčí trasu provozovanou ve smyslu článku 7, na které je nabízeno k zakoupení nejvýše 80 sedadel pro každý let mezi dvěma regionálními letišti.
5. Na žádost kteréhokoliv členského státu, který se domnívá, že rozvoj trasy je podmínkami odstavců 3 nebo 4 nepřiměřeně omezován, nebo z podnětu Komise, anebo v případě vzniku rozdílných názorů na uplatnění odstavce 3 provede Komise šetření a do dvou měsíců od jeho zahájení rozhodne základě všech významných faktorů, zda odstavec 3 nebo 4 má být nadále uplatňován na dotčenou trasu.
6. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Vícenásobné určení
Článek 6
1. Členský stát přijme od jiného členského státu vícenásobné určení na základě páru zemí.
2. Rovněž přijme vícenásobné určení na základě páru měst
- od 1. ledna 1991 pro trasy, na kterých bylo v předchozím roce přepraveno více než 140000 cestujících nebo na kterých se ročně uskuteční více než 800 zpátečních letů,
- od 1. ledna 1992 pro trasy, na kterých bylo v předchozím roce přepraveno více než 100000 cestujících nebo na kterých se ročně uskuteční více než 600 zpátečních letů.
Sloučení bodů
Článek 7
Při provozování pravidelné letecké dopravy do dvou nebo více bodů nebo ze dvou nebo z více bodů v jednom nebo více jiných členských státech, než je stát registrace, povolí zúčastněné členské státy leteckému dopravci Společenství sloučit více linek pravidelné letecké dopravy a užívat stejná letová čísla. Provozní práva mezi sloučenými body lze vykonávat podle článku 8.
Provozní práva páté svobody
Článek 8
1. V souladu s tímto článkem mohou letečtí dopravci Společenství v rámci páté svobody vykonávat provozní práva mezi sloučenými body ve dvou různých členských státech za těchto podmínek:
a) provozní práva jsou vykonávána při pravidelné letecké dopravě, která je rozšířením letecké dopravy z jejich státu registrace nebo předstupněm letecké dopravy do jejich státu registrace;
b) letecký dopravce nesmí použít pro leteckou dopravu v rámci páté svobody více než 50 % své sezonní kapacity sedadel pro stejnou leteckou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří.
2. a) Pro leteckou dopravu v rámci páté svobody může letecký dopravce užít letadlo, které je odlišné, ale není větší než letadlo, které užívá pro leteckou dopravu v rámci čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří.
b) Jestliže je více než jedna letecká linka v rámci páté svobody provozována jako rozšíření nebo jako předstupeň letecké dopravy provozované v rámci třetí a čtvrté svobody, pak ustanovení o kapacitě v odst. 1 písm. b) představuje souhrnnou kapacitu sedadel k dispozici pro přepravu cestujících v rámci páté svobody na těchto leteckých linkách provozovaných v rámci páté svobody.
3. Letecký dopravce provozující leteckou dopravu v rámci páté svobody v souladu s tímto článkem a na požádání zúčastněných členských států sdělí veškeré významné informace
a) o sezónní kapacitě sedadel pro leteckou dopravu v rámci třetí a čtvrté svobody, jejíž rozšíření nebo předstupeň v rámci páté svobody letecká doprava tvoří, a
b) v případě leteckých linek v rámci páté svobody, na které se vztahuje čl. 8 odst. 2, o sezonní kapacitě využité na každé z těchto linek.
Podmínky pro výkon provozních práv
Článek 9
Tímto nařízením není dotčeno právo členského státu regulovat bez diskriminace na základě státní příslušnosti rozdělení provozu mezi letišti v rámci letištního systému.
Článek 10
1. Bez ohledu na čl. 5 odst. 2 podléhá výkon provozních práv zveřejněným pravidlům Společenství a zveřejněným pravidlům vnitrostátním, regionálním nebo místním pravidlům týkajícím se bezpečnosti, ochrany životního prostředí a přidělování volných letištních časů a těmto podmínkám:
a) dané letiště nebo letištní systém musí mít dostatečná zařízení pro daný provoz,
b) navigační pomůcky musí pro daný provoz dostačovat.
2. Pokud nejsou podmínky v odstavci 1 splněny, může členský stát bez diskriminace na základě státní příslušnosti uložit podmínky pro výkon těchto provozních práv nebo omezit či odmítnout výkon těchto provozních práv. Před přijetím tohoto opatření členský stát informuje Komisi a poskytne jí veškeré nezbytné informace.
3. Aniž je dotčen článek 9 a kromě se souhlasem druhého zúčastněného členského státu nebo druhých zúčastněných členských států, nesmí členský stát povolit leteckému dopravci, aby si mezi určitým letištěm na jeho území a jiným členským státem
a) zřídil novou leteckou linku nebo
b) zvýšil četnost letů dosavadní letecké linky,
dokud není leteckému dopravci s licencí od tohoto jiného členského státu tímto jiným členským státem povoleno zřídit na základě odstavců 1 a 2 novou leteckou linku nebo zvýšit četnost dosavadní letecké linky vedoucí do dotčeného letiště; to platí po dobu, než bude nařízení o kodexu chování při přidělování volných letištních časů, který je založen na obecné zásadě nediskriminace na základě státní příslušnosti, je přijato Radou a vstoupí v platnost.
4. Na žádost kteréhokoliv členského státu Komise prozkoumá použití odstavce 2 nebo odstavce 3 na každý konkrétní případ a do jednoho měsíce rozhodne, zda členský stát může pokračovat v uplatňování opatření.
5. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Podíly na kapacitě
Článek 11
1. Od 1. listopadu 1990 členský stát povolí jinému členskému státu zvýšit jeho podíl na kapacitě v každé letové sezóně o 7,5 procentních bodů oproti stavu v předchozí odpovídající letové sezoně, přičemž se rozumí, že každý členský stát si může v každém případě nárokovat podíl na kapacitě ve výši 60 %.
2. Na základě návrhu Komise, který musí být předložen do 31. prosince 1991, přijme Rada předpisy ke zrušení omezení sdílení kapacit mezi členskými státy s tím, že tyto předpisy budou účinné nejpozději do 1. ledna 1993.
3. Omezení sdílení kapacit se nevztahuje na leteckou dopravu mezi regionálními letišti bez ohledu na kapacitu letadel.
4. Při uplatňování odstavce 1 se nebere ohled na jednostranná snížení kapacity. V těchto případech se za základ výpočtu podílu na kapacitě užije kapacita nabídnutá v předchozích odpovídajících sezónách k prodeji leteckým dopravcem nebo leteckými dopravci členského státu, kteří snížili svou kapacitu.
Článek 12
1. Na žádost kteréhokoliv členského státu, pro který uplatnění článku 11 vedlo k vážným finančním ztrátám u leteckého dopravce nebo u leteckých dopravců, kterým tento členský stát vydal licenci, provede Komise posouzení a na základě všech příslušných faktorů včetně situace na trhu, finančního postavení dotčeného leteckého dopravce nebo dotčených leteckých dopravců a dosaženého využití kapacit rozhodne, zda sdílení kapacit na trasách do tohoto států a z tohoto státu má být po omezenou dobu stabilizováno.
2. Na žádost členského státu, jehož pravidelná letecká doprava je vystavena značné hospodářské soutěži ze strany nepravidelné letecké dopravy a vzniká stav, kdy příležitosti dopravců tohoto členského státu účinně na trhu soutěžit jsou nadmíru omezeny, Komise po posouzení všech příslušných faktorů včetně stavu na trhu a dosaženého využití kapacit a po konzultaci s ostatními zúčastněnými členskými státy do dvou měsíců od obdržení žádosti rozhodne, zda místo 7,5 procentních bodů uvedených v čl. 11 odst. 1 bude pro tento dvoustranný vztah použita nižší hodnota.
3. Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Každý členský stát se ve lhůtě jednoho měsíce může proti rozhodnutí Komise odvolat k Radě. Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
Obecná ustanovení
Článek 13
1. Toto nařízení nebrání členským státům, aby mezi sebou uzavíraly dohody, které jsou pružnější než články 6, 8 a 11, nebo aby takové dohody ponechaly v platnosti.
2. Ustanovení tohoto nařízení nesmí být užita k tomu, aby dosavadní úpravy přístupu na trh nebo kapacity byly učiněny restriktivnějšími.
Článek 14
1. Komise zveřejní nejpozději do 31. května 1992 a poté každé dva roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
2. Členské státy a Komise vzájemně spolupracují při uplatňování tohoto nařízení, zejména při shromažďování informací pro zprávu uvedenou v odstavci 1.
3. Na důvěrné informace získané při uplatňování tohoto nařízení se vztahuje profesní tajemství.
Článek 15
Na základě návrhu Komise, který musí být předložen do 31. května 1991, rozhodne Rada nejpozději do 30. června 1992 o revizi tohoto nařízení.
Článek 16
Zrušují se rozhodnutí 87/602/EHS a směrnice 83/416/EHS.
Článek 17
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 1990.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. července 1990.
REGLAMENTO (CEE) No 2343/90 DEL CONSEJO de 24 de julio de 1990 relativo al acceso de las compañías aéreas a las rutas de servicios aéreos regulares intracomunitarios y a la distribución de la capacidad de pasajeros entre compañías aéreas en servicios aéreos regulares entre Estados miembros
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y, en particular, el apartado 2 de su artículo 84,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (3),
Considerando que es importante adoptar medidas destinadas a establecer progresivamente el mercado interior en el transcurso de un período que terminará el 31 de diciembre de 1992, como dispone el artículo 8 A del Tratado; que el mercado interior implica un espacio sin fronteras interiores, en el que estará garantizada la libre circulación de mercancías, personas, servicios y capitales;
Considerando que la Decisión 87/602/CEE (4) constituyó un primer paso hacia la liberalización de la distribución de la capacidad de pasajeros y del acceso al mercado, necesaria para la realización del mercado interior en el sector del transporte aéreo; que el Consejo acordó adoptar nuevas medidas de liberalización al término de un período inicial de tres años;
Considerando que es necesario aplicar, a más tardar el 1 de julio de 1992, los principios que regulen las relaciones entre los Estados de registro y las compañías aéreas con licencia en el territorio de los mismos, con arreglo a especificaciones y criterios comunes;
Considerando que el Reino de España y el Reino Unido acordaron en Londres, el 2 de diciembre de 1987, mediante una declaración conjunta de los ministros de Asuntos Exteriores de ambos Estados miembros, un régimen para una mayor cooperación en la utilización del aeropuerto de Gibraltar y que dicho régimen tiene todavía que comenzar a aplicarse;
Considerando que el desarrollo del régimen de tráfico aéreo en las islas griegas y en las islas del Atlántico que constituyen la región autónoma de las Azores, es actualmente insuficiente y que por esta razón deben quedar excluidos temporalmente de la aplicación del presente Reglamento los aeropuertos situados en dichas islas;
DO no C 164 de 5. 7. 1990, p. 11.
Considerando que la infraestructura del aeropuerto de Oporto está siendo ampliada a fin de que pueda hacer frente al crecimiento de los servicios aéreos; que, por consiguiente, debe quedar excluido temporalmente de la aplicación del presente Reglamento dicho aeropuerto hasta que se termine la ampliación de su infraestructura;
Considerando que es necesario establecer disposiciones, en determinados casos, sobre servicios aéreos en nuevas rutas entre aeropuertos regionales y sobre obligaciones de servicio público para el mantenimiento de servicios en determinados aeropuertos regionales;
Considerando que el aumento del acceso al mercado estimulará el desarrollo del sector del transporte aéreo comunitario y proporcionará mejores servicios a los usuarios; que, en consecuencia, es necesario introducir disposiciones más liberales sobre la designación múltiple, los derechos de tráfico de la tercera, cuarta y quinta libertades;
Considerando que, habida cuenta los problemas relativos a la infraestructura aeroportuaria, las ayudas a la navegación y disponibilidades de períodos horarios, es necesario prever determinadas limitaciones al ejercicio de los derechos de tráfico;
Considerando que el ejercicio de los derechos de tráfico debe ser compatible con las normas sobre seguridad, protección del medio ambiente, distribución de períodos horarios y condiciones de acceso a los aeropuertos, y no debe dar lugar a discriminaciones por motivos de nacionalidad;
Considerando que las normas bilaterales relativas a las cuotas de capacidad son incompatibles con los principios del mercado interior que debería quedar establecido de aquí a 1993 en el sector del transporte aéreo; que, por consiguiente, deben reducirse gradualmente las restricciones bilaterales;
Considerando que es especialmente importante fomentar el desarrollo de los servicios aéreos interregionales a fin de ampliar la red comunitaria y contribuir a resolver el problema de la congestión en algunos grandes aeropuertos; que, en consecuencia, es conveniente contar con normas más liberales respecto a la distribución de la capacidad de estos servicios;
Considerando que, habida cuenta la importancia relativa que el tráfico no regular tiene respecto del regular para algunos Estados miembros, es necesario adoptar medidas para mitigar su impacto sobre las oportunidades de las compañías aéreas de Estados miembros que reciben ese tráfico; que las medidas que se adopten no deben estar encaminadas a limitar el tráfico no regular ni a someterlo a regulación;
Considerando que, habida cuenta la situación de competencia del mercado, deben adoptarse disposiciones para impedir que las compañías aéreas sufran efectos económicos injustificados;
Considerando que el presente Reglamento sustituye a la Directiva 83/416/CEE (5), cuya última modificación la constituye la Directiva 89/463/CEE (6), y a la Decisión 87/602/CEE; que, en consecuencia, es necesario derogar dicha Directiva y dicha Decisión;
Considerando que es deseable que el Consejo adopte nuevas medidas de liberalización, en materia de cabotaje con respecto al acceso al mercado y la distribución de la capacidad a más tardar el 30 de junio de 1992,
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Ámbito de aplicación y definiciones
Artículo 1
1. El presente Reglamento se aplicará:
a) al acceso de las compañías aéreas comunitarias al mercado;
b)
a la distribución de la capacidad de pasajeros entre las compañías aéreas con licencia en un Estado miembro y las compañías aéreas con licencia en otro Estado miembro en los servicios aéreos regulares entre dichos Estados.
2. La aplicación del presente Reglamento al aeropuerto de Gibraltar se entiende sin perjuicio de las respectivas posiciones jurídicas del Reino de España y del Reino Unido en la controversia respecto a la soberanía sobre el territorio en que el aeropuerto se encuentra situado.
3. La aplicación del presente Reglamento al aeropuerto de Gibraltar quedará suspendida hasta que comience la aplicación del régimen contenido en la declaración conjunta de los ministros de Asuntos Exteriores del Reino de España y del Reino Unido de 2 de diciembre de 1987. Los Gobiernos del Reino de España y del Reino Unido informarán en este sentido al Consejo en esa fecha.
4. Hasta el 30 de junio de 1993 quedarán excluidos de la aplicación del presente Reglamento los aeropuertos de las islas griegas y de las islas del Atlántico que constituyen la región autónoma de las Azores. Salvo que el Consejo, a propuesta de la Comisión decida otra cosa, esta exclusión se prorrogará por un nuevo período de cinco años y podrá prorrogarse por otros cinco años más.
Hasta el 31 de diciembre de 1992 el aeropuerto de Oporto quedará excluido de la aplicación del presente Reglamento. Esta exclusión quedará sin efecto en el momento en que la República Portuguesa considere que han mejorado las condiciones económicas de dicho aeropuerto. A tal efecto, la
República Portuguesa informará a la Comisión. La Comisión comunicará dicha información a los demás Estados miembros.
Artículo 2
A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
a) «compañía aérea»: toda empresa de transporte aéreo que posea una licencia válida de un Estado miembro para la explotación de servicios aéreos regulares;
b)
«derecho de tráfico de tercera libertad»: el derecho de una compañía aérea con licencia en un Estado a desembarcar, en el territorio de otro Estado, pasajeros, carga y correo embarcados en el Estado que haya expedido su licencia;
«derecho de tráfico de cuarta libertad»: el derecho de una compañía aérea con licencia en un Estado a embarcar, en el territorio de otro Estado, pasajeros, carga y correo para su desembarco en el Estado que haya expedido su licencia;
«derecho de tráfico de quinta libertad»: el derecho de una compañía aérea a realizar transporte aéreo de pasajeros, carga y correo entre dos Estados distintos del Estado que haya expedido su licencia;
c)
«Estados interesados»: los Estados miembros entre los que se preste un servicio aéreo regular;
d)
«Estado de registro»: el Estado miembro que haya expedido la licencia mencionada en la letra a);
e)
«compañía aérea comunitaria»:
ii) toda compañía aérea que tenga y continúe teniendo su administración central y su establecimiento principal en la Comunidad, cuya participación mayoritaria esté y siga estando en manos de los Estados miembros y/o de nacionales de los Estados miembros y que esté y siga estando efectivamente controlada por dichos Estados o nacionales, o
ii)
toda compañía aérea que, en la fecha de la adopción del presente Reglamento, aunque no responda a la definición contemplada en el punto i), al menos:
1) o bien tenga su administración central y su establecimiento principal en la Comunidad y haya prestado servicios aéreos regulares o no regulares en la Comunidad durante los doce meses precedentes a la adopción del presente Reglamento;
2) o bien haya prestado servicios aéreos regulares entre Estados miembros con arreglo a los derechos de tráfico de tercera y cuarta libertad durante los doce meses precedentes a la adopción del presente Reglamento.
En el Anexo I figuran las compañías aéreas que cumplen los criterios enunciados en el presente punto ii);
f)
«servicio aéreo regular»: una serie de vuelos, cada uno de los cuales reúne todas las características siguientes:
iii) que atraviese el espacio aéreo de más de un Estado miembro;
iii)
que se realice, a cambio de una remuneración, con aeronaves destinadas al transporte de pasajeros o de pasajeros y carga y/o correo, de manera que en cada vuelo haya asientos disponibles para su adquisición individual por el público, sea directamente a la compañía aérea, sea a través de sus agentes autorizados;
iii)
que esté organizado de suerte que garantice el tráfico entre los mismos dos o más puntos:
1) bien de acuerdo con un horario publicado;
2) bien con una regularidad o frecuencia tales que constituyan una serie sistemática evidente;
g)
«vuelo»: la salida de un aeropuerto determinado hacia un aeropuerto de destino determinado;
h)
«designación múltiple en régimen de país a país»: la designación por parte de un Estado de registro de dos o más de las compañías aéreas con licencia en su territorio para que presten servicios regulares entre su territorio y el de otro Estado miembro;
i)
«designación múltiple en régimen de ciudad a ciudad»: la designación por parte de un Estado de registro de dos o más de las compañías aéreas a las que haya expedido licencia para que presten un servicio aéreo regular entre un aeropuerto o un sistema aeroportuario ubicado en su territorio y un aeropuerto o un sistema aeroportuario ubicado en el territorio de otro Estado miembro;
j)
«aeropuerto regional»: cualquier aeropuerto distinto de los que figuran en la lista del Anexo II como aeropuertos de primera categoría;
k)
«sistema aeroportuario»: el grupo formado por dos o más aeropuertos para prestar servicio a una misma ciudad, tal como se indica en el Anexo II;
l)
«capacidad»: el número de asientos ofrecidos al público en un servicio aéreo regular durante un período determinado;
m)
«cuota de capacidad»: la parte correspondiente a un Estado miembro, expresada como un porcentaje de la capacidad total calculada con arreglo al artículo 11 en una relación bilateral con otro Estado miembro, excluida la capacidad ofrecida por servicios de quinta libertad;
n)
«obligación de servicio público»: cualquier obligación impuesta a una compañía aérea para que adopte, con respecto a cualquier ruta para la que un Estado miembro le haya expedido una licencia, todas las medidas necesarias para garantizar la prestación de un servicio que cumpla determinadas normas relativas a continuidad, regularidad y capacidad que la compañía aérea no asumiría si tuviera en cuenta únicamente su interés comercial.
Relaciones entre los Estados de registro y sus compañías aéreas
Artículo 3
1. El presente Reglamento no afectará a la relación entre un Estado miembro y las compañías aéreas a las que haya expedido licencia en lo que se refiere al acceso al mercado y a la distribución de la capacidad.
2. El Consejo, basándose en una propuesta sobre normas y criterios comunes que la Comisión deberá presentar a más tardar el 31 de mayo de 1991, adoptará normas que regulen la concesión de licencias de compañías aéreas y de licencias de ruta, aplicables, a más tardar, el 1 de julio de 1992.
Derechos de tráfico de tercera y cuarta libertad
Artículo 4
Salvo lo dispuesto en el presente Reglamento, se autorizará a las compañías aéreas comunitarias a ejercer derechos de tráfico de tercera y cuarta libertad entre los aeropuertos o sistemas aeroportuarios de un Estado miembro y los aeropuertos o sistemas aeroportuarios de otro Estado miembro cuando estos aeropuertos o sistemas aeroportuarios estén abiertos al tráfico entre Estados miembros o a los servicios internacionales.
Relaciones entre un Estado miembro y las compañías aéreas de otros Estados miembros
Artículo 5
1. Salvo lo dispuesto en el artículo 6, todo Estado miembro autorizará a las compañías aéreas con licencia en otro Estado miembro que hayan recibido la correspondiente autorización de su Estado de registro a:
- ejercer derechos de tráfico de tercera y cuarta libertad, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 4;
- utilizar, dentro de la Comunidad, el mismo número de vuelo para los servicios combinados de tercera y cuarta libertad.
2. Cuando a una compañía aérea de un Estado miembro se le haya expedido una licencia con arreglo al presente artículo para prestar un servicio aéreo regular, el Estado de registro de dicha compañía aérea no podrá oponerse a una solicitud de introducción de un servicio aéreo regular en la misma ruta por parte de una compañía aérea del otro Estado interesado.
3. a) Tras consultar a otros Estados interesados, todo Estado miembro podrá imponer una obligación de servicio público en relación con los servicios aéreos a
todo aeropuerto regional situado en su territorio que se encuentre en una ruta considerada vital para el desarrollo de la región en que esté situado el aeropuerto y en la medida necesaria para garantizar en dicho trayecto una adecuada prestación de servicios aéreos que cumplan determinadas normas en materia de continuidad, regularidad, capacidad y precios que las compañías aéreas no asumirán si únicamente considerasen su interés comercial.
b)
La adecuación de los servicios de transporte aéreo se evaluará teniendo en cuenta:
iii) el interés público;
iii)
la posibilidad de recurrir a otras formas de transporte y la capacidad de estas otra formas de responder a las necesidades de transporte consideradas;
iii)
las tarifas aéreas y las condiciones que puedan proponerse a los usuarios.
c)
No obstante lo dispuesto en el apartado 2, los Estados miembros no estarán obligados a autorizar a más de una compañía aérea a explotar una ruta a la que corresponda una obligación de servicio público, siempre que el derecho a explotar tal servicio se ofrezca en concurso público y por un período máximo de tres años a las compañías aéreas que posean una licencia de explotación expedida en cualquiera de los Estados miembros interesados y a las compañías aéreas comunitarias que, de conformidad con el artículo 8, estén autorizadas a ejercer derechos de tráfico de quinta libertad sobre dicha ruta. Las solicitudes presentadas por las compañías aéreas se comunicarán a los demás Estados interesados así como a la Comisión.
d)
Lo dispuesto en la letra c) no se aplicará en aquellos casos en que el otro Estado miembro interesado proponga una alternativa satisfactoria para cumplir la misma obligación de servicio público.
e)
El presente apartado no se aplicará a las rutas con una capacidad de más de 30 000 plazas anuales.
4. No obstante lo dispuesto en el apartado 2, el Estado miembro que haya autorizado a una compañía aérea a la que haya expedido una licencia para prestar un servicio de pasajeros en una ruta nueva entre aeropuertos regionales con aeronaves de una capacidad no superior a 80 asientos, no estará obligado a autorizar un servicio aéreo recíproco durante un período de dos años, a menos que se preste con aeronaves de una capacidad no superior a 80 asientos, o que forme parte de un servicio prestado, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 7 en el que el número de asientos en venta entre los dos aeropuertos regionales interesados no sea superior a 80 en cada vuelo.
5. A petición de cualquier Estado miembro que considere que en virtud de los apartados 3 o 4 se está limitando
indebidamente el desarrollo de una ruta por iniciativa propia o cuando surja un desacuerdo en cuanto a la aplicación del apartado 3, la Comisión llevará a cabo una investigación y, basándose en todos los factores pertinentes, adoptará una decisión acerca de si deben continuar aplicándose los apartados 3 o 4 respecto de la ruta de que se trate en el plazo de dos meses posterior al inicio de su investigación.
6. La Comisión comunicará su decisión al Consejo y a los Estados miembros. Los Estados miembros dispondrán de un plazo de un mes para recurrir la decisión de la Comisión ante el Consejo. El Consejo podrá, por mayoría cualificada, adoptar una decisión diferente en el plazo de un mes.
Designación múltiple
Artículo 6
1. Todo Estado miembro aceptará la designación múltiple en régimen de país a país por parte de otro Estado miembro.
2. Aceptará también la designación múltiple en régimen de ciudad a ciudad:
- a partir del 1 de enero de 1991, en las rutas en las que se hayan transportado más de 140 000 pasajeros durante el año precedente o en las que se realicen más de 800 vuelos de ida y vuelta al año;
- a partir del 1 de enero de 1992, en las rutas en las que se hayan transportado más de 100 000 pasajeros en el transcurso del año anterior o en las que se realicen más de 600 vuelos de ida y vuelta al año.
Combinación de puntos
Artículo 7
Al prestar servicios aéreos regulares con destino u origen en dos o más puntos de otro u otros Estados miembros distintos de su Estado de registro, toda compañía aérea comunitaria recibirá autorización de los Estados interesados para combinar servicios aéreos regulares y utilizar el mismo número de vuelo. Los derechos de tráfico entre los puntos combinados podrán ejercerse de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 8.
Derechos de quinta libertad
Artículo 8
1. Las compañías aéreas comunitarias estarán autorizadas a ejercer derechos de tráfico de quinta libertad entre puntos combinados de dos Estados miembros diferentes en las condiciones siguientes:
a) los derechos de tráfico se ejercerán en servicios que constituyan y estén programados como una extensión de un servicio de origen en su Estado de registro o la fase preliminar de un servicio con destino en su Estado de registro;
b)
las compañías aéreas no podrán utilizar para el transporte de pasajeros de quinta libertad más del 50 % de su capacidad de asientos de la temporada en el mismo servicio de tercera y cuarta libertad del cual el de quinta libertad constituya una extensión o una fase preliminar.
2. a) Para el servicio en que se ejerzan los derechos de tráfico de quinta libertad, la compañía aérea podrá utilizar una aeronave distinta pero no mayor que la utilizada para el servicio de tercera y cuarta libertad del que el servicio de quinta libertad sea una extensión o una fase preliminar.
b) En caso de que exista más de un servicio de quinta libertad programado como extensión o como fase preliminar de un servicio de tercera o cuarta libertad, la disposición relativa a la capacidad de la letra b) del apartado 1 representará la capacidad total de asientos disponible para el transporte de pasajeros de quinta libertad en dichos servicios de quinta libertad.
3. Toda compañía aérea que preste un servicio de quinta libertad con arreglo al presente artículo facilitará al Estado miembro interesado, a petición de éste, toda la información pertinente sobre:
a) la capacidad de asientos por temporada en el servicio de tercera o cuarta libertad del que el servicio de quinta libertad constituya una extensión o una fase preliminar, y
b) cuando se trate de servicios de quinta libertad a los que se aplique la letra b) del apartado 2 del artículo 8, la capacidad por temporada utilizada en cada servicio.
Condiciones para el ejercicio de los derechos de tráfico
Artículo 9
El presente Reglamento no afectará al derecho de un Estado miembro a regular, sin que exista discriminación basada en la nacionalidad, la distribución del tráfico entre los aeropuertos en el interior de un sistema aeroportuario.
Artículo 10
1. No obstante lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 5, el ejercicio de los derechos de tráfico estará sujeto a las normas comunitarias nacionales, regionales o locales publicadas, relativas a la seguridad, a la protección del medioambiente y a la asignación de períodos horarios, así como a las condiciones siguientes:
a) el aeropuerto o sistema aeroportuario de que se trate deberá poseer una infraestructura suficiente para acoger el servicio;
b) las ayudas a la navegación serán suficientes para acoger el servicio.
2. Cuando no se cumplan las condiciones establecidas en el apartado 1, los Estados miembros podrán, sin que exista discriminación basada en la nacionalidad, condicionar, limitar o denegar el ejercicio de estos derechos de tráfico. Antes de adoptar esta medida, informarán a la Comisión y le suministrarán todos los datos necesarios.
3. Sin perjuicio del artículo 9 y salvo con el acuerdo del o de los Estados interesados, un Estado miembro no podrá autorizar a una compañía aérea:
a) a iniciar un nuevo servicio, o
b) a aumentar la frecuencia de un servicio existente
entre un aeropuerto determinado situado en su territorio y otro Estado miembro en tanto que deniegue a una compañía aérea con licencia expedida por ese otro Estado miembro, basándose en los apartados 1 y 2, la autorización para establecer un nuevo servicio o para aumentar las frecuencias en un servicio existente al aeropuerto de que se trate, hasta la adopción por el Consejo y la entrada en vigor de un Reglamento sobre el código de conducta respecto de la asignación de períodos horarios, basado en el principio general de no discriminación por motivos de nacionalidad.
4. A petición de cualquier Estado miembro, la Comisión estudiará la aplicación del apartado 2 y/o del apartado 3 en un caso determinado y decidirá en el plazo de un mes si dicho Estado miembro puede seguir aplicando la medida.
5. La Comisión comunicará su decisión al Consejo y a los Estados miembros. En el plazo de un mes, todo Estado miembro podrá recurrir ante el Consejo la decisión de la Comisión. El Consejo, por mayoría cualificada, podrá adoptar una decisión diferente en el plazo de un mes.
Cuotas de capacidad
Artículo 11
1. A partir del 1 de noviembre de 1990, todo Estado miembro permitirá que otro Estado miembro aumente su cuota de capacidad en cualquier temporada en 7,5 puntos porcentuales en relación con la situación de la correspondiente temporada anterior, quedando entendido que cada Estado miembro podrá, en todo caso, solicitar una cuota de capacidad del 60 %.
2. El Consejo, basándose en una propuesta que la Comisión deberá presentar a más tardar el 31 de diciembre de
1991, adoptará disposiciones encaminadas a abolir las restricciones a la distribución de la capacidad entre los Estados miembros aplicables, a más tardar, el 1 de enero de 1993.
3. Las restricciones a la distribución de la capacidad no se aplicarán a los servicios entre aeropuertos regionales, independientemente de la capacidad de las aeronaves.
4. En la aplicación de las disposiciones del apartado 1, no se tendrán en cuenta las reducciones unilaterales de capacidad. En tales casos, la base para el cálculo de las cuotas de capacidad será la capacidad ofrecida durante las correspondientes temporadas precedentes por las compañías aéreas del Estado miembro que hayan reducido su capacidad.
Artículo 12
1. A petición de cualquier Estado miembro en el que la aplicación de las disposiciones del apartado 1 del artículo 11 haya supuesto un grave perjuicio económico para una o más compañías aéreas con licencia expedida por dicho Estado, la Comisión examinará las circunstancias y, sobre la base de todos los factores pertinentes, incluida la situación del mercado, la situación financiera de las compañías aéreas interesadas y la utilización de su capacidad, decidirá si la distribución de la capacidad en las rutas con destino u origen en ese Estado debe estabilizarse por un período limitado.
2. A petición de un Estado miembro cuyos servicios aéreos regulares estén expuestos a una competencia considerable por parte de servicios no regulares, y cuando se dé una situación en la que las oportunidades que tienen las compañías de dicho Estado miembro de competir de forma efectiva en el mercado se vean afectadas indebidamente, la Comisión, previo estudio de los factores pertinentes, incluida la situación de mercado y la utilización de la capacidad, y tras consultar a los demás Estados miembros interesados, decidirá, en el plazo de dos meses tras haber recibido la petición, si el porcentaje ha de reducirse en los 7,5 puntos porcentuales contemplados en el apartado 1 del artículo 11 para esa relación bilateral.
3. La Comisión comunicará su decisión al Consejo y a los Estados miembros. Todo Estado miembro podrá recurrir la decisión de la Comisión ante el Consejo en un plazo máximo de un mes. El Consejo podrá adoptar, por mayoría cualificada, una decisión distinta en el plazo de un mes.
Disposiciones generales
Artículo 13
1. El presente Reglamento no impedirá a los Estados miembros celebrar entre sí acuerdos más flexibles que las disposiciones de los artículos 6, 8 y 11 o mantener en vigor tales acuerdos.
2. No podrán invocarse las disposiciones del presente Reglamento para hacer más restrictivos los acuerdos existentes en materia de acceso al mercado o de capacidad.
Artículo 14
1. La Comisión publicará un informe sobre la aplicación del presente Reglamento cada dos años, y, por primera vez, a más tardar el 31 de mayo de 1992.
2. Los Estados miembros y la Comisión cooperarán en la aplicación del presente Reglamento, en particular en lo relativo a recabar la información necesaria para la redacción del informe a que se refiere el apartado 1.
3. La información confidencial que se obtenga en el marco de la aplicación del presente Reglamento estará amparada por el secreto profesional.
Artículo 15
El Consejo decidirá acerca de la revisión del presente Reglamento, a más tardar, el 30 de junio de 1992, sobre la base de una propuesta que la Comisión deberá presentar el 31 de mayo de 1991 a más tardar.
Artículo 16
Quedan derogadas la Decisión 87/602/CEE y la Directiva 83/416/CEE.
Artículo 17
El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de noviembre de 1990.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 24 de julio de 1990.