NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1860/2004
ze dne 6. října 2004
o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (1), a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
poté, co zveřejnila předlohu tohoto nařízení (2),
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (ES) č. 994/98 zmocňuje Komisi stanovit nařízením prahovou hodnotu, pod kterou jsou opatření podpory považována za opatření nesplňující všechna kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a nepodléhají tedy oznamovacímu postupu podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(2)
Komise použila články 87 a 88 Smlouvy v četných rozhodnutích a zejména blíže objasnila pojem podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Komise, naposledy v nařízení (ES) č. 69/2001 (3), rovněž stanovila svou politiku ve vztahu ke stropu podpory de minimis, pod jehož úrovní lze považovat čl. 87 odst. 1 za nepoužitelný. S ohledem na zvláštní pravidla uplatňovaná v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu a na nebezpečí, že v těchto odvětvích i podpora v malé výši může splňovat kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je vhodné, aby se nařízení (ES) 69/2001 na uvedená odvětví nevztahovalo.
(3)
S ohledem na zkušenosti, které Komise získala zejména po vstupu v platnost nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (4), a používání pokynů Společenství pro státní podporu v zemědělském odvětví (5), může být potvrzeno, že podpora ve velmi malé výši poskytnutá v zemědělském odvětví nesplňuje kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, pokud jsou dodrženy určité podmínky. Jedná se o případy, kdy jak výše podpory, kterou získali jednotliví výrobci, zůstává na nízké úrovni, tak celková výše podpor poskytnutých zemědělskému odvětví představuje pouze malé procento z hodnoty produkce. Pro zemědělskou výrobu ve Společenství je charakteristické, že v případě určitého výrobku existuje velký počet malých výrobců, kteří vyrábějí zboží, jež je v rámci společné organizace trhu ve velké míře vzájemně zaměnitelné. Z tohoto důvodu by měl být vliv malé výše podpory poskytnuté jednotlivým výrobcům v daném časovém období úměrný hodnotě zemědělské výroby na úrovni odvětví ve stejném časovém období. Strop v podobě částek stanovených pro každý členský stát na základě hodnoty objemu výroby zemědělského odvětví zaručuje ve všech členských státech shodný přístup založený na objektivních hospodářských referenčních hodnotách.
(4)
S ohledem na zkušenosti Komise s hodnocením státních podpor v odvětví rybolovu, zejména po vstupu v platnost Pokynů pro posuzování státní podpory na rybolov a akvakulturu (6), a nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu (7), lze potvrdit, že podpora ve velmi malé výši poskytnutá v odvětví rybolovu nesplňuje kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, pokud jsou dodrženy určité podmínky. Vzhledem k podobnosti skladby produkce v odvětví rybolovu a v zemědělském odvětví, se jedná o případy, kdy jak výše podpory, kterou získali jednotlivé podniky, zůstává na nízké úrovni, tak celková výše podpor poskytnutých odvětví rybolovu představuje pouze malé procento z hodnoty produkce.
(5)
V zájmu větší transparentnosti a právní jistoty se zdá být vhodné stanovit nařízením pravidlo de minimis pro zemědělské odvětví a odvětví rybolovu.
(6)
S ohledem na Dohodu Světové obchodní organizace (WTO) o zemědělství (8) by se vyjmutí podle tohoto nařízení nemělo vztahovat na podporu vývozu nebo podporu zvýhodňující domácí výrobky před dováženými. Členské státy nesmějí poskytnout jakoukoli podporu, která je v rozporu se závazky uvedenými v této dohodě. Podpora umožňující pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího výrobku na nový trh zpravidla vývozní podporu nepředstavuje. Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 19. září 2002 stanovil, že jakmile Společenství přijalo právní předpis o společné organizaci trhu v daném zemědělském odvětví, nesmějí členské státy přijmout jakékoli opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky (9). Tato zásada platí i v odvětví rybolovu. Z tohoto důvodu se toto nařízení nepoužije na podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh.
(7)
S ohledem na zkušenosti Komise lze potvrdit, že podpora, která za kterékoli tříleté období nepřesáhne strop ve výši 3 000 EUR na příjemce, je-li celková výše těchto podpor poskytnutých všem podnikům za tříleté období nižší než strop, který Komise stanoví přibližně ve výši 0,3 % ročního objemu výroby zemědělského odvětví nebo objemu výroby odvětví rybolovu, neovlivní obchod mezi členskými státy a/nebo nenaruší ani nehrozí narušením hospodářské soutěže, a nespadá proto pod čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Tříleté období může být pohyblivé, takže při každém novém poskytnutí podpory de minimis je nutné určit celkovou výši takovéto podpory poskytnuté během předešlých tří let. Podpora de minimis se považuje za poskytnutou v okamžiku, kdy příjemce získá na tuto podporu právní nárok. Pravidlem de minimis není dotčena možnost podniku získat na stejný projekt státní podporu, pokud ji Komise schválí nebo pokud spadá do působnosti nařízení o skupinových výjimkách.
(8)
Za účelem transparentnosti, rovného zacházení a správného použití stropů de minimis je třeba, aby členské státy používaly stejnou metodu výpočtu. Pro zjednodušení tohoto výpočtu a v souladu s nařízením (ES) č. 69/2001 je třeba, aby výše podpory, která není poskytnuta formou příspěvku vyplaceného v hotovosti, byly přepočteny na hrubý ekvivalent příspěvku. Pro výpočet ekvivalentu příspěvku podpory k vyplacení v několika splátkách a pro výpočet podpory ve formě zvýhodněné půjčky je třeba použít tržní úrokové sazby platné v době poskytnutí podpory. V zájmu jednotného, transparentního a jednoduchého použití pravidel státní podpory by měly být tržní sazby pro účely tohoto nařízení považovány za referenční sazby za předpokladu, že v případě zvýhodněné půjčky je tato půjčka obvyklým způsobem jištěna a nenese s sebou žádné neobvykle vysoké riziko. Referenční sazby by měly být takové sazby, které Komise pravidelně stanoví na základě objektivních kritérií a zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie a na internetu.
(9)
Komise je povinna zajistit, aby byla dodržována pravidla státní podpory, a zejména pak podmínky, za kterých je podpora podle pravidel de minimis poskytována. V souladu se zásadou spolupráce zakotvenou v článku 10 Smlouvy by členské státy měly Komisi plnění tohoto úkolu usnadnit tím, že pomocí vhodných mechanismů zajistí, aby celková výše podpory poskytnutá podle pravidla de minimis nepřesáhla ani částku 3 000 EUR na příjemce, ani celkové stropy stanovené Komisí na základě hodnoty objemu výroby v zemědělském odvětví nebo v odvětví rybolovu členského státu za tříleté období. Proto je třeba, aby členské státy v případě poskytnutí podpory de minimis informovaly dotčený podnik o povaze de minimis této podpory, získaly úplné informace o jiných podporách de minimis, jež byly v předcházejících třech letech získány, a pečlivě přezkoumaly, zda nově poskytnutá podpora de minimis nepřekračuje stanovené stropy podpory de minimis. Případně je možné zajistit dodržování těchto stropů pomocí centrálního registru.
(10)
S ohledem na zkušenosti Komise a zejména s ohledem na intervaly, v nichž je obvykle nutné politiku státní podpory přezkoumat, je vhodné dobu používání tohoto nařízení omezit. Pokud by platnost tohoto nařízení skončila a nebyla by prodloužena, mohou členské státy pro režimy podpor de minimis spadající do tohoto nařízení využít adaptační období v trvání šesti měsíců. V zájmu právní jistoty by měl být ujasněn účinek tohoto nařízení na podpory poskytované před jeho vstupem v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou podnikům v zemědělském odvětví a odvětví rybolovu s výjimkou:
a)
podpory, jejíž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh;
b)
podpory na činnosti spojené s vývozem, zejména podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji plynoucími z vývozní činnosti;
c)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1.
„podniky v zemědělském odvětví“ rozumějí podniky působící v oblasti výroby, zpracování a uvádění zemědělských výrobků na trh;
2.
„zemědělskými výrobky“ rozumějí výrobky uvedené v příloze I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu podle definice v odstavci 5 tohoto článku;
3.
„zpracováním zemědělského výrobku“ rozumí úkony, jimž je podroben zemědělský výrobek a jejichž výsledkem je také zemědělský výrobek;
4.
„podniky v odvětví rybolovu“ rozumějí podniky působící v oblasti výroby, zpracování a uvádění rybolovných produktů na trh,
5.
„produkty rybolovu“ rozumějí jak produkty odlovené v moři nebo ve vnitřních vodách, tak produkty akvakultury uvedené v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (10).
6.
„zpracováním a uvedením na trh“ rozumí veškeré úkony, včetně manipulace, úpravy, produkce a distribuce, které se provádějí v době od vykládky nebo sběru do stadia konečného produktu.
Článek 3
Podpora de minimis
1. Splňují-li opatření podpory podmínky stanovené v odstavcích 2 a 3, má se za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a nepodléhají proto oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
2. Celková výše podpory de minimis poskytnutá jednomu podniku nesmí v kterémkoli tříletém období přesáhnout částku 3 000 EUR. Tento strop platí bez ohledu na formu podpory nebo její cíl.
Kumulativní výše takto poskytnutá různým podnikům v zemědělském odvětví nesmí v kterémkoli tříletém období přesáhnout hodnotu stanovenou pro členský stát v příloze I.
Kumulativní výše podpory poskytnuté různým podnikům v odvětví rybolovu nesmí v kterémkoli tříletém období přesáhnout hodnotu stanovenou pro členský stát v příloze II.
3. Stropy stanovené v odstavci 2 jsou vyjádřeny jako příspěvek vyplacený v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou přímé daně. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou příspěvku, stanoví se její výše podle hrubého ekvivalentu příspěvku podpory.
Podpora k vyplacení v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku přidělení. Úroková sazba, která se použije pro účely diskontu a pro výpočet výše podpory formou zvýhodněné půjčky, je referenční sazba platná v době přidělení příspěvku.
Článek 4
Kumulace a sledování
1. Poskytne-li členský stát některému podniku podporu de minimis, musí jej informovat o povaze de minimis této podpory a vyžádat si od něj úplné údaje o další podpoře de minimis, kterou během předcházejících tří let získal.
Členský stát může poskytnout novou podporu de minimis teprve po přezkoumání, zda celková výše podpory de minimis v rozhodném tříletém období nepřesáhne žádný ze stropů stanovených v čl. 3 odst. 2.
2. Má-li členský stát k dispozici centrální registr podpory de minimis pro zemědělství a rybolov, obsahující úplné informace o všech podporách de minimis, které spadají do působnosti tohoto nařízení a které poskytl kterýkoli orgán daného členského státu, požadavek prvního pododstavce odstavce 1 se neuplatní od okamžiku, kdy registr zahrne tříleté období.
3. Členské státy zaznamenávají a shromažďují veškeré informace týkající se použití tohoto nařízení. Tyto záznamy musejí obsahovat všechny informace, které prokáží, že byly splněny podmínky tohoto nařízení. Záznamy obsahující jednotlivou podporu de minimis se uchovávají po dobu 10 let od data přidělení podpory a u záznamů v případě režimu podpory de minimis činí tato lhůta 10 let ode dne, kdy byla poskytnuta poslední jednotlivá podpora podle tohoto režimu.
Na písemnou žádost poskytne dotčený členský stát Komisi ve lhůtě 20 pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která je v žádosti stanovena, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k prokázání skutečnosti, že byly dodrženy podmínky tohoto nařízení, zejména celková výše podpory de minimis, kterou získal podnik a zemědělské odvětví nebo odvětví rybolovu dotčeného členského státu.
Článek 5
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se rovněž použije na podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost, splňují-li všechny podmínky stanovené v článku 1 a 3 tohoto nařízení. Jakákoli podpora, která tyto podmínky nesplňuje, je hodnocena Komisí v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
2. Režim podpory spadající do tohoto nařízení zůstane v jeho působnosti během adaptačního období v trvání šesti měsíců od data stanoveného v druhém pododstavci článku 6.
Během adaptačního období lze tyto režimy dále používat za podmínek tohoto nařízení.
Článek 6
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 1. ledna 2005.
Jeho platnost končí dnem 31. prosince 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. října 2004.
REGLAMENTO (CE) N o 1860/2004 DE LA COMISIÓN
de 6 de octubre de 2004
relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis en los sectores agrario y pesquero
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 994/98 del Consejo, de 7 de mayo de 1998, sobre la aplicación de los artículos 92 y 93 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea a determinadas categorías de ayudas de Estado horizontales (1), y, en particular, el apartado 1 del artículo 2,
Previa publicación de un borrador del presente Reglamento (2),
Previa consulta al Comité consultivo sobre ayudas estatales,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 994/98 faculta a la Comisión para establecer en un reglamento un umbral por debajo del cual se considera que las medidas de ayuda no reúnen todos los criterios del apartado 1 de artículo 87 del Tratado y, por lo tanto, no se encuadran en el procedimiento de notificación del apartado 3 del artículo 88 del Tratado.
(2)
La Comisión ha aplicado los artículos 87 y 88 del Tratado y, en particular, ha aclarado, en numerosas decisiones, el concepto de «ayuda» con arreglo a lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 87 del Tratado. La Comisión, más recientemente en el Reglamento (CE) no 69/2001 (3), ha establecido asimismo su línea de actuación en relación con un límite máximo de minimis, por debajo del cual se considera que no es de aplicación el apartado 1 del artículo 87 del Tratado. Habida cuenta de las normas especiales que se aplican en los sectores agrario y pesquero, así como del riesgo de que incluso pequeños importes de ayuda pudieran cumplir los criterios del apartado 1 del artículo 87 del Tratado en estos sectores, conviene que el Reglamento (CE) no 69/2001 no se aplique a dichos sectores.
(3)
A la luz de la experiencia adquirida por la Comisión, principalmente desde la entrada en vigor del Reglamento (CE) no 1257/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, sobre la ayuda al desarrollo rural a cargo del Fondo Europeo de Orientación y de Garantía Agrícola (FEOGA) y por el que se modifican y derogan determinados Reglamentos (4), y desde la aplicación de las Directrices comunitarias sobre ayudas estatales al sector agrario (5), puede afirmarse que los importes muy pequeños de ayuda concedidos en el sector agrario no cumplen los criterios del apartado 1 del artículo 87 del Tratado, siempre que se reúnan ciertas condiciones. Esto es así cuando el importe de la ayuda recibida por productores individuales es pequeño y el importe global de la ayuda concedida al sector agrario no supera un pequeño porcentaje del valor de la producción. En general, la producción agrícola de la Comunidad se caracteriza por que cada producto es producido por un gran número de productores muy pequeños, que producen en gran medida bienes intercambiables en el marco de organizaciones comunes de mercado. Por este motivo, el efecto de los importes pequeños de ayuda concedidos a productores individuales a lo largo de un espacio de tiempo dado debe relacionarse con el valor de la producción agraria del sector en el mismo espacio de tiempo. Un límite máximo que revista la forma de un importe por Estado miembro fijado sobre la base del valor de la producción en el sector agrario permite garantizar un planteamiento coherente en todos los Estados miembros, basado en un valor de referencia económico objetivo.
(4)
A la luz de la experiencia adquirida por la Comisión en la evaluación de las ayudas estatales en el sector pesquero, principalmente desde la aplicación de las Directrices para el examen de las ayudas estatales en el sector de la pesca y la acuicultura (6), y la entrada en vigor del Reglamento (CE) no 2792/1999 del Consejo, de 17 de diciembre de 1999, por el que se definen las modalidades y condiciones de las intervenciones con finalidad estructural en el sector de la pesca (7), puede afirmarse que los importes muy pequeños de ayuda concedidos en el sector pesquero no cumplen los criterios del apartado 1 del artículo 87 del Tratado, siempre que se reúnan ciertas condiciones. Dadas las semejanzas de las pautas de producción en el sector pesquero y en el sector agrario, ese es el caso cuando el importe de la ayuda recibida por una empresa en el sector pesquero es pequeña y el importe global de la ayuda concedida al sector pesquero no supera un pequeño porcentaje del valor de la producción.
(5)
Con vistas a mejorar la transparencia y la seguridad jurídica, parece conveniente que se establezca en un reglamento una norma de minimis para los sectores de la agricultura y de la pesca.
(6)
A la luz del Acuerdo sobre la Agricultura de la Organización Mundial del Comercio (OMC) (8), el presente Reglamento no debe dejar exentas las ayudas a la exportación ni las ayudas que primen a los productos nacionales en detrimento de los importados. Los Estados miembros están obligados a abstenerse de conceder ayudas que sean contrarias a los compromisos contraídos en dicho Acuerdo. Las ayudas destinadas a sufragar los costes de participación en ferias comerciales o de estudios o servicios de consultoría necesarios para lanzar un producto nuevo o ya existente en un nuevo mercado no constituyen, normalmente, ayudas a la exportación. El Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas, en su sentencia de 19 de septiembre de 2002, ha establecido que, desde el momento en que la Comunidad ha adoptado una normativa sobre el establecimiento de una organización común de mercados en un sector agrario determinado, los Estados miembros están obligados a abstenerse de adoptar cualesquiera medidas que puedan ser contrarias a ella o establecer excepciones a su respecto (9). Este principio debe aplicarse asimismo en el sector pesquero. Por tal motivo, no conviene que el presente Reglamento se aplique a las ayudas cuyo importe se fije sobre la base del precio o la cantidad de los productos comercializados.
(7)
A la luz de la experiencia de la Comisión, se puede sostener que las ayudas que no excedan de un límite máximo de 3 000 euros por beneficiario durante un período de tres años, siendo el importe total de esas ayudas concedidas a todas las empresas durante tres años inferior a un límite máximo que debe fijar la Comisión en torno al 0,3 % de la producción anual agraria o pesquera, no afectan al comercio entre los Estados miembros y no falsean o amenazan con falsear la competencia y, por consiguiente, no se encuadran en el ámbito de aplicación del apartado 1 del artículo 87 del Tratado. El período de referencia de tres años presenta un carácter móvil, es decir, que, para toda nueva ayuda de minimis que se conceda, se ha de calcular la cuantía total de las ayudas de minimis otorgadas durante los tres años anteriores. Deben considerarse concedidas las ayudas de minimis en el momento en que se confiera al beneficiario el derecho a percibirlas. La norma de minimis se entiende sin perjuicio de la posibilidad de que las empresas reciban, para el mismo proyecto, ayudas estatales autorizadas por la Comisión o reguladas por un reglamento de exención por categorías.
(8)
A efectos de transparencia, igualdad de trato y aplicación correcta del límite máximo de minimis, conviene que los Estados miembros apliquen el mismo método de cálculo. A fin de facilitar este cálculo, y de conformidad con el Reglamento (CE) no 69/2001, conviene que los importes de ayuda que no sean en concepto de subvención en efectivo se conviertan en su equivalente bruto de subvención. El cálculo del equivalente de subvención de la ayuda que se reciba en varios plazos y de la ayuda en forma de un préstamo con bonificación de intereses exige el empleo de los tipos de interés que prevalezcan en el mercado en el momento en que se conceda la subvención. Con vistas a aplicar de manera uniforme, transparente y sencilla las normas sobre las ayudas estatales, se debe considerar que los tipos de mercado a efectos del presente Reglamento son los tipos de referencia, siempre que, en el caso de un préstamo con bonificación de intereses, éste vaya combinado con una garantía normal y no implique un riesgo anormal. Los tipos de referencia deben ser los que fija periódicamente la Comisión sobre la base de criterios objetivos y se publican en el Diario Oficial de la Unión Europea y en Internet.
(9)
La Comisión tiene la obligación de garantizar el cumplimiento de las normas sobre ayudas estatales y, especialmente, que las ayudas concedidas con arreglo a la norma de minimis respeten sus condiciones. De conformidad con el principio de cooperación establecido en el artículo 10 del Tratado, los Estados miembros deben facilitar el cumplimiento de esta tarea estableciendo un mecanismo de control que garantice que el importe total de las distintas ayudas concedidas en concepto de ayudas de minimis no sea superior a 3 000 euros por beneficiario o a los límites máximos globales fijados por la Comisión sobre la base del valor de la producción agrícola o pesquera por Estado miembro durante un período de tres años. A tal efecto, conviene que, cuando concedan una ayuda de minimis, los Estados miembros informen a la empresa del carácter de minimis de la misma, reciban información completa de otras ayudas de minimis concedidas durante los tres últimos años y comprueben detenidamente que la nueva ayuda de minimis no excederá de los límites máximos para este tipo de ayudas. De forma alternativa, se puede igualmente garantizar que no se superan estos límites máximos mediante un registro central.
(10)
Habida cuenta de la experiencia de la Comisión y especialmente la frecuencia con la que hay que revisar la política relativa a las ayudas estatales, conviene limitar el período de vigencia del presente Reglamento. En caso de que expire sin haber sido prorrogado, es conveniente que los Estados miembros dispongan de un período de adaptación de seis meses con relación a los regímenes de ayuda de minimis que estuvieran regulados por el presente Reglamento. En pro de la seguridad jurídica, es conveniente aclarar los efectos del presente Reglamento sobre las ayudas concedidas antes de su entrada en vigor.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Ámbito de aplicación
El presente Reglamento se aplicará a las ayudas concedidas a empresas del sector agrario o pesquero, con excepción de:
a)
las ayudas cuyo importe se fije sobre la base del precio o la cantidad de los productos comercializados;
b)
las ayudas a las actividades relacionadas con la exportación, especialmente las ayudas directamente vinculadas a las cantidades exportadas, las ayudas al establecimiento y la explotación de una red de distribución o las ayudas a otros gastos corrientes vinculados a la actividad exportadora;
c)
las ayudas que dependan de que se prime la utilización de productos nacionales en detrimento de los importados.
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento se entenderá por:
1)
«Empresas del sector agrario», las empresas que se dediquen a la producción, transformación y comercialización de productos agrícolas.
2)
«Productos agrícolas», los productos enumerados en el anexo I del Tratado, salvo los productos de la pesca y la acuicultura definidos en el punto 5 del presente artículo;
3)
«Transformación de un producto agrícola», una operación efectuada sobre un producto agrícola en la que el resultado sea también un producto agrícola.
4)
«Empresas del sector pesquero», las empresas que se dediquen a la producción, transformación y comercialización de productos de la pesca.
5)
«Productos de la pesca», los productos capturados en el mar o en aguas interiores y los productos de la acuicultura enumerados en el artículo 1 del Reglamento (CE) no 104/2000 del Consejo (10).
6)
«Transformación y comercialización de un producto de la pesca», todas las operaciones, incluidas la manipulación, el tratamiento, la producción y la distribución, realizadas entre el momento del desembarque o la cosecha y la fase de producto final.
Artículo 3
Ayudas de minimis
1. Se considerará que las medidas de ayuda no cumplen todos los criterios del apartado 1 del artículo 87 del Tratado y, por consiguiente, no se les aplicará la obligación de notificar establecida en el apartado 3 del artículo 88 del Tratado, si cumplen las condiciones contempladas en los apartados 2 y 3 del presente artículo.
2. La ayuda total de minimis concedida a cualquier empresa no excederá de 3 000 euros en un período de tres años. Este límite se aplicará independientemente de la forma de la ayuda o del objetivo perseguido.
El importe acumulado concedido de este modo a varias empresas en el sector agrario no superará el valor por Estado miembro fijado en el anexo I, en un período de tres años.
El importe acumulado de la ayuda concedida a varias empresas en el sector pesquero no superará el valor por Estado miembro fijado en el anexo II, en un período de tres años.
3. Los límites máximos fijados en el apartado 2 se expresarán como subvención en efectivo. Todas las cifras empleadas serán brutas, es decir, antes de cualquier deducción en concepto de fiscalidad directa. Cuando se conceda una ayuda de cualquier forma distinta a la subvención, el importe de la ayuda será el equivalente bruto de subvención de la misma.
Las ayudas que se reciban en varios plazos se actualizarán a su valor en el momento de la concesión. El tipo de interés que se habrá de emplear a efectos de actualización y con objeto de calcular el importe de ayuda de un préstamo con bonificación de intereses será el tipo de referencia aplicable en el momento de la concesión.
Artículo 4
Acumulación y control
1. Cuando un Estado miembro conceda una ayuda de minimis a una empresa, le informará del carácter de minimis de la ayuda y obtendrá de la empresa información completa sobre toda ayuda de minimis recibida durante los tres años anteriores.
El Estado miembro no podrá conceder la nueva ayuda de minimis hasta no haber comprobado que ello no incrementa el importe total de la ayuda de minimis, recibida durante el período de referencia de tres años, por encima de cualquiera de los límites máximos establecidos en el apartado 2 del artículo 3.
2. En caso de que un Estado miembro haya establecido un registro central de las ayudas de minimis en, respectivamente, los sectores de la agricultura y de la pesca, que contenga información completa sobre toda ayuda de minimis que entre dentro del ámbito de aplicación del presente Reglamento y concedida por cualquier autoridad de dicho Estado miembro, la condición establecida en el párrafo primero del apartado 1 dejará de ser de aplicación desde el momento en que el registro abarque un período de tres años.
3. Los Estados miembros registrarán y compilarán toda la información relativa a la aplicación del presente Reglamento. Tales registros incluirán toda la información necesaria para demostrar que se han cumplido las condiciones del presente Reglamento. Los registros relativos a las ayudas de minimis individuales deberán mantenerse durante diez años a partir de la fecha de concesión y los relativos a los regímenes de ayudas de minimis durante un período de diez años a partir de la fecha en que se concediese en el marco del régimen la última ayuda individual.
Previa solicitud por escrito, el Estado miembro de que se trate facilitará a la Comisión, en un plazo de veinte días hábiles o en el plazo superior que se establezca en la solicitud, toda la información que la Comisión considere necesaria para determinar si se han cumplido las condiciones establecidas en el presente Reglamento y, especialmente, el importe total de la ayuda de minimis recibida por cualquier empresa y por el sector agrario o pesquero del Estado miembro de que se trate.
Artículo 5
Disposiciones transitorias
1. El presente Reglamento será aplicable a las ayudas concedidas antes de su entrada en vigor, si cumplen todas las condiciones establecidas en los artículos 1 y 3. Las ayudas que no cumplan tales condiciones serán evaluadas por la Comisión de acuerdo con los encuadramientos, directrices, comunicaciones y anuncios pertinentes.
2. Los regímenes de ayuda que entren en el ámbito de aplicación del presente Reglamento seguirán acogiéndose al mismo durante un período de adaptación de los seis meses posteriores a la fecha establecida en el párrafo segundo del artículo 6.
Durante dicho período de adaptación, los regímenes podrán seguir aplicándose en las condiciones previstas en el presente Reglamento.
Artículo 6
Entrada en vigor y aplicabilidad
El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de enero de 2005.
Expirará el 31 de diciembre de 2008.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 6 de octubre de 2004.