Rozhodnutí Rady
ze dne 26. května 1997
o výměně informací týkajících se pomoci při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí
(97/340/JVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že čl. K.1 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že členské státy považují přistěhovaleckou politiku a politiku vůči státním příslušníkům třetích zemí za věci společného zájmu;
vzhledem k tomu, že bod 111 sdělení Komise ze dne 23. února 1994 o přistěhovalecké a azylové politice navrhuje, aby se politiky členských států týkající se dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí vzájemně sblížily;
vzhledem k tomu, že některé členské státy zavedly programy na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí, kteří pobývají na jejich území oprávněně i neoprávněně;
vzhledem k tomu, že v případě státních příslušníků třetích zemí pobývajících oprávněně na území členských států by se měly politiky členských států zaměřit na jejich integraci do společnosti a že pomoc při dobrovolném návratu by neměla být vykládána jako odraz politiky aktivní podpory takovéhoto návratu, ale je určena výhradně na usnadnění návratu těch osob, které se k tomu rozhodly z vlastní svobodné vůle;
vzhledem k tomu, že pomoc při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících na území členských států je v souladu s evropskou humanitární tradicí a může přispívat k nalezení důstojného řešení snižování počtu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících v členských státech; že je třeba zabránit, aby tato pomoc vedla k nežádoucím stimulačním účinkům;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se nedotýká ustanovení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 a Ženevské úmluvy ze dne 28. července 1951 týkající se postavení uprchlíků, ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna informací
1. Členské státy, které přijaly opatření k rozvíjení programů na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí do jejich země původu, o nich jednou ročně podají zprávu generálnímu sekretariátu Rady. Generální sekretariát sdělí tyto informace všem členským státům a Komisi.
2. Informace o těchto vnitrostátních programech pomoci k návratu musí zejména obsahovat tyto údaje:
- orgány příslušné pro provádění programu, t.j. nevládní nebo mezinárodní organizace,
- osobní působnost programu,
- veškeré další požadavky, kterým musí jednotlivé osoby, které se mají vrátit, vyhovět, aby u nich mohlo být uvažováno o pomoci podle programu,
- veškeré požadavky, kterým musí podle programu vyhovět země původu,
- druh a výše poskytované pomoci (např. cestovní náklady pro osoby, které se mají vrátit, a jejich rodiny, náklady na stěhování, příspěvek na navrácení),
- odhad účinnosti programu, včetně počtu příjemců a případného výskytu stimulačních účinků.
Článek 2
Analýza
1. Generální sekretariát Rady sdělí každý rok členským státům a Komisi návrh zprávy o informacích, které obdržel na základě článku 1. Zpráva musí mít vyčerpávající povahu a musí obsahovat konkrétní informace o každém z bodů uvedených v čl. 1 odst. 2.
2. Návrh zprávy podle odstavce 1 prozkoumají dotyčné členské státy a Komise a v případě potřeby jej upraví.
Článek 3
Koordinace
1. Na základě návrhu zprávy podle čl. 2 odst. 1 si dotyčné členské státy a Komise vymění v rámci Rady své názory na programy uvedené v článku 1. Přitom porovnají zejména rozsah, podmínky a účinnost těchto programů se zřetelem na jejich možné sblížení.
2. Dotyčné členské státy, které tyto programy nezavedly, prozkoumají jejich výsledky a jejich užitečnost.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku.
2. Dotyčné členské státy vypracují zprávu uvedenou v článku 1 poprvé do šesti měsíců po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku.
V Bruselu dne 26. května 1997.
DECISIÓN DEL CONSEJO de 26 de mayo de 1997 relativa al intercambio de información en materia de ayuda a la repatriación voluntaria de nacionales de terceros países (97/340/JAI)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de la Unión Europea y, en particular, la letra a) del apartado 2 de su artículo K.3,
Considerando que, a tenor del punto 3 del artículo K.1 del Tratado de la Unión Europea, los Estados miembros consideran asuntos de interés común la política de inmigración y la política relativa a los nacionales de terceros países;
Considerando que el punto 111 de la Comunicación de la Comisión, de 23 de febrero de 1994, sobre política de inmigración y asilo contiene la sugerencia de que se aproximen las políticas de los Estados miembros en materia de regreso voluntario de nacionales de terceros países;
Considerando que varios Estados miembros han creado programas de apoyo al regreso voluntario de nacionales de terceros países que se encuentran en situación legal o ilegal;
Considerando que, en el caso de nacionales de terceros países que residen legalmente, las políticas de los Estados miembros deberían ir dirigidas a lograr su integración en la sociedad y que no debería interpretarse que su retorno voluntario refleja una política de fomento activo de dicho retorno, sino que persigue simplemente facilitar el regreso de aquellas personas que hayan tomado una decisión libre y voluntaria al respecto;
Considerando que la ayuda al regreso voluntario de nacionales de terceros países que se encuentran en situación ilegal está en consonancia con la tradición humanitaria europea y puede contribuir a encontrar una solución digna tendente a reducir el número de nacionales de terceros países que residen ilegalmente en los Estados miembros; que se debería evitar que esa ayuda tuviera efectos de atracción indeseados;
Considerando que la presente Decisión no menoscaba las disposiciones del Convenio para la Protección de los Derechos Humanos y de las Libertades Fundamentales, de 4 de noviembre de 1950, ni de la Convención de Ginebra, de 28 de julio de 1951, sobre el estatuto de los refugiados, modificada por el Protocolo de Nueva York de 31 de enero de 1967,
DECIDE:
Artículo 1 Intercambio de información
1. Aquellos Estados miembros que hayan tomado medidas para desarrollar programas de apoyo al regreso voluntario de nacionales de terceros países a sus países de origen informarán de ello con periodicidad anual a la Secretaría General del Consejo. La Secretaría General comunicará esa información a todos los Estados miembros y a la Comisión.
2. La información sobre esos programas nacionales de regreso abarcará, en particular, los elementos siguientes:
- las autoridades encargadas de poner en práctica el programa, a saber, las organizaciones no gubernamentales y/o las organizaciones internacionales,
- el ámbito de aplicación del programa en cuanto a personas a las que afecta,
- en su caso, las condiciones complementarias para que puedan acogerse a las ayudas del programa las personas que regresen a título individual,
- en su caso, las condiciones cuyo cumplimiento se exija, en el marco del programa, a los países de origen,
- el tipo y la cuantía de la ayuda que se concede (por ejemplo, gastos de viaje para la persona que regrese y su familia, gastos de mudanza, asignación de repatriación),
- el cálculo de los efectos del programa, con inclusión del número de beneficiarios y, si procede, de sus efectos de atracción.
Artículo 2 Análisis
1. La Secretaría General del Consejo facilitará anualmente a los Estados miembros y a la Comisión un proyecto de informe acerca de la información recibida en virtud del artículo 1. Dicho informe será exhaustivo y abarcará información específica sobre cada uno de los elementos enumerados en el apartado 2 del artículo 1.
2. Los Estados miembros afectados y la Comisión estudiarán el proyecto de informe a que se refiere el apartado 1 y, si procede, lo corregirán.
Artículo 3 Coordinación
1. Sobre la base del proyecto de informe a que se refiere el apartado 1 del artículo 2, los Estados miembros afectados y la Comisión intercambiarán, en el Consejo, sus pareceres sobre los programas mencionados en el artículo 1. Al hacerlo compararán, en particular, el alcance, las condiciones y los efectos de esos programas, con vistas a lograr una posible aproximación de los mismos.
2. Los Estados miembros afectados que no cuenten con esos programas estudiarán sus resultados y su utilidad.
Artículo 4
1. La presente Decisión se publicará en el Diario Oficial.
2. Los Estados miembros afectados presentarán la información mencionada en el artículo 1 por primera vez en un plazo de seis meses contados desde la publicación de la presente Decisión en el Diario Oficial.
Hecho en Bruselas, el 26 de mayo de 1997.