NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 954/2006
ze dne 27. června 2006,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000, kterým se ukončuje prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska, a kterým se ukončují prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na články 8 a 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení řízení
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) dne 31. března 2005 (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Komise o zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozu do Společenství některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli (dále jen „výrobek podle rozšířené definice“) pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, a o zahájení dvou prozatímních přezkumů antidumpingových cel z dovozu bezešvých trubek a dutých profilů ze železa a nelegované oceli (dále jen „výrobek podle původní definice“) pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny do Společenství.
(2)
Antidumpingové řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět, který podal dne 14. února 2005 Výbor na obranu odvětví Evropské unie vyrábějícího bezešvé ocelové trubky (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby rozšířené definice výrobku ve Společenství. Podnět obsahoval důkazy o dumpingu zmíněného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
(3)
Prozatímní přezkum zahájila Komise z vlastního podnětu, v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení, aby bylo možné případně změnit nebo zrušit konečná antidumpingová opatření uložená nařízeními Rady (ES) č. 2320/97 (3) a (ES) č. 348/2000 (4) na dovoz výrobků podle původní definice mimo jiné z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny („konečná opatření“). Tyto nezbytné změny nebo zrušení mohou v případě, že opatření budou uložena na výrobek podle rozšířené definice, vyplývat ze skutečnosti, že výrobky, na které byla opatření nařízeními (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000 uložena, patří mezi výrobky spadající mezi výrobky podle rozšířené definice.
1.2. Platná opatření týkající se výrobků podle původní definice
(4)
Nařízením (ES) č. 2320/97 byla uložena antidumpingová cla na dovoz výrobků podle původní definice pocházející mimo jiné z Rumunska a Ruska. Nařízeními Komise 97/790/ES (5) a 2000/70/ES (6) byly přijaty závazky od vývozců mimo jiné z Rumunska a Ruska. Nařízením Rady (ES) č. 1322/2004 (7) bylo rozhodnuto dále nepoužívat platná opatření ohledně dovozu výrobků podle původní definice z Rumunska a Ruska z důvodu obezřetnosti v souvislosti s chováním poškozujícím hospodářskou soutěž některých výrobců ve Společenství v minulosti (viz 9. a následující body odůvodnění uvedeného nařízení). 20. bod odůvodnění stejného nařízení potvrdil, že prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené oznámením o zahájení řízení v listopadu 2002 (8) stále platí, dokud nebudou dostupná nová zjištění, jež umožní posouzení do budoucna, která se budou opírat o údaje nepochybně neovlivněné jednáním v rozporu s pravidly hospodářské soutěže.
(5)
Po přezkumném šetření provedeném v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení změnila Rada nařízením (ES) č. 258/2005 (9) konečná opatření uložená nařízením (ES) č. 348/2000, zrušila možnost osvobození od cla podle článku 2 stejného nařízení a uložila antidumpingové clo z dovozu výrobků podle původní definice z Chorvatska ve výši 38,8 % a antidumpingové clo z dovozu výrobků podle původní definice z Ukrajiny ve výši 64,1 %, s výjimkou dovozu od Dnepropetrovsk Tube Works („DTW“), na nž se ukládá antidumpingové clo ve výši 51,9 %.
(6)
Rozhodnutím 2005/133/ES (10) Komise částečně pozastavila konečná opatření na dobu devíti měsíců s účinkem od 18. února 2005. Částečné pozastavení bylo nařízením Rady (ES) č. 1866/2005 (11) dále prodlouženo o dobu jednoho roku. Proto platí cla stanovená nařízením (ES) č. 348/2000, tj. 23 % pro Chorvatsko a 38,5 % pro Ukrajinu.
1.3. Prozatímní opatření
(7)
Vzhledem k potřebě dále prozkoumat některé aspekty šetření a také vzhledem ke vzájemnému vztahu s prozatímním přezkumem a přezkumem před pozbytím platnosti, uvedeném výše v oddíle 1.2., bylo rozhodnuto pokračovat v šetření bez uložení prozatímních opatření.
1.4. Účastníci řízení
(8)
Komise zahájení řízení úředně oznámila známým vyvážejícím výrobcům v Chorvatsku, Rumunsku, Rusku a na Ukrajině, dovozcům nebo obchodníkům, uživatelům, dodavatelům a sdružením, jichž se řízení týká, zástupcům dotčených zemí vývozu, žadatelů z řad výrobců ve Společenství a dalším výrobcům ve Společenství. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost, aby písemně oznámily svá stanoviska a aby požádaly o slyšení ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení.
(9)
Vzhledem k velkému počtu ruských a ukrajinských vyvážejících výrobců uvedených v podnětu, velkému počtu dovozců dotčeného výrobku ve Společenství a velkému počtu výrobců ve Společenství, kteří podnět podporují, bylo v oznámení o zahájení řízení vyhlášeno, že se počítá s provedením výběru vzorku pro určení dumpingu a újmy v souladu s článkem 17 základního nařízení oznámení o zahájení řízení.
(10)
Aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí provést výběr vzorku, a aby mohla popřípadě výběr vzorku provést, byli ruští a ukrajinští vyvážející výrobci, dovozci ve Společenství výrobci ve Společenství vyzváni, aby se přihlásili Komisi a poskytli během období šetření (od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004) základní informace o své činnosti týkající se dotyčného výrobku, stanovené v oznámení o zahájení řízení.
1.4.1. Výběr vzorků vývozců a výrobců
(11)
Po prozkoumání informací předložených ruskými a ukrajinskými vyvážejícími výrobci a vzhledem ke skutečnosti, že v obou zemích náleží většina společností k velkým seskupením výrobců, bylo rozhodnuto, že ohledně Ruska a Ukrajiny není výběr vzorků zapotřebí.
1.4.2. Výběr vzorku výrobního odvětví Společenství a dovozců ve Společenství
(12)
S ohledem na výrobce ve Společenství byl vzorek vybrán podle čl. 17 odst. 1 základního nařízení na základě největšího reprezentativního objemu vývozů a prodeje výrobců ve Společenství, který přiměřeně vysledovat v dostupném čase. Na základě informací získaných od výrobců ve Společenství vybrala Komise pět společností umístěných ve čtyřech různých členských státech. Jeden z původně vybraných výrobců ve Společenství následně nespolupracoval a byl nahrazen jiným výrobcem ve Společenství. Co se týče objemu výroby, představovalo pět vybraných společností 49 % celkové výroby Společenství. V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení byly zúčastněné strany konzultovány a nevznesly žádné námitky. Mimo to byli ostatní výrobci ve Společenství požádáni, aby poskytli některé obecné údaje pro analýzu újmy. S ohledem na malé množství odpovědí získaných od dovozců bylo rozhodnuto, že výběr vzorků dovozců není nutný.
1.5. Status tržního hospodářství a formuláře žádosti o individuální zacházení
(13)
Aby bylo vyvážejícím výrobcům na Ukrajině umožněno podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, pokud si to přejí, zaslala Komise formuláře žádosti dotčeným ukrajinským vyvážejícím výrobcům. Žádosti o status tržního hospodářství nebo pro individuální zacházení v případě, že šetření prokáže, že nesplňují podmínky pro status tržního hospodářství, byly obdrženy od tří skupin vyvážejících výrobců a jejich společností ve spojení.
1.6. Dotazníky
(14)
Komise rozeslala dotazníky všem stranám o kterých je známo, že mají na věci zájem, a všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení. Byly obdrženy odpovědi od tří rumunských vyvážejících výrobců spolu s dvěma jejich společnostmi ve spojení, od dvou skupin ruských vyvážejících výrobců spolu s pěti společnostmi ve spojení, z nichž tři se nacházejí ve Společenství, a od tří skupin ukrajinských vyvážejících výrobců a jejich společností ve spojení. Byly také obdrženy odpovědi na dotazníky od pěti výrobců ve Společenství. Ačkoli šest dovozců odpovědělo na formuláři o výběru vzorků, pouze tři z nich spolupracovali a zaslali úplnou odpověď na dotazník. Další dovozce souhlasil s provedením inspekce na místě ve svém areálu, i když nezaslal odpověď na dotazník.
(15)
Komise si opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla stanovit dumping, následnou újmu a zájmy Společenství. Inspekci na místě provedla u těchto společností:
Výrobci ve Společenství
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Itálie
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Francie
-
V & M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Německo
Vyvážející výrobci v Rumunsku
-
S.C. T.M.K. - Artrom S.A., Slatina
-
S.C. Silcotub S.A., Zălau
-
S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Vyvážející výrobci v Rusku
-
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company („Volzhsky“), Volžskij
-
Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works („Tagmet“), Taganrog
-
Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works („Pervouralsky“), Pervouraľsk
-
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant („Chelyabinsk“), Čeljabinsk
Společnost ve spojení v Rusku
-
CJSC Trade House TMK, Moskva
Vyvážející výrobci na Ukrajině
-
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopoľ
-
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopoľ
-
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dněpropetrovsk
-
OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dněpropetrovsk
Obchodník ve spojení na Ukrajině
-
SPIG Interpipe, Dněpropetrovsk, ve spojení s NTRP a Niko Tube
Obchodník ve spojení ve Švýcarsku
-
SEPCO S.A., Lugano, ve spojení s NTRP a Niko Tube
Dovozce ve spojení
-
Sinara Handel GmbH, Köln, ve spojení s Artrom
Dovozci, kteří nejsou ve spojení
-
Thyssen Krupp Energostal S.A., Toruń, Polsko
-
Assotubi S.P.A., Cesena, Itálie
-
Bandini Sider S.R.L., Imola, Itálie
1.7. Období šetření
(16)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 (dále jen „období šetření“). Kontrola tendencí významných pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(17)
Dotčeným výrobkem jsou některé bezešvé trubky a duté profily ze železa nebo oceli, kruhového průřezu, s vnějším průměrem nejvýše 406,4 mm s hodnotou uhlíkového ekvivalentu nejvýše 0,86 podle vzorce a chemického rozboru Světového svářečského institutu (IIW). Dotčený výrobek je v současnosti zařazen pod kódy KN ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 a ex 7304 59 93 (12) (kódy TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 a 7304599320).
(18)
Dotčený výrobek má široké použití, jako potrubní trubky pro přepravu tekutin, ve stavebnictví jako pilíře, pro mechanická použití, jako plynové potrubí, kotlové trubky a vrtné trubky („OCTG“) pro vrtání, lití a kladení trubek v ropném průmyslu.
(19)
V okamžiku dodání uživateli mají ocelové trubky a duté profily velmi odlišné formy. Mohou být např. galvanizované, se závitem, doručené jako „zelené trubky“ (tj. bez jakéhokoli tepelného zpracování), se zvláštními koncovkami, různými příčnými průřezy, nařezané na míru či nikoli. Pro trubky neexistují všeobecné standardní rozměry, což vysvětluje, proč je většina ocelových trubek a dutých profilů vyráběna na zakázku. Obvykle se ocelové trubky a duté profily se obvykle spojují svařováním. V některých případech však mohou být spojeny závitem nebo použity samostatně, ačkoli zůstávají svařovatelné. Šetření prokázalo, že všechny ocelové trubky a duté profily sdílejí stejné fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní použití.
(20)
Rozsah „výrobku podle definice“ v tomto řízení byl některými zúčastněnými stranami zpochybněn. Za prvé, některé strany uvedly, že některé výrobky podle definice zahnuté v popisu výrobku mají odlišné základní mechanické a chemické vlastnosti (viz 21. až 26. bod odůvodnění). Za druhé, některá tvrzení odmítala použití kritéria svařovatelnosti a prahovou hodnotu uhlíkového ekvivalentu, které jsou propojeny (viz 27. až 36. bod odůvodnění). Dále jedna strana požadovala, aby takzvané „certifikované ocelové trubky a duté profily“ byly vyňaty z definice výrobku (viz 37. bod odůvodnění).
(21)
Bylo uvedeno, že některé výrobky podle definice v rámci popisu výrobku, jmenovitě profily OCTG a plynová potrubí, mají ve srovnání s ostatními ocelovými trubkami a dutými profily jiné základní mechanické a chemické vlastnosti i koncové užití a neměly by se vzájemně zaměňovat.
(22)
Výrobek, tak jak je definován, se skládá z různých typů výrobků. Avšak výrobky podle definice spadající do různých segmentů (včetně dolního a horního konce) jsou považovány za výrobky tvořící jediný výrobek, pokud mezi různými segmenty nejsou jasné hranice, tj. pokud mezi sousedními segmenty existují přesahy a hospodářská soutěž. To je případ tohoto řízení, kdy byly předloženy důkazy, že legované i nelegované duté profily, které jsou předmětem šetření, lze použít pro stejné koncové užití a že v rámci kategorií legovaných i nelegovaných dutých profilů neexistují jasné hranice.
(23)
Co se týče profilů OCTG a plynových potrubí, šetření prokázalo, že mají mimo jiné srovnatelné chemické vlastnosti s ostatními typy ocelových trubek a dutých profilů, neboť spadají pod hodnotu 0,86 uhlíkového ekvivalentu. Dále mají s jinými výrobky podle definice společné i jiné vlastnosti, jako např. vnější průměr a tloušťku stěn.
(24)
Co se týče koncového užití profilů OCTG a plynových potrubí, argumentovali někteří vyvážející výrobci tím, že profily OCTG a plynové potrubí se použijí v jiných případech a nejsou zaměnitelné s ostatními typy ocelových trubek a dutých profilů. V tomto ohledu bylo zjištěno, že profily OCTG s hladkými konci uvedené v současnosti pod kódem KN 7304 21 00 a používané ve stavebnictví jsou zaměnitelné s jinými nelegovanými ocelovými dutými profily uvedenými v současnosti pod kódem KN 7304 39 58. Existuje tedy alespoň částečný přesah v oblasti koncového užití různých typů ocelových trubek a dutých profilů.
(25)
Vzhledem k výše uvedenému se tvrzení, že profily OCTG a plynové trubky na straně jedné a jiné ocelové trubky a duté profily na straně druhé nejsou zaměnitelné, zamítá.
(26)
Jiný vyvážející výrobce tvrdil, že hodnota uhlíkového ekvivalentu není chemickou vlastností výrobku, protože není přímo spojena s chemickým složením ocelových trubek a dutých profilů, ale je jejich funkcí. Jelikož je pravdou, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je výsledkem vzorce, je vzorec přímo spojen s chemickým složením výrobku a umožňuje srovnání různých tříd oceli podle svařitelnosti. Hodnota uhlíkového ekvivalentu není spojena s technickými nebo mechanickými vlastnostmi oceli, závisí pouze na jejím chemickém složení. Na základě této skutečnosti se hodnota uhlíkového ekvivalentu považuje za chemickou vlastnost výrobku a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(27)
Některé strany argumentovaly, že kritérium svařitelnosti jako takové je vedlejší vlastností dotčeného výrobku, protože se uvádí, že významná část výrobků, teré jsou výrobky podle definice, totiž duté profily se závitem a profily OCTG, se nikdy nesvařuje. Proto bylo prohlášeno, že použitím kritéria svařovatelnosti byly různé výrobky uměle považovány za jediný výrobek.
(28)
Nejprve je třeba podotknout, že svařovatelnost je nepochybně chemickou a technickou vlastností (protože závisí na chemickém složení oceli) společnou všem ocelovým trubkám a dutým profilům. Vzhledem k tomu, že většina ocelových trubek a dutých profilů se spojuje svařováním, je základním rysem pro definici výrobku. Za druhé, s ohledem na duté profily se závitem a profilů OCTG, které se obvykle nesvařují, prokázalo šetření, že nicméně zůstávají svařovatelné, a tím také mají tuto základní technickou a chemickou vlastnost. Navíc nelze vyloučit, že ocelové trubky a duté profily se závity nebo vhodné k řezání závitů a stejně tak profily OCTG budou přeměněny na svařovatelné ocelové trubky a duté profily jednoduchým odstraněním. Zvláště pokud se týká profilů OCTG, existuje důkaz, že stejný dutý profil může být zařazenn do dvou různých kategorií (a dokonce i kódů KN) čistě v závislosti na jeho koncovém užití, např. na použití ve stavebnictví nebo v průmyslu těžby ropy. Konečně, bylo zjištěno, že některé dovezené výrobky z dotčených zemí, které byly klasifikovány jako profil OCTG, nebyly použity v odvětví ropy a zemního plynu.
(29)
Jeden dovozce uvedl, že podle evropských norem je pro duté profily vhodné k řezání závitů vhodná pouze jedna třída oceli, a že by tudíž tyto výrobky měly být odlišeny od jiných ocelových trubek a dutých profilů. Analýza různých norem existujících konkrétně pro profily OCTG však prokázala, že neexistuje jediná třída oceli, kterou lze použít pro výrobu dutých profilů vhodných k řezání závitů.
(30)
Vzhledem k výše uvedenému se kritérium svařovatelnosti považuje za vhodné kritérium k určení definice výrobku. Argument, že navrhovaná definice výrobku uměle seskupuje různé výrobky, se proto zamítá.
(31)
Bylo uvedeno, že použití prahové hodnoty uhlíkového ekvivalentu není kritériem, které by umožňovalo určit definici výrobku, stejně jako to není vhodné kritérium pro určení svařovatelnosti různých typů ocelových trubek a dutých profilů.
(32)
Šetření prokázalo, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je skutečně ukazatelem, který je přímo spojen jak s chemickým složením oceli, tak s její svařitelností. Vysoká hodnota uhlíkového ekvivalentu znamená nejen, že ocel obsahuje více uhlíku nebo slitin, ale také, že se tato ocel bude obtížněji svařovat. Na druhou stranu nižší hodnota uhlíkového ekvivalentu znamená, že ocel je méně bohatá na uhlík nebo slitiny a také že se bude snadněji svařovat. Jinými slovy, různé rovně hodnoty uhlíkového ekvivalentu vyžadují různé podmínky pro svařování. Ocel s hodnotou uhlíkového ekvivalentu 0,86 již bude vyžadovat zvláštní podmínky svařování, a tudíž se nebude svařovat běžným způsobem. Protože je hodnota uhlíkového ekvivalentu ukazatelem svařovatelnosti, byla jeho prahová hodnota uznána za důležité kritérium pro určení definice výrobku.
(33)
Vyvážející výrobce uvedl, že hodnota uhlíkového ekvivalentu je jen jednou z mnoha chemických, technických a mechanických charakteristik oceli, a proto ji nelze použít samostatně k určení definice výrobku. V této souvislosti se poznamenává, že hodnota uhlíkového ekvivalentu se považuje za vhodné kritérium k určení definice výrobku. Mimo to, jak ukazuje definice výrobku, hodnota uhlíkového ekvivalentu není jediným používaným kritériem. V neposlední řadě byla srovnatelnost definic výrobků prováděna na podrobnějším základě, s ohledem na různé vlastnosti výrobku (např. rozměry a tepelné zpracování).
(34)
Mimo to některé zúčastněné strany tvrdily, že prahová hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 byla stanovena svévolně, jelikož hranice pro snadnou svařovatelnost je nižší než 0,86. Avšak hodnota uhlíkového ekvivalentu ve výši 0,86 nesouvisí s pojmem snadné svařovatelnosti. Ve skutečnosti žadatel - průmyslové odvětví Společenství - prokázal a předložil důkazy, že představuje maximální hodnotu uhlíkového ekvivalentu pro nelegovanou ocel, kterou lze podle evropských norem použít pro ocelové trubky a duté profily.
(35)
Proto se soudí, že jak používání hodnoty uhlíkového ekvivalentu, tak určená prahová hodnota 0,86 zachycují řadu výrobků, které lze považovat za jediný výrobek, třebaže se z definice vyloučí např. korozivzdorná ocel nebo duté profily s kuličkovými ložisky, které mají hodnotu uhlíkového ekvivalentu vyšší než 0,86.
(36)
Vzhledem k výše uvedenému zůstává žadatelem navrhovaná hodnota uhlíkového ekvivalentu v definici dotčeného výrobku.
(37)
Jeden z dovozců ve Společenství uvedl, že by tzv. „certifikované“ ocelové trubky a duté profily neměly spadat mezi výrobky podle definice. Tyto ocelové trubky a duté profily se vyrábějí podle certifikovaných postupů schválených italským ministerstvem veřejných prací a používají se při zpevňovacích pracích na italských stavebních projektech. Avšak bylo ustanoveno, že všechny typy dotčeného výrobku, včetně certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů, mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a koncová užití. Nebyl nalezen žádný důkaz, který by umožnil shrnout, že by tyto certifikované duté profily byly jiným výrobkem, a měly by proto být vyňaty z působnosti opatření (rovněž společnost neposkytla žádný takový důkaz). Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(38)
Vzhledem k výše uvedenému bylo shrnuto, že všechny ocelové trubky a duté profily, nehledě na různé možné typy výrobků, tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek, protože mají stejné základní fyzikální, chemické a technické charakteristiky a stejná základní použití.
2.2. Obdobný výrobek
(39)
U výrobku vyváženého do Společenství z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, výrobku vyráběného a prodávaného na domácích trzích těchto zemí a rovněž u výrobku vyráběného a prodávaného ve Společenství výrobci ve Společenství byly shledány stejné základní fyzikální a technické a chemické vlastnosti stejně jako stejné použití, a tyto výrobky jsou tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
3. DUMPING
3.1. Obecná metodika
(40)
Níže uvedená obecná metodika byla použita u všech spolupracujících vyvážejících výrobců v Chorvatsku, Rumunsku, Rusku a také u spolupracujících vyvážejících výrobců na Ukrajině, jimž byl přidělen status tržního hospodářství. Předložení zjištění o dumpingu pro každou z dotčených zemí proto popisuje pouze to, co je pro každou vyvážející zemi specifické.
3.1.1. Běžná hodnota
(41)
V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení se pro každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce nejprve zkoumalo, zda byl jeho domácí prodej dotčeného výrobku reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představoval alespoň 5 % celkového objemu vývozu tohoto vývozce do Společenství. Komise následně určila ty typy dotčeného výrobku, které jsou na domácím trhu prodávány společnostmi, jež mají celkově reprezentativní domácí prodej, a které jsou totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
(42)
Pro každý typ, který je prodáván vyvážejícími výrobci na jejich domácím trhu a který je shledán přímo srovnatelným s typem dotčeného výrobku prodávaným na vývoz do Společenství, bylo určeno, zda byl domácí prodej dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Domácí prodej určitého typu dotčeného výrobku byl považovány za dostatečně reprezentativní, pokud během období šetření celkový objem domácího prodeje tohoto typu výrobku představoval alespoň 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu dotčeného výrobku vyváženého do Společenství.
(43)
Následně bylo stanovením poměru ziskového prodeje zmíněného typu výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu prozkoumáno, zda každý typ dotčeného výrobku prodávaného doma v reprezentativních množstvích lze považovat za výrobek prodávaný v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(44)
V případech, kdy objemy prodeje příslušného typu výrobku prodávaného za čistou prodejní cenu nejméně rovnou vypočítaným nákladům představovaly více než 80 % celkového objemu prodeje onoho typu a kdy vážená průměrná cena onoho typu byla nejméně rovna výrobním nákladům, byla běžná hodnota založena na skutečné domácí ceně, vypočítané jako vážený průměr cen veškerého domácího prodeje uskutečněného během období šetření, bez ohledu na to, zda tento prodej byl nebo nebyl ziskový. V případech, kdy objem ziskového prodeje typu výrobku představoval 80 % nebo méně celkového objemu prodeje daného typu nebo kdy byla vážená průměrná cena tohoto typu nižší než výrobní náklady, je běžná hodnota založena na skutečné domácí ceně vypočítané jako vážený průměr ziskového prodeje pouze tohoto typu za předpokladu, že tento prodej představoval alespoň 10 % celkového objemu prodeje tohoto typu. V případech, kde objem ziskovýého prodeje kteréhokoli typu výrobku představoval méně než 10 % celkového objemu prodeje, považoval se tento konkrétní typ výrobku za prodávaný za domácí cenu v nedostatečném množství na to, aby poskytl vhodný podklad pro stanovení běžné hodnoty.
(45)
Kdykoli nebylo ke stanovení běžné hodnoty možné použít domácí ceny konkrétního typu výrobku prodávaného vyvážejícím výrobcem, bylo třeba použít jinou metodu. V důsledku toho použila Komise početně zjištěnou běžnou hodnotu. V souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení byla běžná hodnota vypočtena na základě výrobních nákladů na vyvážené typy výrobku, v případě potřeby přizpůsobených, s připočtením přiměřeného procenta za prodejní, správní a režijní náklady (dále jen „dodatečné náklady“) a přiměřeného ziskového rozpětí. Podle čl. 2 odst. 6 základního nařízení byl procentní podíl pro dodatečné náklady a rozpětí zisků založen na průměrných dodatečných nákladech a ziskovém rozpětí z prodeje obdobného výrobku v běžném obchodním styku.
3.1.2. Vývozní cena
(46)
Ve všech případech, kdy byl dotčený výrobek vyvážen nezávislým odběratelům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, totiž na základě vývozní ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
(47)
Pokud byl vývozní prodej uskutečněn prostřednictvím dovozců ve spojení, byla podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení vývozní cena vypočítána na základě ceny, za jakou byly dovezené výrobky poprvé znovu prodány nezávislému kupujícímu, náležitě upravené s přihlédnuitím ke všem nákladům, které byly vynaloženy mezi dovozem a opětovným prodejem, a k přiměřenému rozpětí pro dodatečné náklady a zisk. V důsledku toho byly použity vlastní dodatečné náklady dovozce ve spojení. Ziskové rozpětí bylo stanoveno na základě informací dostupných od spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení.
3.1.3. Srovnání
(48)
Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnány na základě cen ze závodu. V zájmu zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedena náležitá úprava o rozdíly, které ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. Pokud to bylo považováno za vhodné a existovaly pro to ověřené důkazy, byly provedeny odpovídající úpravy.
3.1.4. Dumpingové rozpětí pro prošetřované společnosti
(49)
Podle čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení byl pro každého vyvážejícího výrobce srovnán vážený průměr běžné hodnoty a vážený průměr vývozní ceny podle typu výrobku.
(50)
Pro ty vyvážející výrobce, o kterých bylo zjištěno, že jsou společnostmi ve spojení, bylo průměrné dumpingové rozpětí vypočítáno v souladu s běžnou praxí Komise pro vyvážející výrobce ve spojení.
3.1.5. Zbytkové dumpingové rozpětí
(51)
V souladu s článkem 18 základního nařízení bylo pro nespolupracující společnosti určeno zbytkové dumpingové rozpětí na základě dostupných údajů.
3.2. Chorvatsko
3.2.1. Nedostatečná spolupráce chorvatského vývozce
(52)
Jediný chorvatský výrobce, Mechel Željezara Ltd., se na podzim 2004 dostal do likvidace. Na jejím místě založil Chorvatský privatizační fond, státní instituce zabývající se privatizačním procesem v Chorvatsku, novou právnickou osobu s názvem Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. (dále jen „VCS“).
(53)
VCS informovala Komisi, že není schopna spolupracovat v probíhajícím šetření, neboť její právní předchůdce přestal formálně existovat a výroba ocelových trubek a dutých profilů byla ukončena v červenci 2004. Podle svého vyjádření nemá společnost oprávnění zveřejnit jakékoli obchodní, účetní nebo výrobní údaje držené svými předchozími vlastníky. Proto, vzhledem k tomu, že nebylo možné stanovit dumpingové rozpětí na základě vlastních údajů společnosti, bylo v souladu s článkem 18 základního nařízení vypočítáno na základě dostupných údajů.
(54)
Z obdržených informací se zdá, že VCS obnovila výrobu ocelových trubek a dutých profilů v červnu 2005. Společnost může v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení předložit žádost o prozatímní přezkum.
3.2.2. Běžná hodnota
(55)
Pro nedostatek jiných informací byla běžná hodnota vypočítána na základě dostupných údajů, tj. informací uvedených v podnětu.
3.2.3. Vývozní cena
(56)
Vývozní cena byla vypočítána na základě údajů Eurostatu pro období šetření.
3.2.4. Srovnání
(57)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byla podle informací v podnětu vývozní cena upravena s ohledem na náklady na dopravu a pojištění a provize.
3.2.5. Dumpingové rozpětí
(58)
Dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla je tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o.
29,8 %
(59)
Vzhledem k tomu, že VCS je jediným výrobcem dotčeného výrobku v Chorvatsku, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno ve stejné výši.
3.3. Rumunsko
(60)
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od tří vyvážejících výrobců, z nichž dva jsou ve spojení s dovozci dotčeného výrobku ve Společenství.
3.3.1. Běžná hodnota
(61)
Pro všechny tři vyvážející výrobce byl celkový objem domácího prodeje reprezentativní, jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění. Pro většinu typů výrobků byla běžná hodnota založena na cenách zaplacených nebo splatných nezávislými odběrateli v Rumunsku v běžném obchodním styku. Avšak pro některé typy výrobků byl domácí prodej nedostatečný k tomu, aby byl považován za reprezentativní, nebo se neuskutečnil v běžném obchodním styku, a proto byla běžná hodnota vypočítána, jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění.
3.3.2. Vývozní cena
(62)
Během období šetření byla většina vývozního prodeje jednoho z vyvážejících výrobců do Společenství učiněn dvěma dovozcům ve spojení. Vývozní cena byla proto vypočítána, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
(63)
Tento vývozce nesouhlasil s výpočtem provedeným Komisí a namítal, že použité ziskové rozpětí bylo nepřiměřené. Uvedl, že průměrné ziskové rozpětí vypočítané na základě číselných údajů poskytnutých třemi spolupracujícími dovozci, kteří nejsou ve spojení, do Společenství nebylo reprezentativní, neboť těmto společnostem výrobky nikdy neprodával. Dále namítal, že tyto tři společnosti jsou větší než dovozci, kterým prodával své výrobky, že během posledního šetření bylo použito nižší ziskové rozpětí a že skutečný zisk oněch dvou dovozců ve spojení byl nižší než průměrné procento zisku použité Komisí.
(64)
V tomto ohledu by mělo být poznamenáno, že je stálou praxí orgánů používat pro úpravu uvedenou v čl. 2 odst. 9 základního nařízení vážený průměrný zisk dovozců, kteří nejsou ve spojení, pokud je zaručen. Zda vývozce skutečně prodal své výrobky těmto společnostem, není pro určení přiměřeného ziskového rozpětí podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení důležité. Dále nebyl poskytnut žádný důkaz o tom, jak by velikost dovozců ovlivnila jejich procento zisku. Konečně vzhledem ke vztahu mezi vývozci a jejich dovozci ve spojení nelze v této souvislosti použít zisk dovozců ve spojení jako základ nebo reference, neboť úroveň zisku dovozce ve spojení bude záviset na vnitropodnikové ceně mezi stranami. Toto tvrzení bylo tedy zamítnuto.
(65)
Podstatnou část vývozního prodeje jiného vyvážejícího výrobce do Společenství tvořily prodej dvěma společnostem, z nichž jedna byla ve spojení s výrobcem a druhá s ním byla ve spojení po část období šetření. Posledně uvedená společnost v šetření nespolupracovala, a její ceny opětovného prodeje nezávislým odběratelům ve Společenství proto nebyly Komisi zaslány. Jediné dostupné vývozní ceny pro tyto transakce s dovozcem ve spojení, jenž byl ve spojení s vývozcem po část období šetření, byly ceny dohodnuté mezi vývozcem a jeho dovozcem ve spojení. Bylo stanoveno, že se tyto ceny rovnaly běžným cenám. Cenové srovnání mezi obdobím, kdy byly tyto společnosti ve spojení, a obdobím, kdy již ve spojení nebyly, skutečně prokázalo, že neexistovaly žádné významné změny v účtovaných cenách. Mimo to byly ceny účtované tomuto dovozci ve spojení srovnány s cenami odběratelů ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, a byly shledány shodnými. Vývozní cena byla proto pro tyto transakce založena na prodejních cenách rumunského vyvážejícího výrobce vůči jeho obchodní společnosti ve spojení.
(66)
Co se týče transakcí s druhou společností ve spojení, která spolupracovala při šetření, bylo zjištěno, že dotčený výrobek byl společností ve spojení dále pozměněn, než byl znovu prodán do Společenství. V tom případě nelze určit cenu opětovného prodeje dotčeného výrobku nezávislému odběrateli ve Společenství. Byl však nalezen dostatečný důkaz, že vnitropodnikovou cenu mezi rumunským vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení ve Společenství lze považovat za rovnou běžné ceně za předpokladu, že se podle čl. 2 odst. 10 písm. d) bodu i) základního nařízení provede úprava týkající se obchodní úrovně týkající se výrobce původního zařízení. Bylo provedeno srovnání cen účtovaných za všechny modely dovozci ve spojení a dovozcům, kteří nejsou ve spojení. Proto byla vývozní cena založena na vnitropodnikové ceně.
(67)
Šetření prokázalo, že vývozní prodej třetího vyvážejícího výrobce byl uskutečňován přímo odběratelům ve Společenství, kteří nejsou ve spojení. Proto byla vývozní cena stanovena na základě vývozní ceny skutečně zaplacené nebo splatné za dotčený výrobek prodaný prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
(68)
Tento vyvážející výrobce žádal, aby část prodeje dotčeného výrobku byla vyňata z výpočtu dumpingu na základě toho, že v určitém okamžiku během období šetření byla výroba některých modelů ocelových trubek a dutých profilů zastavena. Jak je však vysvětleno výše, je praxí orgánů běžně brát v úvahu všechen prodej dotčeného výrobku stranám, které nejsou ve spojení, ve vážené průměrné vývozní ceně. Je také třeba poznamenat, že prodej těchto typů dotčeného výrobku byl v období šetření uskutečněn ve významných objemech a navíc bylo zjištěno, že výrobní zařízení pro tyto typy ocelových trubek a dutých profilů nebylo rozebráno a může v budoucnosti opět začít vyrábět. Vzhledem k výše uvedenému byl požadavek zamítnut.
3.3.3. Srovnání
(69)
V souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly ve vhodných případech učiněny úpravy s ohledem slevy za rozdíly v množství, dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, úvěry, provize a rozdíly v úrovni obchodu.
(70)
Jeden vyvážející výrobce žádal úpravy pro rozdíly v úrovni obchodu z důvodu zvláštních logistických nákladů, které mu údajně nastaly v domácím prodeji a ne v prodeji vývozním, a v rozdílech v množství. Vývozce však svá tvrzení nepodložil a ani šetření jinak neprokázalo, že by jeho nároky byly oprávněné. Proto musely být zamítnuty. Žádost pro rozdíly v množství byla částečně zamítnuta, protože tvrzené množství nebylo doloženo důkazy shromážděnými na místě a informacemi poskytnutými vyvážejícím výrobcem v odpovědi na dotazník.
(71)
Další vyvážející výrobce požadoval úpravy pro rozdíly v inflaci, přepočet měn, úroveň obchodu a rozdíly v nepřímých prodejních výdajích.
(72)
S ohledem na žádost o úpravy pro inflaci je třeba poznamenat, že během období šetření byla míra inflace v Rumunsku na hodnotě 10,8 %, což je velmi vzdáleno od míry hyperinflace. Protože nebylo zjištěno, že by byla ovlivněna srovnatelnost cen, byla žádost zamítnuta. Vývozce s tímto závěrem nesouhlasil a opakoval svou žádost o náhradu. Nebyl však předložen žádný nový důkaz vyvracející předchozí závěr, a je potvrzeno, že se tato žádost zamítá. Je třeba také poznamenat, že byla navržena možnost čtvrtletního hodnocení, ale byla vývozcem odmítnuta.
(73)
Co se týče přepočtu měn, žádal vyvážející výrobce podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení o poskytnutí období 60 dnů, aby se odrazily změny ve směnném kurzu. Bylo zjištěno, že uvedené ustanovení nelze v tomto případě použít, neboť byl nalezen důkaz, že během období šetření nenastal žádný trvalý pohyb v příslušném směnném kurzu, pouze fluktuace o malé amplitudě. Proto musela být tato žádost zamítnuta a přepočet měn byl ve všech případech založen na hodnotě v datum faktury, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení.
(74)
Co se týče žádosti pro rozdíly v úrovni obchodu, šetření prokázalo, že pro některé kategorie odběratelů, pro než byla žádost učiněna, existovaly důsledné a zřejmé rozdíly ve funkcích a cenách v míře uvedené vyvážejícím výrobcem. Žádost byla proto uznána, co se týče kategorií odběratelů, pro něž lze rozdíly prokázat, a uznána jen částečně ohledně ostatních kategorií odběratelů, u nichž byl rozdíl shledán menším, než jak uvedl vyvážející výrobce. V druhém případě byl výpočet úpravy založen na důkazech shromážděných na místě u vyvážejícího výrobce.
(75)
Co se týče žádosti pro rozdíly v nepřímých prodejních výdajích, byla shledána nadbytečnou z důvodu úprav provedených na základě rozdílu v úrovni obchodu, a byla tedy zamítnuta.
(76)
Dále byly po obdržení připomínek od vývozců napraveny některé administrativní chyby, a podle toho bylo znovu přepočítáno dumpingové rozpětí.
3.3.4. Dumpingové rozpětí
(77)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
(78)
Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 % vývozů dotčeného výrobku z Rumunska do Společenství) a nebyl důvod domnívat se, že se některý z vývozců úmyslně zdržel spolupráce, bylo zbytkové dumpingové rozpětí použitelné pro všechny další vývozce v Rumunsku stanoveno na stejné úrovni, jako to stanovené pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce S.C. T.M.K. - Artrom S.A., jmenovitě 17,8 %.
3.4. Rusko
(79)
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od dvou skupin vyvážejících výrobců, z nichž jednu tvoří čtyři výrobci a pět společností ve spojení („skupina TMK“) a druhou tvoří dva výrobci („Pervouralsky a Chelyabinsk“).
3.4.1. Nedostatečná spolupráce skupiny TMK
(80)
Odpovědi na dotazník od všech čtyř výrobců a pěti společností ve spojení byly výrazně neúplné a rozporné a s výjimkou dvou společností ve spojení nebyly žádné odpovědi zaslány ve lhůtě pro vyplnění odpovědí na dotazník.
(81)
U dvou ze čtyř výrobců a u jedné společnosti ve spojení v Rusku byly provedeny inspekce na místě, ty však odhalily další slabá místa odpovědí na dotazník. Co se týče dvou navštívených výrobců, nebylo možno stanovit žádnou spolehlivou běžnou hodnotu a vývozní cenu, neboť přehledy domácího i vývozního prodeje byly velice nedostačující; hodnoty a množství neodpovídaly fakturám a kontrolní čísla výrobků se ukázala jako nesprávná. Dále nebylo možné získat žádné spolehlivé údaje o výrobních nákladech.
(82)
Vzhledem k této zcela neuspokojivé spolupráci dvou navštívených výrobců, velmi nedostačujícím odpovědím v dotazníku od dvou zbývajících výrobců ve skupině, zvláště pak vzhledem k tomu, že jeden z výrobců neposkytl žádné přehledy prodeje, a že v dané lhůtě nebyly poskytnuty žádné odpovědi na dopisy Komise ohledně nedostatečnosti, bylo rozhodnuto u dalších dvou členů skupiny inspekce na místě neprovádět.
(83)
Pouze dva ze tří dovozců ve spojení poskytli úplnější odpovědi na dotazník, avšak ověřitelné byly odpovědi jen jednoho z nich, zatímco přehled opětovného prodeje u druhého z nich byl velmi nedostačující. Proto i dovozci ve spojení spolupracovali jen částečně a vskutku jen na velmi nízké úrovni.
(84)
Skupina TMK tvrdila, že nemohla patřičně spolupracovat kvůli výběru kontrolních čísel výrobků, která byla podle jejich mínění nepřiměřená vzhledem k velmi rozmanité řadě výrobků zmíněných čtyř výrobců. Je však třeba poznamenat, že klasifikace dotčeného výrobku v navrhované struktuře kontrolních čísel výrobků nezpůsobila žádné problémy, ani výrobcům ve Společenství ani jiným vyvážejícím výrobcům, z nichž někteří také vyrábějí širokou škálu ocelových trubek a dutých profilů. Toto tvrzení proto bylo zamítnuto.
(85)
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že dumpingové rozpětí pro skupinu TMK nelze stanovit na základě jejích vlastních údajů. Dumpingové rozpětí bylo proto v souladu s článkem 18 základního nařízení stanoveno na základě dostupných údajů.
3.4.1.1. Běžná hodnota
(86)
V tomto případě se zjistilo, že informace o běžné hodnotě stanovené pro Pervouralsky a Chelyabinsk budou tvořit nejvhodnější dostupné údaje podle článku 18 základního nařízení. Tato informace patrně skutečně nejlépe vystihovala situaci na ruském trhu.
(87)
Podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení byla cena zemního plynu použitá k výpočtu výrobních nákladů v podnětu upravena stejně jako pro dva spolupracující výrobce, jak je popsáno v 94. až 99. bodě odůvodnění, aby odrážela tržní ceny zemního plynu během období šetření.
3.4.1.2. Vývozní cena
(88)
Vývozní cena byla vypočtena na základě údajů Eurostatu pro dané období šetření, snížená o množství a hodnoty získané od dvou spolupracujících výrobců uvedených níže v 91. bodě odůvodnění.
3.4.1.3. Srovnání
(89)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly provedeny na základě informací v podnětu úpravy vývozní ceny s ohledem náklady na na dopravu a pojištění
3.4.1.4. Dumpingové rozpětí
(90)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company a Seversky Tube Works Open Joint Stock Company
35,8 %
3.4.2. Pervouralsky a Chelyabinsk
(91)
Chelyabinsk a Pervouralsky byly během období šetření dvě odlišné právnické osoby, ale od konce roku 2004 jsou ve spojení, neboť Chelyabinsk vlastní největší podíl akcií společnosti Pervouralsky, a tak ji přímo kontroluje. Proto by skupině mělo být uloženo pouze jediné clo.
3.4.2.1. Běžná hodnota
(92)
U obou vyvážejících výrobců byl domácí prodej reprezentativní ve smyslu 41. bodu odůvodnění. V souladu s metodami popsanými v 42. až 45. bodě odůvodnění byly stanoveny běžné hodnoty závisející na typu vyváženého výrobku, na základě prodejních cen všech prodejů, prodejních cen pouze ziskových obchodů nebo na základě početně zjištěných běžných hodnot.
(93)
Bylo zjištěno, že přidělování nákladů společnosti na některé jednotlivé typy výrobku neodráží velkou rozmanitost v cenách domácích obchodů ani důležité nákladové rozpětí. Proto je třeba považovat je za nespolehlivé. Byla tudíž použita dostupné údaje, jak je uvedeno v článku 18 základního nařízení. V tomto případě byl zisk celé skupiny vypočítán s ohledem na prodej dotčeného výrobku a následně byl použit pro výpočet běžné hodnoty.
(94)
S ohledem na výrobní náklady, a zvláště na náklady na energie, bylo během šetření zjištěno, že cen za elektřinu placené oběma společnostmi přiměřeně odrážely skutečné výrobní náklady na zakoupenou elektřinu. To bylo v tomto případě dosvědčeno skutečností, že ceny elektřiny byly v souladu s mezinárodními tržními cenami, pokud je srovnáme se zeměmi jako Norsko nebo Kanada, které také závisí na hydroelektřině. To však nelze říci o cenách zemního plynu. Ve skutečnosti bylo zjištěno, že obě společnosti platily za zemní plyn ceny, které neodrážely přiměřeně náklady na něj.
(95)
Na základě údajů zveřejněných ve výroční zprávě ruského poskytovatele zemního plynu OAO Gazprom za rok 2004 bylo stanoveno, že domácí cena zemního plynu placená těmito dvěma ruskými výrobci byla mnohem nižší než průměrné vývozní ceny z Ruska jak do západní, tak do východní části Evropy. Stejná zpráva uvádí: „Gazprom je žádán, aby dodával zemní plyn ruským spotřebitelům za ceny regulované Federální tarifní službou. Od nynějška jsou tyto ceny nižší než mezinárodní ceny zemního plynu.“ A dále: „OAO Gazprom spolu s Ruskou federací provádí mnoho práce na optimalizaci regulovaných velkoobchodních cen zemního plynu.“ Mimo to je cena za zemní plyn, kterou platili tito dva ruští výrobci, významně nižší, než cena zemního plynu zaplacená Rumunskem nebo výrobci ve Společenství.
(96)
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že ceny zemního plynu zaplacené dvěma ruskými výrobci ocelových trubek a dutých profilů v období šetření nemohly patřičně odrážet náklady spojené s výrobou a distribucí zemního plynu.
(97)
Proto byly náklady na zemní plyn těchto dvou ruských vyvážejících výrobců upraveny podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení tak, aby odrážely tržní ceny zemního plynu v období šetření, na základě ceny zemního plynu pro vývoz do západní Evropy, čistých přepravních nákladů a spotřební daně.
(98)
Oba výrobci namítali, že se náklady na zemní plyn patřičně odrážely v jejich účetních záznamech a že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení nebyla důvodná. V tomto ohledu se nezpochybňuje, že společnosti správně účtovaly ceny, které platily svému dodavateli zemního plynu. Avšak úprava je odůvodněná skutečností, že zaplacená cena zemního plynu neodráží přiměřeným způsobem náklady na výrobu a distribuci zemního plynu.
(99)
Tito dva výrobci dále uvedli, že nebylo dokázáno, že ceny účtované průmyslovým uživatelům Gazpromem jsou pod úrovní náhrady nákladů. Několik veřejně přístupných zdrojů však potvrdilo přístup Komise, mezi jinými dokument „The Economic Survey of the Russian Federation, 2004“ (Ekonomický průzkum Ruské federace, 2004), zveřejněný OECD v červenci 2004.
3.4.2.2. Vývozní cena
(100)
Všechen vývozní prodej do Společenství se uskutečnil přímo nezávislým odběratelům, a proto byla vývozní cena stanovena tak, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění.
3.4.2.3. Srovnání
(101)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly učiněny úpravy s ohledem na dopravu, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, balné a provize.
3.4.2.4. Dumpingové rozpětí
(102)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
3.4.3. Závěry o dumpingu týkající se Ruska
(103)
Vzhledem k tomu, že společnosti uvedené v 79. bodě odůvodnění představují všechen vývozní prodej Ruska do Společenství, bylo zbytkové dumpingové rozpětí stanoveno jako to stanovené pro nespolupracující skupinu vyvážejících výrobců, totiž 35,8 %.
3.5. Ukrajina
3.5.1. Status tržního hospodářství
(104)
V době zahájení tohoto šetření se na Ukrajinu vztahoval čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení. Tento článek uvádí, že postup při antidumpingovém setření týkajícím se dovozu pocházejícího z Ukrajiny je takový, že se v souladu s odstavci 1 až 6 uvedeného článku běžná hodnota stanoví podle kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
(105)
Stručně a pouze pro usnadnění reference, kritéria, jejichž splnění musí žadatelské společnosti prokázat, jsou níže uvedeny v souhrnné formě:
-
obchodní rozhodnutí se činí v reakci na signály trhu, bez viditelného zasahování státu, a náklady odrážejí tržní hodnoty;
-
firmy mají jeden soubor základních účetních záznamů, které procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a které se používají pro všechny účely;
-
neexistují žádná významná zkreslení přetvrávající z původního systému netržního hospodářství;
-
právní jistota a stabilita jsou zaručeny právnímim předpisy o úpadku a vlastnickém právu;
-
převody směnného kurzu jsou prováděny na základě tržní úrovně.
(106)
Tři skupiny ukrajinských vyvážejících výrobců požadovalo status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a odpověděly na formuláři žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
(107)
Komise na místě u těchto společností získala a ověřila veškeré informace zaslané v jejich žádostech o status tržního hospodářství.
(108)
Šetření prokázalo, že tyto výše uvedené tři skupiny ukrajinských vyvážejících výrobců splnily požadovaná kritéria, a tudíž jim byl přidělen status tržního hospodářství.
(109)
Výrobní odvětví Společenství dostalo možnost podat připomínky a namítlo, že některá z pěti kritérií uvedených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení nebyla splněna všemi vyvážejícími výrobci. Konkrétněji výrobní odvětví Společenství namítlo že i) stát může opět převzít některé z privatizovaných vyvážejících výrobců; ii) stát zasahuje do jejich každodenních rozhodnutí; iii) právní předpisy platné v období šetření na Ukrajině týkající se práce, úpadku a vlastnického práva nezaručovaly patřičné podmínky tržního hospodářství a iv) došlo k intervenci státu ohledně vývozní prodejní ceny a nákladů na vstupy. K připomínkám výrobního odvětví Společenství bylo náležitě přihlédnuto.
(110)
Tyto připomínky však neposkytly dostatečný důkaz, že kterékoli z pěti kritérií, podle nichž byly žádosti ukrajinských vyvážejících výrobců o status tržního hospodářství analyzovány podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, jak je uvedeno výše, nebylo splněno. Ve skutečnosti šetření prokázalo, že při obchodních rozhodnutích společností nehrálo vměšování státu žádnou významnou úlohu.
(111)
V tomto ohledu lze připomenout, že částečný vlastnický podíl státu není jako takový podle praxe Komise dostatečným důvodem pro to, aby bylo kritérium 1 podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení považováno za nesplněné.
(112)
Bylo také zjištěno, že náklady na hlavní vstupy odrážely tržní hodnoty.
(113)
Co se týče cen elektřiny a zemního plynu, bylo zjištěno, že byly shodné s průměrnými cenami na Ukrajině, i když byly nižší než v Evropě a na jiných trzích. Tato skutečnost nebyla považována za dostatečný důvod pro to, aby bylo kritérium 1 považováno za nesplněné, potože elektřina a zemní plyn tvoří poměrně malou část výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily a protože tyto ceny, pokud by byly zkreslené, by byly upraveny na tržní ceny pro účely výpočtu dumpingu (viz 119. až 127. bod odůvodnění).
(114)
Šetření dále prokázalo, že platné ukrajinské právní předpisy týkající s zaměstnávání a pracovních podmínek jsou v souladu se zásadami tržního hospodářství. Zejména bylo zjištěno, že tři skupiny vyvážejících výrobců mohou svobodně najímat a propouštět své zaměstnance.
(115)
Podobně žádný argument přednesený výrobním odvětvím Společenství nevyvrátil závěr Komise, že právní předpisy o úpadku a vlastnických právech zaručují třem skupinám vývozců řádné podmínky tržního hospodářství.
(116)
Proto nebyl důvod neudělit třem skupinám vyvážejících výrobců status tržního hospodářství. Poradní výbor byl konzultován a neměl proti závěrům Komise námitky.
3.5.2. Výpočet dumpingu
(117)
Odpovědi na dotazník byly obdrženy od tří skupin vyvážejících výrobců. Jedna skupina byla tvořena dvěma výrobci a dvěma obchodníky ve spojení, druhou skupinu tvoří jeden výrobce a dva obchodníci ve spojení a třetí vyvážející výrobce nemá žádnou společnost ve spojení zapojenou do výroby nebo prodeje dotčeného výrobku.
3.5.3. Běžná hodnota
(118)
Po všechny tři skupiny vyvážejících výrobců byl celkový objem domácích prodejů obdobného výrobku dostatečný, jak je uvedeno v 41. bodě odůvodnění. Pro některé typy výrobku byla běžná hodnota založena na cenách zaplacených nebo splatných nezávislými odběrateli na Ukrajině v běžném obchodním styku, a pro typy výrobku, u nichž byl domácí prodej nedostatečný k tomu, aby se považoval za reprezentativní, nebo nebyl uskutečněn v rámci běžného obchodního styku, byla běžná hodnota vypočtena, jak je popsáno v 45. bodě odůvodnění.
(119)
S ohledem na výrobní náklady, a zvláště na náklady na energie, bylo během šetření zjištěno, že ceny energií, které platily tři skupiny společností, byly regulovány státem a byly výrazně nižší než mezinárodní ceny.
(120)
Ceny účtované ukrajinskými státem vlastněnými nebo státem regulovanými dodavateli elektřiny třem skupinám vyvážejících výrobců byly srovnány s cenami pro stejnou obecnou kategorii spotřebitelů elektřiny v Rumunsku a ve Společenství. Ve všech případech byly tyto ceny shledány výrazně nižšími než ceny v Rumunsku a ve Společenství a byl učiněn závěr, že ceny elektřiny zaplacené ukrajinskými vývozci neodrážely přiměřeně skutečné výrobní a prodejní náklady na zakoupenou elektřinu.
(121)
Tři spolupracující ukrajinští výrobci proti tomuto závěru namítali, že náklady uvedené v jejich účetních záznamech odrážely cenu skutečně zaplacenou jejich dodavatelům elektřiny. Avšak žádný z předložených argumentů nemohl vysvětlit rozdíly oproti cenám v Rumunsku a průměrným cenám ve Společenství, a tudíž byl výše uvedený závěr potvrzen.
(122)
Obdobný přístup byl dodržen ohledně cen zemního plynu. Srovnání ukázalo, že ceny plynu účtované ukrajinskými státem vlastněnými nebo státem regulovanými dodavateli svým ukrajinským vývozcům se pohybovaly okolo poloviny ceny účtované v Rumunsku a také podstatně níže, než průměrné ceny účtované ve Společenství stejné obecné kategorii odběratelů.
(123)
Během období šetření získala Ukrajina velkou část dodávek svého zemního plynu z Ruska. OAO Gazprom ve své výroční zprávě za rok 2004 uvádí, že: „Při dodávce zemního plynu do států SNS sledoval OAO ‚Gazprom‘ svůj hlavní strategický cíl zajistit prostředí pro nepřerušenou dodávku ruského zemního plynu do Evropy přes jejich území“, a dále že: „v uvedeném roce bylo 84,9 % celkového množství zemního plynu dodaného na Ukrajinu […] použito jako platba za tranzitní služby“. Vývozní cena zemního plynu z Ruska na Ukrajinu tedy může sloužit jako řádný základ pro srovnání za účelem určení, zda ceny zemního plynu zaplacené ukrajinskými vývozci odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem nakoupeného zemního plynu, neboť vývozní cena může být ovlivněna dohodou o výměnném obchodu.
(124)
Mimo to byly ceny zaplacené ukrajinskými vyvážejícími výrobci srovnány s průměrnou vývozní cenou z Ruska do západní a východní Evropy, jak je určeno výše, a s průměrnými cenami zemního plynu v severní Americe, které jsou určeny s použitím Nymex Henry Hub indexu pro zemní plyn. V obou případech byly ukrajinské ceny shledány výrazně nižšími.
(125)
Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že ceny zemního plynu zaplacené ukrajinskými vyvážejícími výrobci, které byly v přímém spojení s vývozní cenou deklarovanou OAO Gazprom pro vývoz na Ukrajinu a u nichž bylo zjištěno, že jsou velmi pravděpodobně ovlivněny existující dohodou o výměnném obchodu, neodrážejí přiměřeným způsobem náklady spojené s výrobou a prodejem nakoupeného zemního plynu
(126)
Tři spolupracující ukrajinští výrobci proti tomuto závěru opět namítali, že náklady uvedené v jejich účetních záznamech odrážely cenu skutečně zaplacenou jejich dodavatelům zemního plynu. Předložené argumenty však nevyvrátily výe zmíněné závěry, neboť cena zemního plynu dodaného Ruskem na Ukrajinu během období šetření byla výrazně ovlivněna platnou dohodou o tranzitu zemního plynu přes Ukrajinu, jak je uvedeno ve výroční zprávě „OAO Gazprom“ za rok 2004.
(127)
Proto podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení budou náklady ukrajinských vyvážejících výrobců na elektřinu a zemní plyn upraveny tak, aby přiměřeně odrážely náklady spojené s výrobou a prodejem elektřiny a zemního plynu během období šetření. Úprava se zakládá na průměrných cenách zjištěných během období šetření v Rumunsku, zemi s tržním hospodářstvím, která také dováží zemní plyn z Ruska a je přibližně stejně vzdálena od ruských nalezišť zemního plynu. Průměrná cena pro Rumunsko byla založena na ověřených údajích shromážděných u rumunských vyvážejících výrobců dotčeného výrobku. Je třeba též poznamenat, že tato průměrná cena není výrazně odlišná od výše uvedené průměrné vývozní ceny zemního plynu pro Rusko.
(128)
Jeden z vývozců tvrdil, že ziskové rozpětí použité pro výpočet běžné hodnoty bylo jiné než průměrný zisk vytvořený tímto vývozcem na domácím trhu a že bylo příliš vysoké. Toto tvrzení muselo být zamítnuto, neboť zisk použitý při výpočtu běžné hodnoty byl vypočítán v souladu s platným ustanovením, tj. první větou čl. 2 odst. 6 základního nařízení. Jinými slovy, použité ziskové rozpětí se rovnalo ziskovému rozpětí příslušnému pro výrobu a prodej obdobného výrobku na ukrajinském domácím trhu v běžném obchodním styku. Bylo vypočítáno na základě informací poskytnutých společností v odpovědi na dotazník a lze je ověřit.
3.5.4. Vývozní cena
(129)
Dvě skupiny vyvážejících výrobců uskutečnily velkou většinu svého vývozního prodeje prostřednictvím obchodní společnosti ve spojení umístěné ve třetí zemi. Vývozní cena pro tyto dvě skupiny vyvážejících výrobců byla založena na základě cen obchodních společností ve spojení pro opětovný prodej výrobku prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, s výjimkou několika transakcí, které odpovídaly přímému prodeji oněch vyvážejících výrobců nezávislým odběratelům ve Společenství. V tomto případě byla vývozní cena určena jako cena výrobku skutečně zaplacená nebo splatná při vývozu z Ukrajiny do Společenství.
(130)
Další vyvážející výrobce uskutečnil všechny své prodeje nezávislým odběratelům ve Společenství, a vývozní cena byla proto stanovena, jak je popsáno v 46. bodě odůvodnění, z ceny výrobku skutečně zaplacené nebo splatné při vývozu z Ukrajiny do Společenství.
3.5.5. Srovnání
(131)
Podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly učiněny náležité úpravy s ohledem na slevy za dopravu, pojištění, manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, úvěry a provize.
(132)
Pro dvě skupiny vyvážejících výrobců, kteří prováděli většinu prodejů prostřednictvím obchodníků ve spojení, byla provedena úprava vývozní ceny o provizi v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení v případech, kdy se prodej uskutečnil prostřednictvím těchto obchodníků ve spojení, neboť tito obchodníci ve spojení mají stejnou funkci jako zástupce pracující na základě provize. Úroveň provize byla vypočtena na základě přímého důkazu vedoucího k existenci takových funkcí. V této souvislosti byly při výpočtu provize vztaty v úvahu dodatečné prodejní, správní a režijní náklady, jež vznikly obchodníkům ve spojení, kteří prodávají dotčený výrobek vyrobený na Ukrajině, a přiměřené ziskové rozpětí. To je založeno na váženém průměru ziskových rozpětí z prodeje obdobných výrobků odběratelům, kteří nejsou ve spojení, zjištěných ve Společenství pro tři dovozce, kteří nejsou ve spojení, a kteří spolupracovali při šetření a zaslali informace, které byly ověřeny.
(133)
Tyto dvě skupiny vývozců napadly výpočet Komise a namítaly, že ziskové rozpětí použité při této úpravě bylo příliš vysoké. Jedna skupina vývozců tvrdila, že jeden z dovozců, který není ve spojení, dovážel a opětovně prodával pouze jeden typ dutých profilů, který nebyl v ES prodáván ukrajinským vývozcem. Mimo to obě skupiny vývozců uvedly, že průměrné ziskové rozpětí vypočítané na základě hodnot uvedených třemi spolupracujícími výrobci, kteří nejsou ve spojení, ve Společenství, nebylo přiměřené, protože zjištěné vážené průměrné ziskové rozpětí bylo vyšší než cílový zisk výrobního odvětví Společenství.
(134)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že tvrzení, že ziskové rozpětí použité jako základ úpravy bylo vyšší než cílový zisk výrobního odvětví Společenství, není podstatné. Obě zisková rozpětí jsou stanovena v jiných souvislostech a slouží jiným účelům. Kromě toho to nedokazuje, že použité ziskové rozpětí není přiměřené. V tomto případě je třeba poznamenat, že použité ziskové rozpětí bylo založeno na ověřených informacích zaslaných spolupracujícími společnostmi a majících vztah k období šetření. Dále nebyl předložen žádný důkaz ohledně toho, jak by typy stejného výrobku prodávané těmito spolupracujícími společnostmi ovlivnily výpočet ziskového rozpětí. Za těchto okolností je úprava pro prodeje prostřednictvím obchodních společností ve spojení podle čl. 2 odst. 10 písm. i) zachována.
(135)
Dále byly po obdržení připomínek od vývozců napraveny některé administrativní chyby, a podle toho byla znovu přepočítána dumpingová rozpětí.
3.5.6. Dumpingové rozpětí
(136)
Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou prokázalo existenci dumpingu. Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento z dovozní ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube a OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
(137)
Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (více než 80 % vývozů dotčeného výrobku z Ukrajiny do Společenství) a nebyl důvod domnívat se, že se některý z vyvážejících výrobců úmyslně zdržel spolupráce, bylo zbytkové dumpingové rozpětí použitelné pro všechny další vývozce na Ukrajině stanoveno na stejné úrovni, jako to stanovené pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist, totiž 25,7 %.
4. ÚJMA
4.1. Výroba ve Společenství
(138)
Dotčený výrobek ve Společenství vyrábí osm registrovaných výrobců, jejichž jménem byl podán podnět. Sídlí v Německu, Itálii, Španělsku, Francii a Rakousku a představují 62 % výroby Společenství, která v období šetření dosáhla 2 618 771 tun.
(139)
Dále bylo v počáteční fázi dvanáct známých výrobců ve Společenství, kteří nebyli žadateli a kteří se nacházejí ve Spojeném království, v Polsku, České republice, Švédsku, Itálii a na Slovensku. Byli kontaktováni i další výrobci ve Společenství sídlící převážně v nových členských státech, kteří nebyli známi v počáteční fázi. Pouze dva z těchto výrobců zaslali základní informace týkající se výroby a prodeje obdobného výrobku v zmíněném období. Na tomto základě dosáhla výroba obdobného výrobku ve Společenství za období šetření 2 618 771 tun.
4.2. Výrobní odvětví Společenství
(140)
Podnět podpořili tito výrobci ve Společenství:
-
Dalmine S.p.A., Bergamo, Itálie
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Německo
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, Španělsko
-
Vallourec & Mannesmann France S.A, Boulogne Billancourt, Francie
-
V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Německo
-
Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Rakousko
(141)
Vzhledem k tomu, že těchto šest žadatelů - spolupracujících výrobců ve Společenství představuje 57 % výroby dotčeného výrobku ve Společenství, tvoří průmyslové odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(142)
Uvádí se, že jeden z žadatelských výrobců (Dalmine) je ve spojení s jedním ze spolupracujících rumunských vyvážejících výrobců (Silcotub) a dováží od něj dotčený výrobek. Bylo ověřeno, že tento dovoz byl omezený ve srovnání s objemem výroby Dalmine a sloužil zejména k doplnění jeho řady výrobků. Proto bylo rozhodnuto, že tento vztah není takové povahy, aby vyloučil tohoto výrobce ve Společenství z definice výrobního odvětví Společenství.
4.3. Spotřeba Společenství
(143)
Spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemu prodeje pěti vybraných výrobců ve Společenství a všech ostatních výrobců ve Společenství, kteří zaslali takové informace, plus dovoz ze všech třetích zemí pod příslušnými kódy KN podle Eurostatu na trhu Společenství.
(144)
Na základě těchto údajů bylo zjištěno, že za dotčené období se spotřeba snížila o 8 % z 2 149 024 tun v roce 2001 na 1 985 361 tun v roce 2004. Nejprve se spotřeba významně snížila o 14 % v roce 2002 ve srovnání s rokem 2001 a zůstala stálá v roce 2003, aby pak opět v roce 2004 vzrostla, kdy dosáhla 1 985 361 tun. Spotřeba ocelových trubek a dutých profilů je spojena s celkovým hospodářským cyklem, a zvláště s vývojem v odvětví ropy a zemního plynu. Nárůst spotřeby v období šetření by se dal vysvětlit skutečností, že vysoké ceny ropy a zemního plynu v roce 2004 podpořily investice v těchto odvětvích, a tudíž zvýšily poptávku po určitých ocelových trubkách a dutých profilech.
Tabulka 1
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Spotřeba Společenství (tuny)
2 149 024
1 855 723
1 851 502
1 985 361
Index
100
86
86
92
4.4. Dovoz ocelových trubek a dutých profilů z dotčených zemí
(145)
Komise zvažovala, zda by měly být účinky dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících z Chorvatska, Ukrajiny, Rumunska a Ruska hodnoceny souhrnně v souladu čl. 3 odst. 4 základního nařízení.
(146)
Jak je uvedeno výše, toto šetření prokázalo, že průměrná dumpingová rozpětí stanovená pro čtyři dotčené země nejsou zanedbatelná, jak je uvedeno v čl. 9 odst. 3 základního nařízení, a že objem dovozu z každé z těchto zemí nelze považovat za zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst. 7 základního nařízení (jeho podíl na trhu dosahoval v období šetření 1,3 % pro Chorvatsko, 4,3 % pro Rumunsko, 4,6 % pro Ukrajinu a 11,3 % pro Rusko).
(147)
Objemy dovozu ze všech dotčených zemí během sledovaného období vzrostly, kromě Ukrajiny, která svůj dovoz udržela na vysoké úrovni po celé posuzované období. Vývoj cen dovozu je pro všechny dotčené země obdobný, výrazně snižuje ceny výrobního odvětví Společenství. Průměrné cenové hladiny dovozu z dotčených zemí byly všechny výrazně pod cenovou hladinou výrobního odvětví Společenství. Dovozní ceny z Chorvatska, Ukrajina, Rumunska byly přibližně na stejné úrovni. Rusko mělo výrazně nižší cenové hladiny, což však může být výsledkem jiné skladby výrobků vyvážených do Společenství. Jak bylo uvedeno výše, bylo stanoveno, že dotčený výrobek dovážený do Společenství ze čtyř dotčených zemí a obdobný výrobek vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství mají stejné základní technické, fyzikální a chemické vlastnosti a koncová užití. Kromě toho byly všechny výrobky prodávány stejnými obchodními kanály stejným zákazníkům a zjistilo se, že si konkurují.
(148)
Vzhledem k výše uvedenému bylo rozhodnuto, že všechny podmínky ospravedlňující kumulaci dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících ze čtyř dotčených zemí byly splněny.
(149)
Někteří vyvážející výrobci z Ukrajiny a Rumunska namítali, že dovoz z jejich zemí by neměl být kumulovány s dovozem z jiných zemí prošetřovaných z důvodu újmy a analýzy příčinných souvislostí, protože tendence v objemech dovozu byly odlišné. K tomu se uvádí, že tendence v objemech dovozu jsou pouze jedním z mnoha parametrů, které se v této souvislosti zkoumají. Skutečnost, že úrovně dovozu z různých zemí nejsou totožné, není důvodem pro dekumulaci. V 147. bodě odůvodnění byly popsány podobnosti mezi dovozem ze čtyř zemí, které jsou předmětem šetření. Na tomto základě a z nedostatku dalších ukazatelů týkajících se nedostatku hospodářské soutěže není možné rozlišit vliv dovozu z těchto čtyř zemí pouze na základě příslušných objemových tendencí. Naopak výše popsané podobnosti opravňují k souhrnnému hodnocení.
(150)
V tomto případě bylo u všech čtyř zemí včetně Ukrajiny a Rumunska zjištěno, že dovážené výrobky na jedné straně a výrobky vyráběné ve Společenství na straně druhé mají společné fyzikální nebo chemické vlastnosti (viz 39. bod odůvodnění týkající se obdobného výrobku). Mimo to byl dovoz z každé z těchto čtyř zemí významný, tj. nad hranicí zanedbatelnosti definovanou v čl. 5 odst. 7 základního nařízení. V tomto ohledu je třeba si všimnout, že dovoz z Ukrajiny a Rumunska představoval podíl na trhu větší než 4,5 %, respektive 4,3 %. Konečně kromě argumentů uvedených výše dovoz ze všech čtyř zemí významně snižoval ceny výrobního odvětví Společenství (z 22 na 43 %), ukrajinský a rumunský dovoz snižoval ceny výrobního odvětví Společenství o 36 % a 22 % (viz níže). Vzhledem k výše uvedenému se mělo za to, že jsou splněny všechny podmínky pro kumulaci dovozů ze čtyř zemí prošetřovaných pro újmu a analýzu příčinných souvislostí. Žádost o dekumulaci proto musela být zamítnuta.
(151)
Dovoz ze čtyř dotčených zemí se zvýšil z 304 268 tun v roce 2001 na 426 186 tun v období šetření. Kombinovaný podíl na trhu se zvýšil ze 14,2 % v roce 2001 na 21,5 % během období šetření. To je třeba vidět na pozadí klesající spotřeby.
Tabulka 2
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Import (tuny)
304 268
307 441
342 626
426 186
Index
100
101
113
140
Podíl na trhu
14,2 %
16,6 %
18,5 %
21,5 %
(152)
Vážená průměrná cena dovozu ocelových trubek a dutých profilů pocházejících z těchto čtyř zemí vzrostla o 16 %, tj. ze 433 EUR za tunu na 501 EUR za tunu mezi rokem 2001 a obdobím šetření. Mezi lety 2001 a 2002 se ceny nejprve lehce snižovaly o 3 % z 433 EUR na 418 EUR a dále v roce 2003 klesly na 397 EUR, pak prudce vzrostly na 501 EUR, tj. na významně vyšší úroveň než v roce 2001. Nárůst cen v období šetření může být způsoben zejména nárůstem ceny surovin v období šetření.
Tabulka 3
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Vážená průměrná cena CIF (EUR/tuna)
433
418
397
501
Index
100
97
92
116
(153)
Pro určení cenového podbízení Komise analyzovala údaje týkající se období šetření. Příslušné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství byly ceny pro nezávislé odběratele, v případě potřeby upravené na úroveň ze závodu, tj. bez přepravních nákladů ve Společenství a po odečtu slev a rabatů. Ceny různých typů ocelových trubek a dutých profilů definované v dotazníku byly porovnány s prodejními cenami účtovanými vývozci, čistými beze slev a v případě potřeby upravenými o dovozní ceny CIF s příslušnou úpravou o antidumpingové clo a podovozní náklady.
(154)
Pro výpočet váženého průměrného rozpětí cenového podbízení se braly v úvahu vývozní ceny spolupracujících výrobců a údaje Eurostatu. Během období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení 43 % pro Rusko, 36 % pro Ukrajinu, 22 % pro Rumunsko a 26 % pro Chorvatsko.
4.5. Situace výrobního odvětví Společenství
(155)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnuje prozkoumání dopadu dumpingového dovozu na výrobní odvětví Společenství vyhodnocení všech hospodářskkých faktorů, které mají vliv na stav výrobního odvětví Společenství během dotčeného období.
(156)
Objem výroby vykázal stejnou tendenci jako objem spotřeby, ačkoli pokles během let 2002 a 2003 a obnova během období šetření byly relativně výraznější než pokles a obnova spotřeby ve stejném období. Výroba prudce klesla o 21 %, z 1 495 278 tun v roce 2001 na 1 174 414 tun v roce 2002. V roce 2003 dosáhl objem výroby pouze tří čtvrtin objemu výroby z roku 2001. Avšak v souladu se zlepšením situace v oblasti poptávky, jež vedla k investičním akcím v průmyslu ropy a zemního plynu během období šetření, se objem výroby opět zvýšil a dosáhl v období šetření 1 290 258 tun.
Tabulka 4
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Výroba (tuny)
1 495 278
1 174 414
1 126 188
1 290 258
Index
100
79
75
86
(157)
Výrobní kapacita byla stanovena na základě nominální kapacity výrobních jednotek v majetku výrobního odvětví Společenství s ohledem na přerušení výroby a na skutečnost, že v některých případech se část kapacity využívala pro jiné výrobky vyráběné na stejných výrobních linkách.
(158)
Výrobní kapacita ocelových trubek a dutých profilů zůstala během dotčeného období stálá. Avšak míra využití kapacity se snížila o 12 procentních bodů z 87 % na 75 % jako následek snížení objemu výroby. Zvýšení využití kapacity během období šetření je výsledkem zvýšeného objemu výroby v období šetření na pozadí stálé výrobní kapacity.
Tabulka 5
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Výrobní kapacita (tuny)
1 722 350
1 717 919
1 709 605
1 709 078
Index
100
100
99
99
Využití kapacity
87 %
68 %
66 %
75 %
(159)
Co se týče zásob, většina výroby se vyrábí v návaznosti na objednávku. Proto zatímco byl v dotčeném období pozorován nárůst zásob o 13 %, má se za to, že v tomto případě nebyly zásoby podstatným ukazatelem újmy.
Tabulka 6
2001
2002
2003
2004 (období šetření)
Zásoby (tuny)
95 032
100 471
90 979
107 521
Index
100
106
96
113
(160)
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření se investice do výroby obdobného výrobku zmenšily z 66 852 644 EUR na 26 101 700 EUR a byly vynakládány pouze na udržení výrobní kapacity na její současné úrovni, nikoli s cílem zvýšit objem výroby.
Tabulka 7
2001
2002
2003
období šetření
Investice (EUR)
66 852 644
56 581 829
45 518 515
26 101 700
Index
100
85
68
39
(161)
Bylo zjištěno, že prodej výrobního odvětví Společenství odběratelům ve spojení byl uskutečněn za tržní ceny, a tudíž se tento prodej bral v úvahu pro analýzu prodeje a podílu na trhu výrobního odvětví Společenství.
(162)
Objem prodeje ocelových trubek a dutých profilů klesl na trhu Společenství z 862 054 tun roce 2001 na 725 145 tun v roce 2002, tj. o 16 %, a dále na 683 985 tun v roce 2003, kdy byla podle výrobního odvětví Společenství poptávka neobvykle nízká. Během období šetření se prodeje opět zvýšily a dosáhly 729 555 tun, což je stále podstatně méně než úroveň v roce 2001.
(163)
Zatímco celkový objem prodeje ocelových trubek a dutých profilů na trhu Společenství klesal od roku 2001 do období šetření o 15 %, klesla zároveň spotřeba Společenství o pouhých 8 %, a tudíž výrobní odvětví Společenství utrpělo ztrátu podílu na trhu ve výši 3 procentních bodů. Podíl na trhu klesl z 40,1 % v roce 2001 na 36,7 % v období šetření.
Tabulka 8
2001
2002
2003
Období šetření
Prodej v ES (tuny)
862 054
725 145
683 985
729 555
Index
100
84
79
85
Podíl na trhu
40,1 %
39,1 %
36,9 %
36,7 %
(164)
Průměrná prodejní cena jednotky výrobního odvětví Společenství vzrostla během dotčeného období o 10 % v důsledku zvýšených nákladů na suroviny, což ovlivnilo celé odvětví.
(165)
Po 4 % nárůstu průměrných cen z 672 EUR v roce 2001 na 701 EUR v roce 2002 klesly ceny na nejnižší úroveň 651 EUR v roce 2003, pak ovšem zase podstatně stouply během období šetření, kdy dosáhly 736 EUR.
(166)
V závislosti na výrobním postupu používalo výrobní odvětví Společenství jako suroviny pro výrobu ocelových trubek a dutých profilů buď šrot, nebo sochory či ingoty. Surovina je hlavní složkou ovlivňující cenu výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily a má přímý vliv na vývoj prodejních cen. Zatímco v letech 2001 a 2002 tvořila surovina 35 % celkových výrobních nákladů na ocelové trubky a duté profily výrobního odvětví Společenství a v roce 2003 38 %, během období šetření již cena suroviny představovala 47 % celkových nákladů.
(167)
Byl zjištěno, že průměrné ceny surovin během roku 2004 prudce stouply, což se odrazilo na vyšších prodejních cenách výrobního odvětví Společenství a také na vyšších dovozních cenách.
Tabulka 9
2001
2002
2003
Období šetření
Vážená průměrná cena (EUR/tuna)
672
701
651
736
Index
100
104
97
110
(168)
Během dotčeného období klesla vážená průměrná ziskovost čistého obratu výrobního odvětví prudce z 3 % v roce 2001 na - 10 % v období šetření. Ziskovost se nevyvíjí v souladu s prodejní hodnotou. Ziskovost dotčeného výrobku byla jistě během období šetření mnohem nepříznivější než ve třech předchozích letech, kdy se prodeje ve skutečnosti v období šetření zvyšoval v porovnání s úrovní z let 2002 a 2003. Důvodem tohoto vývoje je to, že vzestup cen surovin nebylo možné plně odrazit v prodejních cenách. Vyšší ceny surovin nebylo možné přesunout na koncového zákazníka vzhledem k nízkým cenovým úrovním dovozu z dotčených zemí.
Tabulka 10
2001
2002
2003
Období šetření
Rozpětí ziskovosti před zdaněním
3 %
-9 %
-5 %
-10 %
(169)
Výrobní odvětví Společenství vytvořilo během období šetření negativní peněžní tok -16 735 140 EUR. Likvidita výrobního odvětví Společenství se v roce 2003 stala velmi zápornou, pak se však situace peněžního toku poněkud zlepšila, ale stále byla vzdálená tomu získat zpět pozitivní hodnoty. Peněžní tok musel být vypočítán na základě čistého zisku před zdaněním pro výrobek prodávaný ve Společenství i mimo ně, v roce 2002 byl pozitivní (26 milionů EUR), ale v roce 2003 se změnil na velkou čistou ztrátu (minus 86 milionů), což vysvětluje značný pokles peněžního toku mezi lety 2002 a 2003. Peněžní tok se nevyvíjel v souladu se ziskovostí jako devalvace, která je pro tento kapitálově náročný průmysl typicky vysoká, ale klesl mezi lety 2002 a 2003 z 51 795 853 EUR na 48 276 850 EUR, ale opět vzrostl v období šetření na 58 820 712 EUR. Během období šetření však zůstal peněžní tok negativní.
Tabulka 11
2001
2002
2003
Období šetření
Peněžní tok (EUR)
68 221 405
83 464 355
-35 612 924
-16 735 140
Index
100
122
-52
-25
(170)
Návratnost čistých aktiv se vypočítala vyjádřením čistého zisku před zdaněním obdobného výrobku prodávaného ve Společenství i mimo ně jako procentní podíl čisté účetní hodnoty fixního majetku přiděleného obdobnému výroku prodávaného ve Společenství i mimo ně. Negativní vývoj tohoto ukazatele po roce 2001 je na jedné straně způsoben klesajícími investicemi do obdobného výrobku od roku 2001 do období šetření a na straně druhé ziskem obdobného výrobku prodávaného ve Společenství i mimo ně, který byl v letech 2001 a 2002 ještě pozitivní, ale v roce 2003 se stal negativním. Návratnost aktiv, ačkoli se v období šetření zlepšuje ve srovnání s rokem 2003, stále dosahuje pouhých - 11 % během období šetření. Hodnota zisku použitá pro určení tohoto faktoru byla ziskem získaným jak z domácího, tak z vývozního prodeje výrobního odvětví Společenství. Bylo to nezbytné z toho důvodu, že aktiva se používala pro oba prodejní kanály a přidělení aktiv nebylo možné.
Tabulka 12
2001
2002
2003
Období šetření
Návratnost čistých aktiv
10 %
6 %
-18 %
-11 %
(171)
S výjimkou jedné společnosti nebyla zaznamenána žádost výrobního odvětví Společenství ani známka toho, že by výrobní odvětví Společenství mělo problém opatřit si kapitál pro své činnosti, a proto se má za to, že výrobní odvětví Společenství jako celek bylo v dotčeném období schopno si kapitál pro své činnosti obstarat.
(172)
Zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství klesla o 13 % a náklady práce klesly během dotčeného období o 9 %.
Tabulka 13
2001
2002
2003
Období šetření
Zaměstnanci
6 058
5 424
5 276
5 245
Index
100
90
87
87
Náklady práce (EUR/rok)
275 296 896
251 059 144
244 153 692
249 190 971
Index
100
91
89
91
(173)
Produktivita měřená ve výstupu (výrobě) na jednoho zaměstnance za rok dosáhla v období šetření stejné úrovně jako v roce 2001, po snížení v letech 2002 a 2003.
Tabulka14
2001
2002
2003
Období šetření
Produktivita (tun/zaměstnanec)
247
217
213
246
Index
100
88
86
100
(174)
Zatímco spotřeba Společenství klesla mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 8 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství odběratelům ve spojení i těm, kteří ve spojení nejsou, klesl o 15 %. Na druhé straně stoupl podíl na trhu dovozu ze čtyř dotčených zemí o 7,3 procentního bodu. Proto prodej výrobního odvětví Společenství klesl v dotčeném období mnohem prudčeji než poptávka.
(175)
Co se týče vlivu rozsahu skutečných dumpingových rozpětí na výrobní odvětví Společenství, vzhledem k objemu a cenám dovozu ze čtyř dotčených zemí, nelze jejich vliv považovat za zanedbatelný.
(176)
Jak je prokázáno v analýze indikátorů újmy výše, hospodářská a finanční situace výrobního odvětví Společenství se od uložení antidumpingových opatření na dovoz částí dotčeného výrobku z Ruska a Rumunska v roce 1997 a z Chorvatska a Ukrajiny v únoru 2000 příliš nezlepšila. Jsou také důkazem toho, že Společenství je stále v křehké a zranitelné situaci.
4.6. Závěr o újmě
(177)
Analýza indikátorů újmy odhalila, že situace výrobního odvětví Společenství se po roce 2001 výrazně zhoršila a v roce 2003 dosáhla nejhoršího stavu. Během období šetření ukázaly indikátory újmy ve srovnání s nesmírně špatnou situací v roce 2003 zlepšení. Zlepšení situace v období šetření lze spojit s celkově lepší situací trhu, a zvláště se zvýšením poptávky po ocelových trubkách a dutých profilech průmyslem ropy a zemního plynu. Výrobní odvětví Společenství se však ani zdaleka nedokázalo vrátit na úroveň roku 2001, tj. před nárůstem dumpingového dovozu. V tomto ohledu je řečeno, že nárůst prodejní ceny pozorovaný v období šetření nebyl ani dostačující k tomu, aby plně odrazil zvýšené náklady na suroviny, o zlepšení situace ve výrobním odvětví Společenství ani nemluvě.
(178)
Je pravdou, že na první pohled některé indikátory újmy vykazují stálý (schopnost opatřit si investice, zaměstnanost) nebo dokonce příznivý vývoj (průměrné prodejní ceny). Většina indikátorů újmy (např. ziskovost, investice, výroba a objemy prodeje) však vykazuje v dotčeném období jasný negativní vývoj, ačkoli ve srovnání s předchozím rokem se slabě zlepšují během období šetření. Toto zlepšení však nezmění nic na tom, že nejpodstatnější indikátory újmy zůstávají negativní.
(179)
Co se týče příznivého vývoje cen, nelze růst cen během období šetření přičítat zlepšení situace výrobního odvětví Společenství, ale byl spíše náhodným důsledkem zvýšených cen surovin. Mimo to výše uvedené faktory vykazující stálý vývoj neurčují celkový stav výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k velmi nepřízivému vývoji indikátorů souvisejících se ziskem je životnost odvětví ohrožena, pokud se situace ve střednědobém výhledu nebo i dříve nenapraví.
(180)
Po zveřejnění konečných zjištění někteří vyvážející výrobci namítali, že výrobní odvětví Společenství netrpělo během období šetření podstatnou újmou. Bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje naznačovaly, že výrobní odvětví Společenství bylo v dobré finanční situaci a že prodej a ziskovost výrobního odvětví Společenství vykazovaly během období šetření příznivou tendenci.
(181)
Poznamenává se, že roční finanční výsledky některých výrobců ve Společenství byly v období šetření zajisté pozitivní, objemy prodeje rostly a bylo dosaženo ziskových výsledků. Zatímco však celková finanční situace některých výrobců ve Společenství byla v období šetření skutečně příznivá, musí být příslušná analýza založena na finančním výkonu výrobního odvětví Společenství s ohledem na výrobu a prodej obdobného výrobku na trhu Společenství. Jelikož obdobný výrobek netvoří celý objem výroby výrobního odvětví Společenství ani jeho celkový prodej ve Společenství, bylo zjištěno, že i přes celkově dobrý výkon některých výrobců ocelových trubek a dutých profilů ve Společenství existuje podstatná újma, pokud jde o prodej obdobného výrobku ve Společenství.
(182)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
5.1. Úvod
(183)
Podle čl. 3 odst. 6 a čl. 3 odst. 7 základního nařízení Komise přezkoumala, zda dumpingový dovoz dotčeného výrobku pocházející z dotčených zemí způsobil výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu. Přezkoumány byly i známé činitele jiné než dumpingový dovoz, které mohly ve stejnou dobu poškodit výrobní odvětví Společenství, aby se zajistilo, že případná újma způsobená těmito dalšími činiteli nebude připisována dumpingovému dovozu.
5.2. Účinky dumpingového dovozu
(184)
Dovoz ze čtyř dotčených zemí se v dotčeném období podstatně zvýšil, tj. o 40 %, co se týče objemu, a o 7,3 procentního bodu, co se týče podílu na trhu. Zároveň průměrné ceny dovozu pocházejícího z dotčených zemí snížily v období šetření průměrné ceny výrobního odvětví Společenství o 32 %. Nárůst cen zaznamenaného dumpingového dovozu pouze odrážel zvýšení nákladů na suroviny. Tento podstatný růst objemu dovozu ze čtyř dotčených zemí a získávání podílu na trhu v dotčeném období za ceny, které zůstávaly pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství, se časově shodovaly se zřejmým zhoršením celkové finanční situace výrobního odvětví Společenství během stejného období.
(185)
Jednotkové ceny výrobního odvětví Společenství se během dotčeného období rovněž zvýšily o 10 %. Tyto ceny však byly stlačeny a nemohly ani pokrýt značný nárůst nákladů na suroviny, jak je patrné z významné úrovně ztrát, jež utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(186)
Na základě výše uvedených úvah by se zdálo, že levný dovoz z dotčených čtyř zemí měl na zhoršení situace výrobního odvětví Společenství určující vliv, což se odráží zvláště na nedostatečném vývoji prodejních cen a rovněž na snížení výroby, objemů prodeje, podílů na trhu a na prudkém poklesu ziskovosti a zmenšení investic.
5.3. Účinek ostatních faktorů
(187)
Během dotčeného období se spotřeba Společenství snížila o 8 %. Snížení samotné však nelze považovat za určující příčinu nastalé újmy výrobního odvětví Společenství, neboť prodej výrobního odvětví Společenství v dotčeném období klesal relativně rychleji než spotřeba (respektive - 16 % a - 14 % mezi rokem 2001 a koncem období šetření). Mimo to se ukázalo, že se dovoz z dotčených zemí v dotčeném období zvýšil, a přebíral tak podíly na trhu ztracené výrobním odvětvím Společenství. Z těchto důvodů bylo zjištěno, že snížení spotřeby nemohlo být skutečnou příčinou újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(188)
Podle Eurostatu a informací shromážděných během šetření jsou hlavními třetími zeměmi, odkud se dovážejí ocelové trubky a duté profily, Japonsko, Argentina a USA.
(189)
Dovoz z Japonska dosáhl v roce 2001 52 960 tun a během dotčeného období se snížil o 34 % na 34 857. Japonský dovoz dotčeného výrobku dosahoval podílu na trhu ve výši 2,5 % v roce 2001, během období šetření pak klesl na 1,8 %. Japonský dovoz se uskutečňoval za ceny, které byly nejméně dvojnásobkem cen výrobního odvětví Společenství. Proto se dovoz z Japonska nepovažoval za dovoz s nepříznivým vlivem na situaci výrobního odvětví Společenství.
(190)
Dovoz z Argentiny vzrostl o 52 %, z 30 962 tun v roce 2001 na 46 918 tun v období šetření. To odpovídá podílu na trhu, který se zvýšil o jeden procentní bod z 1,4 % v roce 2001 na 2,4 % v období šetření. Úroveň cen dovozu z Argentiny se během dotčeného období držela nad cenami čtyř dotčených zemí, např. v období šetření dosahovala průměrná dovozní cena CIF dovozu z Argentiny 660 EUR, zatímco vážená průměrná dovozní cena CIF čtyř dotčených zemí byla 501 EUR za tunu. V průběhu analýzy byla brána v úvahu skutečnost, že jeden výrobce ve Společenství je ve spojení s vyvážejícím výrobcem. Bylo však dokázáno, že ocelové trubky a duté profily dovezené tímto výrobcem ve Společenství ze společnosti ve spojení v Argentině nebyly vzhledem k množství či ceně určujícím důvodem stavu újmy tohoto konkrétního výrobce ve Společenství i celého výrobního odvětví Společenství.
(191)
Co se týče USA, statistiky Eurostatu ukazují, že podíl na trhu dovozu ocelových trubek a dutých profilů z USA vzrostl v období šetření z 0,6 % v roce 2001 na 1,8 %. Průměrné prodejní ceny amerického dovozu na počátku dotčeného období byly 2 414 EUR za tunu, tj. téměř čtyřikrát více než ceny výrobního odvětví Společenství, a následně během období šetření značně klesly o 77 % na 797 EUR za tunu, stále však převyšují ceny výrobního odvětví Společenství o 8 %. Proto i přes zvýšený dovoz z USA nemůže být tento dovoz kvůli své cenové úrovni považován za skutečnou příčinu újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(192)
Bylo uvedeno, že dovoz z Argentiny a Spojených států od roku 2001 stále roste, že jeho spojený podíl na trhu překročil v období šetření 4 % a že americké ceny zůstaly pod cenami účtovanými vyvážejícími výrobci ve třech ze čtyř dotčených zemí.
(193)
Tvrzení, že americké ceny byly nižší než ceny účtované třemi ze čtyř dotčených zemí, se nezakládá na pravdě. Obecněji se má za to, že zvláště vzhledem k vysokým cenám nemůže být tento dovoz považován za určující příčinu újmy.
(194)
Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že výrobní odvětví Společenství bylo aktivní zejména ve výrobě a prodeji výrobků vyšší kategorie (profily OCTG), které by konkurovaly dovozům z Japonska, Argentiny a Spojených států. Bylo namítnuto, že dovoz z těchto tří zemí spolu zvýšil podíl na trhu o 1,5 procentního bodu mezi lety 2001 a obdobím šetření a že dovoz z těchto tří zemí nahrazoval ocelové trubky a duté profily vyráběné výrobním odvětvím Společenství spíše než ocelové trubky a duté profily dovážené z Ruska a Ukrajiny.
(195)
Je zdůrazněno, že výrobní odvětví Společenství i přes prosazování výroby výrobků vyšší kategorie a s přidanou hodnotou stále vyrábí podstatná množství různých ocelových trubek a dutých profilů, včetně výrobků nižší kategorie. Ve skutečnosti představují profily OCTG jen malý podíl aktivit výrobního odvětví Společenství, totiž 5 % celkového objemu prodeje a 7 % celkové hodnoty prodeje obdobného výrobku prodávaného během období šetření na trhu Společenství. Nárůst společného podílu na trhu Japonska, Argentiny a Spojených států o 1,5 procentního bodu z 4,5 % v roce 2001 na 6,0 % v období šetření může, pokud vůbec, být do jisté míry spojen s výraznější ztrátou podílu na trhu výrobního odvětví Společenství během stejného období, tj. z 40,1 % na 36,7 %. Proto musí být tvrzení, že dovoz z těchto tří zemí způsobil podstatnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, zamítnuto.
(196)
Jeden z vyvážejících výrobců uvedl, že služby Komise opomněly vzít v úvahu vliv dovozu ocelových trubek a dutých profilů z nových členských států. Zejména Slovensko, dokazoval, dříve vyváželo do ES za dumpingové ceny způsobující újmu. Tento dovoz byl předmětem antidumpingových cel, která přestala platit v souvislosti s rozšířením v období šetření. Také se tvrdilo, že tento dovoz je příčinou ztráty podílu na trhu výrobního odvětví Společenství.
(197)
Je však poznamenáno, že objemy prodeje z výrobního odvětví Společenství a od jiných evropských výrobců (včetně Slovenska) postupně klesaly o přibližně 133 000 tun a o 112 000 tun mezi lety 2001 a 2004, zatímco ve stejné době stoupal dovoz ze čtyř dotčených států o přibližně 120 000 tun (13).
(198)
Co se týče dovozu ze Slovenska před rozšířením, nelze tvrdit, že by takový dovoz mohl výrobnímu odvětví Společenství způsobit nebezpečný dumping za období od roku 2001 do rozšíření (tj. 1. květen 2004), neboť byl předmětem antidumpingových cel a dostal se na stejnou úroveň s výrobním odvětvím Společenství. Možný účinek tohoto prodeje v EU 25 počínaje 1. květnem nelze považovat za takový, aby vyvrátil zjištění o újmě nebo narušoval příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem ze čtyř prošetřovaných zemí a újmou, již utrpělo výrobní odvětví Společenství. Ve skutečnosti analýza dovozu dotčeného výrobku ze Slovenska do Společenství před rozšíření a po něm, založená na údajích Eurostatu, ukazuje, že v roce přistoupení tento dovoz dotčeného výrobku na ostatní trh Společenství (EU 24) vzrostl o 7 % neboli o 5 911 tun ve srovnání s rokem předcházejícím přistoupení. Toto zvýšení objemu je ve srovnání s vývojem dovozu ze čtyř dotčených zemí velmi malé.
(199)
Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že se podíl na trhu výrobního odvětví Společenství nezmenšil v důsledku hospodářské soutěže uvnitř Společenství.
(200)
Proto se tvrzení, že by hospodářská soutěž uvnitř Společenství mohla být důvodem snížení nebo ztráty podílu na trhu výrobního odvětví Společenství, zamítá.
(201)
V reakci na zveřejnění konečných zjištění uvedl jeden vyvážející výrobce, že faktor cykličnosti trhu s ocelí nebyl brán v úvahu, jak požaduje čl. 3 odst. 7 základního nařízení.
(202)
V této souvislosti se poznamenává, že vyvážející výrobce nepředložil žádný důkaz, kterým by podložil své tvrzení, že cykličnos trhu s ocelí způsobila nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství. Mimo to se poznamenává, že cykličnost trhu s ocelí by měla dopad na výrobní odvětví Společenství i na vyvážející výrobce stejnou měrou. Z toho důvodu by měl mít klesající cyklus trhu s ocelovými trubkami a dutými profily, který měl údajně nepříznivý vliv na stav výrobního odvětví Společenství, nepříznivý vliv i na objem dovozu ocelových trubek a dutých profilů, tj. objem dovozu ze čtyř dotčených zemí by se měl snížit. Jak však bylo uvedeno v 151. bodě odůvodnění, společný objem dovozu čtyř dotčených zemí se od roku 2001 do roku 2004 každoročně zvyšoval. Proto se má za to, že cykličnost trhu s ocelí nelze považovat za příčinu újmy, již utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(203)
Jedna společnost uvedla, že pokles hodnoty USD vůči EUR od roku 2001 do období šetření měl vliv na situaci výrobního odvětví Společenství, aniž by poskytla jakýkoli důkaz, že tyto pohyby směnných kurzů mají skutečně nějaký nepříznivý vliv na výkon výrobního odvětví Společenství. Bez jakékoli podložené informace ukazující, že nepříznivá situace výrobního odvětví Společenství byla ovlivněna zhodnocením EUR vůči USD se má za to, že pohyby směnných kurzů neporušily příčinné souvislosti mezi dumpingovým dovozem a nepříznivou situací výrobního odvětví Společenství. Mimo to byla analýza výrobního odvětví Společenství založena na finančním výkonu obdobného výrobku vyráběného a prodávaného na trhu Společenství. Protože velká většina prodeje obdobného výrobku na trhu Společenství byla fakturována v EUR a protože všechny významné výrobní náklady byly rovněž primárně uskutečňovány v EUR, neměly pohyby směnných kurzů v žádném případě vliv na újmu, jíž utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(204)
S ohledem na výše popsaný vývoj objemů, cen a podílů na trhu dovozu pocházejícího z jiných třetích zemí se má za to, že podstatná újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství nemůže být připisována tomuto dovozu.
(205)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že snížení ziskovosti bylo následkem růstu nákladů na suroviny, a tudíž by se nemělo spojovat s dumpingovým dovozem z dotčených zemí. Ceny šrotu nebo sochorů, které jsou hlavními surovinami pro výrobu ocelových trubek a dutých profilů během dotčeného období skutečně podstatně vzrostly. Dva výrobci ve Společenství prokázali, že se cena šrotu mezi posledním čtvrtletím roku 2003 a posledním čtvrtletím období šetření zvýšila o 66 % u prvního a o 77 % u druhého výrobce. Jeden z výrobců ve Společenství prokázal, že za celé dotčené období od roku 2001 do období šetření se cena šrotu více než zdvojnásobila z 99 EUR za tunu v roce 2001 na 253 EUR za tunu v období šetření. Podobný cenový vývoj lze vysledovat na průměrné ceně sochorů.
(206)
Avšak podstatná újma výrobnímu odvětví Společenství nebyla způsobena nárůstem cen surovin jako takovým, ale okolnostmi vysvětlenými v 168. bodě odůvodnění, skutečností, že výrobní odvětví Společenství nebylo schopno přenést tyto vyšší náklady na zákazníka. Ve skutečnosti vzhledem k dumpingovému dovozu z dotčených zemí, který výrazně snížil ceny výrobního odvětví Společenství, nemohlo výrobní odvětví Společenství zvýšit prodejní ceny na hodnotu, která by náležitě odrážela vzestup cen surovin.
(207)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden z vyvážejících výrobců tvrdil, že nebylo správné odůvodňovat snížení ziskovosti za období šetření tím, že výrobci ve Společenství nebyli kvůli cenovému tlaku dumpingového dovozu schopni zvýšit ceny tak, aby pokryly zvýšené náklady na suroviny. Podle této společnosti se cena surovin (šrotu) v období šetření zvýšila o 15,8 %. Bylo namítnuto, že se ceny dumpingového dovozu zvýšily nad zvýšenou úroveň nákladů na suroviny.
(208)
Jak však bylo uvedeno výše, důkazy získané během šetření ukázaly, že nárůst nákladů výrobců ve Společenství na suroviny během období šetření byl mnohem vyšší než údajných 15,8 %. Na základě informací poskytnutých některými výrobci ve Společenství bylo také zjištěno, že zvýšení cen surovin překročilo během celého dotčeného období růst vážené průměrné ceny ocelových trubek a dutých profilů od čtyř dotčených stran. Proto zůstává tvrzení, že kvůli cenovému tlaku dumpingového dovozu nebyli výrobci ve Společenství schopni zvýšit ceny a zachovat tak ziskovost prodeje.
(209)
Antidumpingová opatření platná od roku 1997 na výrobky podle původní definice, týkající se Rumunska a Ruska, se již od července 2004 neuplatňují z důvodu obezřetnosti v souvislosti s protisoutěžním jednáním některých výrobců ve Společenství v minulosti.
(210)
Někteří vyvážející výrobci a dovozci žádali, aby byl prozkoumán rozsah, v jakém mohou mít někteří výrobci ve Společenství sdružení do kartelu vliv na výkon celkového výrobního odvětví Společenství.
(211)
V tomto smyslu bylo zjištěno, že neexistoval žádný časový přesah mezi trváním přestupku některých výrobců ve Společenství (1990 až 1995 a, pro některé výrobky, do 1999) a posuzovaným obdobím (2001 až 2004) tohoto antidumpingového řízení. Mimo to nebyla během šetření zjištěna žádná informace o tom, že by ceny výrobního odvětví Společenství nebo jiné indikátory újmy byly ovlivněny nějakým protisoutěžním jednáním. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a z nedostatku jakékoli informace nebo náznaku o opaku lze mít za to, že kartel utvořený některými výrobci ve Společenství před rokem 2001 neměl vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období.
(212)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden z vyvážejících výrobců tvrdil, že útvary Komise opoměly prozkoumat možné účinky návratu k běžným soutěžním podmínkám výrobního odvětví Společenství po skončení kartelového chování v roce 1999. Bylo namítnuto, že časový přesah kartelového chování a zmíněného období tohoto šetření byl nepodstatný a že útvary Komise chybovaly v jeho hodnocení s ohledem na analýzu újmy a příčinných souvislostí a mohly porušit čl. 3 odst. 7 základního nařízení.
(213)
Nejprve bylo zdůrazněno, že kartelovým řízením byla dotčena pouze malá část dotčeného výrobku, jmenovitě profily OCTG (pod kódy KN 7304210020 a 7304291120). Během období šetření představoval objem profilů OCTG prodaných na trhu Společenství pouze 5 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Společenství.
(214)
Mimo to bylo zjištěno, že dvouleté období mezi koncem kartelového chování a počátkem období používaného pro určení újmy je dostačující, neboť poskytlo možnost k návratu k běžným soutěžním podmínkám pro výrobní odvětví Společenství. Situace během období šetření však byla nepříznivá.
(215)
Vzhledem k výše uvedenému se tvrzení zamítá.
5.4. Závěry o příčinné souvislosti
(216)
Časová shoda mezi dumpingovým dovozem z dotčených zemí, zvýšením podílu na trhu a zjištěným cenovým podbízením na jedné straně a zřejmým poškozením situace ve výrobním odvětví Společenství na straně druhé vede k závěru, že dumpingový dovoz způsobil podstatnou újmu, jíž utrpělo výrobní odvětví Společenství, ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(217)
V souladu s článkem 21 základního nařízení je třeba posoudit zda, i přes závěry o škodlivém dumpingu, existují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství přijmout v tomto konkrétním případě opatření. V tomto smyslu je třeba zvážit vliv možných opatření na všechny zúčastněné strany a také důsledky případného nepřijetí opatření.
6.1. Výrobní odvětví Společenství
(218)
Nepříznivá situace výrobního odvětví Společenství je důsledkem jeho problémů konkurovat levnému dumpingovému dovozu.
(219)
Má se za to, že uložení opatření umožní výrobnímu odvětví Společenství zvýšit objem svého prodeje a podíl na trhu, čímž vytvoří lepší úspory ze zvýšené výroby, a tím vytvoří nezbytnou úroveň zisku pro opodstatnění dalších investic do svých výrobních zařízení.
(220)
Pokud by opatření nebyla uložena, bude pokračovat zhoršení situace ve výrobním odvětví Společenství. Nebylo by schopno investovat do nové výrobní kapacity a účinně konkurovat dovozu ze třetích zemí. Některé společnosti by musely ukončit výrobu obdobného výrobku a propustit zaměstnance. Proto se má za to, že uložení antidumpingových opatření je v zájmu výrobního odvětví Společenství.
(221)
Jeden z výrobců ve Společenství, který není žadatelem a který je ve spojení s vyvážejícím výrobcem v Rumunsku, tvrdil, že výrobci ve Společenství již pracují na plnou výrobní kapacitu a nebyli by schopni uspokojit vysokou poptávku po ocelových trubkách a dutých profilech na trhu Společenství a ve třetích zemích. Společnost namítala, že uložení cel povede k nedostatku dodávek na trh Společenství. Jak však bylo uvedeno výše, šetření prokázalo, že během zmíněného období mělo výrobní odvětví Společenství významné rezervní výrobní kapacity, které by mohly být v budoucnosti použity k uspokojení poptávky po ocelových trubkách a dutých profilech na trhu Společenství.
(222)
Bylo též tvzeno, že uložení opatření povede k omezení hospodářské soutěže na trhu Společenství. Poznamenává se, že kromě výrobců, kteří jsou žadateli, existuje několik dalších významných výrobců dotčeného výrobku v nových členských státech, jak je uvedeno v 139. bodě odůvodnění. Počet výrobců ve Společenství se považuje za dostatečný, aby zajistil hospodáskou soutěž v rámci tohoto trhu i po uložení antidumpingových opatření. Dále, jak je uvedeno v 188. až 195. bodech odůvodnění, výrobci z jiných třetích zemí (například z USA) také soutěží s výrobním odvětvím Společenství stejnými výrobky a cenami. Proto se má za to, že uložení opatření nebude rizikem pro dodávky ocelových trubek a dutých profilů a ani neomezí hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
6.2. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(223)
Pokud jde o dovozce, pouze tři dovozci, kteří nejsou ve spojení, odpověděli na dotazník a u dvou z nich byla následně vykonána inspekce na místě. Čtvrtý dovozce, který není ve spojení, přijal inspekci na místě v pozdním stádiu řízení. Objemy dotčeného výrobku dováženého těmito čtyřmi dovozci představují 8 % celkového dovozu do Společenství a 3 % spotřeby Společenství.
(224)
S ohledem na skutečnost, že většina všeho dovozu ocelových trubek a dutých profilů do Společenství je uskutečňována prostřednictvím dovozců, kteří jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci, a méně než polovina všeho dovozu vstupuje na trh Společenství prostřednictvím výrobců, kteří nejsou ve spojení, lze dovoz čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, považovat za reprezentativní pro ostatní dovozce, kteří nejsou ve spojení.
(225)
Pro jednoho z dovozců představovaly dovoz dotčeného výrobku 22 % jeho celkových dovozů ocelových trubek a dutých profilů a odpovídající objemy prodeje představovaly 3 % jeho celkového obratu během období šetření. Tento prodej byly během období šetření vysoce ziskový. S ohledem na to, že většina dodavatelů této společnosti se nachází ve Společenství nebo v zemích nedotčených uložením antidumpingových cel, nelze vliv uložení antidumpingových opatření považovat za významný.
(226)
Druhý dovozce, jehož hlavní činnost tvoří dovoz a přepracování ocelových trubek a dutých profilů, dovezly všechny ocelové trubky a duté profily z dotčených zemí, zvláště pak z Ruska. Malou část tohoto dovozu tvořily tzv. „certifikované duté profily“. Má se proto za to, že uložení cel na dovoz z Ruska bude mít nepříznivý vliv na celkové podnikatelské činnosti, a zvláště na ziskovost této společnosti. Avšak vezmeme-li v úvahu, že kromě tohoto dovozce existuje v současnosti ve Společenství jen jeden dodavatel certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů, je velmi pravděpodobné, že jakékoli zvýšení ceny v důsledku antidumpingového cla na tento výrobek může být přeneseno na konečného zákazníka. Kromě toho bude společnost také schopna získat alespoň část svých nákupů od místního dodavatele ve Společenství nebo část svých nákupů nahradit jinými než dotčenými výrobky.
(227)
Další dva spolupracující dovozci, jejichž objemy dovozu představují také pouze malý podíl z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku během období šetření, mají za to, že se jich uložení cel nedotkne.
(228)
Vzhledem k výše uvedenému se má za to, že dovozci budou uložením antidumpingových opatření dotčeni různým způsobem v závislosti na jejich individuální situaci. Lze proto prohlásit, že uložení opatření jistě může mít významný nepříznivý účinek na finanční situaci jednoho dovozce. V průměru se však neočekává, že by uložení opatření mělo významný finanční vliv na celkovou situaci dovozců.
6.3. Zájem uživatelů
(229)
Žádný z uživatelů dotčeného výrobku neodpověděl na dotazník zaslaný Komisí. Šetření však prokázalo, že ocelové trubky a duté profily používají zejména stavební a ropné společnosti. Podle dostupných informací jsou ocelové trubky a duté profily součástmi větších projektů (bojlery, potrubí, konstrukce), z nichž však tvoří pouze omezenou část. Proto se dospělo k závěru, že uložení antidumpingových opatření na ocelové trubky a duté profily velmi pravděpodobně nebude mít významný vliv na náklady takovýchto uživatelů, což by mohlo vysvětlit nedostatek spolupráce ze strany uživatelů v tomto řízení.
(230)
Na základě výše uvedených zjištění a při nedostatku jiných bodů či reakcí ze strany organizací spotřebitelů se má za to, že vliv navrhovaných opatření na spotřebitele lze považovat za okrajový.
(231)
Proto se má za to, že neexistují žádné přesvědčivé důvody na základě zájmů Společenství, proč by antidumpingová cla neměla být uložena.
7. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
7.1. Úroveň odstraňující újmu
(232)
Aby se zabránilo další újmě způsobené dumpingovým dovozem, považuje se za přiměřené přijmout antidumpingová opatření.
(233)
Opatření by měla být uložena na takové úrovni, aby odstranila újmu způsobenou tímto dovozem, aniž by překročila zjištěné dumpingové rozpětí. Při výpočtu hodnoty cla potřebné k odstranění účinků dumpingu působícího újmu bylo bráno v úvahu, že jakékoli opatření by mělo umožnit výrobnímu odvětví Společenství, aby pokrylo své výrobní náklady a celkově získalo zisk před zdaněním, jehož by výrobní odvětví tohoto typu přiměřeně dosáhlo v odvětví s běžnými podmínkami soutěže, tj. bez dumpingového dovozu, prodejem obdobného výrobku ve Společenství. Vezmeme-li v úvahu průměrnou úroveň ziskovosti získanou výrobním odvětvím Společenství v roce 2001, bylo zjištěno, že ziskové rozpětí 3 % obratu lze považovat za přiměřené minimum, které by mohlo výrobní odvětví Společenství očekávat při neexistenci dumpingu působícího újmu. Nezbytný růst cen byl pak určen na základě srovnání vážené průměrné dovozní ceny, jak je stanovena pro výpočty cenového podbízení, a ceny dotčeného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, která nezpůsobuje újmu. Cena, která nezpůsobuje újmu, byla získána úpravou prodejní ceny výrobního odvětví Společenství o skutečnou ztrátu nebo zisk dosažený během období šetření a připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí. Jakýkoli rozdíl plynoucí z tohoto srovnání byl pak vyjádřen jako procentní podíl celkové dovozní ceny CIF.
7.2. Konečná opatření
(234)
S ohledem na výše uvedené se má za to, že v souladu s článkem 9 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku ve výši nejnižšího rozpětí dumpingu a újmy, v souladu pravidlem nižšího cla.
(235)
Pokud jsou úrovně odstranění újmy vyšší než stanovená dumpingová rozpětí, stanoví se konečná opatření na základě dumpingového rozpětí. Zbytková dumpingová rozpětí byla stanovena na úrovni pro společnost s nejvyšším individuálním rozpětím v každé zemi.
(236)
Následující sazba cla, vyjádřená jako procentní podíl ceny CIF s dodáním na hranice Společenství před proclením, se stanoví takto:
Země
Společnost
Celní sazba (%)
Chorvatsko
Všechny společnosti
29,8 %
Rumunsko
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
Všechny ostatní společnosti
17,8 %
Rusko
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
35,8 %
Ukrajina
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
Všechny ostatní společnosti
25,7 %
(237)
Jednotlivá antidumpingová cla specifická pro každou společnost a uvedená v tomto nařízení byla stanovena na základě zjištění tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během šetření s ohledem na tyto společnosti. Tato cla (na rozdíl od celostátních cel použitelných na „všechny ostatní společnosti“) se tudíž požijí výhradně na dovoz výrobků pocházejících z dané země a vyrobené společnostmi, tedy uvedenými jedinečnými právnickými osobami. Dovážené výrobky vyráběné jakoukoli jinou společností neuvedenou výslovně jménem v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou ve spojení s těmi výslovně uvedenými, nemohou mít z těchto cel prospěch a jsou předmětem cel použitelných pro „všechny ostatní společnosti“.
(238)
Jakákoli žádost požadující použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měla být bezodkladně zaslána Komisi (14) se všemi příslušnými informacemi, zvláště pak s jakoukoli změnou v činnostech společnosti související s výrobou, domácími a vývozními prodeji spojenými např. se změnou jména nebo změnou výrobních nebo prodejních subjektů. Pokud jsou oprávněné, budou příslušné změny vyhotoveny, včetně aktualizace seznamu společností majících prospěch z individuálních celních sazeb. Aby se zajistilo vhodné vymáhání antidumpingových cel, nepoužijí se celostátní úrovně sazeb pouze na nespolupracující vývozce, ale i na společnosti, které v období šetření neměly žádný vývoz. Poslední jmenované společnosti však mají možnost, pokud splní požadavky čl. 11 odst. 4 druhý pododstavec základního nařízení, předložit žádost pro přezkum podle tohoto článku, aby byle jejich situace individuálně posouzena.
(239)
Co se týče určení prahové hodnoty uhlíkového ekvivalentu celním úřadem na hranici Společenství, lze určení hodnoty uhlíkového ekvivalentu provést nepřímo, ověřením jedenácti kódů KN, pod nimiž je dotčený výrobek zařazen. Během dotčeného období tvořily 99,9 % všeho dovozu dotčeného výrobku ocelové trubky a duté profily s hodnotou uhlíkového ekvivalentu pod hranicí 0,86. Proto se má za to, že by se všechny ocelové trubky a duté profily dovážené z dotčených zemí pod jedenácti kódy KN měly považovat za dotčený výrobek, kromě velmi vzácných případů, kdy je dovozce schopen předložením osvědčení prokázat, že hodnota uhlíkového ekvivalentu dováženého zboží přesahuje hranici 0,86.
7.3. Žádost o výjimku
(240)
Jeden z dovozců dovážející takzvané „certifikované ocelové trubky a duté profily“ do Společenství navrhl, aby jeho společnost byla osvobozena od použití antidumpingového cla. Společnost však neuvedla žádné důvody, na jejichž základě by bylo oprávněné provést takovou individuální výjimku. Mělo by být poznamenáno, že tento dovozce dovážel dumpingové ocelové trubky a duté profily, které způsobily újmu výrobnímu odvětví Společenství, a že proto nebyl žádný důvod udělit této společnosti jakoukoli individuální výjimku. Dále se má za to, že osvobození tohoto dovozce od antidumpingových cel by bylo základem nepřiměřeně velkého rizika obcházení těchto opatření. Vzhledem k tomu, že certifikované duté profily lze použít mnoha různými způsoby, totiž nelze dostatečně zajistit, že by tento dovoz byl používán pouze na stavbách v Itálii.
7.4. Žádost o částečné pozastavení
(241)
Po zveřejnění konečných zjištění požádal jeden z dovozců o částečné pozastavení cel na určitý dovoz dotčeného výrobku vyráběného ruským vyvážejícím výrobcem TMK, zařazeného pod kódem KN 7304 39 92 a certifikovaného italským ministerstvem veřejných prací pro použití na veřejných konstrukcích v Itálii, na dobu devíti měsíců (s možností prodloužení o dalších dvanáct měsíců).
(242)
Dovozce namítal, že částečné pozastavení by bylo oprávněné na základě zájmu Společenství podle čl. 14. odst. 4 základního nařízení. Bylo uvedeno, že bez částečného pozastavení opatření by dovozce zastavil dodávky certifikovaných dutých profilů, čímž by v Itálii byla jen jedna společnost vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, což by zavedlo monopol.
(243)
Dovozce uvedl, že částečné pozastavení opatření by nezpůsobilo žádnou újmu uvedenému jedinému výrobci ve Společenství, protože jeho objem výroby certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů údajně pokrývá přibližně dvě třetiny roční poptávky po certifikovaných ocelových trubkách a dutých profilech v Itálii. Dovozce dále uvedl, že částečné pozastavení by mohly snadno sledovat italské celní orgány prostým ověřením certifikačních dokumentů, které musí být předloženy na celnici při každém dovozu.
(244)
Pokud jde o argument, že nečástečné pozastavení by způsobilo vznik monopolu na trhu Společenství, je poznamenáno, že zatímco během období šetření existovali v Itálii dva výrobci vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, od konce roku 2005 skutečně zůstává jen jedna společnost. Lze však dokázat, že během období šetření dumpingový dovoz certifikovaných dutých profilů z Ruska snižoval ceny certifikovaných dutých profilů vyráběných výrobním odvětvím Společenství do té míry, že výrobci ve Společenství nebyli schopni tomuto dumpingovému dovozu konkurovat a následně museli výrobu certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů ukončit nebo výrazně omezit. Vzhledem k tomu, že skutečnost, že na trhu Společenství zůstal jediný výrobce ve Společenství vyrábějící certifikované ocelové trubky a duté profily, byla vlastně důsledkem dumpingového dovozu certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů z Ruska, byl argument, že částečné pozastavení cel nezpůsobí výrobnímu odvětví Společenství žádnou újmu, zamítnut. Naopak se doufá, že uložení cel povede ke zvýšení hospodářské soutěže a opětovnému vstupu na trh Společenství pro výrobce certifikovaných dutých profilů.
(245)
Zatímco se uznává, že sledování částečného pozastavení by bylo v podstatě snadné prostřednictvím celních orgánů Itálii, požadované částečné pozastavení muselo být také zamítnuto ze stejných důvodů jako žádost o výjimku uvedená výše v 240. bodě odůvodnění. Udělení částečného pozastavení opatření pro jednoho dovozce by znamenalo nepřiměřeně vysoké riziko obcházení, neboť certifikované ocelové trubky a duté profily dovážené touto společností by mohly být použit i pro jiné účely než na stavbách v Itálii.
7.5. Závazky
(246)
Stejný dovozce navrhl, že by od jeho dodávajícího ruského vyvážejícího výrobce měl být přijat závazek. Závazek by stanovoval dovozní objem, na který by se nevztahovalo clo, s množstevním stropem. Dovozce navrhoval, že by byly dovážené výrobky do určitého množství používány pouze na veřejných stavebních projektech v Itálii. Proto by tento dovoz nezpůsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství. Dále by ve Společenství byla nedostatečná dodávka certifikovaných ocelových trubek a dutých profilů. Mělo by však být poznamenáno, že v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení mohou závazky nabídnout pouze vyvážející výrobci, nikoli dovozci. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(247)
Po zveřejnění základních údajů a úvah, na jejichž základě bylo v úmyslu doporučit uložení konečných antidumpingových cel, většina vyvážejících výrobců v dotčených zemích nabídla cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(248)
Dotčený výrobek je však charakterizován podstatným množstvím typů výrobků s některými vlastnostmi, které nelze při dovozu snadno rozeznat. Tím je prakticky nemožné zavést pro každý typ výrobku minimální ceny, které by byly smysluplné a Komise a celní orgány členských států dovozu by je mohly patřičně sledovat. Mimo to dotčený výrobek v posledních letech vykazoval značnou pohyblivost cen, a tudíž není příliš vhodný pro závazek o pevné ceně na delší časové období. Pohyblivost cen je důsledkem pohyblivosti cen surovin, jmenovitě kovových sochorů, ingotů nebo ocelového šrotu, jež tvoří velkou, ale variabilní složku výrobních nákladů. Pokud by byly minimální dovozní ceny indexovány podle ceny jedné ze surovin, musely by být zavedeny různé vzorce indexování pro podskupiny výrobků, což by učinilo určování parametrů vzorce indexování a sledování závazků nesmírně složitým.
(249)
Kromě toho se připomíná, že v minulosti byly přijímány závazky pro některé výrobky spadající mezi výdobky podle definice tohoto šetření. Tyto závazky byly založeny na principu, že ceny skupiny výrobků byly v souladu s cenovou strukturou používanou ve Společenství, ukázalo se však, že bylo pro Komisi velmi obtížné je sledovat, anebo zezpůsobily zvýšení cen na úroveň nepůsobící újmu, která by znovu zavedla spravedlivý obchod na trhu Společenství (15).
(250)
Mimo to v mnoha případech nebyla navrhovaná klasifikace výrobků dostatečně podrobná, aby umožnila řádné sledování, nebo navržená cenová úroveň neumožňuje odstranění dumpingu působícího újmu.
(251)
Vzhledem k výše uvedenému, zejména k obtížím při sledování různých minimálních cen, se má za to, že závazky v zásadě nefungují. Avšak vzhledem k nadcházejícímu přistoupení Rumunska do Společenství budou mít opatření vůči Rumunsku omezené trvání. Proto jsou rizika obcházení minimálních dovozních cen rumunskými vývozci i možnost významných cenových změn časově omezené. Komise proto rozhodnutím 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 (16) o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících mimo jiné z Rumunska, nabídku závazku rumunských vyvážejících výrobců přijala. Uvedené rozhodnutí stanoví podrobněji důvody pro přijetí tohoto závazku. Komise uznává, že nabídka závazku odstraňuje poškozující účinek dumpingu a značně snižuje riziko obcházení.
(252)
Aby byly Komise a celní orgány dále schopny účinně sledovat plnění závazku společnostmi, je osvobození od antidumpingového cla při předložení žádosti o uvolnění do volného oběhu příslušným celním orgánům podmíněno i) předložením závazkové faktury, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedená v příloze I, ii) skutečností, že jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství, a iii) skutečností, že zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře. Pokud nejsou tyto podmínky splněny, bude v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu uloženo příslušné antidumpingové clo.
(253)
Kdykoli Komise po jeho porušení zruší podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení přijetí závazku, a to odkazem na konkrétní transakci a prohlášením příslušných faktur za neplatné, vznikne v okamžiku přijetí prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu těchto transakcí celní dluh.
(254)
Dovozci by si měli být vědomi, že jako běžné obchodní riziko může celní dluh vzniknout v okamžiku přijetí prohlášení s návrhem na uvolnění do volného oběhu, jak je popsáno ve 252. a 253. bodě odůvodnění, i pokud byl závazek nabídnutý výrobcem, od nějž nakupovali, přímo nebo nepřímo, Komisí přijat.
(255)
Podle čl. 14 odst. 7 základního nařízení by proto celní orgány měly bezodkladně uvědomit Komisi, kdykoli zjistí jakékoli skutečnosti poukazující na porušení závazku.
(256)
Z výše uvedených důvodů shledala Komise závazky nabídnuté rumunskými vyvážejícími výrobci přijatelnými a dotčeným společnostem byly sděleny podstatné skutečnosti, úvahy a povinnosti, na nichž je přijetí závazku založeno. Z výše uvedených důvodů jsou však závazky nabídnuté ruskými a ukrajinskými vyvážejícími výrobci nepřijatelné.
(257)
Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo odvolání závazku nebo v případě podezření z porušení může být v souladu s čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení uloženo antidumpingové clo.
7.6. Závěry týkající se dvou prozatímních přezkumů a stávajících opatření
(258)
Připomíná se, že, jak je uvedeno v 3. bodě odůvodnění, byly z vlastního podnětu Komise zahájeny dva prozatímní přezkumy, aby se umožnila případná změna nebo zrušení platných konečných antidumpingových opatření na dovoz výrobků podle původní definice z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny.
(259)
Na základě zjištění tohoto šetření by měla být uložena opatření na dovoz ocelových trubek a dutých profilů, jak jsou definovány v 17. bodě odůvodnění, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny. Protože dotčený výrobek tak, jak je definován v oddílu 2.1, zahrnuje také výrobky podle definice již existujícího opatření, není již další ukládání opatření uložených na výrobek podle původní definice nařízeními (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000 vhodné, a proto by tato nařízení, ve znění pozdějších předpis, měla být zrušena.
(260)
Stejně tak by již zmíněné prozatímní přezkumy, stejně jako prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené v listopadu 2002 a uvedené v oddíle 1.2, měly být ukončeny.
(261)
Dále se nařízení (ES) č. 1866/2005, kterým se prodlužuje částečné pozastavení opatření na výrobek podle původní definice z Chorvatska a Ukrajiny, po zrušení nařízení (ES) č. 348/2000 stává nepotřebným,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, kruhového průřezu, s vnějším průměrem nejvýše 406,4 mm, s hodnotou uhlíkového ekvivalentu (CEV) nejvýše 0,86 podle vzorce a chemického rozboru Světového svářečského institutu (IIW) (17), kódů KN ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 a ex 7304 59 93 (18) (kódy TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 a 7304599320), pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny se ukládá konečné antidumpingové clo.
Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením výrobků uvedených výše a vyrobených společnostmi uvedenými níže se stanoví takto:
Země
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Chorvatsko
Všechny společnosti
29,8 %
Rumunsko
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
A738
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
A739
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
A740
Všechny ostatní společnosti
17,8 %
A999
Rusko
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant a Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
A741
Všechny ostatní společnosti
35,8 %
A999
Ukrajina
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
A742
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube and OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
A743
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
A744
Všechny ostatní společnosti
25,7 %
A999
Bez ohledu na první pododstavec se konečné antidumpingové clo nepoužije na dovezené výrobky propuštěné do volného oběhu podle článku 2.
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovážené výrobky, na něž bylo předloženo prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu, fakturované společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedena v rozhodnutí 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 (19) ve znění pozdějších předpisů, jsou osvobozeny od antidumpingového cla uloženého podle článku 1 pod podmínkou, že
-
jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství,
-
k těmto dováženým produktům je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze tohoto nařízení, a
-
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká přijetím prohlášení s návrhem na uvolnění zboží do volného oběhu,
-
pokud se ve vztahu k dováženým výrobkům popsaným v odstavci 1 zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci, nebo
-
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení nařízením nebo rozhodnutím, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Zrušují se nařízení (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000.
Článek 4
Prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu ocelových trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny, zahájené v březnu 2005, se ukončují.
Prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti zahájené v listopadu 2002 a potvrzené 20. bodem odůvodnění nařízení (ES) č. 1322/2004 se ukončují.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 27. června 2006.
REGLAMENTO (CE) N o 954/2006 DEL CONSEJO
de 27 de junio de 2006
por el que se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinados tubos sin soldadura de hierro o acero, originarias de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania, se derogan los Reglamentos (CE) no 2320/97 y (CE) no 348/2000 del Consejo, se dan por concluidas las reconsideraciones provisionales y por expiración de los derechos antidumping sobre las importaciones de determinados tubos sin soldadura de hierro o acero sin alear, originarias, entre otros países, de Rusia y Rumanía y se dan por concluidas la reconsideraciones provisionales de los derechos antidumping sobre las importaciones de determinados tubos sin soldadura de hierro o acero sin alear, originarias, entre otros países, de Rusia y Rumanía y de Croacia y Ucrania
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 384/96 del Consejo, de 22 de diciembre de 1995, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea (1) («el Reglamento de base»), y en particular sus artículos 8 y 9 y su artículo 11, apartados 2 y 3,
Vista la propuesta presentada por la Comisión previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
1.1. Inicio
(1)
El 31 de marzo de 2005, la Comisión comunicó mediante un anuncio («anuncio de inicio»), publicado en el Diario Oficial de la Unión Europea (2), el inicio de un procedimiento antidumping relativo a las importaciones en la Comunidad de determinados tubos sin soldadura, de hierro o acero («definición ampliada del producto»), originarias de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania, y el inicio de dos reconsideraciones provisionales de los derechos antidumping sobre las importaciones de determinados tubos sin soldadura, de hierro o acero sin alear («definición original del producto») originarias, entre otros países, de Rusia y Rumanía y de Croacia y Ucrania.
(2)
El procedimiento antidumping se inició a raíz de una denuncia presentada el 14 de febrero de 2005 por el Comité de Defensa de de la industria de tubos de acero sin soldadura de la Unión Europea («el denunciante») en nombre de productores que representan una proporción importante, en este caso más del 50 %, de la producción comunitaria total de la definición ampliada del producto. La denuncia incluía pruebas de dumping respecto a dicho producto y del importante perjuicio resultante que se consideraron suficientes para justificar el inicio de un procedimiento.
(3)
Las reconsideraciones provisionales fueron iniciadas por la Comisión por iniciativa propia, de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base, para permitir cualquier modificación o derogación que sean necesarias de las medidas antidumping definitivas establecidas por los Reglamentos (CE) no 2320/97 (3) y (CE) no 348/2000 del Consejo (4), relativos a las importaciones de la definición original del producto originarias, entre otros países, de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania («las medidas definitivas»). Puede ser necesario realizar una modificación o una derogación en caso de que se determine que deben establecerse medidas sobre la definición ampliada del producto, ya que los productos para los que se han establecido medidas mediante los Reglamentos (CE) no 2320/97 y (CE) no 348/2000 responden a la definición ampliada del producto.
1.2. Medidas vigentes relativas a la definición original del producto
(4)
El Reglamento (CE) no 2320/97 estableció derechos antidumping sobre las importaciones de la definición original del producto, originarias, entre otros países, de Rumanía y Rusia. Mediante las Decisiones 97/790/CE (5) y 2000/70/CE de la Comisión (6) se aceptaron los compromisos de exportadores, entre otros países, de Rumanía y Rusia. Mediante el Reglamento (CE) no 1322/2004 del Consejo (7), se decidió dejar de aplicar las medidas en vigor sobre las importaciones de la definición original del producto de Rumanía y Rusia, por una cuestión de prudencia relacionada con un comportamiento anticompetitivo de determinados productores comunitarios en el pasado [véanse los considerandos 9 y siguientes del Reglamento (CE) no 1322/2004]. El considerando 20 de dicho Reglamento confirmó las reconsideraciones provisionales y por expiración iniciadas mediante el anuncio respectivo (8) en noviembre de 2002, que deberán seguir en curso hasta que se disponga de nueva información que permita realizar una evaluación de cara al futuro basándose en datos que, en ningún caso, puedan estar afectados por la conducta anticompetitiva.
(5)
A raíz de una investigación de reconsideración realizada de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base, el Consejo, mediante el Reglamento (CE) no 258/2005 (9), modificó las medidas definitivas establecidas mediante el Reglamento (CE) no 348/2000, revocó la posibilidad de exención de los derechos previstos en el artículo 2 de dicho Reglamento y estableció un derecho antidumping del 38,8 % sobre las importaciones de la definición original del producto originarias de Croacia y un derecho antidumping del 64,1 % sobre las importaciones de la definición original del producto originarias de Ucrania, a excepción de las importaciones de Dnepropetrovsk Tube Works («DTW»), que están sujetas a un derecho antidumping del 51,9 %.
(6)
Mediante la Decisión 2005/133/CE (10), la Comisión suspendió parcialmente las medidas definitivas durante un período de nueve meses, con efecto a partir del 18 de febrero de 2005. La suspensión parcial fue ampliada durante un año más mediante el Reglamento (CE) no 1866/2005 del Consejo (11). Por lo tanto, los derechos vigentes son los establecidos mediante el Reglamento (CE) no 348/2000, es decir, el 23 % en el caso de Croacia y el 38,5 % en el caso de Ucrania.
1.3. Medidas provisionales
(7)
Dada la necesidad de seguir examinando determinados aspectos de la investigación y también debido a su interrelación con las reconsideraciones provisionales y por expiración mencionadas en la sección 1.2 anterior, se decidió continuar la investigación sin establecer medidas provisionales.
1.4. Partes afectadas por el procedimiento
(8)
La Comisión comunicó oficialmente el inicio del procedimiento a los productores exportadores de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania, los importadores o comerciantes, los usuarios, los proveedores y las asociaciones notoriamente afectados, así como a los representantes de los países exportadores afectados y los productores comunitarios denunciantes y otros productores comunitarios notoriamente afectados. Se brindó a las partes interesadas la oportunidad de dar a conocer sus opiniones por escrito y de solicitar ser oídas en el plazo fijado en el anuncio de inicio.
(9)
A la vista del gran número de productores exportadores rusos y ucranianos enumerados en la denuncia, el gran número de importadores comunitarios del producto afectado y el gran número de productores comunitarios que apoyaron la denuncia, en el anuncio de inicio se previó la posibilidad de recurrir al muestreo para la determinación del dumping y el perjuicio, de conformidad con el artículo 17 del Reglamento de base.
(10)
Para que la Comisión pudiera decidir si sería necesario un muestreo y, en caso afirmativo, seleccionar una muestra, se pidió a todos los productores exportadores de Rusia y Ucrania, y a todos los importadores y productores comunitarios que se dieran a conocer a la Comisión y que proporcionaran, según lo especificado en el anuncio de inicio, información básica sobre sus actividades relacionadas con el producto afectado durante el período de investigación (1 de enero de 2004 a 31 de diciembre de 2004).
1.4.1. Muestreo de los exportadores/productores
(11)
Una vez examinada la información presentada por los productores exportadores rusos y ucranianos y, habida cuenta de que en ambos países la mayoría de las empresas pertenece a grandes grupos productores, se decidió que el muestreo no era necesario por lo que se refiere a Rusia y Ucrania.
1.4.2. Muestreo de la industria y los importadores comunitarios
(12)
En cuanto a los productores comunitarios, de conformidad con el artículo 17 del Reglamento de base, se seleccionó una muestra basada en el mayor volumen representativo de producción y ventas de los productores comunitarios que pueda investigarse razonablemente en el tiempo disponible. Basándose en la información facilitada por los productores comunitarios, la Comisión seleccionó cinco empresas establecidas en cuatro Estados miembros diferentes. Uno de los productores comunitarios originariamente incluidos en la muestra no cooperó posteriormente y fue sustituido por otro productor comunitario. En cuanto al volumen de producción, las cinco empresas incluidas en la muestra representaban el 49 % de la producción comunitaria total. De conformidad con el artículo 17, apartado 2, del Reglamento de base, se consultó a las partes afectadas y éstas no plantearon objeción alguna. Además, se pidió a los restantes productores comunitarios que facilitaran cierta información de carácter general para el análisis del perjuicio. Teniendo en cuenta el reducido número de respuestas recibidas por los importadores, se decidió que el muestreo de los importadores no era necesario.
1.5. Formularios de solicitud de trato de economía de mercado y de trato individual
(13)
Para que los productores exportadores de Ucrania que así lo desearan pudieran presentar una solicitud de trato de economía de mercado o de trato individual, la Comisión envió formularios de solicitud a los productores exportadores ucranianos notoriamente afectados. Se recibieron solicitudes de trato de economía de mercado, o de trato individual en caso de que la investigación estableciera que no se cumplían las condiciones para la concesión del primero, de tres grupos de productores exportadores y sus empresas vinculadas.
1.6. Cuestionarios
(14)
La Comisión envió cuestionarios a todas las partes notoriamente afectadas y a todas las demás empresas que se dieron a conocer en los plazos establecidos en el anuncio de inicio. Se recibieron respuestas de tres productores exportadores rumanos así como de sus dos empresas vinculadas, de dos grupos de productores exportadores rusos así como de cinco empresas vinculadas, tres de las cuales establecidas en la Comunidad, y de tres grupos de productores exportadores ucranianos y sus empresas vinculadas. Cinco productores comunitarios respondieron también al cuestionario. Si bien seis importadores contestaron al formulario de muestreo, sólo tres cooperaron rellenando el cuestionario por completo. Otro importador aceptó que se realizase una visita de inspección en sus locales, a pesar de no haber respondido al cuestionario.
(15)
La Comisión recogió y verificó toda la información que consideró necesaria para la determinación del dumping, el perjuicio resultante y el interés de la Comunidad. Se llevaron a cabo inspecciones in situ en los locales de las siguientes empresas:
Productores comunitarios:
-
Dalmine SpA, Bergamo, Italia
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Alemania
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, España
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Francia
-
V & M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Alemania
Productores exportadores de Rumanía
-
S.C. T.M.K. - Artrom S.A., Slatina
-
S.C. Silcotub S.A., Zalau
-
S.C. Mittal Steel Roman S.A., Roman
Productores exportadores de Rusia:
-
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company («Volzhsky»), Volzhsky
-
Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works («Tagmet»), Taganrog
-
Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works («Pervouralsky»), Pervouralsk
-
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant («Chelyabinsk»), Chelyabinsk
Empresa vinculada en Rusia
-
CJSC Trade House TMK, Moscú
Productores exportadores de Ucrania
-
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube, Nikopol
-
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist (Yutist), Nikopol
-
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works (DTW), Dnepropetrovsk
-
OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant (NTRP), Dnepropetrovsk
Operador comercial vinculado de Ucrania
-
SPIG Interpipe, Dnepropetrovsk, vinculada a NTRP y Niko Tube
Operador comercial vinculado de Suiza
-
SEPCO S.A., Lugano, vinculado a NTRP y Niko Tube
Importador vinculado
-
Sinara Handel GmbH, Colonia, vinculado a Artrom
Importadores no vinculados
-
Thyssen Krupp Energostal S.A., Torun, Polonia
-
Assotubi S.P.A., Cesena, Italia
-
Bandini Sider S.R.L., Imola, Italia
1.7. Período de investigación
(16)
La investigación sobre el dumping y el perjuicio abarcó el período comprendido entre el 1 de enero de 2004 y el 31 de diciembre de 2004 («período de investigación»). El análisis de las tendencias pertinentes para la evaluación del perjuicio cubrió desde el 1 de enero de 2001 hasta el final del período de investigación («período considerado»).
2. PRODUCTO AFECTADO Y PRODUCTO SIMILAR
2.1. Producto afectado
(17)
El producto afectado consiste en determinados tubos sin soldadura de hierro o acero, de sección circular, de diámetro exterior inferior o igual a 406,4 mm, con un valor de carbono equivalente (CEV) igual o inferior a 0,86 según la fórmula y el análisis químico del Instituto Internacional de la Soldadura (IIW). El producto afectado está clasificado actualmente en los códigos NC ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 y ex 7304 59 93 (12) (códigos TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 y 7304599320).
(18)
El producto afectado se utiliza en una gran variedad de aplicaciones, como los tubos para la conducción de líquidos, para pilotes de construcción, para aplicaciones mecánicas, tubos de gas, tubos de caldera y tubos de sondeo para la industria petrolera (denominados «OCTG») de perforación, de revestimiento y de producción.
(19)
Los tubos sin soldadura tienen formas muy distintas cuando se entregan a los usuarios. Por ejemplo, pueden galvanizarse, roscarse, entregarse como «tubos verdes» (es decir, sin tratamiento térmico), tener extremos especiales, presentar secciones diferentes, o cortarse o no al tamaño adecuado. No existen tamaños estándar generalizados para los tubos, lo que explica por qué la mayoría de los tubos sin soldadura se fabrican según los deseos del cliente. Normalmente, estos tubos se conectan mediante soldaduras. Sin embargo, en casos especiales pueden conectarse mediante sus roscas o utilizarse por separado, si bien siguen siendo soldables. La investigación puso de manifiesto que todos los tubos sin soldadura comparten las mismas características físicas, químicas y técnicas básicas y las mismas aplicaciones básicas.
(20)
La definición del producto objeto de este procedimiento fue impugnada por algunas partes interesadas. En primer lugar, algunas partes alegaron que algunos tipos de productos incluidos en la descripción del producto presentan distintas características mecánicas y químicas básicas (véanse los considerandos 21 a 26). En segundo lugar, en algunas alegaciones se cuestionaba el uso del criterio de soldabilidad y del umbral CEV (valor de carbono equivalente), que están relacionados (véanse los considerandos 27 a 36). Además, una parte solicitó que los denominados «tubos sin soldadura certificados» no entren en la definición del producto (véase el considerando 37).
(21)
Se alegó que algunos tipos del producto incluidos en la descripción del mismo, a saber, los OCTG y los tubos de gas tendrían características mecánicas y químicas básicas y usos finales diferentes respecto a los demás tubos sin soldadura y que no serían intercambiables.
(22)
El producto, tal como se ha definido, consta de distintos tipos de productos. No obstante, se considerará que los tipos de productos que entran en segmentos diferentes (incluidos los extremos inferior y superior) constituyen un solo producto en caso de que no existan líneas divisorias claras entre los distintos segmentos, es decir, en caso de que haya un cierto grado de solapamiento y competencia entre segmentos contiguos. Es el caso en el presente procedimiento, ya que se presentaron pruebas de que los tubos aleados y sin alear objeto de la investigación podían utilizarse para los mismos usos finales y de que no existen líneas divisorias claras ni dentro de las categorías de tubos sin alear ni de las de tubos aleados.
(23)
En cuanto a los OCTG y los tubos de gas, la investigación mostró que tienen, entre otras cosas, características químicas comparables a los demás tipos de tubos sin soldadura, ya que entran dentro del umbral de 0,86 CEV. Por otra parte, comparten otras características básicas con los demás tipos de productos, como el diámetro exterior y el grosor de las paredes.
(24)
En cuanto a los usos finales de los OCTG y los tubos de gas, determinados productores exportadores adujeron que ambos se utilizarían en diversas aplicaciones y no serían intercambiables con los demás tipos de tubos sin soldadura. A este respecto, se constató que los tubos lisos OCTG clasificados en el código NC 7304 21 00, que se utilizan actualmente en el sector de la construcción son intercambiables con otros tubos de acero sin alear clasificados actualmente en el código NC 7304 39 58. Por tanto, existe al menos un solapamiento parcial respecto al uso final de los distintos tipos de tubos sin soldadura.
(25)
Teniendo en cuenta todo lo anterior, se rechaza la alegación de que los OCTG y los tubos de gas, por una parte, y otros tipos de tubos sin soldadura, por otra, no son intercambiables.
(26)
Otro productor exportador alegó que el CEV no era una característica química del producto, porque no está directamente relacionado con la composición química de un tubo sin soldadura, sino que es una de sus funciones. Si bien es cierto que el CEV es el resultado de una fórmula, ésta está directamente relacionada con la composición química del producto y permite comparar los distintos grados de acero por lo que se refiere a la soldabilidad. El CEV no está relacionado con ninguna característica técnica o mecánica del acero y sólo depende de su composición química. Teniendo esto en cuenta, se considera que el CEV es una característica química de los productos y se rechazó la alegación.
(27)
Algunas partes adujeron que el criterio de la soldabilidad como tal es irrelevante respecto al producto afectado, ya que se afirma que nunca será necesario soldar una parte importante de los productos incluidos en la definición del producto (los tubos roscados y los OCTG). Por tanto se alegó que, al recurrir a la soldabilidad como criterio, productos diferentes eran considerados artificialmente como un solo producto.
(28)
En primer lugar, conviene señalar que la soldabilidad es, en efecto, una característica química y técnica (puesto que depende de la composición química del tipo de acero) común para todos los tubos sin soldadura. El hecho de que la mayoría de los tubos sin soldadura se conecten mediante soldaduras es una característica esencial para la definición del producto. En segundo lugar, respecto a los tubos roscados y los OCTG que normalmente no se sueldan, la investigación mostró que, no obstante, siguen siendo soldables y, por tanto, también comparten esta característica química y técnica básica. Por otra parte, no puede excluirse la posibilidad de que los tubos sin soldadura roscados o roscables y los OCTG se transformen en tubos sin soldadura soldables simplemente suprimiendo la rosca. En particular, por lo que se refiere a los OCTG, existen pruebas de que el mismo tubo puede clasificarse en dos categorías diferentes (e incluso códigos NC), dependiendo sólo de su aplicación final, es decir, de su aplicación en los sectores de la construcción o de la extracción de petróleo. Por último, se constató que determinadas importaciones procedentes de los países afectados que habían sido clasificadas como OCTG no habían sido utilizadas en el sector del petróleo o el gas.
(29)
Un exportador adujo que, con arreglo a las normas europeas, sólo un grado de acero es adecuado para los tubos roscables y que, de este modo, estos productos podían distinguirse de otros tubos sin soldadura. Sin embargo, del análisis de las distintas normas vigentes respecto a los OCTG en particular, se desprende que existe más de un grado de acero que pueda utilizarse para fabricar tubos roscables.
(30)
Habida cuenta de lo anterior, se considera que la soldabilidad de los tubos sin soldadura es un criterio adecuado para definir el producto. Por tanto, se rechaza el argumento de que la definición del producto propuesta agrupa distintos productos de forma artificial.
(31)
Se alegó que el umbral del CEV no era un criterio que permitiera definir el producto, ya que no era un criterio adecuado para determinar la soldabilidad de distintos tipos de tubos sin soldadura.
(32)
La investigación puso de manifiesto que el CEV es, de hecho, un indicador que está directamente relacionado tanto con la composición química del acero como con su soldabilidad. Un CEV elevado no sólo significa que el acero contiene más carbono y está más aleado, sino también que es más difícil de soldar. Por otra parte, un valor del CEV inferior significa que el acero es menos rico en carbono y/o está menos aleado, y también que es más fácil de soldar. Es decir, las condiciones de soldadura variarán en función del CEV. Un acero con un CEV de 0,86 requerirá ya unas condiciones de soldadura especiales y, por tanto, normalmente no se soldará. Así pues, dado que el CEV es un indicador de la soldabilidad, el umbral del CEV se consideró un criterio pertinente para definir el producto.
(33)
Un productor exportador alegó que el CEV no era más que una de las numerosas características químicas, técnicas y mecánicas del acero y, por tanto, no podía utilizarse por sí solo para definir el producto. A este respecto, cabe decir que el CEV se considera un criterio adecuado para definir el producto. Por otra parte, como indica la definición del producto, el CEV no es el único criterio utilizado. Por último, pero no por ello menos importante, la comparabilidad de los tipos de productos se realizó sobre una base más detallada, teniendo en cuenta las distintas características del producto (por ejemplo, las dimensiones y el tratamiento térmico).
(34)
Por otra parte, algunas partes interesadas alegaron que el umbral CEV de 0,86 se estableció de forma arbitraria, ya que, según ellas, el límite para soldar con facilidad es inferior a 0,86. No obstante, el valor CEV de 0,86 no está relacionado con la facilidad para soldar. En efecto, la industria comunitaria denunciante adujo que representa el CEV máximo para un acero sin alear que pueda utilizarse en tubos sin soldadura con arreglo a las normas europeas, y proporcionó pruebas de ello.
(35)
Por tanto, se llegó a la conclusión de que tanto el uso del CEV como el umbral definido de 0,86 abarcan una gama de productos que pueden ser considerados un solo producto, si bien se excluyen de la definición, por ejemplo, los tubos de acero inoxidable o los cojinetes de bolas, que presentan CEV superiores a 0,86.
(36)
Teniendo en cuenta todo lo anterior, se mantuvo el umbral del CEV propuesto por el solicitante en la definición del producto afectado.
(37)
Uno de los importadores comunitarios alegó que los denominados «tubos sin soldadura certificados» no deben entrar dentro de la definición del producto. Estos tubos sin soldadura se producen con arreglo a un procedimiento certificado aprobado por el Ministerio de Obras Públicas de Italia y se utilizan para obras de consolidación de proyectos de construcción en dicho país. Sin embargo, se estableció que todos los tipos del producto afectado, incluidos los tubos sin soldadura certificados, tenían las mismas características físicas, químicas y técnicas básicas y los mismos usos finales. No se halló ninguna prueba que llevase a la conclusión de que dichos tubos certificados son un producto distinto y, por tanto, deben excluirse del ámbito de aplicación de las medidas (la empresa tampoco facilitó ninguna prueba). Por lo tanto, se rechazó la alegación.
(38)
De acuerdo con lo anterior, se llegó a la conclusión de que todos los tubos sin soldadura, sean cuales sean los distintos tipos del producto, constituyen un solo producto a los efectos del presente procedimiento, ya que tienen las mismas características físicas, químicas y técnicas básicas y los mismos usos básicos.
2.2. Producto similar
(39)
Se llegó a la conclusión de que el producto exportado a la Comunidad procedente de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania, el producto fabricado y vendido en el mercado interior de estos países, y el producto producido y vendido en la Comunidad por los productores comunitarios tenían las mismas características físicas, técnicas y químicas básicas, así como los mismos usos, por lo que se consideran productos similares con arreglo a lo dispuesto en el artículo 1, apartado 4, del Reglamento de base.
3. DUMPING
3.1. Metodología general
(40)
La metodología general establecida en lo sucesivo se ha aplicado a todos los productores exportadores que han cooperado en Croacia, Rumanía y Rusia, y a los productores exportadores ucranianos a los que se concedió el trato de economía de mercado. En la presentación de las conclusiones sobre el dumping correspondientes a cada uno de los países afectados sólo se describe, por consiguiente, lo que es específico para cada país exportador.
3.1.1. Valor normal
(41)
De conformidad con el artículo 2, apartado 2, del Reglamento de base, se examinó en primer lugar para cada productor exportador que había cooperado si sus ventas del producto afectado en el mercado interior eran representativas, es decir, si el volumen total de estas ventas representaba al menos el 5 % del volumen total de las ventas de exportación del productor a la Comunidad. La Comisión identificó posteriormente los tipos del producto afectado vendidos en el mercado interior por las empresas cuyas ventas totales en dicho mercado eran representativas que fueran idénticos o directamente comparables con los tipos vendidos para su exportación a la Comunidad.
(42)
Para cada uno de los tipos vendidos por los productores exportadores en su mercado interior que resultaron ser directamente comparables con el tipo del producto afectado vendido para su exportación a la Comunidad, se determinó si las ventas en el mercado interior eran suficientemente representativas a efectos de lo dispuesto en el artículo 2, apartado 2, del Reglamento de base. Las ventas en el mercado interior de un tipo determinado del producto afectado se consideraron suficientemente representativas cuando el volumen total de las ventas internas de dicho tipo durante el período de investigación equivalía al 5 % o más del volumen total de ventas del tipo comparable del producto afectado exportado a la Comunidad.
(43)
Seguidamente, se examinó si las ventas interiores en cantidades representativas de cada tipo del producto afectado podían considerarse efectuadas en el curso de operaciones comerciales normales con arreglo al artículo 2, apartado 4, del Reglamento de base, determinando la proporción de ventas rentables, realizadas en el mercado interior, del tipo del producto en cuestión a clientes independientes.
(44)
En caso de que el volumen de ventas del tipo del producto pertinente, vendido a un precio neto igual o superior al coste de producción calculado, representara más del 80 % de su volumen total de ventas, y su precio medio ponderado fuera igual o superior al coste de producción, el valor normal se basó en el precio real en el mercado interior, calculado como media ponderada de los precios de todas las ventas en dicho mercado durante el período de investigación, con independencia de que fueran rentables o no. En caso de que el volumen de ventas rentables de un tipo del producto representara un 80 % o menos del volumen total de ventas de dicho tipo, o de que el precio medio ponderado de dicho tipo fuera inferior al coste de producción, el valor normal se basó en el precio real en el mercado interior, calculado como media ponderada de las ventas rentables de dicho tipo solamente, a condición de que esas ventas representaran un 10 % o más del volumen total de ventas de ese tipo de producto. En caso de que el volumen de ventas rentables de cualquier tipo del producto representara menos del 10 % del volumen total de ventas, se consideró que el tipo en cuestión se vendió en cantidades insuficientes para que el precio en el mercado interior proporcionase una base apropiada para la determinación del valor normal.
(45)
Cuando los precios en el mercado interior de un tipo concreto del producto vendido por un productor exportador no podían utilizarse para determinar el valor normal, hubo que aplicar otro método. Para ello, la Comisión utilizó el valor normal calculado. De conformidad con el artículo 2, apartado 3, del Reglamento de base, el valor normal se calculó añadiendo a los costes de fabricación de los tipos exportados de cada exportador, ajustados en caso necesario, un porcentaje razonable en concepto de gastos de venta, generales y administrativos y un margen razonable de beneficio. En virtud del artículo 2, apartado 6, del Reglamento de base, el porcentaje de gastos de venta, generales y administrativos, y el margen de beneficios se basaron en los gastos medios de venta, generales y administrativos y el margen medio de beneficios en el curso de operaciones comerciales normales del producto similar.
3.1.2. Precio de exportación
(46)
En todos los casos en los que el producto afectado fue exportado a clientes independientes de la Comunidad, el precio de exportación se estableció con arreglo al artículo 2, apartado 8, del Reglamento de base, es decir, con arreglo a los precios de exportación efectivamente pagados o pagaderos.
(47)
Cuando la venta de exportación se había realizado a través de importadores vinculados, el precio de exportación se determinó, conforme a lo dispuesto en el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base, a partir del precio al que los productos importados se habían vendido por primera vez a un comprador independiente, debidamente ajustado en función de todos los costes soportados entre el momento de la importación y el de la venta, y de un margen razonable de gastos de venta, generales y administrativos y de beneficios. A tal efecto, se utilizaron los gastos de venta, generales y administrativos de los propios importadores vinculados. El margen de beneficio se estableció utilizando la información disponible de los importadores no vinculados que cooperaron.
3.1.3. Comparación
(48)
Se compararon el valor normal y los precios de exportación utilizando los precios en fábrica. Para garantizar una comparación ecuánime entre el valor normal y el precio de exportación, se realizaron los debidos ajustes a fin de tener en cuenta las diferencias que afectaban a los precios y su comparabilidad, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base. Se admitieron los ajustes oportunos en todos aquellos casos en que se consideró que eran razonables y exactos y que estaban justificados por pruebas contrastadas.
3.1.4. Margen de dumping para las empresas investigadas
(49)
De conformidad con el artículo 2, apartados 11 y 12, del Reglamento de base, el valor normal medio ponderado se comparó para cada productor exportador con el precio de exportación medio ponderado por cada tipo del producto.
(50)
Para los productores exportadores de los que se halló que eran empresas vinculadas, se calculó un margen medio ponderado de dumping de acuerdo con la práctica habitual de la Comisión al respecto.
3.1.5. Margen de dumping residual
(51)
Por lo que respecta a las empresas que no cooperaron, se determinó un margen de dumping residual de conformidad con el artículo 18 del Reglamento de base, sobre la base de los datos disponibles.
3.2. Croacia
3.2.1. Falta de cooperación del exportador croata
(52)
El único productor de Croacia, Mechel Željezara Ltd., liquidó su empresa en otoño de 2004. En su lugar, la Fundación Croata para la Privatización, organismo estatal encargado del proceso de privatización en Croacia, fundó una nueva entidad jurídica denominada Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o. («VCS»).
(53)
La VCS informó a la Comisión de que no podía cooperar en la investigación actual, porque su antecesor jurídico había dejado de existir formalmente y la producción de tubos sin soldadura había cesado en julio de 2004. Según la empresa, no estaba autorizada para revelar ninguna información comercial, contable o sobre producción en posesión de sus anteriores propietarios. Por tanto, como no se podía establecer el margen de dumping utilizando la propia información de la empresa, se calculó basándose en los hechos disponibles, de conformidad con el artículo 18 del Reglamento de base.
(54)
De la información presentada se desprende que VCS reanudó la producción de tubos sin soldadura en junio de 2005. La empresa puede presentar una solicitud de reconsideración provisional de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base.
3.2.2. Valor normal
(55)
A falta de cualquier otra información, el valor normal se calculó sobre la base de los hechos disponibles, es decir, de la información recogida en la denuncia.
3.2.3. Precio de exportación
(56)
El precio de exportación se calculó basándose en los datos de Eurostat correspondientes al período de investigación.
3.2.4. Comparación
(57)
De conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base, se realizaron ajustes en el precio de exportación respecto a los costes y las comisiones de los seguros, teniendo en cuenta la información recogida en la denuncia.
3.2.5. Margen de dumping
(58)
El margen de dumping, expresado en porcentaje del precio de importación cif en frontera de la Comunidad no despachado de aduana, es el siguiente:
Empresa
Margen de dumping
Valjaonica Cijevi Sisak d.o.o.
29,8 %
(59)
Habida cuenta de que VCS es el único fabricante del producto afectado en Croacia, el margen de dumping residual se fijó al mismo nivel.
3.3. Rumanía
(60)
Tres productores exportadores respondieron al cuestionario; dos de las respuestas se referían a los importadores del producto afectado en la Comunidad.
3.3.1. Valor normal
(61)
Para los tres productores exportadores, el volumen total de ventas del producto similar en el mercado interior era representativo, tal y como se define en el considerando 41. Para la mayoría de los tipos del producto, el valor normal se basó en los precios pagados o pagaderos, en el curso de operaciones comerciales normales, por clientes independientes de Rumanía. Sin embargo, para algunos tipos del producto, las ventas en el mercado interior fueron insuficientes para ser consideradas representativas o no se realizaron en el curso de operaciones comerciales normales y, por tanto, el valor normal fue calculado como se describe en el considerando 45.
3.3.2. Precio de exportación
(62)
La mayoría de las ventas de exportación de un productor exportador a la Comunidad durante el período de investigación fueron realizadas por dos importadores vinculados. Por tanto, el precio de exportación fue calculado como se describe en el considerando 46.
(63)
Dicho exportador rebatió el cálculo realizado por la Comisión y arguyó que el margen de beneficio utilizado era excesivo. Afirmó que el margen de beneficio medio calculado utilizando las cifras facilitadas por los tres importadores comunitarios no vinculados que habían cooperado no era representativo, ya que el exportador nunca había vendido productos a esas empresas. Asimismo, arguyó que las tres empresas eran más grandes que los importadores a los que vendía sus productos, que en la última investigación se había utilizado un margen de beneficio inferior y que el beneficio real de los dos importadores vinculados era inferior al índice medio de beneficio utilizado por la Comisión.
(64)
A este respecto, conviene señalar que, cuando las circunstancias lo justifiquen, la práctica seguida por las instituciones es utilizar el beneficio medio ponderado de los importadores no vinculados para el ajuste previsto en el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base. El hecho de que el exportador haya vendido realmente o no sus productos a estas empresas es irrelevante para determinar un margen de beneficio razonable de conformidad con el artículo 2, apartado 9, del Reglamento de base. Además no se presentó ninguna prueba de cómo influye el tamaño de los importadores en su índice de beneficios. Finalmente, debido a la relación entre los exportadores y sus importadores vinculados, el beneficio de estos últimos no puede utilizarse como base o como referencia en este contexto, ya que el nivel de beneficio del importador vinculado dependerá del precio de transferencia entre las partes vinculadas. Por lo tanto, se rechazó esta alegación.
(65)
Una parte importante de las ventas de exportación de otro productor exportador a la Comunidad se dirigía a dos empresas, una vinculada al exportador y otra que había estado vinculada durante parte del período de investigación. Esta última no cooperó en la investigación y, por tanto, su precio de reventa a clientes independientes de la Comunidad no fue presentado a la Comisión. Los únicos precios de exportación disponibles para las transacciones destinadas al importador que había estado vinculado al exportador durante parte del período de investigación eran los precios acordados entre el exportador y su importador vinculado. Se determinó que dichos precios equivalían a los del mercado. En efecto, una comparación de precios entre el período en el que ambas empresas estuvieron vinculadas y el período en el que ya no lo estaban mostró que no existían diferencias significativas entre los precios unitarios cobrados. Por otra parte, los precios cobrados a dicho importador vinculado se compararon con los precios cobrados a los clientes no vinculados en la CE y se comprobó que concordaban. Así pues, el precio de exportación para esas transacciones se basó en el precio de venta del productor exportador rumano a su empresa comercial vinculada.
(66)
En cuanto a las transacciones a la otra empresa vinculada, que cooperó en la investigación, se constató que el producto afectado fue transformado de nuevo por la empresa vinculada antes de que se revendiera en la Comunidad. En ese caso no se pudo determinar ningún precio de reventa del producto afectado a un cliente independiente de la Comunidad. Sin embargo, se encontraron pruebas suficientes de que el precio de transferencia entre el productor exportador rumano y su empresa vinculada en la Comunidad podía considerarse equivalente a un precio de mercado, siempre que, conforme al artículo 2, apartado 10, letra d), inciso i), del Reglamento de base, se realizara un ajuste de fases comerciales para las ventas del fabricante del equipo original (OEM). En efecto, se realizó una comparación entre los precios cobrados para todos los modelos al importador vinculado y a los importadores no vinculados. Por tanto, el precio de exportación se basaba en el precio de transferencia.
(67)
La investigación puso de manifiesto que las ventas de exportación del tercer productor exportador se realizaron directamente a clientes no vinculados en la Comunidad. Por tanto, el precio de exportación se estableció teniendo en cuenta los precios de exportación pagados realmente o pagaderos para el producto afectado cuando se vendían al primer cliente independiente en la Comunidad, como se describe en el considerando 46.
(68)
Dicho productor exportador solicitó que parte de las ventas del producto afectado a la Comunidad se excluyera del cálculo del dumping, porque la producción de determinados modelos de tubos sin soldadura había cesado en algún momento del período de investigación. Sin embargo, como se ha explicado anteriormente, la institución tiene costumbre de tener en cuenta, en el precio de exportación medio ponderado, todas las ventas del producto afectado a partes no vinculadas. Asimismo, conviene señalar que las ventas de los tipos del producto afectado tuvieron lugar durante el período de investigación en volúmenes importantes y que, además, se constató que las instalaciones para la producción de esos tipos de tubos sin soldadura no se habían desmantelado y podían reutilizarse en el futuro. Teniendo en cuenta lo anterior, se rechazó la alegación.
3.3.3. Comparación
(69)
Cuando fue necesario se realizaron ajustes, conforme al artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base, en atención a los descuentos por diferencias de cantidad, transporte, seguros, mantenimiento, descarga y costes accesorios, créditos, comisiones, y diferencias de fase comercial.
(70)
Un productor exportador solicitó ajustes por diferencias de fase comercial, por costes adicionales de logística supuestamente soportados, no para las ventas de exportación, sino para las ventas en el mercado interior, y por diferencias de cantidad. Sin embargo, el exportador no justificó la solicitud y la investigación tampoco determinó que ésta estuviera justificada. Por lo tanto, hubo que rechazarlas. Se rechazó parcialmente la solicitud de diferencias de cantidad, en la medida en que la cantidad en cuestión no pudo justificarse mediante las pruebas obtenidas sobre el terreno ni mediante la información que figura en la respuesta al cuestionario facilitada por el productor exportador.
(71)
Otro productor exportador solicitó ajustes por diferencias de inflación, cambio de divisas, fase comercial y diferencias de gastos de venta indirectos.
(72)
En cuanto a la solicitud de un ajuste de la inflación, cabe señalar que la tasa de inflación de Rumanía fue del 10,8 % durante el período de investigación, lo cual dista bastante de un nivel de hiperinflación. Dado que no se constató que la comparabilidad de los precios se hubiese visto afectada, se rechazó la solicitud. El exportador se opuso a esta conclusión y volvió a solicitar un ajuste. No obstante, no se presentó ningún nuevo argumento o prueba que rebatiese la conclusión preliminar y se confirmó la denegación de la solicitud. Asimismo, cabe señalar que se previó la posibilidad de una evaluación trimestral, pero fue rechazada por el exportador.
(73)
En cuanto al cambio de divisas, el productor exportador solicitó que se concediera un período de sesenta días para repercutir la tendencia de los tipos de cambio, conforme a lo dispuesto en el artículo 2, apartado 10, letra j), del Reglamento de base. Se constató que la citada disposición no puede aplicarse en este caso, ya que se demostró que no hubo ninguna tendencia confirmada de los tipos de cambio pertinentes durante el período de investigación, sino meras fluctuaciones de escasa amplitud. Por tanto, hubo que rechazar la solicitud y el cambio de divisas se basó, en todos los casos, en el tipo de cambio en la fecha de facturación, conforme a lo dispuesto en el artículo 2, apartado 10, letra j), del Reglamento de base.
(74)
En cuanto a la solicitud de diferencias de fase comercial, la investigación mostró que, respecto a las categorías de clientes para las que se realizó la solicitud, existieron diferencias efectivas y claras en las funciones y los precios en la fase señalada por el productor exportador. Por tanto, se aceptó la solicitud por lo que se refiere a las categorías de clientes para las que podían demostrarse las diferencias y sólo se aceptó parcialmente respecto a las demás categorías de clientes para las que la diferencia resultó inferior a la alegada por el productor exportador. En este último caso, el cálculo del ajuste se basó en las pruebas obtenidas en los locales del productor exportador.
(75)
En cuanto a la solicitud de diferencias de gastos de venta indirectos, se consideró redundante, habida cuenta de los ajustes concedidos por las diferencias de fase comercial, por lo que se rechazó.
(76)
Además, a raíz de las observaciones transmitidas por los exportadores se corrigieron algunos errores administrativos y los márgenes de dumping se volvieron a calcular en consecuencia.
3.3.4. Margen de dumping
(77)
La comparación entre el valor normal y el precio de exportación puso de manifiesto la existencia de dumping. Los márgenes de dumping, expresados en porcentaje del precio de importación cif en frontera de la Comunidad no despachado de aduana, son los siguientes:
Empresa
Margen de dumping
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
(78)
Dado que el nivel de cooperación fue elevado (más del 80 % de las exportaciones del producto afectado de Rumanía a la Comunidad) y no había ninguna razón para creer que ningún productor exportador se hubiese abstenido deliberadamente de cooperar, el margen de dumping residual aplicable a los demás exportadores de Rumania se fijó en el mismo nivel que el establecido para el productor exportador -que había cooperado- S.C. T.M.K. - Artrom S.A., a saber, el 17,8 %.
3.4. Rusia
(79)
Se recibieron respuestas al cuestionario de dos grupos de productores exportadores, uno de los cuales consta de cuatro productores y cinco empresas vinculadas («el grupo TMK») y el otro, de dos productores («Pervouralsky y Chelyabinsk»).
3.4.1. Falta de cooperación del Grupo TMK
(80)
Las respuestas al cuestionario de los cuatro productores y de las cinco empresas vinculadas fueron, en gran medida, deficientes y contradictorias y, excepto dos empresas vinculadas, no se recibió ninguna respuesta antes de la fecha límite fijada para cumplimentar el cuestionario.
(81)
Se realizaron inspecciones sobre el terreno en dos de los cuatro productores y en una empresa vinculada en Rusia, que pusieron de manifiesto nuevas deficiencias en las respuestas del cuestionario. Respecto a los dos productores visitados, no se pudo determinar ni un valor normal ni unos precios de exportación fiables, ya que tanto los listados de ventas en el mercado interior como los de ventas de exportación eran, en gran parte, defectuosos; los valores y las cantidades no se correspondían con las facturas y se constató que los números de código del producto («NCP») eran incorrectos. Además, no pudo obtenerse una información fiable sobre los costes de producción.
(82)
Habida cuenta de la cooperación totalmente insatisfactoria de los dos productores visitados, las respuestas, muy deficientes, al cuestionario facilitadas por los otros dos productores del grupo, en particular el hecho de que un productor no facilitase ningún listado de ventas, y el hecho de que no se respondiese a las cartas de la Comisión en las que se señalaban estas deficiencias en el plazo establecido, se decidió no realizar las visitas de inspección en los locales de los otros dos productores del grupo.
(83)
Sólo dos de los tres importadores vinculados dieron una respuesta más completa al cuestionario, de las cuales sólo una era comprobable, mientras que el listado de reventa del otro importador vinculado era, en gran parte, deficiente. Por tanto, incluso los importadores vinculados cooperaron sólo en parte y, de hecho, de forma poco satisfactoria.
(84)
El grupo TMK alegó que no pudo cooperar de forma adecuada debido a la elección del NCP, que, a su juicio, era inadecuado, teniendo en cuenta lo diversificada que estaba la gama de producción de los cuatro productores. No obstante, conviene señalar que la clasificación del producto afectado en la estructura de NCP propuesta no ocasionó ningún problema ni a los productores comunitarios ni a otros productores exportadores, algunos de los cuales también producen una gran variedad de tubos sin soldadura. Por lo tanto, se rechazó la alegación.
(85)
A la vista de cuanto se ha expuesto, se consideró que el margen de dumping del Grupo TMK no podía determinarse basándose en sus propios datos. Por consiguiente, el margen de dumping se calculó en función de los datos disponibles, de conformidad con el artículo 18 del Reglamento de base.
3.4.1.1. Valor normal
(86)
En este caso, se constató que la información sobre el valor normal establecida para Pervouralsky y Chelyabinsk constituiría los datos disponibles más apropiados, con arreglo al artículo 18 del Reglamento de base. De hecho, era la información que parecía reflejar mejor la situación en el mercado ruso.
(87)
En virtud del artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base, el precio del gas utilizado para calcular el coste de producción en la denuncia se ajustó de la misma forma que para los dos productores que habían cooperado, como se describe más adelante en los considerandos 94 a 99, a fin de reflejar los precios de mercado del gas durante el período de investigación.
3.4.1.2. Precio de exportación
(88)
El precio de exportación se calculó utilizando datos de Eurostat para el período de investigación, reduciendo las cantidades y los valores facilitados por los dos productores que cooperaron enumerados a continuación en el considerando 91.
3.4.1.3. Comparación
(89)
De conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base, se realizaron ajustes en el precio de exportación respecto a los costes y las comisiones de los seguros, teniendo en cuenta la información recogida en la denuncia.
3.4.1.4. Margen de dumping
(90)
La comparación entre el valor normal y el precio de exportación puso de manifiesto la existencia de dumping. El margen de dumping, expresado en porcentaje del precio de importación cif en frontera de la Comunidad no despachado de aduana, es el siguiente:
Empresa
Margen de dumping
Volzhsky Pipe Works Open Joint Stock Company, Joint Stock Company Taganrog Metallurgical Works, Sinarsky Pipe Works Open Joint Stock Company y Seversky Tube Works Open Joint Stock Company
35,8 %
3.4.2. Pervouralsky y Chelyabinsk
(91)
Chelyabinsk y Pervouralsky eran entidades jurídicas distintas durante el período de investigación, pero están vinculadas desde finales de 2004, ya que Chelyabinsk posee la mayoría de las acciones de Pervouralsky y controla la empresa directamente. Por tanto, debe establecerse un solo derecho sobre el grupo.
3.4.2.1. Valor normal
(92)
Para ambos productores exportadores, las ventas del producto en el mercado interior fueron representativas, según lo definido en el considerando 41. De conformidad con la metodología descrita en los considerandos 42 a 45, se determinaron valores normales, en función del tipo del producto exportado, basándose bien en los precios de venta de todas las ventas, sólo en los precios de venta de las ventas rentables, o bien basándose en los valores normales calculados.
(93)
Se constató que la imputación de costes de la empresa para determinados tipos de productos individuales no reflejaba la gran variación de precios de venta en el mercado interior ni los importantes factores de coste. Así pues, hubo que considerar dicha imputación poco fiable. Por ello se utilizaron los datos disponibles conforme a lo dispuesto en el artículo 18 del Reglamento de base. En este caso, hubo que calcular un beneficio para todo el grupo, basándose en todas las ventas del producto afectado, que se utilizó posteriormente para determinar los valores normales.
(94)
Por lo que se refiere a los costes de fabricación y, en particular, los costes energéticos, durante la investigación se concluyó que los precios de electricidad pagados por ambas empresas reflejaban razonablemente bien los costes reales de producción de la electricidad comprada. En este caso, esto quedó demostrado por el hecho de que los precios de la electricidad se ajustaban a los precios del mercado internacional, al ser comparados con los de países como Noruega y Canadá, que también dependen de la energía hidroeléctrica. Sin embargo, no podía decirse lo mismo respecto a los precios del gas. De hecho, se constató que los precios del gas pagados por ambas empresas no reflejaban bien los costes del gas.
(95)
Teniendo en cuenta los datos publicados en el informe anual correspondiente a 2004 del proveedor de gas ruso OAO Gazprom, se determinó que el precio en el mercado interior del gas pagado por los dos productores rusos era muy inferior a los precios de exportación medios desde Rusia hasta zonas del oeste y del este de Europa. En dicho informe se afirma lo siguiente: «Se requiere que el grupo Gazprom suministre gas natural a los consumidores rusos a precios regulados por el Servicio arancelario federal. Actualmente, esos precios son inferiores a los precios internacionales del gas natural», y se añade: «OAO Gazprom y el Gobierno de la Federación de Rusia están llevando a cabo una labor ingente para abaratar los precios al por mayor regulados del gas». Por otra parte, el precio del gas pagado por los dos productores rusos fue sustancialmente inferior al precio del gas pagado por los productores rumanos y comunitarios.
(96)
A la vista de lo anterior, se consideró que los precios del gas pagados por los dos productores rusos de tubos sin soldadura en el período de investigación no podían reflejar bien los costes relativos a la producción y la distribución del gas.
(97)
Por tanto, conforme a lo dispuesto en el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base se ajustaron los costes de gas de los dos productores exportadores rusos para reflejar los precios de mercado del gas durante el período de investigación, basándose en el precio del gas para su exportación a Europa Occidental, menos los costes de transporte y el impuesto especial.
(98)
Ambos productores arguyeron que los costes del gas se habían reflejado correctamente en sus libros contables y que no estaba justificado un ajuste de conformidad con el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base. A este respecto, no se ha puesto en duda que las empresas hayan dado cuenta correctamente de los precios pagados a su proveedor de gas. Sin embargo, el ajuste está justificado porque el precio del gas comprado no refleja bien el coste de producción y de distribución del gas.
(99)
Los dos productores alegaron además que no se había demostrado que los precios cobrados por Gazprom a los usuarios industriales estuviesen por debajo de niveles que permitiesen cubrir los costes. Sin embargo, varias fuentes públicas disponibles confirman el planteamiento de la Comisión, entre ellas el resumen político «The Economic Survey of the Russian Federation, 2004», publicado por la OCDE en julio de 2004.
3.4.2.2. Precio de exportación
(100)
Todas las ventas de exportación a la Comunidad se realizaron directamente a clientes independientes y, por tanto, el precio de exportación fue determinado según se especifica en el considerando 46.
3.4.2.3. Comparación
(101)
Se realizaron ajustes de conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base por lo que se refiere al transporte, el mantenimiento, la descarga, los costes accesorios, el envasado y las comisiones.
3.4.2.4. Margen de dumping
(102)
La comparación entre el valor normal y el precio de exportación puso de manifiesto la existencia de dumping. El margen de dumping, expresado en porcentaje del precio de importación cif en frontera de la Comunidad no despachado de aduana, es el siguiente:
Empresa
Margen de dumping
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant y Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
3.4.3. Conclusión sobre el dumping por lo que se refiere a Rusia
(103)
Puesto que las empresas mencionadas en el considerando 79 realizan todas las ventas de exportación de Rusia a la Comunidad, el margen de dumping residual se fijó en el mismo nivel que el determinado para el grupo de productores exportadores que no había cooperado, a saber, el 35,8 %.
3.5. Ucrania
3.5.1. Trato de economía de mercado
(104)
En el momento del inicio de esta investigación, el artículo 2, apartado 7, letra b), del Reglamento de base era aplicable a Ucrania. En dicho artículo se establecía que el procedimiento en las investigaciones antidumping originarias de Ucrania era que el valor normal se fijaría de conformidad con los apartados 1 a 6 del citado artículo para los productores sobre los que se constatara que cumplían los criterios establecidos en el artículo 2, apartado 7, letra c), del Reglamento de base.
(105)
Brevemente, y sólo para facilitar la consulta, se resumen a continuación dichos criterios, cuyo cumplimiento deben demostrar las empresas solicitantes:
-
las decisiones de las empresas se adoptan en respuesta a las señales de mercado, sin interferencias significativas del Estado al respecto, y los costes reflejan los valores del mercado;
-
las empresas poseen exclusivamente un juego de libros contables básicos que se utilizan a todos los efectos y que son auditados con la adecuada independencia conforme a los criterios normales en contabilidad internacional;
-
no hay distorsiones significativas heredadas del sistema anterior de economía no sujeta a las leyes del mercado;
-
las leyes relativas a la propiedad y a la quiebra garantizan la seguridad jurídica y la estabilidad necesarias;
-
las operaciones de cambio se efectuarán a los tipos del mercado.
(106)
Tres grupos de productores exportadores ucranianos solicitaron el trato de economía de mercado en virtud del artículo 2, apartado 7, letra b), del Reglamento de base y respondieron al formulario de solicitud de trato de economía de mercado para los productores exportadores.
(107)
La Comisión pidió y verificó en los locales de dichas empresas toda la información necesaria presentada en sus solicitudes de trato de economía de mercado.
(108)
La investigación mostró que los tres grupos de productores exportadores ucranianos mencionados anteriormente cumplían todos los criterios exigidos y, por tanto, se les concedió el trato de economía de mercado.
(109)
La industria de la Comunidad tuvo la oportunidad de realizar observaciones y objetó que varios de los cinco criterios enunciados en el artículo 2, apartado 7, letra c), del Reglamento de base no eran cumplidos por todos los productores exportadores. Más específicamente, la industria de la Comunidad arguyó lo siguiente: i) el Estado podría volver a asumir el control de algunos de los productores exportadores privatizados; ii) el Estado intervenía en sus decisiones cotidianas; iii) los reglamentos y las leyes vigentes en Ucrania durante el período de investigación por lo que se refiere a la mano de obra, la quiebra y la propiedad no garantizaban unas condiciones adecuadas de economía de mercado; y iv) el Estado intervino por lo que se refiere al precio de venta de exportación y los costes de los consumos. Se tuvieron debidamente en cuenta las observaciones de la industria de la Comunidad.
(110)
Sin embargo, dichas observaciones no proporcionaron suficientes pruebas de que se incumpliera alguno de los cinco criterios respecto a los cuales se analizaron las solicitudes de trato de economía de mercado presentadas por los productores exportadores ucranianos en virtud del artículo 2, apartado 7, letra c), del Reglamento de base, tal y como se describe anteriormente. De hecho, la investigación puso de manifiesto que no se estaba produciendo ninguna interferencia significativa del Estado en las decisiones comerciales de las empresas.
(111)
A este respecto, cabe recordar que la propiedad parcial del Estado no es, en sí, con arreglo a las prácticas de la Comisión, un argumento suficiente para considerar que no se cumple el criterio 1 del artículo 2, apartado 7, letra c), del Reglamento de base.
(112)
También se constató que los costes de los principales consumos reflejaban valores de mercado.
(113)
En cuanto a los precios del gas y la electricidad, se constató que coincidían con los precios medios en Ucrania, si bien eran inferiores a los precios en Europa y en otros mercados. Sin embargo, no se consideró que esto fuera un motivo suficiente para considerar que no se cumplía el criterio 1, ya que el gas y la electricidad sólo representan una parte relativamente poco importante del coste de producción de los tubos sin soldadura y, en la medida en que se constató que los precios estaban distorsionados, han sido ajustados a los precios del mercado a efectos del cálculo del dumping (véanse los considerandos 119 a 127).
(114)
Además, la investigación mostró que las leyes vigentes en Ucrania por lo que se refiere a las condiciones de empleo y laborales se ajustaban a los principios de la economía de mercado. En concreto, se constató que los tres grupos de productores exportadores tenían libertad para contratar o despedir a su personal.
(115)
Del mismo modo, ninguno de los argumentos presentados por la industria de la Comunidad sirvió para rebatir la conclusión de la Comisión de que las leyes de quiebra y propiedad garantizaban unas condiciones adecuadas de economía de mercado para los tres grupos de exportadores.
(116)
Por tanto, no había ninguna razón para no conceder el trato de economía de mercado a los tres grupos de productores exportadores ucranianos. El Comité consultivo fue consultado y éste no se opuso a las conclusiones de la Comisión.
3.5.2. Cálculo del dumping
(117)
Tres grupos de productores exportadores respondieron al cuestionario. Un grupo consta de dos productores y dos comerciantes vinculados, mientras que otro grupo consta de un productor y dos comerciantes vinculados, y el productor exportador restante no tiene ninguna empresa vinculada que participe en la producción o la venta del producto afectado.
3.5.3. Valor normal
(118)
Para los tres grupos de productores exportadores, el volumen total de ventas del producto similar en el mercado interior era representativo, según se define en el considerando 41. Para parte de los tipos del producto, el valor normal se basó en los precios pagados o pagaderos en el curso de operaciones comerciales normales, por los clientes independientes en Ucrania, y para los tipos del producto para los cuales las ventas en el mercado interior fueron insuficientes para ser consideradas representativas o no se realizaron en el curso de operaciones comerciales normales, el valor normal fue calculado como se describe en el considerando 45.
(119)
Por lo que se refiere a los costes de fabricación y, en particular, a los costes energéticos, durante la investigación se constató que los precios de la energía pagados por los tres grupos de empresas fueron regulados por el Estado y eran considerablemente inferiores a los precios internacionales.
(120)
Los precios cobrados por los proveedores de electricidad que son propiedad del Estado ucraniano o que están regulados por el mismo se compararon con los precios en Rumanía y con los precios en la Comunidad para la misma categoría general de usuarios de electricidad. En todos los casos se constató que los precios eran considerablemente más bajos que en Rumanía y en la Comunidad, y se llegó a la conclusión de que los precios de la electricidad pagados por los exportadores ucranianos no reflejaban bien los costes reales de producción y venta de la electricidad comprada.
(121)
Los tres exportadores ucranianos que habían cooperado se opusieron a estas conclusiones y adujeron que los costes notificados en sus libros contables reflejaban el precio realmente pagado a sus proveedores de electricidad. Sin embargo, ninguno de los argumentos presentados podía explicar las diferencias constatadas respecto a los precios en Rumanía y los precios medios en la Comunidad, por lo que se confirmaron las conclusiones anteriores.
(122)
Se siguió al mismo planteamiento respecto a los precios del gas. Una comparación mostró que los precios del gas cobrados a los exportadores ucranianos por sus proveedores que eran propiedad del Estado ucraniano o que estaban regulados por el mismo equivalían a aproximadamente la mitad de los precios en Rumanía y también que eran considerablemente inferiores a los precios medios cobrados en la Comunidad por el gas a la misma categoría general de clientes.
(123)
Durante el período de investigación, Ucrania recibió de Rusia una parte importante de sus suministros de gas. OAO Gazprom declaró lo siguiente en su informe anual correspondiente a 2004: «Al suministrar gas a Estados de la CEI, OAO “Gazprom” perseguía su principal objetivo estratégico de facilitar un entorno adecuado para un tránsito sin impedimentos del gas ruso a Europa a través de su territorio», añadiendo: «En el año al que se refieren los datos, el 84,9 % de la cantidad total de gas suministrada a Ucrania […] se trató como pago por servicios de tránsito». Por tanto, el precio de exportación del gas de Rusia a Ucrania no pudo constituir una base apropiada de comparación para determinar si los precios del gas pagados por los exportadores ucranianos reflejaban el coste asociado a la producción y la venta del gas comprado, ya que este precio de exportación puede haberse visto influido por el acuerdo de trueque.
(124)
Por otra parte, los precios pagados por los productores exportadores ucranianos se compararon con el precio de exportación medio de Rusia a Europa Occidental y Oriental, según lo determinado anteriormente, así como con los precios medios del gas en Norteamérica, que se determinaron utilizando el índice Henry Hub del NYMEX (New York Mercantile Exchange) para el gas. En ambos casos se constató que eran considerablemente inferiores.
(125)
A la vista de lo anterior, se concluyó que el precio del gas pagado por los productores exportadores ucranianos, que estaba directamente relacionado con el precio de exportación declarado por OAO Gazprom para las exportaciones a Ucrania y del que se consideró que muy probablemente estaba influenciado por un acuerdo de trueque vigente, no reflejaba bien los costes asociados a la producción y la venta del gas comprado.
(126)
Los tres exportadores ucranianos que habían cooperado se opusieron de nuevo a estas conclusiones y adujeron que los costes notificados en sus libros contables reflejaban el precio realmente pagado a sus proveedores de gas. Sin embargo, los argumentos presentados no sirvieron para refutar las conclusiones anteriores, ya que el precio del gas suministrado por Rusia a Ucrania se veía afectado en gran medida por un acuerdo, vigente durante el período de investigación, relativo al tránsito de gas a través de Ucrania, como se confirma en el informe anual correspondiente a 2004 de «OAO Gazprom».
(127)
Por tanto, como se prevé en el artículo 2, apartado 5, del Reglamento de base, los costes de electricidad y gas de los productores exportadores ucranianos se ajustaron para reflejar bien los costes asociados a la producción y la venta de electricidad y gas durante el período de investigación. El ajuste se basó en una media de los precios observados durante el período de investigación en Rumanía, un país con economía de mercado que también importa gas de Rusia y está a aproximadamente la misma distancia de los campos de gas rusos. El precio medio para Rumanía se basó en los datos comprobados transmitidos por los productores exportadores rumanos del producto afectado. Debe señalarse que dicho precio medio no difiere mucho del precio medio de exportación del gas determinado anteriormente para Rusia.
(128)
Uno de los exportadores alegó que el margen de beneficio utilizado para el cálculo del valor normal difería del beneficio medio logrado por dicho exportador por las ventas en el mercado interior y que era demasiado elevado. Hubo que rechazar la alegación, ya que el beneficio utilizado para calcular el valor normal era calculado de conformidad con la disposición aplicable, esto es, el artículo 2, apartado 6, primera frase, del Reglamento de base. Es decir, el margen de beneficio utilizado igualaba el margen de beneficio relativo a la producción y las ventas, en el curso de operaciones comerciales normales, del producto similar en el mercado interior ucraniano. Se calculó basándose en la información presentada por la empresa en su respuesta al cuestionario y pudo verificarse.
3.5.4. Precio de exportación
(129)
Dos grupos de productores exportadores realizaron la gran mayoría de sus ventas de exportación a través de una empresa comercial vinculada situada en un país tercero. El precio de exportación para esos dos grupos de productores exportadores se estableció basándose en los precios de reventa de las empresas comerciales vinculadas a los primeros clientes independientes en la Comunidad, excepto para las escasas transacciones que correspondieron a las ventas directas de esos productores exportadores a clientes independientes en la Comunidad. En el último caso, se determinó que el precio de exportación era el precio realmente pagado o pagadero por el producto cuando se vendía para su exportación de Ucrania a la Comunidad.
(130)
Otro productor exportador realizó todas sus ventas a clientes independientes en la Comunidad y, por tanto, se determinó el precio de exportación, según se describe en el considerando 46, sobre el precio realmente pagado o pagadero por el producto cuando se vendía para la exportación de Ucrania a la Comunidad.
3.5.5. Comparación
(131)
Los ajustes se efectuaron con arreglo a lo dispuesto en el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base por lo que se refiere a los descuentos por transporte, seguros, mantenimiento, descarga, costes accesorios, créditos y comisiones.
(132)
Respecto a los dos grupos de productores exportadores que encauzaron la mayoría de sus ventas a través de comerciantes vinculados, se realizó un ajuste del precio de exportación en concepto de una comisión de conformidad con el artículo 2, apartado 10, inciso i), del Reglamento de base en caso de que las ventas se hubieran efectuado a través de dichos comerciantes vinculados, ya que éstos desempeñaron funciones similares a las de un agente que presta sus servicios a cambio de una comisión. El nivel de la comisión se calculó basándose en pruebas directas que indicaban la existencia de tales funciones. En este contexto, en el cálculo de la comisión, se tuvieron en cuenta los gastos de venta, generales y administrativos contraídos por los comerciantes vinculados para vender el producto afectado fabricado por los productores ucranianos, así como un margen de beneficio razonable. Este último se basó en una media ponderada de los márgenes de beneficio de las ventas de productos similares a clientes no vinculados constatados para los tres importadores no vinculados en la Comunidad que cooperaron en la investigación y presentaron una información que fue comprobada.
(133)
Los dos grupos de exportadores rebatieron el cálculo efectuado por la Comisión y arguyeron que el margen de beneficio utilizado en el ajuste era excesivo. Un grupo de exportadores alegó que uno de los importadores no vinculados importaba y revendía sólo un tipo de tubos que el exportador ucraniano no vendía en la CE. Además, ambos grupos de exportadores afirmaron que el margen de beneficio medio, calculado basándose en las cifras facilitadas por los tres importadores no vinculados en la Comunidad que habían cooperado, no era razonable, ya que el margen de beneficio medio ponderado resultó superior al objetivo de beneficio de la industria de la Comunidad.
(134)
A este respecto, conviene señalar que la afirmación de que el margen de beneficio utilizado para fundamentar dicho ajuste era superior al objetivo de beneficio de la industria de la Comunidad no es pertinente. Los dos márgenes de beneficio se determinan en contextos diferentes y responden a fines diferentes. Además, eso no demuestra que el margen de beneficio utilizado no sea razonable. En este caso, cabe recordar que el margen de beneficio utilizado se basó en la información comprobada presentada por las empresas que cooperaron y correspondía al período de referencia. Además, no se facilitó ninguna prueba de que los tipos de los productos similares vendidos por estas empresas que habían cooperado hubieran influido en el cálculo del margen de beneficio. En estas circunstancias, se mantiene el ajuste, con arreglo al artículo 2, apartado 10, inciso i), sobre las ventas efectuadas a través de las empresas comerciales vinculadas.
(135)
Además, a raíz de las observaciones transmitidas por los exportadores se corrigieron algunos errores administrativos y los márgenes de dumping se volvieron a calcular en consecuencia.
3.5.6. Margen de dumping
(136)
La comparación entre el valor normal y el precio de exportación puso de manifiesto la existencia de dumping. Los márgenes de dumping, expresados en porcentaje del precio de importación cif en frontera de la Comunidad no despachado de aduana, son los siguientes:
Empresa
Margen de dumping
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube y OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
(137)
Dado que el nivel de cooperación fue elevado (más del 80 % de las exportaciones del producto afectado de Ucrania a la Comunidad) y no había ninguna razón para creer que ningún productor exportador se hubiera abstenido deliberadamente de cooperar, el margen residual aplicable a los demás exportadores en Ucrania se fijó en el mismo nivel que el determinado para el productor exportador -que había cooperado- CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist, a saber, el 25,7 %.
4. PERJUICIO
4.1. Producción comunitaria
(138)
Se sabe que, en la Comunidad, fabrican el producto afectado ocho productores, en cuyo nombre se presentó la denuncia. Éstos están establecidos en Alemania, Italia, España, Francia y Austria, y representan el 62 % de la producción comunitaria, que ascendió a 2 618 771 toneladas durante el período de investigación.
(139)
Además de los denunciantes, en la fase inicial había doce productores comunitarios, establecidos en el Reino Unido, Polonia, la República Checa, Suecia, Italia y Eslovaquia. También se contactó a otros productores comunitarios a los que no se conocía en la fase inicial, establecidos principalmente en los nuevos Estados miembros. Sólo dos de esos productores presentaron la información básica relativa a la producción y las ventas del producto similar durante el período considerado. Sobre esta base, la producción comunitaria del producto similar ascendió a 2 618 771 toneladas durante el período de investigación.
4.2. Industria de la Comunidad
(140)
Los siguientes productores comunitarios apoyaron la denuncia:
-
Dalmine SpA, Bergamo, Italia;
-
Rohrwerk Maxhütte GmbH, Sulzbach-Rosenberg, Alemania;
-
Tubos Reunidos S.A., Amurrio, España;
-
Vallourec & Mannesmann France S.A., Boulogne Billancourt, Francia;
-
V&M Deutschland GmbH, Düsseldorf, Alemania;
-
Voest Alpine Tubulars GmbH, Kinderberg-Aumuehl, Austria.
(141)
Dado que estos seis productores comunitarios denunciantes, que cooperaron, representan el 57 % de la producción comunitaria del producto afectado, constituyen la industria de la Comunidad a tenor del artículo 4, apartado 1, y del artículo 5, apartado 4, del Reglamento de base.
(142)
Cabe señalar que uno de los productores denunciantes (Dalmine) está vinculado a uno de los productores exportadores rumanos que cooperaron (Silcotub) e importó el producto afectado de este último. Se ha verificado que, no obstante, estas importaciones fueron limitadas en comparación con el volumen de producción de Dalmine y estaban destinadas principalmente a complementar su gama de productos. Por ello, se llegó a la conclusión de que dicha vinculación no era un motivo para excluir a este productor comunitario de la definición de industria de la Comunidad.
4.3. Consumo comunitario
(143)
El consumo comunitario se determinó sobre la base de los volúmenes de ventas en el mercado comunitario de los cinco productores comunitarios incluidos en la muestra y de los demás productores en la Comunidad que presentaron dicha información, así como las importaciones procedentes de todos los terceros países clasificados en los códigos NC pertinentes según Eurostat.
(144)
Sobre la base de estos datos, se constató que durante el período considerado, el consumo disminuyó en un 8 %, de 2 149 024 toneladas en 2001 a 1 985 361 toneladas en 2004. En primer lugar, en 2002 el consumo disminuyó considerablemente, en un 14 % respecto a 2001, y permaneció estable en 2003, tras lo cual volvió a subir en 2004, año en que ascendió a 1 985 361 toneladas. El consumo de tubos sin soldadura está vinculado al ciclo económico general y, en particular, a la evolución de los sectores del petróleo y el gas. El aumento del consumo durante el período de investigación podría explicarse por el hecho de que los elevados precios del petróleo y el gas en 2004 fomentaron las inversiones en estos sectores y, por tanto, aumentaron la demanda de determinados tubos sin soldadura.
Cuadro 1
2001
2002
2003
2004 (período de investigación)
Consumo comunitario (toneladas)
2 149 024
1 855 723
1 851 502
1 985 361
Índice
100
86
86
92
4.4. Importaciones de tubos sin soldadura de los países afectados
(145)
La Comisión consideró si los efectos de las importaciones de tubos sin soldadura originarias de Croacia, Ucrania, Rumanía y Rusia debían evaluarse acumulativamente conforme al artículo 3, apartado 4, del Reglamento de base.
(146)
Como se ha señalado anteriormente, la investigación actual ha mostrado que los márgenes de dumping medios determinados para cada uno de los cuatro países afectados superan el umbral mínimo, según se define en el artículo 9, apartado 3, del Reglamento de base, y que el volumen de importaciones procedentes de cada uno de estos países no es insignificante a tenor del artículo 5, apartado 7, del Reglamento de base (sus cuotas de mercado respectivas ascendieron al 1,3 % en el caso de Croacia, al 4,3 % en el de Rumanía, al 4,6 % en el de Ucrania y al 11,3 % en el de Rusia durante el período de investigación).
(147)
Aumentaron los volúmenes de importación de todos los países afectados excepto de Ucrania, que mantuvo sus importaciones en un nivel elevado durante el período considerado. Las tendencias en los precios de las importaciones son similares para todos los países afectados, que subcotizaron considerablemente los precios de la industria de la Comunidad. Todos los niveles de precios medios de las importaciones procedentes de los países afectados estaban considerablemente por debajo del nivel de precios de la industria de la Comunidad. En líneas generales, los precios de las importaciones procedentes de Croacia, Ucrania y Rumanía estaban al mismo nivel. Rusia tenía niveles de precios notablemente inferiores que, no obstante, podían deberse a que exportó a la Comunidad una gama de productos diferente. Como se ha mencionado anteriormente, se ha determinado que el producto afectado importado de los cuatro países y el producto similar producido y vendido por la industria de la Comunidad comparten las mismas características técnicas, físicas y químicas básicas y los mismos usos finales. Además, todos los productos se vendieron a través de canales de venta similares a los mismos clientes y se constató que competían entre sí.
(148)
Teniendo en cuenta todo lo anterior, se concluyó que se cumplían todas las condiciones que justificaban la acumulación de las importaciones de tubos sin soldadura originarias de los cuatro países afectados por la investigación.
(149)
Algunos productores exportadores de Ucrania y Rumanía arguyeron que las importaciones procedentes de sus países no debían acumularse a las de los demás países incluidos en la investigación para el análisis del perjuicio y la causalidad, ya que las tendencias en los volúmenes de importación eran diferentes. A este respecto, cabe señalar que las tendencias en las importaciones no son más que uno de los muchos parámetros que se examinan en este contexto. El hecho de que los niveles de importación de los distintos países no sean idénticos no es, en sí, una razón para no acumular. De hecho, en el considerando 147 se han descrito las semejanzas entre las importaciones procedentes de los cuatro países objeto de la investigación. Sobre esta base y en ausencia de cualquier otra indicación relativa a una falta de competencia, no se puede distinguir el efecto de las importaciones procedentes de estos cuatro países únicamente sobre la base de las respectivas tendencias de volumen. Por el contrario, las semejanzas descritas anteriormente justifican una evaluación acumulativa.
(150)
En el caso que nos ocupa, para los cuatro países, con inclusión de Ucrania y Rumanía, se constató que los productos importados, por una parte, y los productos producidos en la Comunidad, por otra, compartían las mismas características físicas y/o químicas básicas (véase el considerando 39 relativo al producto similar). Por otra parte, las importaciones procedentes de cada uno de los cuatro países eran significativas, es decir, estaban por encima del umbral de insignificancia definido en el artículo 5, apartado 7, del Reglamento de base. A este respecto, cabe señalar que las importaciones procedentes de Ucrania y Rumanía representaron una cuota de mercado de más del 4,5 % y del 4,3 %, respectivamente. Por último, y además de los argumentos expuestos anteriormente, las importaciones procedentes de los cuatro países subcotizaron notablemente los precios de la industria de la Comunidad (entre un 22 % y un 43 %), y las importaciones procedentes de Ucrania y Rumanía subcotizaron entre un 36 % y un 22 % los precios de la industria de la Comunidad (véase más adelante). Teniendo en cuenta todo lo anterior, se concluye que se cumplen todas las condiciones para la acumulación de las importaciones procedentes de los cuatro países objeto de la investigación a los efectos del análisis del perjuicio y la causalidad. Por tanto, hubo que rechazar la solicitud de no acumulación.
(151)
Las importaciones procedentes de los cuatro países afectados aumentaron de 304 268 toneladas en 2001 a 426 186 toneladas en el período de investigación. La cuota de mercado combinada aumentó del 14,2 % en 2001 al 21,5 % durante el período de investigación, lo cual debe considerarse en el contexto de un consumo decreciente.
Cuadro 2
2001
2002
2003
2004 (período de investigación)
Importaciones (toneladas)
304 268
307 441
342 626
426 186
Índice
100
101
113
140
Cuota de mercado
14,2 %
16,6 %
18,5 %
21,5 %
(152)
El precio medio ponderado de las importaciones de tubos sin soldadura originarias de los cuatro países aumentó en un 16 %, es decir, de 433 EUR por tonelada a 501 EUR por tonelada entre 2001 y el período de investigación. Entre 2001 y 2002, al principio los precios descendieron ligeramente, en un 3 %, de 433 EUR a 418 EUR y siguieron disminuyendo en 2003, hasta 397 EUR, después de lo cual aumentaron considerablemente, hasta 501 EUR, es decir, un nivel notablemente superior al de 2001. El aumento de los precios en el período de investigación puede deberse principalmente al aumento del coste de las materias primas durante el período de investigación.
Cuadro 3
2001
2002
2003
2004 (período de investigación)
Precio cif medio ponderado en frontera de la Comunidad (EUR/tonelada)
433
418
397
501
Índice
100
97
92
116
(153)
Para determinar la subcotización de los precios, la Comisión analizó los datos relativos al período de investigación. Los precios de venta pertinentes de la industria de la Comunidad eran los aplicados a los clientes independientes, ajustados, cuando procedía, a precio de fábrica, es decir, excluidos los fletes en la Comunidad y una vez deducidos descuentos y reducciones. Los precios de los diferentes tipos de tubos sin soldadura definidos en los cuestionarios se compararon con los precios de venta cobrados por los exportadores, netos y ajustados, cuando procedía, al precio cif en frontera de la Comunidad con un ajuste adecuado de los derechos antidumping y los costes posteriores a la importación.
(154)
Para el cálculo de los márgenes de subcotización medios ponderados, se tuvieron en cuenta los precios de exportación de los productores que habían cooperado y los datos de Eurostat. Durante el período de investigación, el margen de subcotización medio ponderado fue del 43 % para Rusia, el 36 % para Ucrania, el 22 % para Rumanía y el 26 % para Croacia.
4.5. Situación de la industria de la Comunidad
(155)
De conformidad con el artículo 3, apartado 5, del Reglamento de base, en el examen del impacto de los efectos de las importaciones objeto de dumping sobre la industria de la Comunidad se incluyó una evaluación de todos los factores económicos pertinentes que influyeron en la situación de dicha industria durante el período considerado.
(156)
El volumen de producción mostró una tendencia similar a la del consumo, si bien la disminución durante 2002 y 2003 y la recuperación de la producción durante el período de investigación fue más pronunciada en términos relativos que la disminución y la recuperación del consumo durante los mismos períodos. Disminuyó considerablemente, en un 21 %, de 1 495 278 toneladas en 2001 a 1 174 414 toneladas en 2002. En 2003, el volumen de producción sólo representó las tres cuartas partes del volumen de producción de 2001. Sin embargo, en consonancia con la mejor situación de la demanda resultante de las inversiones en la industria del petróleo y el gas durante el período de investigación, el volumen de producción volvió a aumentar y ascendió a 1 290 258 toneladas en dicho período.
Cuadro 4
2001
2002
2003
2004 (período de investigación)
Producción (en toneladas)
1 495 278
1 174 414
1 126 188
1 290 258
Índice
100
79
75
86
(157)
Se determinó la capacidad de producción utilizando la capacidad nominal de las unidades de producción en posesión de la industria de la Comunidad, teniendo en cuenta las interrupciones en la producción y el hecho de que, en algunos casos, parte de la capacidad se había utilizado para otros productos fabricados en las mismas líneas de producción.
(158)
La capacidad de producción de los tubos sin soldadura ha permanecido estable durante el período considerado. Sin embargo, los índices de utilización de la capacidad disminuyeron en doce puntos porcentuales, de un 87 % a un 75 %, como consecuencia de la disminución del volumen de producción. El aumento de la capacidad de utilización durante el período de investigación es el resultado del aumento del volumen de producción en dicho período en un contexto de capacidad de producción estable.
Cuadro 5
2001
2002
2003
2004 (período de investigación)
Capacidad de producción (toneladas)
1 722 350
1 717 919
1 709 605
1 709 078
Índice
100
100
99
99
Utilización de la capacidad
87 %
68 %
66 %
75 %
(159)
Por lo que se refiere a las existencias, la mayor parte de la producción se realiza por encargo. Por tanto, aunque se observó un aumento de las existencias de un 13 % durante el período considerado, se considera que, en este caso, las existencias no eran un indicador pertinente del perjuicio.
Cuadro 6
2001
2002
2003
2004 (período de investigación)
Existencias (en toneladas)
95 032
100 471
90 979
107 521
Índice
100
106
96
113
(160)
Entre 2001 y el período de investigación, las inversiones para la producción del producto similar descendieron de 66 852 644 EUR a 26 101 700 EUR y se realizaron sólo para mantener la capacidad de producción en su nivel actual, no con el propósito de aumentar el volumen de producción.
Cuadro 7
2001
2002
2003
Período de investigación
Inversiones (EUR)
66 852 644
56 581 829
45 518 515
26 101 700
Índice
100
85
68
39
(161)
Se constató que las ventas de la industria de la Comunidad a los clientes vinculados se efectuaron a precios de mercado y, por tanto, dichas ventas también fueron tomadas en consideración para analizar las ventas y la cuota de mercado de la industria de la Comunidad.
(162)
Las ventas de tubos sin soldadura en el mercado comunitario descendieron de 862 054 toneladas en 2001 a 725 145 toneladas en 2002, es decir, en un 16 % y siguieron disminuyendo hasta 683 985 toneladas en el año 2003, en el que la demanda fue excepcionalmente baja, según la industria de la Comunidad. Durante el período de investigación, las ventas volvieron a subir y llegaron a las 729 555 toneladas, una cifra que sigue siendo considerablemente inferior a la de 2001.
(163)
Si bien el volumen global de las ventas de tubos sin soldadura en el mercado comunitario disminuyó en un 15 % entre 2001 y el período de investigación, el consumo comunitario disminuyó simultáneamente sólo en un 8 % y, por tanto, la industria de la Comunidad experimentó una pérdida de cuota de mercado de tres puntos porcentuales. La cuota de mercado descendió de un 40,1 % en 2001 a un 36,7 % en el período de investigación.
Cuadro 8
2001
2002
2003
Período de investigación
Ventas en la CE (toneladas)
862 054
725 145
683 985
729 555
Índice
100
84
79
85
Cuota de mercado
40,1 %
39,1 %
36,9 %
36,7 %
(164)
El precio medio de venta por unidad de la industria de la Comunidad aumentó en un 10 % durante el período considerado, como resultado del aumento del coste de las materias primas, que afectó a toda la industria.
(165)
Tras un aumento del 4 % en los precios medios, de 672 EUR en 2001 a 701 EUR en 2002, los precios registraron un mínimo de 651 EUR en 2003, después de lo cual volvieron a aumentar considerablemente durante el período de investigación, en el que llegaron a 736 EUR.
(166)
En función del proceso de producción, la industria de la Comunidad utilizó bien residuos, o bien tochos y lingotes como materia prima para la producción de tubos sin soldadura. La materia prima es el factor que más influye en el coste de producción de tubos sin soldadura y tiene un impacto directo en la evolución del precio de venta. Si bien en 2001 y 2002 la materia prima representó el 35 % del coste de producción total de los tubos sin soldadura de la industria de la Comunidad y, en 2003, el 38 %, durante el período de investigación el coste de la materia prima llegó a representar el 47 % del coste total.
(167)
En efecto, se constató que los precios medios de las materias primas subieron considerablemente durante 2004, lo que se reflejó tanto en los precios de venta de la industria de la Comunidad como en los precios de importación, más elevados en ambos casos.
Cuadro 9
2001
2002
2003
Período de investigación
Precio medio ponderado (EUR/tonelada)
672
701
651
736
Índice
100
104
97
110
(168)
Durante el período considerado, la rentabilidad media ponderada sobre el volumen de negocios neto de la industria de la Comunidad disminuyó drásticamente, de un 3 % en 2001 a un - 10 % en el período de investigación. La tendencia en la rentabilidad no sigue la tendencia observada en el valor de las ventas. De hecho, la rentabilidad del producto afectado fue más negativa durante el período de investigación que en cualquiera de los tres años anteriores, mientras que, en realidad, las ventas durante dicho período aumentaron respecto a los niveles de 2002 y 2003. La razón de esta evolución es que el aumento de los precios de las materias primas no podía reflejarse plenamente en los precios de venta. En efecto, el aumento de los costes de las materias primas no podía repercutirse a los clientes finales debido al bajo nivel de precios de las importaciones procedentes de los países afectados.
Cuadro 10
2001
2002
2003
Período de investigación
Margen de beneficios antes de impuestos
3 %
-9 %
-5 %
-10 %
(169)
La industria de la Comunidad generó un flujo de caja negativo de -16 735 140 EUR durante el período de investigación. La liquidez de la industria de la Comunidad tuvo una evolución muy negativa en el año 2003, después del cual el flujo de caja mejoró algo, pero siguió estando lejos de recuperar un nivel positivo. Hubo que calcular el flujo de caja sobre la base del beneficio neto antes de impuestos para el producto vendido dentro y fuera de la Comunidad, que fue positivo en 2002 (26 millones de EUR), pero se transformó en unas pérdidas netas importantes (menos 86 millones) en 2003, lo que explica el cuantioso descenso de flujo de caja entre 2002 y 2003. La tendencia en el flujo de caja no siguió la tendencia observada en la rentabilidad, pues la depreciación, que es generalmente elevada para esta industria, que requiere mucho capital, disminuyó entre 2002 y 2003, de 51 795 853 EUR a 48 276 850 EUR, pero volvió a aumentar durante el período de investigación, hasta 58 820 712 EUR. Sin embargo, el flujo de caja siguió siendo negativo durante el período de investigación.
Cuadro 11
2001
2002
2003
Período de investigación
Flujo de caja (EUR)
68 221 405
83 464 355
-35 612 924
-16 735 140
Índice
100
122
-52
-25
(170)
El rendimiento del activo neto se calculó expresando el beneficio neto antes de impuestos del producto similar vendido dentro y fuera de la Comunidad como porcentaje del valor contable neto del inmovilizado asignado al producto similar vendido dentro y fuera de la CE. La evolución negativa de este indicador después de 2001 se debe, por una parte, al descenso de la inversión en el producto similar entre 2001 y el período de investigación y, por otra, al beneficio antes de impuestos del producto similar vendido dentro y fuera de la Comunidad, que seguía siendo positivo en 2001 y 2002, pero se volvió negativo en 2003. Si bien el rendimiento del activo mejoró durante el período de investigación en comparación con 2003, sólo ascendió a - 11 % durante dicho período. La cifra de beneficio utilizada para determinar este factor fue el beneficio obtenido por la industria de la Comunidad tanto por las ventas en el mercado interior como por las ventas de exportación. Esto fue necesario porque el activo se utilizó para ambos canales de venta y no fue posible desglosarlo.
Cuadro 12
2001
2002
2003
Período de investigación
Rendimiento del activo neto
10 %
6 %
-18 %
-11 %
(171)
A excepción de una empresa, por parte de la industria de la Comunidad no hubo ninguna alegación ni indicación de que ésta hubiera tenido problemas para reunir capital para sus actividades y, por tanto, se concluyó que la industria, en su conjunto, estaba en condiciones de reunir capital para sus actividades durante el período considerado.
(172)
El empleo en la industria de la Comunidad disminuyó en un 13 % y los costes laborales descendieron en un 9 % durante el período considerado.
Cuadro 13
2001
2002
2003
Período de investigación
Trabajadores
6 058
5 424
5 276
5 245
Índice
100
90
87
87
Costes laborales (EUR/año)
275 296 896
251 059 144
244 153 692
249 190 971
Índice
100
91
89
91
(173)
La productividad medida como producción por trabajador y por año en el período de investigación alcanzó el mismo nivel que en 2001, tras un descenso en 2002 y 2003.
Cuadro 14
2001
2002
2003
Período de investigación
Productividad (toneladas por trabajador)
247
217
213
246
Índice
100
88
86
100
(174)
Si bien el consumo comunitario disminuyó en un 8 % entre 2001 y el período de investigación, el volumen de ventas de la industria de la Comunidad a los clientes vinculados y no vinculados disminuyó en un 15 %. Por otra parte, la cuota de mercado de las importaciones procedentes de los cuatro países afectados subió 7,3 puntos porcentuales. Así pues, las ventas de la industria de la Comunidad descendieron mucho más bruscamente que la demanda durante el período considerado.
(175)
Por lo que respecta al impacto en la industria de la Comunidad de la magnitud del margen de dumping real, dado el volumen y los precios de las importaciones procedentes de los cuatro países afectados, dicho impacto no puede considerarse insignificante.
(176)
Como queda demostrado en el anterior análisis de los indicadores de perjuicio, la situación económica y financiera de la industria de la Comunidad no mejoró tras el establecimiento de medidas antidumping sobre las importaciones de partes del producto afectado procedentes de Rusia y Rumanía, en 1997, y procedentes de Croacia y Ucrania, en febrero de 2000. Dichos indicadores también dan muestras de que la Comunidad sigue estando en una situación frágil y vulnerable.
4.6. Conclusión sobre el perjuicio
(177)
El análisis de los indicadores de perjuicio reveló que la situación de la industria de la Comunidad se deterioró notablemente después de 2001 y registró su punto mínimo en 2003. Durante el período de investigación, los indicadores de perjuicio mostraron una mejora respecto a la situación de 2003, que fue extremadamente mala. La mejora de la situación durante el período de investigación puede deberse a una mejor situación general del mercado en dicho período y, en particular, a una mayor demanda de tubos sin soldadura por parte de las industrias del petróleo y el gas. Sin embargo, la industria de la Comunidad no pudo ponerse, ni mucho menos, en el nivel de 2001, es decir, de antes del aumento de las importaciones objeto de dumping. A este respecto, cabe señalar que el aumento de los precios de venta observados en el período de investigación ni siquiera bastaba para reflejar plenamente el aumento de los costes de las materias primas, y aún menos para mejorar la situación de la industria de la Comunidad.
(178)
Es cierto que, a primera vista, algunos indicadores de perjuicio mostraron una evolución estable (capacidad de aumentar el capital y el empleo) o incluso positiva (precios medios de venta). Sin embargo, la mayoría de los demás indicadores de perjuicio (por ejemplo, la rentabilidad, las inversiones, la producción y los volúmenes de ventas) mostraron una clara evolución negativa durante el período considerado, aunque mejoraron ligeramente durante el período de investigación con respecto al año anterior. Sin embargo, esta mejora no cambia la situación, ya que los indicadores de perjuicio más pertinentes siguen siendo negativos.
(179)
En cuanto a la evolución positiva de los precios, su incremento durante el período de investigación no puede atribuirse a una mejora de la situación de la industria de la Comunidad, sino que se trataba de una mera consecuencia del aumento de los precios de las materias primas. Por otra parte, los factores anteriormente mencionados, que muestran una evolución estable no determinan el estado general de la industria de la Comunidad. En efecto, dada la evolución extraordinariamente negativa de los indicadores relativos a los beneficios, la viabilidad de la industria está incluso en juego si -a medio o, incluso, a corto plazo- no se pone remedio a esta situación.
(180)
Tras la revelación de los resultados definitivos, algunos productores exportadores arguyeron que la industria de la Comunidad no sufrió un perjuicio importante durante el período de investigación. Se alegó que los datos a disposición del público parecían indicar que la industria de la Comunidad se encontraba en una situación financiera sólida y que las ventas y la rentabilidad de la industria de la Comunidad mostraron una tendencia positiva durante el período de investigación.
(181)
Cabe señalar que, en efecto, los resultados financieros anuales de algunos productores comunitarios fueron positivos durante el período de investigación, aumentaron los volúmenes de ventas y se lograron beneficios. No obstante, si bien es cierto que la situación financiera general de algunos productores comunitarios durante el período de investigación fue favorable, el análisis pertinente debe basarse en los resultados financieros de la industria de la Comunidad por lo que se refiere a la producción y las ventas del producto similar en el mercado de la Comunidad. Como el producto similar no representa todo el volumen de producción de la industria de la Comunidad ni todas sus ventas en la Comunidad, se constató que, a pesar de los buenos resultados generales de algunos productores comunitarios de tubos sin soldadura, hubo un perjuicio importante por lo que se refiere al producto similar vendido en la Comunidad.
(182)
A la vista de lo anterior, se concluye que la industria de la Comunidad ha sufrido un perjuicio importante a tenor del artículo 3, apartado 6, del Reglamento de base.
5. CAUSALIDAD
5.1. Introducción
(183)
De conformidad con el artículo 3, apartados 6 y 7, del Reglamento de base, la Comisión ha examinado si las importaciones objeto de dumping del producto afectado originarias de los países afectados han causado un perjuicio a la industria de la Comunidad en un grado que pueda clasificarse como perjuicio importante. Al margen de las importaciones objeto de dumping, se examinaron también otros factores conocidos que pudieran estar causando un perjuicio a la industria de la Comunidad, a fin de evitar que este posible perjuicio se atribuyera a las importaciones mencionadas.
5.2. Efectos de las importaciones objeto de dumping
(184)
Las importaciones procedentes de los cuatro países afectados aumentaron notablemente durante el período considerado, un 40 % en términos de volumen, y 7,3 puntos porcentuales en términos de cuota de mercado. Al mismo tiempo, los precios medios de las importaciones originarias de los cuatro países afectados subcotizaron en un 32 % los precios medios de la industria de la Comunidad durante el período de investigación. El incremento observado de los precios de las importaciones objeto de dumping durante el período de investigación reflejó simplemente el aumento del coste de las materias primas. El aumento sustancial del volumen de las importaciones procedentes de los cuatro países afectados y su aumento en la cuota de mercado durante el período considerado, con precios que siguieron estando muy por debajo de los de la industria de la Comunidad, coincidieron con el deterioro evidente de la situación financiera global de la industria de la Comunidad durante el mismo período.
(185)
Los precios unitarios de la industria de la Comunidad también aumentaron en un 10 % durante el período considerado. Sin embargo, eran precios deprimidos y ni siquiera podían cubrir el gran aumento del coste de las materias primas, como pone de manifiesto el importante nivel de pérdidas que sufrió la industria de la Comunidad.
(186)
Basándose en las consideraciones anteriores, parece que las importaciones a bajo precio procedentes de los cuatro países afectados han representado un papel determinante en el deterioro de la situación de la industria de la Comunidad, lo que se refleja, en particular, en la evolución insuficiente de los precios de venta, y en la reducción de la producción, los volúmenes de ventas, la cuota de mercado, así como en el pronunciado descenso de la rentabilidad y la disminución de las inversiones.
5.3. Efecto de otros factores
(187)
El consumo comunitario disminuyó en un 8 % durante el período considerado. Sin embargo, la disminución del consumo no puede considerarse, en sí, la causa determinante de la situación de perjuicio para la industria de la Comunidad, ya que las ventas de dicha industria disminuyeron en términos relativos más que el consumo durante el período considerado (respectivamente - 16 % y - 14 % entre 2001 y el final del período de investigación). Por otra parte, se demostró que las importaciones procedentes de los países afectados aumentaron en el período considerado y que, por tanto, adquirieron la cuota de mercado perdida por la industria de la Comunidad. Por estos motivos, se constató que la disminución del consumo no podía haber sido una causa sustancial del perjuicio sufrido por la industria de la Comunidad.
(188)
Según Eurostat y el resto de la información recogida durante la investigación, los principales terceros países desde los que se importan tubos sin soldadura son Japón, Argentina y los Estados Unidos.
(189)
En 2001, las importaciones procedentes de Japón ascendieron a 52 960 toneladas y, durante el período considerado, disminuyeron en un 34 %, hasta 34 857 toneladas. En 2001, la cuota de mercado de las importaciones japonesas del producto afectado ascendió al 2,5 % y, durante el período de investigación disminuyó hasta el 1,8 %. Las importaciones japonesas se realizaron a precios que duplicaban, como mínimo, los de la industria de la Comunidad. Por tanto, no se consideró que las importaciones procedentes de Japón hubiesen repercutido negativamente en la situación de la industria de la Comunidad.
(190)
Las importaciones procedentes de Argentina aumentaron en un 52 %, desde 30 962 toneladas en 2001 hasta 46 918 toneladas en el período de investigación, lo que supuso un aumento de un punto porcentual en su cuota de mercado, de un 1,4 % en 2001 hasta un 2,4 % en el período de investigación. El nivel de precios de las importaciones procedentes de Argentina durante el período considerado siguió siendo muy superior al de los cuatro países afectados, por ejemplo, durante el período de investigación, los precios cif medios por tonelada de las importaciones procedentes de Argentina ascendieron a 660 EUR, mientras que el precio cif medio ponderado de los cuatro países afectados fue de 501 EUR por tonelada. En el análisis se tuvo en cuenta si el productor comunitario estaba vinculado a un productor exportador establecido en Argentina. Sin embargo, se demostró que los tubos sin soldadura importados por dicho productor comunitario de su empresa vinculada en Argentina no eran, ni por su cantidad ni por su precio una razón determinante de la situación perjudicial para ese productor comunitario concreto ni para la industria de la Comunidad en su conjunto.
(191)
En cuanto a los Estados Unidos, las estadísticas de Eurostat muestran que la cuota de mercado de las importaciones de tubos sin soldadura procedentes ese país aumentaron de un 0,6 % en 2001 a un 1,8 % en el período de investigación. Los precios de venta medios de los Estados Unidos al principio del período considerado fueron de 2 414 EUR por tonelada, es decir, casi cuatro veces superiores a los de la industria de la Comunidad y después disminuyeron extraordinariamente, en un 77 %, hasta 797 EUR por tonelada durante el período de investigación y, aun así, superaban los precios de la industria de la Comunidad en un 8 %. Por tanto, a pesar del aumento de las importaciones procedentes de los Estados Unidos y dado su nivel de precios, no puede considerarse que dichas importaciones sean una causa sustancial del perjuicio sufrido por la industria de la Comunidad.
(192)
Se alegó que las importaciones procedentes de Argentina y los Estados Unidos han aumentado constantemente desde 2001, que su cuota de mercado combinada superó el 4 % en el período de investigación y que los precios estadounidenses siguen siendo inferiores a los que cobran los productores exportadores de tres de los cuatro países afectados.
(193)
La alegación de que los precios estadounidenses fueron inferiores a los que cobraban tres de los cuatro países afectados no se ha visto confirmada por los hechos. De manera general, se concluyó que, en particular, teniendo en cuenta sus elevados niveles de precios, no puede considerarse que dichas importaciones sean una causa determinante del perjuicio.
(194)
Un productor exportador alegó que la industria de la Comunidad desarrollaba su actividad principalmente en la producción y las ventas de categorías de productos de gama alta (OCTG) que competían con las importaciones procedentes de Japón, Argentina y los Estados Unidos. Se arguyó que las importaciones procedentes de estos tres países combinadas representaron un aumento de la cuota de mercado de 1,5 puntos porcentuales entre 2001 y el período de investigación y que las importaciones procedentes de estos tres países estaban sustituyendo a los tubos sin soldadura producidos por la industria de la Comunidad, y no los importados desde Rusia y Ucrania.
(195)
Se señala que la industria de la Comunidad, a pesar de hacer más hincapié en la producción de productos de gama alta y de gran valor añadido, sigue produciendo tubos sin soldadura de todo tipo, incluidas cantidades importantes de productos de gama baja. De hecho, los OCTG no representan más que una pequeña parte de la actividad de la industria de la Comunidad, a saber, el 5 % del volumen total de ventas y el 7 % del valor total de las ventas del producto similar vendido en el mercado comunitario durante el período de investigación. El aumento de la cuota de mercado combinada de Japón, Argentina y los Estados Unidos en 1,5 puntos porcentuales, de un 4,5 % en 2001 a un 6,0 % en el período de investigación, puede, en todo caso, estar ligeramente relacionado con la pérdida más pronunciada de cuota de mercado de la industria de la Comunidad durante el mismo período, es decir, de un 40,1 % a un 36,7 %. Por consiguiente, debe rechazarse la alegación de que las importaciones procedentes de estos tres países causaron un perjuicio importante a la industria de la Comunidad.
(196)
Un productor exportador alegó que los servicios de la Comisión no tuvieron en cuenta el impacto de las importaciones de tubos sin soldadura de los nuevos Estados miembros. Sobre todo en el caso de Eslovaquia, se arguyó que se había averiguado previamente que las importaciones en la CE se habían efectuado a precios objeto de dumping que causaban perjuicio. Tales importaciones estaban sujetas a derechos antidumping que vencieron como resultado de la ampliación, que tuvo lugar en medio del período de investigación. También se alegó que tales importaciones fueron el motivo de la pérdida en la cuota de mercado de la industria de la Comunidad.
(197)
Sin embargo, cabe señalar que el volumen de ventas de la industria de la Comunidad y de otros productores europeos (incluida Eslovaquia) disminuyó en aproximadamente 133 000 toneladas y en 112 000 toneladas, respectivamente, entre 2001 y 2004, mientras que, al mismo tiempo, las importaciones procedentes de los cuatro países afectados aumentaron en aproximadamente 120 000 toneladas (13).
(198)
En cuanto a las importaciones procedentes de Eslovaquia antes de la ampliación, no cabe alegar que tales importaciones pudieran causar un dumping perjudicial a la industria de la Comunidad durante el período comprendido entre 2001 y la ampliación (es decir, el 1 de mayo de 2004), ya que estaban sujetas a derechos antidumping que restablecían condiciones de competencia equitativas con la industria de la Comunidad. No se considera que ningún posible efecto de estas ventas en la Europa de los Veinticinco (EU-25) a partir del 1 de mayo pueda cambiar las conclusiones sobre el perjuicio o rompa el nexo causal entre las importaciones objeto de dumping procedentes de los cuatro países investigados y el perjuicio sufrido por la industria de la Comunidad. En efecto, un análisis, basado en Eurostat, de las importaciones del producto afectado procedentes de Eslovaquia en el mercado comunitario antes y después de la ampliación mostró que, en el año de la adhesión, las importaciones del producto afectado en el resto del mercado comunitario (EU-24) aumentaron en un 7 %, es decir, en 5 911 toneladas respecto al año anterior a la adhesión. Este aumento de volumen es muy pequeño en comparación con la evolución de las importaciones procedentes de los cuatro países afectados.
(199)
Teniendo en cuenta lo anterior, se concluye que la cuota de mercado de la industria de la Comunidad no disminuyó como consecuencia de la competencia intracomunitaria.
(200)
Por tanto, se rechaza la alegación de que la competencia intracomunitaria pudiera ser la causa de la pérdida de cuota de mercado de la industria de la Comunidad.
(201)
Un productor exportador reaccionó a la revelación de los resultados definitivos afirmando que no se había tenido en cuenta el factor de las fluctuaciones cíclicas del mercado del acero, como se exige en el artículo 3, apartado 7, del Reglamento de base.
(202)
A este respecto, cabe señalar que el productor exportador no presentó ninguna prueba para justificar la alegación de que las fluctuaciones cíclicas del mercado del acero han causado la situación perjudicial de la industria de la Comunidad. Además, se observa que las fluctuaciones cíclicas del mercado del acero deberían tener el mismo efecto en la industria de la Comunidad y en los productores exportadores. Por tanto, un ciclo a la baja en el mercado de tubos sin soldadura que supuestamente hubiera influido negativamente en la situación de la industria de la Comunidad también debería haber tenido un impacto negativo en el volumen de las importaciones de tubos sin soldadura, es decir, los volúmenes de importación de los cuatro países afectados deberían haber disminuido. Sin embargo, como se describe en el considerando 151, los volúmenes acumulados de las importaciones procedentes de los cuatro países afectados aumentaron todos los años entre 2001 y 2004. Por tanto, se concluye que las fluctuaciones cíclicas del mercado del acero no pueden considerarse causa del perjuicio sufrido por la industria de la Comunidad.
(203)
Una empresa alegó que la depreciación del dólar estadounidense frente al euro entre 2001 y el período de investigación influyó en la situación de la industria de la Comunidad sin proporcionar ninguna prueba de que las fluctuaciones en el tipo de cambio hubieran tenido realmente un impacto negativo en los resultados de la citada industria. A falta de cualquier información justificada que demuestre que la situación de perjuicio de la industria de la Comunidad se ha visto influida por una apreciación del euro frente al dólar estadounidense, se concluye que la fluctuación del tipo de cambio no rompió el nexo causal entre las importaciones objeto de dumping y la situación perjudicial de la industria de la Comunidad. Por otra parte, el análisis de la industria de la Comunidad se basó en los resultados financieros del producto similar producido y vendido en el mercado comunitario. Puesto que la gran mayoría de las ventas del producto similar en el mercado comunitario se facturó en euros y todos los gastos importantes de producción también se efectuaron fundamentalmente en dicha moneda, las fluctuaciones del tipo de cambio no tuvieron un impacto importante en la situación perjudicial de la industria de la Comunidad.
(204)
Teniendo en cuenta la evolución descrita anteriormente, los precios y las cuotas de mercado de las importaciones originarias de otros terceros países, se concluye que el perjuicio importante sufrido por la industria de la Comunidad no puede atribuirse a dichas importaciones.
(205)
Dos productores exportadores alegaron que la disminución de la rentabilidad fue el resultado del aumento del coste de las materias primas y, por tanto, no podía relacionarse con las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados. De hecho, el coste de los residuos o los tochos, que son las principales materias primas para la producción de tubos sin soldadura aumentó notablemente durante el período considerado. Los dos productores comunitarios demostraron que, entre el último trimestre de 2003 y el último trimestre del período de investigación, el precio de los residuos aumentó en un 66 % en el caso de un productor comunitario y en un 77 % en el caso del otro. Un productor comunitario demostró que, durante todo el período considerado, entre 2001 y el período de investigación, el precio de los residuos se multiplicó por más de dos, desde 99 EUR por tonelada en 2001 hasta 253 EUR por tonelada en el período de investigación. Por lo que se refiere a los precios medios de los tochos, se pudo observar una tendencia similar en los precios.
(206)
No obstante, el perjuicio importante para la industria de la Comunidad no se debió al aumento de los precios de la materia prima en sí, sino, como se ha explicado en el considerando 168, a que la industria de la Comunidad no pudo repercutir dicho aumento de los costes a los clientes. En efecto, debido a las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados, que subcotizaron notablemente los precios de la industria de la Comunidad, ésta no pudo aumentar sus precios de venta en una cuantía que reflejara debidamente el aumento de precios de las materias primas.
(207)
A raíz de la revelación de los resultados definitivos, un productor exportador alegó que era incorrecto afirmar que la rentabilidad había disminuido durante el período de investigación, porque, como consecuencia de la presión sobre los precios ejercida por las importaciones objeto de dumping, los productores comunitarios no pudieron aumentar los precios a un nivel suficiente como para cubrir el aumento del precio de las materias primas. Según esta empresa, el precio de las materias primas (residuos) aumentó en un 15,8 % durante el período de investigación. Se arguyó que los precios de las importaciones objeto de dumping aumentaron más que los costes de las materias primas.
(208)
No obstante, como se ha indicado anteriormente, las pruebas obtenidas a lo largo de la investigación mostraron que, durante el período de investigación, el aumento en los costes de las materias primas para los productores comunitarios fue muy superior a ese supuesto 15,8 %. Con arreglo a la información facilitada por algunos productores comunitarios, también se constató que el aumento de los precios de las materias primas superó el aumento del precio medio ponderado de tubos sin soldadura de los cuatro países afectados durante el período considerado. Por tanto, se mantiene el argumento de que, debido a la presión sobre los precios de las importaciones objeto de dumping, los productores comunitarios no pudieron aumentar los precios ni rentabilizar sus ventas.
(209)
Las medidas antidumping vigentes desde 1997 en la definición original del producto por lo que se refiere a Rumanía y Rusia ya no se aplican desde julio de 2004, por una cuestión de prudencia relacionada con un comportamiento anticompetitivo de determinados productores comunitarios en el pasado.
(210)
Algunos productores exportadores y algunos importadores solicitaron que se investigara en qué medida el cártel formado por determinados productores comunitarios pudo haber influido en los resultados de la industria de la Comunidad en su conjunto.
(211)
A este respecto, se constató que no hubo coincidencia entre la duración de la infracción por parte de algunos productores comunitarios (1990 hasta 1995 y, para determinados productos, hasta 1999) y el período considerado (2001 hasta 2004) en el presente procedimiento antidumping. Por otra parte, durante la investigación no se halló ninguna información de que los precios de la industria de la Comunidad u otros indicadores de perjuicio se vieran influidos por un comportamiento anticompetitivo. Teniendo en cuenta lo anterior y a falta de cualquier información o indicación en sentido contrario, cabe concluir que el cártel formado por determinados productores comunitarios antes de 2001 no influyó en la situación perjudicial de la industria de la Comunidad durante el período considerado.
(212)
Tras la revelación de los resultados definitivos, un productor exportador alegó que los servicios de la Comisión omitieron examinar los efectos probables de la vuelta a unas condiciones competitivas normales de la industria de la Comunidad una vez que el comportamiento como cártel hubo terminado en 1999. Se arguyó que la coincidencia entre el comportamiento como cártel y el período considerado en el presente procedimiento no era un factor pertinente y que los servicios de la Comisión se habían equivocado en su evaluación del perjuicio y de la causalidad y podrían haber contravenido el artículo 3, apartado 7, del Reglamento de base.
(213)
En primer lugar, se subraya que sólo una pequeña parte del producto afectado, a saber los OCTG (clasificados en los códigos NC 7304210020 y NC 7304291120), se vio afectada por la acción del cártel. Durante el período de investigación, el volumen de los OCTG vendidos en el mercado comunitario no representó más que el 5 % del volumen total de ventas de la industria de la Comunidad.
(214)
Por otra parte, se considera que el período de dos años transcurrido entre el fin del comportamiento como cártel y el principio del período utilizado para determinar el perjuicio es suficiente para haber permitido volver a unas condiciones competitivas normales para la industria de la Comunidad. Sin embargo, la situación durante el período de investigación fue perjudicial.
(215)
Teniendo en cuenta lo anterior, se rechaza dicha alegación.
5.4. Conclusión sobre la causalidad
(216)
La coincidencia entre, por una parte, el aumento de las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados, el aumento de las cuotas de mercado y la subcotización detectada y, por otra, el deterioro evidente de la situación de la industria de la Comunidad, lleva a la conclusión de que las importaciones objeto de dumping causaron el perjuicio importante sufrido por la industria de la Comunidad a tenor del artículo 3, apartado 6, del Reglamento de base.
6. INTERÉS DE LA COMUNIDAD
(217)
De conformidad con el artículo 21 del Reglamento de base, debe examinarse si, a pesar de la conclusión sobre el dumping, existen razones convincentes para concluir que la adopción de medidas en este caso concreto no redundaría en interés de la Comunidad. A este respecto, también hay que considerar el impacto probable de las posibles medidas sobre todas las partes implicadas en el procedimiento así como las consecuencias de que no se tomen medidas.
6.1. Industria de la Comunidad
(218)
La situación perjudicial en que se encuentra la industria de la Comunidad se debe a sus dificultades para competir con las importaciones a bajo precio y objeto de dumping.
(219)
Se considera que la imposición de medidas permitirá que la industria de la Comunidad aumente su volumen de ventas y su cuota de mercado, generando así una mayor economía de escala y, por ende, el nivel de beneficios necesario para justificar una inversión continua en sus instalaciones de producción.
(220)
Si no se impusieran medidas, la industria de la Comunidad continuaría deteriorándose. No podría invertir en nueva capacidad de producción ni competir eficazmente con las importaciones procedentes de terceros países. Algunas empresas tendrían que cesar la producción del producto similar y despedir a sus trabajadores. Por lo tanto, se concluye que la imposición de medidas antidumping redundará en interés de la industria de la Comunidad.
(221)
Un productor comunitario no denunciante que está vinculado a un productor exportador de Rumanía alegó que los productores comunitarios ya desarrollaban toda su capacidad de producción sin poder cubrir la elevada demanda de tubos sin soldadura en el mercado comunitario y en terceros países. La empresa arguyó que, por tanto, la imposición de derechos produciría escasez de suministro en el mercado comunitario. Sin embargo, como se ha señalado anteriormente, la investigación reveló que, durante el período considerado, la industria de la Comunidad disponía de una importante capacidad de producción, que podría utilizarse en el futuro para producir el producto afectado y cubrir la demanda de tubos sin soldadura en el mercado comunitario.
(222)
También se alegó que la imposición de medidas daría lugar a la limitación de la competencia en el mercado comunitario. Se observa que, además de los productores denunciantes, en los nuevos Estados miembros existen otros productores importantes del producto afectado, como se ha señalado en el considerando 139. Se considera que el número de productores en la Comunidad es suficiente para garantizar la competencia en este mercado, incluso si se establecen medidas antidumping. Además, como se señala en los considerandos 188 a 195, los productores de otros terceros países (por ejemplo, de los Estados Unidos) también compiten con la industria de la Comunidad con productos y precios parecidos. Por tanto, se considera que el establecimiento de medidas no comprometerá el suministro de tubos sin soldadura ni limitará la competencia en el mercado comunitario.
6.2. Interés de los importadores no vinculados
(223)
En cuanto a los importadores, sólo tres no vinculados respondieron al cuestionario y, posteriormente, se realizó una visita de inspección a dos de ellos. Un cuarto importador no vinculado aceptó una visita de inspección en una fase avanzada del procedimiento. Los volúmenes del producto afectado importado por estos cuatro importadores representaron el 8 % de las importaciones totales en la Comunidad y el 3 % del consumo comunitario.
(224)
Teniendo en cuenta que la mayoría de las importaciones de tubos sin soldadura en la Comunidad se encauza a través de importadores vinculados a los productores exportadores y que menos de la mitad de las importaciones se introducen en el mercado comunitario a través de importadores no vinculados, las importaciones de los cuatro importadores no vinculados pueden considerarse representativas de los demás importadores no vinculados.
(225)
En el caso de uno de los importadores, las importaciones del producto afectado representaron el 22 % de sus importaciones totales de tubos sin soldadura y el valor de las ventas correspondiente representó el 3 % de su volumen de negocios total durante el período de investigación. Dichas ventas fueron muy rentables durante el período de investigación. Teniendo en cuenta que la mayoría de los proveedores de esta empresa están establecidos en la Comunidad o en países no afectados por el establecimiento de derechos antidumping, el impacto del establecimiento de las medidas antidumping no puede considerarse significativo.
(226)
Un segundo importador, cuya actividad principal consistía en la importación y la transformación de tubos sin soldadura, importó todos ellos de los países afectados, en especial de Rusia. Una pequeña parte de dichas importaciones constaba de los denominados «tubos certificados». Por tanto, se considera que una imposición de derechos sobre las importaciones procedentes de Rusia tendrá un impacto negativo en la actividad comercial global y, en particular, en la rentabilidad de dicha empresa. Sin embargo, tomando en consideración que, actualmente, además de ese importador, en la Comunidad sólo existe otro proveedor de tubos sin soldadura certificados, es muy probable que cualquier incremento de los precios debido al derecho antidumping sobre dicho producto pueda repercutirse al cliente final. Además, la empresa podría abastecerse, por lo menos en parte, a través de un proveedor local de la Comunidad o sustituir parte de sus compras por productos distintos del producto afectado.
(227)
Los otros dos importadores que habían cooperado, cuyos volúmenes de importación también representaron una cuota poco importante del volumen total de importación del producto afectado durante el período de investigación, no se consideraron afectados por una imposición de derechos.
(228)
A la vista de lo anterior, se considera que los importadores se verían afectados de otra forma por el establecimiento de medidas antidumping, en función de su situación individual. Así pues, cabe concluir que la imposición de medidas puede tener, de hecho, un efecto negativo importante en la situación financiera de un importador. No obstante, por término medio, no se espera que las medidas tengan un impacto financiero significativo sobre la situación global de los importadores.
6.3. Interés de los usuarios
(229)
Ningún usuario del producto afectado respondió al cuestionario enviado por la Comisión. Sin embargo, la investigación puso de manifiesto que los tubos sin soldadura son utilizados principalmente por empresas de la construcción y del petróleo. Con arreglo a la información disponible, los tubos sin soldadura forman parte de proyectos mayores (calderas, oleoductos y gasoductos, construcción, etc.) de los que constituyen sólo una pequeña parte. Por tanto, se concluyó que es muy probable que el establecimiento de medidas antidumping sobre los tubos sin soldadura no influya de manera significativa en los costes de dichos usuarios, lo cual explicaría la falta de cooperación de los mismos en el presente procedimiento.
(230)
Teniendo en cuenta los resultados anteriores y a falta de cualquier otro elemento u otra reacción por parte de organizaciones de consumidores, se concluye que es probable que el impacto de las medidas propuestas en los consumidores sea marginal.
(231)
Por tanto, se concluye que no hay razones convincentes de interés comunitario por las que no deberían establecerse derechos antidumping.
7. MEDIDAS ANTIDUMPING DEFINITIVAS
7.1. Nivel de eliminación del perjuicio
(232)
Para evitar que las importaciones objeto de dumping causen un perjuicio mayor, conviene adoptar medidas antidumping.
(233)
El nivel de las medidas debe ser suficiente para eliminar el perjuicio causado por esas importaciones, aunque sin rebasar los márgenes de dumping observados. Al calcular el importe del derecho necesario para eliminar los efectos perjudiciales del dumping, se consideró que las medidas deben permitir a la industria de la Comunidad cubrir sus costes de producción y obtener, en general, un beneficio, antes del pago de los impuestos, que una industria de este tipo en el sector podría obtener razonablemente en condiciones normales de competencia -es decir, sin que se produzcan importaciones objeto de dumping- sobre las ventas del producto similar en la Comunidad. Teniendo en cuenta el nivel medio de rentabilidad obtenido por la industria de la Comunidad en 2001, se consideró que un margen de beneficio del 3 % sobre el volumen de negocios era el mínimo apropiado que la industria de la Comunidad podía haber esperado obtener en ausencia de un dumping perjudicial. A continuación se determinó el incremento de los precios necesario comparando la media ponderada del precio de importación, según se había establecido en los cálculos de subcotización de los precios, con el precio no perjudicial de los productos vendidos por la industria de la Comunidad en el mercado comunitario. El precio no perjudicial se ha obtenido ajustando el precio de venta de la industria de la Comunidad para tener en cuenta las pérdidas y beneficios reales durante el período de investigación, y añadiendo el margen de beneficio mencionado anteriormente. Cualquier diferencia derivada de esta comparación se expresó en porcentaje del valor total cif de importación.
7.2. Medidas definitivas
(234)
A la vista de lo anterior, se considera que, de conformidad con el artículo 9 del Reglamento de base, deben establecerse medidas antidumping definitivas sobre las importaciones del producto afectado, medidas que serán iguales al nivel del margen de dumping o de perjuicio, según cuál de ellos sea menor, con arreglo a la norma de aplicación del derecho más bajo.
(235)
Puesto que el nivel de eliminación del perjuicio es más elevado que los márgenes de dumping determinados, las medidas definitivas deben basarse en estos últimos. Los márgenes de dumping residuales se fijaron en el nivel de la empresa con el margen individual más elevado de cada país.
(236)
Los tipos del derecho, expresados en porcentaje del precio cif del producto no despachado de aduana en la frontera comunitaria, son los siguientes:
País
Empresa
Tipo del derecho (%)
Croacia
Todas las empresas
29,8 %
Rumanía
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
Todas las demás empresas
17,8 %
Rusia
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant y Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
Todas las demás empresas
35,8 %
Ucrania
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube y OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
Todas las demás empresas
25,7 %
(237)
Se han determinado los derechos antidumping específicos para cada empresa fijados en el presente Reglamento sobre la base de las conclusiones de la presente investigación. En consecuencia, reflejan la situación constatada durante esta investigación en relación con dichas empresas. Estos derechos (en comparación con el derecho de ámbito nacional aplicable a «todas las demás empresas») son, por lo tanto, exclusivamente aplicables a las importaciones de productos originarios del país afectado y producidos por las empresas y entes jurídicos específicamente mencionados. Los productos importados producidos por cualquier otra empresa cuyo nombre no se menciona específicamente en la parte dispositiva del presente Reglamento, incluidas las entidades vinculadas a las mencionadas específicamente, no podrán beneficiarse de estos derechos y estarán sujetos a los derechos aplicables a «todas las demás empresas».
(238)
Cualquier solicitud de aplicación de estos tipos de derecho antidumping individuales por empresa (por ejemplo, tras un cambio de nombre de la entidad o tras la creación de nuevas entidades de producción o de ventas) debe dirigirse inmediatamente a la Comisión (14) junto con toda la información pertinente, en especial cualquier modificación de las actividades de la empresa vinculadas a la producción, las ventas interiores y de exportación asociadas con, por ejemplo, el cambio de nombre o el cambio en las entidades de producción y de ventas. Si están justificadas, se adoptarán las medidas apropiadas, incluida la actualización de la lista de las empresas que se beneficiarán de los tipos de derecho individuales. Con el fin de garantizar una aplicación adecuada del derecho antidumping, el nivel del derecho nacional no debe aplicarse únicamente al exportador que no haya cooperado, sino también a aquéllas empresas que no tuvieron exportaciones durante el período de investigación. No obstante, se invita a tales empresas, en caso de que cumplan los requisitos del artículo 11, apartado 4, párrafo segundo, del Reglamento de base, a que presenten una solicitud de reconsideración con arreglo al mencionado artículo con el fin de que su situación se examine individualmente.
(239)
En cuanto a la identificación del umbral del CEV por las autoridades aduaneras en la frontera de la Comunidad, puede realizarse indirectamente comprobando los once códigos NC en los que se clasifica el producto afectado. Durante el período considerado, el 99,9 % de las importaciones del producto afectado fueron tubos sin soldadura con un CEV inferior al umbral de 0,86. Por tanto, se concluyó que el conjunto de los tubos sin soldadura procedentes de los países afectados clasificados en los once códigos NC deben ser consideradas como el producto afectado, excepto en los casos excepcionales en que el importador pueda demostrar que el CEV de las mercancías importadas supera el umbral de 0,86.
7.3. Solicitud de exención
(240)
Un importador de los denominados «tubos sin soldadura certificados» en la Comunidad sugirió que se excluyera a su empresa de la aplicación del derecho antidumping. Sin embargo, la empresa no ha invocado ninguna razón que justifique tal exención individual. Conviene señalar que dicho importador importaba tubos sin soldadura objeto de dumping que causaban perjuicio a la industria de la Comunidad y que, por tanto, no había ninguna razón para conceder ninguna exención individual a la empresa. Además, se consideró que eximir a este importador de los derechos antidumping supondría un riesgo elevado e inadecuado de elusión de las medidas. En efecto, puesto que los tubos certificados también pueden utilizarse para aplicaciones varias, no se podía asegurar satisfactoriamente que dichas importaciones se utilizarían sólo en obras de construcción en Italia.
7.4. Solicitud de suspensión parcial
(241)
A raíz de la revelación de los resultados definitivos, un importador solicitó una suspensión parcial de nueve meses (prorrogable durante otro período de doce meses) de los derechos sobre determinadas importaciones del producto afectado, producidas por el productor exportador ruso TMK, clasificadas en el código NC 7304 39 92 y certificadas por el Ministerio de Trabajo de Italia para ser utilizadas en obras públicas en dicho país.
(242)
El importador arguyó que una suspensión parcial estaría justificada por razones de interés comunitario con arreglo al artículo 14, apartado 4, del Reglamento de base. Se alegó que, sin la suspensión parcial de las medidas, el importador dejaría de importar tubos certificados y, como consecuencia, en Italia no quedaría más que una empresa productora de tubos sin soldadura certificados, lo que constituiría una situación de monopolio.
(243)
El importador alegó que la suspensión parcial de medidas no causaría ningún perjuicio al supuesto productor comunitario único cuyo volumen de producción de tubos sin soldadura certificados sólo cubre aproximadamente dos tercios de la demanda anual en Italia de tubos sin soldadura certificados. El importador arguyó además que una suspensión parcial de las medidas podía ser supervisada fácilmente por las aduanas italianas mediante una simple comprobación de los documentos de certificación que hay que presentar en las aduanas en cada transacción de importación.
(244)
En cuanto al argumento de que la suspensión no parcial de medidas crearía un monopolio en el mercado comunitario, se observa que, si bien durante el período de investigación, en Italia había dos productores que fabricaban tubos sin soldadura certificados, desde finales de 2005 no queda más que una empresa. Sin embargo, pudo demostrarse que durante el período de investigación, las importaciones objeto de dumping de tubos certificados procedentes de Rusia subcotizaron los precios de los tubos certificados producidos por la industria de la Comunidad, hasta el punto de que los productores comunitarios no pudieron competir con estas importaciones objeto de dumping y, por tanto, tuvieron que cesar o reducir drásticamente la producción de tubos sin soldadura certificados. En realidad, el hecho de que en el mercado de la Comunidad no quedase más que un productor comunitario de tubos sin soldadura certificados era consecuencia de las importaciones objeto de dumping de tubos sin soldadura certificados procedentes de Rusia, por lo que hubo que rechazar el razonamiento de que suspender parcialmente los derechos no causaría ningún perjuicio a la industria de la Comunidad. Por el contrario, se espera que el establecimiento de derechos dé lugar a un aumento de la competencia y al retorno de otros productores comunitarios de tubos certificados al mercado comunitario.
(245)
Si bien se reconoce que, en principio, las autoridades aduaneras de Italia podrían supervisar la suspensión parcial, también debe rechazarse la suspensión parcial solicitada por las mismas razones que en el caso de la solicitud de exención mencionada en el considerando 240. La concesión de una suspensión parcial de las medidas para un importador individual supondría un riesgo de elusión elevado e inadecuado, ya que los tubos sin soldadura certificados importados por esta empresa también podrían utilizarse para fines que no fueran obras de construcción en Italia.
7.5. Compromisos
(246)
El mismo importador sugirió que se aceptase un compromiso del productor exportador ruso que lo abastecía. El compromiso debería incluir un volumen de importación libre de derechos con un límite cuantitativo. El importador arguyó que las importaciones hasta dicha cantidad se utilizarían sólo en proyectos públicos de construcción en Italia. Por tanto, estas importaciones no causarían ningún perjuicio a la industria de la Comunidad. Por otra parte, el suministro de tubos sin soldadura certificados en la Comunidad sería insuficiente. Sin embargo, conviene señalar que, de conformidad con el artículo 8, apartado 1, del Reglamento de base, sólo pueden ofrecer compromisos los productores exportadores, pero no los importadores. Por tanto, se rechazó la solicitud.
(247)
A raíz de la revelación de los hechos y las consideraciones esenciales por los que se pretendía recomendar el establecimiento de derechos antidumping definitivos, la mayoría de los productores exportadores de los países afectados ofreció compromisos relativos a los precios de conformidad con el artículo 8, apartado 1, del Reglamento de base.
(248)
Sin embargo, el producto afectado se caracteriza por un número considerable de tipos de productos con algunas características que no son fáciles de percibir en el momento de la importación. Esto hace que sea prácticamente imposible establecer precios mínimos para cada tipo de producto que fueran significativos y pudieran ser supervisados correctamente por la Comisión y las autoridades aduaneras de los Estados miembros en el momento de la importación. Por otra parte, el producto afectado ha mostrado en los últimos años una considerable inestabilidad de los precios y, por tanto, no se presta a un compromiso de precios fijos durante un período de tiempo prolongado. La inestabilidad de los precios se debe a la inestabilidad de los precios de las materias primas, a saber, los tochos de metal, los lingotes o los residuos de acero, que son componentes importantes pero variables del coste de producción. Si a los precios mínimos de importación se les aplicara un índice sobre el precio de una de las materias primas, hubieran debido establecerse diversas fórmulas de indización por grupo de subproducto, lo que hace que la determinación de los parámetros de las fórmulas de indización y la supervisión de los compromisos sean sumamente complejas.
(249)
Además, cabe recordar que, en el pasado, se aceptaron compromisos para determinados productos que entraban dentro de la definición del producto objeto de la presente investigación. Dichos compromisos, que se basaban en el principio de que los precios por grupo de productos se ajustarían a la estructura de precios en curso en la Comunidad se revelaron muy difíciles de supervisar por la Comisión o se constató que no habían bastado para subir los precios a niveles no perjudiciales que restablecieran el comercio equitativo en el mercado comunitario (15).
(250)
Por otra parte, en varios casos la clasificación del producto propuesta no era lo suficientemente detallada como para permitir una supervisión apropiada, o el nivel de precios propuesto no permitió eliminar el dumping perjudicial.
(251)
Teniendo en cuenta lo anterior, en particular las dificultades para supervisar los distintos precios mínimos de importación, se considera que, en principio, los compromisos no son factibles. Sin embargo, dada la próxima adhesión de Rumanía a la Comunidad se limitará la duración de las medidas contra dicho país. Por tanto, el riesgo de elusión de los precios mínimos de importación por parte de los exportadores rumanos es limitado, al igual que la posibilidad de que se produzcan cambios significativos en los precios. En consecuencia, la Comisión, mediante su Decisión 2006/441/CE, de 23 de junio de 2006 (16), por la que se aceptan los compromisos ofrecidos con respecto al procedimiento antidumping relativo a las importaciones de determinados tubos sin soldadura, de hierro o de acero, originarias, entre otros países, de Rumanía, aceptó las ofertas de compromiso de los productores exportadores rumanos. Las razones para aceptar este compromiso se establecen más detalladamente en dicha Decisión. La Comisión reconoce que las ofertas de compromiso eliminan el efecto perjudicial del dumping y limitan en gran medida el riesgo de elusión.
(252)
Para seguir permitiendo que la Comisión y las autoridades aduaneras supervisen efectivamente el cumplimiento de los compromisos por parte de las empresas, cuando se presente la solicitud de despacho a libre práctica a la autoridad aduanera pertinente, la exención del derecho antidumping estará supeditada a que: i) se presente una factura de compromiso, que es una factura comercial que incluye, como mínimo, los elementos y la declaración que figuran en el anexo; ii) las mercancías hayan sido fabricadas, enviadas y facturadas directamente por las citadas empresas al primer cliente independiente en la Comunidad; y iii) las mercancías declaradas y presentadas en aduana correspondan exactamente a la descripción que figura en la factura de compromiso. En caso de que no se cumplan las condiciones anteriores, se originará el derecho antidumping apropiado en el momento en que se acepte la declaración de despacho a libre práctica.
(253)
Si, en virtud del artículo 8, apartado 9, del Reglamento de base, la Comisión denuncia su aceptación de un compromiso a raíz de un incumplimiento del mismo respecto a transacciones particulares y declara que las facturas correspondientes no son válidas, se originará una deuda aduanera en el momento de la aceptación de la declaración de despacho a libre práctica de dichas transacciones.
(254)
Los importadores deben ser conscientes de que se puede originar una deuda aduanera, como riesgo comercial normal, en el momento de la aceptación de la declaración de despacho a libre práctica descrita en los considerandos 252 y 253, aunque la Comisión haya aceptado un compromiso ofrecido por el fabricante al que compraban directa o indirectamente.
(255)
Con arreglo al artículo 14, apartado 7, del Reglamento de base, las autoridades aduaneras deben informar de inmediato a la Comisión cuando se hallen indicios de incumplimiento de un compromiso.
(256)
Así pues, por las razones anteriores, la Comisión considera aceptables los compromisos ofrecidos por los productores exportadores de Rumanía y se ha informado a las empresas afectadas sobre los riesgos, consideraciones y obligaciones esenciales en los que se basa su aceptación. Sin embargo, por las razones anteriores, no se aceptan los compromisos ofrecidos por los productores exportadores rusos y ucranianos.
(257)
Conviene señalar que, en caso de incumplimiento o denuncia del compromiso, o de sospecha de incumplimiento, puede establecerse un derecho antidumping de conformidad con el artículo 8, apartados 9 y 10, del Reglamento de base.
7.6. Conclusión respecto a las dos reconsideraciones provisionales y las medidas vigentes
(258)
Se recuerda que, como se menciona en el considerando 3, se iniciaron dos reconsideraciones intermedias por iniciativa propia de la Comisión para permitir cualquier modificación o derogación de las medidas antidumping vigentes sobre las importaciones de la definición original del producto originarias de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania.
(259)
Sobre la base de las conclusiones de la investigación actual, deben establecerse medidas sobre las importaciones de tubos sin soldadura, según se definen en el considerando 17, originarias de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania. Como el producto afectado, tal como se define en la sección 2.1, abarca también la definición del producto de las medidas vigentes, ya no procede seguir imponiendo medidas sobre la definición original del producto mediante los Reglamentos (CE) no 2320/97 y (CE) no 348/2000 y, por tanto, deben derogarse dichos Reglamentos modificados.
(260)
Paralelamente, deben darse por concluidas las dos reconsideraciones provisionales mencionadas anteriormente, así como las reconsideraciones provisionales y por expiración iniciadas en noviembre de 2002 y mencionadas en la sección 1.2.
(261)
Por otra parte, el Reglamento (CE) no 1866/2005 que prorroga la suspensión parcial de las medidas de la definición original del producto originarias de Croacia y Ucrania deviene obsoleto tras la derogación del Reglamento (CE) no 348/2000.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinados tubos sin soldadura de hierro o acero, de sección circular, de un diámetro exterior que no sea superior a 406,4 mm, con un valor de carbono equivalente (CEV) igual o inferior a 0,86 según la fórmula (17) y el análisis químico del Instituto Internacional de la Soldadura (IIW), clasificados en los códigos NC ex 7304 10 10, ex 7304 10 30, ex 7304 21 00, ex 7304 29 11, ex 7304 31 80, ex 7304 39 58, ex 7304 39 92, ex 7304 39 93, ex 7304 51 89, ex 7304 59 92 y ex 7304 59 93 (18) (códigos TARIC 7304101020, 7304103020, 7304210020, 7304291120, 7304318030, 7304395830, 7304399230, 7304399320, 7304518930, 7304599230 y 7304599320) y procedan de Croacia, Rumanía, Rusia y Ucrania.
El tipo del derecho antidumping definitivo aplicable a los precios netos franco frontera de la Comunidad, antes del despacho de aduana, de los productos descritos anteriormente y fabricados por las empresas enumeradas a continuación será el siguiente:
País
Empresa
Derecho antidumping
Código TARIC adicional
Croacia
Todas las empresas
29,8 %
Rumanía
S.C. T.M.K. - Artrom S.A.
17,8 %
A738
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
17,7 %
A739
S.C. Silcotub S.A.
11,7 %
A740
Todas las demás empresas
17,8 %
A999
Rusia
Joint Stock Company Chelyabinsk Tube Rolling Plant y Joint Stock Company Pervouralsky Novotrubny Works
24,1 %
A741
Todas las demás empresas
35,8 %
A999
Ucrania
OJSC Dnepropetrovsk Tube Works
12,3 %
A742
CJSC Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube y OJSC Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant
25,1 %
A743
CJSC Nikopol Steel Pipe Plant Yutist
25,7 %
A744
Todas las demás empresas
25,7 %
A999
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero, el derecho antidumping definitivo no se aplicará a las importaciones despachadas a libre práctica de conformidad con el artículo 2.
Salvo que se disponga lo contrario, serán aplicables las disposiciones vigentes en materia de derechos de aduana.
Artículo 2
1. Las importaciones declaradas para despacho a libre práctica que sean facturadas por empresas cuyos compromisos haya aceptado la Comisión y cuyos nombres figuren en la Decisión 2006/441/CE, de 23 de junio de 2006 (19) de modificada periódicamente, estarán exentas de los derechos antidumping establecidos por el artículo 1, con la condición de que:
-
hayan sido fabricadas, enviadas y facturadas directamente por las citadas empresas al primer cliente independiente en la Comunidad;
-
vayan acompañadas de una factura de compromiso, que es una factura comercial que contiene, como mínimo, los elementos y la declaración establecidos en el anexo del presente Reglamento, y
-
las mercancías declaradas y presentadas en aduana correspondan de manera precisa a la descripción de la factura de compromiso.
2. La deuda aduanera se originará en el momento de la admisión de la declaración de despacho a libre práctica:
-
cuando se establezca, respecto a las importaciones descritas en el apartado 1, que no se cumplen una o más de las condiciones enumeradas en dicho apartado; o
-
cuando la Comisión retire su aceptación del compromiso en virtud del artículo 8, apartado 9, del Reglamento de base en un Reglamento o una Decisión que se refiera a transacciones particulares y declare que las facturas de compromiso pertinentes no son válidas.
Artículo 3
Quedan derogados los Reglamentos (CE) no 2320/97 y (CE) no 348/2000.
Artículo 4
Se dan por concluidas las reconsideraciones provisionales, iniciadas en marzo de 2005, de los derechos antidumping sobre las importaciones de tubos sin soldadura de hierro o acero sin alear originarias, entre otros países, de Rusia y Rumanía y de Croacia y Ucrania.
Se dan por concluidas las reconsideraciones provisionales y por expiración, iniciadas en noviembre de 2002 y cuyo desarrollo actual se confirma en el considerando 20 del Reglamento (CE) no 1322/2004.
Artículo 5
El presente Reglamento entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Luxemburgo, el 27 de junio de 2006.