Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES
ze dne 27. ledna 2003
o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. listopadu 2002 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cíle politiky Společenství v oblasti životního prostředí jsou zejména udržování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ochrana lidského zdraví a obezřetné a racionální využívání přírodních zdrojů. Tato politika je založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě "znečišťovatel platí".
(2) Program politiky a opatření Společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje (Pátý akční program pro životní prostředí) [5] uvádí, že pro dosažení udržitelného rozvoje je nutno významně změnit současný charakter vývoje, výroby, spotřeby a vzorce chování, a vyslovuje se mimo jiné pro snížení plýtvání přírodními zdroji a pro prevenci znečištění. Odpadní elektrická a elektronická zařízení (OEEZ) jsou zmíněna jako jedna z cílových oblastí, která má být regulována s cílem uplatnit zásady prevence vzniku odpadů, jejich využití a bezpečného odstranění.
(3) Sdělení Komise ze dne 30. července 1996 o přezkoumání strategie Společenství pro nakládání s odpady stanoví, že pokud vzniku odpadů nelze předejít, měly by být opětovně použity anebo by měl být využit jejich materiál nebo energie.
(4) Rada ve svém usnesení ze dne 24. února 1997 o strategii Společenství pro nakládání s odpady [6] zdůraznila, že je nutno podpořit využívání odpadů s cílem omezit množství odpadů určených k odstranění a šetřit přírodní zdroje, a to zejména pomocí opětovného použití, recyklace, kompostování a využití energie z odpadů, a dále uznala, že výběr možností v každém jednotlivém případě musí zohlednit dopady na životní prostředí a ekonomické dopady, ale že než bude dosaženo vědeckého a technologického pokroku a bude více rozvinuta analýza životního cyklu, je třeba upřednostnit opětovné použití a využití materiálu, pokud je to nejvýhodnější řešení z hlediska životního prostředí. Rada rovněž vyzvala Komisi k co nejrychlejšímu vypracování vhodných následných opatření k projektům programu prioritních toků odpadu, včetně OEEZ.
(5) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 14. listopadu 1996 [7] požádal Komisi, aby předložila návrhy směrnic o některých prioritních tocích odpadu, včetně elektrického a elektronického odpadu, a o to, aby byly tyto návrhy založeny na zásadě odpovědnosti výrobců. Evropský parlament v témž usnesení požádal Radu a Komisi, aby předložily návrhy na snížení objemu odpadu.
(6) Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8] stanoví, že prostřednictvím samostatných směrnic mohou být stanovena zvláštní pravidla pro jednotlivé případy nebo pravidla doplňující směrnici 75/442/EHS, pokud jde o nakládání se zvláštními kategoriemi odpadu.
(7) Množství OEEZ vznikajícího ve Společenství rychle roste. Obsah nebezpečných konstrukčních částí v elektrických a elektronických zařízeních (EEZ) představuje závažný problém při nakládání s odpady a k recyklaci OEEZ nedochází v dostatečném rozsahu.
(8) Cíle, kterým je zlepšené nakládání s OEEZ, nelze účinně dosáhnout, pokud budou členské státy jednat samostatně. Zejména odlišné vnitrostátní uplatňování zásady odpovědnosti výrobce může vést k podstatným nerovnostem ve finančním zatížení hospodářských subjektů. Existence různých vnitrostátních politik nakládání s OEEZ omezuje účinnost recyklační politiky. Z tohoto důvodu by základní kritéria měla být stanovena na úrovni Společenství.
(9) Ustanovení této směrnice by měla být použitelná pro výrobky a jejich výrobce bez ohledu na způsob prodeje, včetně prodeje na dálku a elektronického prodeje. V této souvislosti by povinnosti výrobců a distributorů používajících způsoby, jako je prodej na dálku a elektronický prodej, měly být pokud možno stejné a měly by být vynucovány stejným způsobem, aby se předešlo tomu, že by ostatní distribuční kanály musely nést náklady vyplývající z ustanovení této směrnice týkajících se OEEZ, která byla prodána na dálku nebo prostřednictvím elektronického prodeje.
(10) Do oblasti působnosti této směrnice by měla spadat veškerá elektrická a elektronická zařízení používaná spotřebiteli a elektrická a elektronická zařízení určená k profesionálnímu použití. Tato směrnice by měla být použitelná, aniž by byly dotčeny právní předpisy Společenství týkající se požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví všech, kdo přicházejí do styku s OEEZ, jakož i specifické právní předpisy Společenství týkajíc se nakládání s odpady, zejména směrnice Rady 91/157/EHS ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky [9].
(11) Směrnice 91/157/EHS musí být co nejdříve revidována, zejména s ohledem na tuto směrnici.
(12) Zavedení odpovědnosti výrobce podle této směrnice je jedním ze způsobů, jak podporovat takové návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zcela zohlední a usnadní jejich opravu, možnou modernizaci, opětovné použití, demontáž a recyklaci.
(13) S cílem zajistit bezpečnost a zdraví personálu distributora, který je zapojen do zpětného odběru a manipulace s OEEZ, by členské státy měly, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a právními předpisy Společenství týkajícími se požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví, určit podmínky, za kterých může distributor zpětný odběr odmítnout.
(14) Členské státy by měly podporovat návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zohlední a usnadní jejich demontáž a využití, zejména opětovné použití a recyklaci OEEZ, jejich konstrukčních částí a materiálů. Výrobci by neměli prostřednictvím specifických vlastností návrhu anebo výrobních postupů bránit opětovnému použití OEEZ, pokud tyto specifické vlastnosti návrhu nebo výrobní postupy nepředstavují značné výhody, například s ohledem na ochranu životního prostředí nebo na požadavky na bezpečnost.
(15) Oddělený sběr je předpokladem pro zajištění specifického zpracování a pro recyklaci OEEZ a je nezbytný pro dosažení zvolené úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí ve Společenství. Spotřebitelé musí aktivně přispívat k úspěšnému provádění tohoto sběru a měli by být stimulováni k vracení OEEZ. K tomuto účelu by měla být zřízena vhodná zařízení pro vracení OEEZ, včetně veřejných sběrných míst, kde by domácnosti mohly vracet tento odpad přinejmenším bezplatně.
(16) S cílem dosáhnout zvolené úrovně ochrany a harmonizovaných cílů Společenství v oblasti životního prostředí by měly členské státy přijmout vhodná opatření k minimalizaci odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru OEEZ. S cílem zajistit, aby členské státy usilovaly o zřízení účinných systémů sběru, by mělo být požadováno dosažení vysoké úrovně sběru OEEZ z domácností.
(17) Má-li se předejít rozptylu znečišťujících látek do recyklovaných materiálů nebo do toku odpadů, je nevyhnutelné specifické zpracování OEEZ. Takové zpracování je nejúčinnějším prostředkem zajištění dosažení zvolené úrovně ochrany životního prostředí ve Společenství. Z důvodu zabránění negativním dopadům na životní prostředí spojeným se zpracováváním OEEZ by všechna zařízení nebo podniky zabývající se recyklací a zpracováním OEEZ měly splňovat určité minimální normy. Měly by být používány nejlepší dostupné techniky pro zpracování, využití a recyklaci, pokud zabezpečí ochranu lidského zdraví a vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Nejlepší dostupné techniky pro zpracování, využití a recyklaci mohou být definovány přesněji v souladu s postupy směrnice 96/61/ES.
(18) Popřípadě by mělo být upřednostněno opětovné použití OEEZ a jejich konstrukčních částí, podsestav a spotřebních materiálů. Pokud není opětovné použití vhodné, všechna OEEZ z odděleného sběru by měla být předána k využití, přičemž by mělo být dosaženo vysoké úrovně recyklace a využití. Výrobci by měli být navíc stimulováni k tomu, aby při výrobě nových zařízení používali recyklovaný materiál.
(19) Základní zásady týkající se financování nakládání s OEEZ musí být stanoveny na úrovni Společenství a systémy financování musí přispívat k vysoké úrovni sběru a k uplatňování zásady odpovědnosti výrobců.
(20) Domácnosti, které jsou uživateli elektrických a elektronických zařízení, by měly mít možnost vracet OEEZ přinejmenším bezplatně. Výrobci by proto měli financovat sběr ze sběrných zařízení, zpracování, využití a odstranění OEEZ. Aby se dosáhlo maximálního účinku koncepce odpovědnosti výrobce, měl by být každý výrobce odpovědný za financování nakládání s odpady ze svých vlastních výrobků. Výrobce by měl mít možnost výběru, zda chce plnit tuto povinnost samostatně, anebo se zapojit do kolektivního systému. Každý výrobce by měl při uvádění svého výrobku na trh poskytnout finanční záruku, aby se předešlo tomu, že by náklady spojené s nakládáním s OEEZ z bezprizorných výrobků nesla společnost nebo ostatní výrobci. Odpovědnost za financování nakládání s historickými odpady by měla být sdílena všemi stávajícími výrobci v rámci kolektivních systémů financování, do kterých přispívají úměrně všichni výrobci, kteří působí na trhu v okamžiku, kdy dochází ke vzniku nákladů. Kolektivní systémy financování by neměly mít za následek vyloučení výrobců zaplňujících niku na trhu a výrobců malých objemů, dovozců a nových účastníků trhu. Po přechodné období by mělo být výrobcům povoleno dobrovolně při prodeji nových výrobků informovat kupující o nákladech na sběr, zpracování a odstraňování historických odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí. Výrobci by při využití tohoto opatření měli zajistit, že uvedené náklady nepřevýší náklady skutečně vzniklé.
(21) Pro úspěšné provedení sběru OEEZ jsou nepostradatelné informace poskytované uživatelům o požadavku neodstraňovat OEEZ jako netříděný komunální odpad a sbírat je odděleně, o sběrných systémech a o jejich úloze při nakládání s OEEZ. Takovéto informace zahrnují rovněž vhodné označování elektrických a elektronických zařízení, která by jinak mohla skončit v nádobách na odpadky nebo v obdobných prostředcích pro sběr komunálního odpadu.
(22) Je důležité, aby výrobci poskytovali informace o identifikaci konstrukčních částí a materiálů pro usnadnění nakládání s OEEZ a zejména pro jejich zpracování a využití/recyklaci.
(23) Členské státy by měly zajistit, aby inspekční a kontrolní infrastruktura umožnila řádné provádění této směrnice, přičemž je třeba mimo jiné zohlednit doporučení Evropského parlamentu a Rady 2001/331/ES ze dne 4. dubna 2001, kterým se stanoví minimální kritéria pro inspekce v oblasti životního prostředí v členských státech [10].
(24) Pro kontrolu dosahování cílů této směrnice jsou nezbytné informace o hmotnosti anebo, pokud to není možné, o množství jednotek elektrických a elektronických zařízení uvedených na trh ve Společenství a o kvótách sběru, opětovného použití (pokud možno včetně opětovného použití celých zařízení), využití/recyklace OEEZ a vývozu OEEZ sebraných v souladu s touto směrnicí.
(25) Členské státy mají možnost provést určitá ustanovení této směrnice prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými odvětvími, za předpokladu, že budou splněny zvláštní požadavky.
(26) Přizpůsobení určitých ustanovení této směrnice, seznamu výrobků spadajících do kategorií uvedených v příloze IA, odděleného zpracování materiálů a konstrukčních částí OEEZ, technických požadavků na skladování a zpracování OEEZ a symbolů pro označení EEZ vědeckému a technickému pokroku by mělo být uskutečněno Komisí v rámci postupu projednávání ve výboru.
(27) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Účelem této směrnice je na prvním místě prevence vzniku odpadních elektrických a elektronických zařízení (OEEZ) a dále jejich opětovné použití, recyklace a další formy jejich využívání ve snaze snížit množství odpadu určeného k odstranění. Usiluje také o zlepšení účinnosti ochrany životního prostředí ze strany všech subjektů zapojených do životního cyklu elektrických a elektronických zařízení, tj. výrobců, distributorů a spotřebitelů a zejména subjektů přímo zapojených do zpracování odpadních elektrických a elektronických zařízení.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se použije pro elektrická a elektronická zařízení spadající do kategorií uvedených v příloze IA, za předpokladu, že dotyčná zařízení nejsou částí jiného typu zařízení, které nespadá do oblasti působnosti této směrnice. Příloha IB obsahuje seznam výrobků, které spadají do kategorií uvedených v příloze IA.
2. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví a specifické právní předpisy Společenství týkající se nakládání s odpady.
3. Zařízení, která souvisejí s ochranou podstatných bezpečnostních zájmů členských států, zbraně, střelivo a válečný materiál jsou z této směrnice vyňaty. To však neplatí pro výrobky, které nejsou určeny výlučně k vojenským účelům.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "elektrickým a elektronickým zařízením" nebo "EEZ" zařízení, jehož správná funkce závisí na elektrickém proudu nebo na elektromagnetickém poli, a zařízení na výrobu, přenos a měření tohoto proudu a pole, které spadá do kategorií uvedených v příloze IA a je určeno pro použití s napětím nepřesahujícím 1000 V pro střídavý proud a 1500 V pro stejnosměrný proud;
b) "odpadním elektrickým a elektronickým zařízením" nebo "OEEZ" elektrické a elektronické zařízení, které je odpadem ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS, včetně všech konstrukčních částí, podsestav a spotřebních materiálů, které jsou součástí výrobku v době jeho vyřazení;
c) "prevencí" opatření zaměřená na snížení množství OEEZ a jejich škodlivosti pro životní prostředí a na snížení množství a škodlivosti materiálů a látek v OEEZ obsažených;
d) "opětovným použitím" jakýkoli způsob, kterým jsou OEEZ nebo jejich konstrukční části použity k témuž účelu, pro který byly určeny, včetně dalšího použití OEEZ nebo jeho konstrukčních částí, které byly vráceny do sběrných míst, distributorům, k recyklaci nebo výrobcům;
e) "recyklací" přepracování odpadních materiálů ve výrobním procesu pro původní nebo pro jiné účely, ale s vyloučením energetického využití, to znamená použití spalitelných odpadů jako prostředku pro výrobu energie přímým spalováním spolu s jiným odpadem nebo bez něj, ale s využitím tepla;
f) "využitím" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIB směrnice 75/442/EHS;
g) "odstraňováním" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIA směrnice 75/442/EHS;
h) "zpracováním" jakákoli činnost provedená po předání OEEZ do zařízení pro odstranění znečišťujících látek, pro demontáž, drcení, využití nebo pro přípravu na odstranění a jakýkoli jiný postup provedený s cílem využití nebo odstranění OEEZ;
i) "výrobcem" každý, kdo bez ohledu na způsob prodeje, včetně prodeje prostřednictvím komunikace na dálku, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [12],
i) vyrábí a prodává pod svou vlastní značkou elektrická a elektronická zařízení,
ii) dále prodává pod svou vlastní značkou elektrická a elektronická zařízení vyrobená jinými dodavateli; prodejce přitom není považován za výrobce, jestliže se značka výrobce objevuje na zařízení, jak je uvedeno v bodu i), nebo
iii) profesionálně dováží nebo vyváží elektrická a elektronická zařízení do členského státu.
Ten, kdo zajišťuje výlučně financování na základě nebo v rámci finanční dohody, se nepovažuje za výrobce, pokud nepůsobí zároveň jako výrobce ve smyslu bodů i) až iii);
j) "distributorem" se rozumí každý, kdo dodává na komerčním základě elektrické nebo elektronické zařízení straně, která je hodlá používat;
k) "OEEZ z domácností" OEEZ, která pocházejí z domácností a z živnostenských, průmyslových, institucionálních a jiných zdrojů, které jsou svým charakterem a velikostí podobné domácnostem;
l) "nebezpečnou látkou nebo přípravkem" jakákoli látka, která je považována za nebezpečnou, nebo přípravek, který je považován za nebezpečný ve smyslu směrnice Rady 67/548/EHS [13] nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES [14];
m) "finanční dohodou" jakákoli smlouva o úvěru, leasingu, nájmu nebo splátkovém prodeji, nebo podobná dohoda o nějakém zařízení, bez ohledu na to, zda podle podmínek takové smlouvy nebo dohody, případně smlouvy nebo dohody o zajištění, dojde nebo může dojít k převodu vlastnictví tohoto zařízení.
Článek 4
Návrh výrobku
Členské státy podporují návrhy a výrobu elektrických a elektronických zařízení, které zohlední a usnadní jejich demontáž a využití, zejména opětovné použití a recyklaci OEEZ, jejich konstrukčních částí a materiálů. V této souvislosti členské státy přijmou vhodná opatření, aby výrobci prostřednictvím specifických vlastností návrhu anebo výrobních postupů nebránili opětovnému použití OEEZ, pokud tyto specifické vlastnosti návrhu nebo výrobní postupy nepředstavují značné výhody, například s ohledem na ochranu životního prostředí nebo na požadavky na bezpečnost.
Článek 5
Oddělený sběr
1. Členské státy přijmou vhodná opatření k minimalizaci odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru OEEZ.
2. Pokud jde o OEEZ z domácností, členské státy zajistí, že nejpozději od 13. srpna 2005:
a) budou zřízeny systémy, které umožní konečným držitelům a distributorům vracet tento odpad z domácností přinejmenším bezplatně. Členské státy zajistí dostupnost a přístupnost nezbytných sběrných zařízení, zejména s přihlédnutím k hustotě obyvatelstva;
b) budou distributoři při dodávce nových výrobků zodpovídat za zajištění přinejmenším bezplatného vracení těchto odpadů distributorovi, a to vždy jedno odpadní zařízení za jeden nový výrobek, pokud jde o zařízení ekvivalentního typu, které plnilo stejnou funkci jako dodávaný výrobek. Členské státy se mohou odchýlit od tohoto ustanovení za předpokladu, že zajistí, že tak nebude vracení OEEZ pro konečného držitele méně snadné, a za předpokladu, že systém zůstane pro konečného držitele bezplatný. Pokud členské státy použijí toto ustanovení, musí o tom uvědomit Komisi;
c) aniž by byla dotčena písmena a) a b), bude výrobcům povoleno zřídit a provozovat samostatné nebo kolektivní systémy zpětného odběru OEEZ z domácností za předpokladu, že jsou v souladu s cíli této směrnice;
d) s ohledem na národní zdravotní a bezpečnostní normy a na zdravotní a bezpečnostní normy Společenství bude moci být v případě OEEZ, která představují zdravotní a bezpečnostní riziko pro personál z důvodu kontaminace, vracení podle písmen a) a b) odmítnuto. Členské státy přijmou pro tato OEEZ zvláštní opatření.
Členské státy mohou stanovit zvláštní opatření pro vracení OEEZ podle odstavců a) a b) v případech, kdy zařízení neobsahuje základní konstrukční části nebo obsahuje jiné odpady než OEEZ.
3. V případě OEEZ jiných než z domácností, a aniž by byl dotčen článek 9, členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem zabezpečí sběr těchto odpadů.
4. Členské státy zajistí, aby byla veškerá OEEZ sebraná podle výše uvedených odstavců 1, 2 a 3 předávána zpracovatelským zařízením schváleným podle článku 6, kromě případů, kdy jsou spotřebiče opětovně použity jako celek. Členské státy zajistí, aby plánované opětovné použití nevedlo k obcházení této směrnice, zejména pokud jde o 6 a 7. Sběr a přeprava odděleně sebraných OEEZ musí být prováděny takovým způsobem, aby byla optimalizována možnost opětovného použití a recyklace těch konstrukčních částí nebo celých spotřebičů, které lze opětovně použít nebo recyklovat.
5. Aniž by byl dotčen odstavec 1, členské státy zajistí, aby bylo nejpozději do 31. prosince 2006 dosaženo míry odděleného sběru v průměru nejméně čtyř kilogramů OEEZ z domácností na osobu za rok.
Evropský parlament a Rada stanoví na návrh Komise a s ohledem na technické a ekonomické zkušenosti členských států do 31. prosince 2008 nový závazný cíl. Ten může být vyjádřen jako procentuální podíl z množství elektrických a elektronických zařízení prodaných domácnostem v předcházejících letech.
Článek 6
Zpracování
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem zřídí v souladu s právními předpisy Společenství systémy zajišťující zpracování OEEZ za použití nejlepších dostupných technik zpracování, využití a recyklace. Tyto systémy mohou být zřízeny výrobci samostatně nebo kolektivně. K zajištění souladu s článkem 4 směrnice 75/442/EHS musí být součástí tohoto zpracování alespoň odstranění všech tekutin a selektivní zpracování v souladu s přílohou II této směrnice.
Jiné technologie zpracování, které zajišťují přinejmenším stejnou úroveň ochrany lidského zdraví a životního prostředí, mohou být zavedeny do přílohy II podle postupu uvedeného v čl. 14 odst. 2.
Pro účely ochrany životního prostředí mohou členské státy vypracovat normy minimální jakosti pro zpracování sebraných OEEZ. Členské státy, které se rozhodnou pro tyto normy jakosti, o tom uvědomí Komisi, která tyto normy zveřejní.
2. Členské státy zajistí, aby každé zařízení nebo podnik, který provádí postupy zpracování, k tomu získal od příslušných orgánů povolení v souladu s články 9 a 10 směrnice 75/442/EHS.
Výjimka z požadavků povolení podle čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 75/442/EHS se může vztahovat na postupy využití OEEZ, pokud je před registrací provedena příslušnými orgány inspekce s cílem zajistit soulad s článkem 4 směrnice 75/442/EHS.
Inspekce ověří:
a) druh a množství odpadu, který má být zpracován;
b) obecné technické požadavky, které mají být splněny;
c) bezpečnostní opatření, která mají být přijata.
Tato inspekce se provádí nejméně jednou ročně a členské státy sdělí výsledky Komisi.
3. Členské státy zajistí, aby každé zařízení nebo podnik, který provádí postupy zpracování, skladoval a zpracovával OEEZ v souladu s technickými požadavky uvedenými v příloze III.
4. Členské státy zajistí, aby povolení nebo registrace uvedené v odstavci 2 obsahovaly všechny podmínky nezbytné pro splnění požadavků odstavců 1 a 3 a pro dosažení cílů využití uvedených v článku 7.
5. Postupy zpracování mohou být rovněž provedeny mimo dotyčný členský stát nebo mimo Společenství, za předpokladu, že je přeprava OEEZ v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [15].
OEEZ vyvážená ze Společenství v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93, nařízením Rady (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999 [16], kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD, a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 [17] ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění, se započítávají do plnění povinností a cílů podle čl. 7 odst. 1 a 2 této směrnice pouze tehdy, pokud vývozce může prokázat, že jsou využití, opětovné použití nebo recyklace prováděny za podmínek, které jsou rovnocenné požadavkům této směrnice.
6. Členské státy podpoří zařízení nebo podniky, které provádějí postupy zpracování, při zavádění certifikovaných systémů řízení z hlediska ochrany životního prostředí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [18].
Článek 7
Využití
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem v souladu s právními předpisy Společenství zřídí, samostatně nebo na kolektivním základě, systémy zajišťující využití OEEZ odděleně sebraných v souladu s článkem 5. Členské státy upřednostní opětovné použití celých spotřebičů. Do dne uvedeného v odstavci 4 nesmí být tyto spotřebiče zohledněny při výpočtu cílů stanovených v odstavci 2.
2. Pokud jde o OEEZ ke zpracování v souladu s článkem 6, členské státy zajistí, aby nejpozději do 31. prosince 2006 výrobci splnili tyto cíle:
a) pro OEEZ spadající do kategorií 1 a 10 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 80 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 75 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
b) pro OEEZ spadající do kategorií 3 a 4 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 75 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 65 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
c) pro OEEZ spadající do kategorií 2, 5, 6, 7 a 9 přílohy IA:
- musí být zvýšena kvóta využití minimálně na 70 % průměrné hmotnosti na spotřebič, a
- musí být zvýšena kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek minimálně na 50 % průměrné hmotnosti na spotřebič;
d) pro výbojky musí kvóta opětovného použití a recyklace konstrukčních částí, materiálů a látek dosáhnout minimálně 80 % hmotnosti výbojek.
3. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí strany jednající jejich jménem povedou pro účely výpočtu těchto cílů záznamy o hmotnosti OEEZ, jejich konstrukčních částech, materiálech nebo látkách při vstupu (input) do zpracovatelského zařízení a výstupu (output) z něj nebo při vstupu (input) do zařízení na využití nebo recyklaci.
Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 14 odst. 2 zavede podrobná pravidla pro monitorování shody členských států s cíli stanovenými v odstavci 2, včetně specifikací týkajících se materiálů. Komise předloží toto opatření nejpozději do 13. srpna 2004.
4. Evropský parlament a Rada stanoví na návrh Komise nejpozději do 31. prosince 2008 nové cíle pro využití a opětovné použití/recyklaci, v případě potřeby včetně cílů pro opětovné použití celých spotřebičů a pro výrobky spadající do kategorie 8 přílohy IA. Tyto cíle budou stanoveny s ohledem na přínosy používaných elektrických a elektronických zařízení pro životní prostředí, jako je zlepšená účinnost zdrojů v důsledku vývoje v oblasti materiálů a technologií. Musí být také zohledněn technický pokrok v oblasti opětovného použití, využití a recyklace, výrobků a materiálů a zkušenosti získané členskými státy a průmyslem.
5. Členské státy podpoří vývoj nových technologií využití, recyklace a zpracování.
Článek 8
Financování týkající se OEEZ z domácností
1. Členské státy zajistí, aby nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci financovali přinejmenším sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ z domácností uložených ve sběrných zařízeních, která byla zřízena podle čl. 5 odst. 2.
2. U výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005 musí každý výrobce odpovídat za financování postupů uvedených v odstavci 1 týkajících se odpadů z vlastních výrobků. Výrobci mají možnost plnit tuto povinnost buď samostatně, nebo zapojením do kolektivního systému.
Členské státy zajistí, že každý výrobce při uvedení výrobku na trh poskytne záruku, že bude zajištěno financování nakládání se všemi OEEZ, a že výrobci jasně označí své výrobky v souladu s čl. 11 odst. 2. Tato záruka zajistí, že postupy uvedené v odstavci 1 týkající se tohoto výrobku budou financovány. Záruka může mít formu účasti výrobce na vhodných systémech financování nakládání s OEEZ, pojištění recyklace nebo vázaného bankovního účtu.
Náklady na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování nesmějí být kupujícím při prodeji nových výrobků sdělovány odděleně.
3. Financování nákladů spojených s nakládáním s OEEZ z výrobků uvedených na trh před uplynutím období uvedeného v odstavci 1 (historický odpad) musí být zajištěno jedním nebo více systémy, do kterých všichni výrobci, kteří působí na trhu v okamžiku, kdy příslušné náklady vznikají, přispívají úměrně, tj. v poměru k jejich podílu na trhu podle druhu zařízení.
Členské státy zajistí, aby po přechodné období osmi let (deseti let pro kategorii 1 přílohy IA) po vstupu této směrnice v platnost bylo výrobcům povoleno informovat kupující při prodeji nových výrobků o nákladech na sběr, zpracování a environmentálně šetrné odstraňování. Uvedené náklady nesmějí převýšit náklady skutečně vzniklé.
4. Členské státy zajistí, aby výrobci dodávající elektrická nebo elektronická zařízení prostřednictvím komunikace na dálku také splňovali požadavky uvedené v tomto článku, pokud jde o zařízení dodávaná do členského státu, ve kterém sídlí kupující tohoto zařízení.
Článek 9
Financování týkající se OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti
Členské státy zajistí, aby bylo nejpozději od 13. srpna 2005 výrobci zajištěno financování nákladů na sběr, zpracování, využití a environmentálně šetrné odstraňování OEEZ od uživatelů jiných, než jsou domácnosti, z výrobků uvedených na trh po 13. srpnu 2005.
U OEEZ z výrobků uvedených na trh před 13. srpnem 2005 (historický odpad) zajišťují financování nakládání výrobci. Jako náhradní řešení mohou členské státy stanovit, že do tohoto financování budou částečně nebo úplně zapojeni i jiní uživatelé, než jsou domácnosti.
Výrobci a uživatelé jiní, než jsou domácnosti, mohou, aniž by byla dotčena tato směrnice, uzavírat dohody, kterými sjednají jiné způsoby financování.
Článek 10
Informace pro uživatele
1. Členské státy zajistí, aby byly uživatelům elektrických a elektronických zařízení v domácnostech poskytnuty nezbytné informace o:
a) požadavku neodstraňovat OEEZ jako netříděný komunální odpad a sbírat tato OEEZ odděleně;
b) jim dostupných systémech vracení a sběru;
c) jejich přispění k opětovnému použití, recyklaci nebo k jiným formám využití OEEZ;
d) potenciálních účincích na životní prostředí a lidské zdraví v důsledku přítomnosti nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních;
e) významu symbolu uvedeného v příloze IV.
2. Členské státy přijmou vhodná opatření, aby se spotřebitelé podíleli na sběru OEEZ a byli stimulováni k usnadňování procesů opětovného použití, zpracování a využití.
3. S cílem minimalizovat odstraňování OEEZ jako netříděného komunálního odpadu a usnadnit jejich oddělený sběr členské státy zajistí, aby výrobci správně označovali elektrická a elektronická zařízení uvedená na trh po 13. srpnu 2005 symbolem znázorněným v příloze IV. Ve výjimečných případech, kdy je to nezbytné vzhledem k velikosti nebo funkci výrobku, se tento symbol vytiskne na obal, na návod k použití a na záruční list elektrických a elektronických zařízení.
4. Členské státy mohou požadovat, aby výrobci nebo distributoři poskytovali některé nebo všechny informace uvedené v odstavcích 1 až 3 např. v návodu k použití nebo v místě prodeje.
Článek 11
Informace pro zpracovatelská zařízení
1. S cílem usnadnit opětovné použití a řádné a environmentálně šetrné zpracování OEEZ, včetně údržby, modernizace, opravy a recyklace, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily, že výrobci poskytnou informace o opětovném použití a zpracování pro každý nový druh EEZ uváděný na trh do jednoho roku od jeho uvedení na trh. Obsahem těchto informací musí být, pokud je to nezbytné pro střediska pro opětovné použití a zařízení pro zpracování a recyklaci k dosažení souladu s ustanoveními této směrnice, jaké různé konstrukční části a materiály EEZ obsahují a na jakém místě se nebezpečné látky a přípravky v EEZ vyskytují. Tyto informace musí výrobci EEZ zpřístupnit střediskům pro opětovné použití a zařízením pro zpracování a recyklaci ve formě manuálů nebo v elektronické podobě (např. CD-ROM, on-line služby).
2. Členské státy zajistí, aby byl každý výrobce elektrických nebo elektronických zařízení uváděných na trh po 13. srpnu 2005 jasně identifikovatelný podle značky na zařízení. Navíc, aby mohlo být jednoznačně určeno datum uvedení zařízení na trh, opatří se zařízení značkou uvádějící, že bylo uvedeno na trh po 13. srpnu 2005. Komise podpoří přípravu evropských norem za tímto účelem.
Článek 12
Informace a předkládání zpráv
1. Členské státy vypracují seznam výrobců a každoročně shromáždí informace, včetně podložených odhadů, o množstvích a o kategoriích elektrických a elektronických zařízení uvedených na trh, sebraných všemi způsoby, opětovně použitých, recyklovaných a využitých v členských státech, a o vyvezených sebraných odpadech, podle hmotnosti nebo, pokud to není možné, podle počtu.
Členské státy zajistí, aby výrobci dodávající elektrická a elektronická zařízení prostřednictvím komunikace na dálku poskytovali informace o dosažení souladu s požadavky čl. 8 odst. 4 a o množstvích a kategoriích elektrických a elektronických zařízení uváděných na trh členského státu, ve kterém sídlí kupující tohoto zařízení.
Členské státy zajistí, aby byly požadované informace předávány Komisi každé dva roky, vždy nejpozději do osmnácti měsíců po skončení období, jehož se informace týkají. První soubor informací se bude týkat let 2005 a 2006. Informace budou poskytnuty ve formátu, který bude stanoven do jednoho roku od vstupu této směrnice v platnost v souladu s postupem uvedeným v čl. 14 odst. 2 za účelem vybudování databází o OEEZ a jejich zpracování.
Pro dosažení souladu s tímto odstavcem členské státy zajistí přiměřenou výměnu informací, zejména u postupů zpracování podle čl. 6 odst. 5.
2. Aniž by byly dotčeny požadavky odstavce 1, předkládají členské státy Komisi v tříletých intervalech zprávu o provádění této směrnice. Zpráva bude vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [19]. Dotazník nebo osnova bude členským státům odeslána šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká. Komisi bude zpráva odeslána do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
První zpráva se týká období od roku 2004 do roku 2006.
Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv z členských států.
Článek 13
Přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku
Jakékoli změny, které jsou nezbytné k přizpůsobení čl. 7 odst. 3, přílohy IB (zejména vzhledem k možnému doplnění o svítidla v domácnostech, přímo žhavené žárovky a fotoelektrické výrobky, tj. solární panely), přílohy II (zejména při zohlednění nového technického vývoje ve zpracování OEEZ) a příloh III a IV vědeckému a technickému pokroku musí být přijímány postupem podle čl. 14 odst. 2.
Před provedením změn příloh Komise mimo jiné vede konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace, zpracovateli a organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů.
Článek 14
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Sankce
Členské státy určí sankce použitelné při porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice. Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 16
Inspekce a kontrola
Členské státy zajistí, aby inspekce a kontrola umožnily ověření řádného provádění této směrnice.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 13. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Budou-li cíle stanovené touto směrnicí dosaženy, mohou členské státy provést čl. 6 odst. 6, čl. 10 odst. 1 a článek 11 prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými odvětvími. Tyto dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) dohody jsou vymahatelné;
b) dohody musí upřesnit cíle a odpovídající lhůty;
c) dohody jsou zveřejněny v úředním věstníku dotčeného členského státu nebo v úředním dokumentu rovněž přístupném veřejnosti a jsou předány Komisi;
d) dosažené výsledky jsou pravidelně kontrolovány, sdělovány příslušným orgánům a Komisi a zpřístupňovány veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě;
e) příslušné orgány zajistí, aby byly přezkoumány výsledky dosažené v rámci dohody;
f) v případě neplnění dohody jsou členské státy povinny provádět příslušná ustanovení této směrnice formou přijímání právních a správních opatření.
4. a) Řecko a Irsko, které vzhledem k:
- nedostatečné recyklační infrastruktuře,
- geografickým okolnostem, jako je velký počet malých ostrovů a výskyt venkovských a horských oblastí,
- nízké hustotě obyvatelstva, a
- nízké úrovni spotřeby EEZ
nejsou schopny splnit cíle sběru ve smyslu čl. 5 odst. 5 prvního pododstavce nebo cíle využití ve smyslu čl. 7 odst. 2 a které podle čl. 5 odst. 2 třetího pododstavce směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [20] mohou žádat o prodloužení lhůty uvedené v tomto článku, mohou prodloužit období uvedené v čl. 5 odst. 5 a v čl. 7 odst. 2 této směrnice na 24 měsíců.
Tyto členské státy uvědomí Komisi o svém rozhodnutí nejpozději ve lhůtě pro provedení této směrnice.
b) Komise uvědomí o těchto rozhodnutích ostatní členské státy a Evropský parlament.
5. Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu na základě zkušeností s uplatňováním směrnice, zejména s ohledem na oddělený sběr, zpracování, využití a systémy financování. Kromě toho musí zpráva vycházet i z vývoje stavu technologie, ze získaných zkušeností, z požadavků na ochranu životního prostředí a z fungování vnitřního trhu. Ke zprávě musí být v případě potřeby připojeny návrhy na změnu příslušných ustanovení této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 27. ledna 2003.
Directiva 2002/96/CE del Parlamento Europeo y del Consejo
de 27 de enero de 2003
sobre residuos de aparatos eléctricos y electrónicos (RAEE)
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, y en particular el apartado 1 de su artículo 175,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social(2),
Visto el dictamen del Comité de las Regiones(3),
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado(4), a la vista del texto conjunto aprobado por el Comité de Conciliación el 8 de noviembre de 2002,
Considerando lo siguiente:
(1) La política medioambiental de la Comunidad, tiene como objetivos, en particular, la conservación, la protección y la mejora de la calidad del medio ambiente, la protección de la salud de las personas y la utilización prudente y racional de los recursos naturales. Esta política se basa en el principio de cautela, en el principio de acción preventiva, en el principio de corrección de daños al medio ambiente, preferentemente en la fuente misma, y en el principio de que quien contamina paga.
(2) El programa comunitario de política y actuación en materia de medio ambiente y desarrollo sostenible ("quinto programa de medio ambiente")(5) establece que la consecución de un desarrollo sostenible presupone cambiar de forma significativa las pautas actuales de desarrollo, producción, consumo y comportamiento, y aboga, entre otras cosas, por reducir el despilfarro de recursos naturales y por la prevención de la contaminación. En él aparecen mencionados los residuos de aparatos eléctricos y electrónicos (RAEE) como una de las áreas objetivo que deben ser reguladas, con vistas a la aplicación de los principios de prevención, valorización y eliminación segura de los residuos.
(3) La Comunicación de la Comisión de 30 de julio de 1996 sobre la revisión de la estrategia comunitaria de gestión de residuos establece que, cuando no pueda evitarse la producción de residuos, éstos deberán reutilizarse o valorizarse para aprovechar los materiales o la energía que contienen.
(4) El Consejo, en su Resolución de 24 de febrero de 1997 sobre una estrategia comunitaria de gestión de residuos(6), insistió en la necesidad de fomentar la valorización de residuos con el fin de reducir la cantidad de éstos destinada a la eliminación y economizar recursos naturales, especialmente por medio de la reutilización, reciclado, compostaje y valorización energética de los residuos y reconoció que la elección en cada caso concreto de una opción debe tener en cuenta los efectos medioambientales y económicos, pero consideró que hasta que se lleve a cabo el necesario avance científico y tecnológico y exista un mayor desarrollo de los análisis del ciclo de vida, debe considerarse preferible la reutilización y valorización de materiales cuando éstas sean las mejores opciones medioambientales. El Consejo invitó asimismo a la Comisión a poner a punto lo antes posible el seguimiento adecuado de los proyectos del programa de flujos de residuos prioritarios, en los que se incluyen los RAEE.
(5) El Parlamento Europeo, en su Resolución de 14 de noviembre de 1996(7), insta a la Comisión a presentar propuestas de directivas sobre distintos flujos de residuos prioritarios, incluidos los residuos eléctricos y electrónicos, propuestas que deben basarse en el principio de responsabilidad del productor. En esta misma Resolución, el Parlamento Europeo solicita al Consejo y a la Comisión que presenten propuestas para limitar el volumen de residuos.
(6) La Directiva 75/442/CEE del Consejo, de 15 de julio de 1975, relativa a los residuos(8), dispone que mediante directivas específicas podrán establecerse disposiciones concretas para casos particulares o complementarias de la Directiva 75/442/CEE, destinadas a regular la gestión de determinadas categorías de residuos.
(7) La cantidad de RAEE que se generan en la Comunidad crece rápidamente. Los componentes peligrosos que contienen los aparatos eléctricos y electrónicos (AEE) constituyen un problema importante durante la fase de gestión de los residuos y el grado de reciclado de RAEE es insuficiente.
(8) Los Estados miembros actuando por separado no pueden cumplir con eficacia el objetivo de mejorar la gestión de RAEE. En particular, la distinta aplicación nacional del principio de responsabilidad del productor puede hacer que los agentes económicos soporten cargas financieras desiguales. La existencia de políticas nacionales dispares en materia de gestión de los RAEE reduce la eficacia de las políticas de reciclado. Por ese motivo deben establecerse criterios fundamentales a escala comunitaria.
(9) Las disposiciones de la presente Directiva deben aplicarse a productos y productores con independencia de la técnica de venta empleada, inclusive la venta a distancia y la venta electrónica. En ese sentido, las obligaciones de productores y distribuidores que utilicen canales de venta a distancia y electrónicos deben adoptar, en la medida de lo posible, la misma forma y deben aplicarse de la misma manera con objeto de evitar que otros canales de distribución tengan que soportar los costes derivados de las disposiciones de la presente Directiva en lo que se refiere a los RAEE de equipos vendidos mediante venta a distancia o electrónica.
(10) El ámbito de aplicación de la presente Directiva debe comprender todos los aparatos eléctricos y electrónicos, tanto los de consumo como los de uso profesional. La presente Directiva se debe aplicar sin perjuicio de otros textos normativos comunitarios en los que se establezcan requisitos sobre seguridad y salud que protejan a todos los agentes en contacto con RAEE, así como de normas comunitarias específicas sobre gestión de residuos, en particular la Directiva 91/157/CEE del Consejo, de 18 de marzo de 1991, relativa a las pilas y a los acumuladores que contengan determinadas materias peligrosas(9).
(11) La Directiva 91/157/CEE debe revisarse lo antes posible, teniendo particularmente en cuenta la presente Directiva.
(12) El establecimiento, mediante la presente Directiva, de la responsabilidad del productor es uno de los medios para estimular el diseño y la producción de aparatos eléctricos y electrónicos que tenga plenamente en cuenta y facilite su reparación y su posible actualización, así como su reutilización, desmontaje y reciclado.
(13) Con objeto de garantizar la salud y la seguridad del personal de los distribuidores encargados de la recogida y el tratamiento de los RAEE, los Estados miembros, de conformidad con las normas nacionales y comunitarias en materia de salud y seguridad, deben determinar las condiciones en que los distribuidores pueden rechazar la recogida.
(14) Los Estados miembros deben fomentar un diseño y una producción de aparatos eléctricos y electrónicos que tenga en cuenta y facilite su desarmado y valorización, y en particular la reutilización y el reciclado de RAEE, sus componentes y materiales. Los productores no deben impedir, mediante características específicas de diseño o procesos de fabricación, la reutilización de los RAEE, salvo que dichas características específicas de diseño o dichos procesos de fabricación presenten grandes ventajas, por ejemplo, respecto a la protección del medio ambiente y/o a exigencias en materia de seguridad.
(15) La recogida selectiva es condición previa para asegurar el tratamiento y reciclado específicos de los RAEE y es necesaria para alcanzar el nivel deseado de protección de la salud humana y del medio ambiente de la Comunidad. Los consumidores deben contribuir activamente al éxito de dicha recogida y debe animárseles en este sentido. Con este fin, deben existir instalaciones adecuadas de depósito de RAEE, inclusive puntos públicos de recogida, donde puedan acudir los particulares para devolver sus residuos al menos sin cargo alguno.
(16) A fin de alcanzar el nivel deseado de protección y objetivos medioambientales armonizados en la Comunidad, los Estados miembros deben tomar las medidas adecuadas para reducir al mínimo la eliminación de RAEE como residuos urbanos no seleccionados y lograr un alto grado de recogida selectiva de RAEE. A fin de asegurar que los Estados miembros se esfuerzan por organizar planes de recogida eficientes se les debe exigir que logren un alto grado de recogida de RAEE procedentes de hogares particulares.
(17) Es indispensable el tratamiento específico de los RAEE a fin de evitar la dispersión de contaminantes en el material reciclado o en el flujo de residuos. Dicho tratamiento es el medio más eficaz para lograr que se alcance el nivel deseado de protección del medio ambiente de la Comunidad. Todo establecimiento o empresa que lleve a cabo operaciones de reciclado y tratamiento debe cumplir los requisitos mínimos para evitar impactos medioambientales negativos asociados con el tratamiento de RAEE. Deben utilizarse las mejores técnicas de tratamiento, valorización y reciclado disponibles siempre y cuando garanticen la salud humana y una elevada protección medioambiental. Las mejores técnicas de tratamiento, valorización y reciclado disponibles podrán definirse con mayor precisión de conformidad con los procedimientos establecidos en la Directiva 96/61/CE.
(18) Debe darse prioridad, cuando corresponda, a la reutilización de los RAEE y de sus componentes, subconjuntos y consumibles. Cuando no sea preferible la reutilización, deben valorizarse todos los RAEE recogidos de modo selectivo, en cuyo proceso se debe lograr un alto grado de valorización y reciclado. Además, debe alentarse a los productores a integrar materiales reciclados en los nuevos aparatos.
(19) Es preciso establecer principios básicos a escala comunitaria con respecto a la financiación de la gestión de los RAEE y los programas de financiación han de contribuir al logro de altos niveles de recogida y a la aplicación del principio de responsabilidad del productor.
(20) Los usuarios de aparatos eléctricos y electrónicos de hogares particulares deben tener la posibilidad de devolver sus RAEE al menos sin cargo alguno. Los productores deben financiar, por tanto, la recogida en el punto de recogida, así como el tratamiento, la valorización y la eliminación de los RAEE. A fin de dar el máximo efecto al principio de responsabilidad del productor, cada productor debe ser responsable de financiar la gestión de los residuos procedentes de sus propios productos. El productor debe poder optar por cumplir dicha obligación individualmente o adhiriéndose a un sistema colectivo. Al poner un producto en el mercado, cada productor debe proporcionar una garantía financiera para evitar que los costes de la gestión de RAEE procedentes de productos huérfanos recaigan en la sociedad o en los demás productores. La obligación de financiar la gestión de los residuos históricos debe ser compartida por todos los productores existentes en sistemas de financiación colectiva, a los que contribuirán de manera proporcional todos los productores que estén en el mercado en el momento en que se produzcan los costes. Los sistemas de financiación colectiva no deben tener el efecto de excluir a los productores, importadores, o nuevos operadores que atiendan a un determinado segmento del mercado o que tengan pequeños volúmenes de producción. Durante un período transitorio se debe permitir que los productores puedan informar voluntariamente a los compradores, en el momento de la venta de los productos nuevos, de los costes de recogida, tratamiento y eliminación respetuosa con el medio ambiente de los residuos históricos. Los productores que se acojan a esta disposición deben garantizar que los costes mencionados no superen los costes en que verdaderamente hayan incurrido.
(21) Para que los sistemas de recogida de RAEE tengan éxito, es indispensable informar a los usuarios sobre la obligación de no eliminar los RAEE como residuos urbanos no seleccionados y de recoger de modo selectivo dichos RAEE, así como sobre los sistemas de recogida y sobre la función que ellos desempeñan en la gestión de los RAEE. Esta información implica el correcto marcado de los aparatos eléctricos y electrónicos que pueden acabar en los contenedores de basura o en medios similares de recogida de los residuos urbanos.
(22) Para facilitar la gestión, y en particular el tratamiento y la valorización o el reciclado de los RAEE, es importante que los productores proporcionen información en materia de identificación de componentes y materiales.
(23) Los Estados miembros deben garantizar que los sistemas de inspección y control permitan verificar la aplicación correcta de la presente Directiva, teniendo en cuenta, entre otras cosas, la Recomendación 2001/331/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de abril de 2001, sobre criterios mínimos de las inspecciones medioambientales en los Estados miembros(10).
(24) Para verificar el logro de los objetivos de la presente Directiva, se precisa información relativa al peso o, si ello no es posible, al número de aparatos eléctricos y electrónicos puestos en el mercado en la Comunidad, así como al índice de recogida, reutilización (incluida, en la medida de lo posible, la reutilización de aparatos enteros), valorización (o reciclado) y exportación de RAEE recogidos de acuerdo con lo establecido en la presente Directiva.
(25) Los Estados miembros podrán optar por aplicar determinadas disposiciones de la presente Directiva mediante acuerdos entre las autoridades competentes y los sectores económicos interesados, siempre que se cumplan ciertos requisitos específicos.
(26) La Comisión, mediante el procedimiento de comité, debe determinar la adaptación al progreso científico y técnico de determinadas disposiciones de la presente Directiva, la lista de productos incluidos en las categorías establecidas en el anexo I A, el tratamiento selectivo de los materiales y componentes de los RAEE, los requisitos técnicos de su almacenamiento y tratamiento y el símbolo utilizado en el marcado de AEE.
(27) Las medidas necesarias para la ejecución de la presente Directiva deben aprobarse con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión(11).
HAN ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Objetivos
La presente Directiva tiene por objetivo, en primer lugar, prevenir la generación de residuos de aparatos eléctricos y electrónicos (RAEE) y, además, la reutilización, el reciclado y otras formas de valorización de dichos residuos, a fin de reducir su eliminación. Asimismo, se pretende mejorar el comportamiento medioambiental de todos los agentes que intervienen en el ciclo de vida de los aparatos eléctricos y electrónicos, por ejemplo, los productores, distribuidores y consumidores, y, en particular, de aquellos agentes directamente implicados en el tratamiento de los residuos derivados de estos aparatos.
Artículo 2
Ámbito de aplicación
1. La presente Directiva se aplicará a los aparatos eléctricos y electrónicos pertenecientes a las categorías que se recogen en el anexo I A, siempre que los aparatos de que se trate no formen parte de otro tipo de aparatos que no pertenezca al ámbito de aplicación de la presente Directiva. El anexo I B contiene una lista de productos que corresponden a las categorías establecidas en el anexo I A.
2. La presente Directiva se aplicará sin perjuicio de la normativa comunitaria en materia de seguridad y salud y de la normativa comunitaria específica sobre gestión de residuos.
3. Quedan excluidos de la presente Directiva los aparatos que tengan relación con la protección de los intereses esenciales de la seguridad de los Estados miembros, las armas, las municiones y el material de guerra. Sin embargo, lo anterior no se aplica a los productos que no estén destinados a fines específicamente militares.
Artículo 3
Definiciones
A efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
a) aparatos eléctricos y electrónicos o AEE: todos los aparatos que para funcionar debidamente necesitan corriente eléctrica o campos electromagnéticos, y los aparatos necesarios para generar, transmitir y medir tales corrientes y campos pertenecientes a las categorías indicadas en el anexo I A y que están destinados a utilizarse con una tensión nominal no superior a 1000 voltios en corriente alterna y 1500 voltios en corriente continua;
b) residuos de aparatos eléctricos y electrónicos o RAEE: todos los aparatos eléctricos y electrónicos que pasan a ser residuos de acuerdo con la definición que consta en la letra a) del artículo 1 de la Directiva 75/442/CEE; este término comprende todos aquellos componentes, subconjuntos y consumibles que forman parte del producto en el momento en que se desecha;
c) prevención: todas las medidas destinadas a reducir la cantidad y nocividad para el medio ambiente de los RAEE, y sus materiales y sustancias;
d) reutilización: toda operación que permite destinar los RAEE o algunos de sus componentes al mismo uso para el que fueron concebidos. Este término comprende el uso continuado de los aparatos o de algunos de sus componentes devueltos a los puntos de recogida o a los distribuidores, empresas de reciclado o fabricantes;
e) reciclado: el reprocesado de los materiales de los residuos, dentro de un proceso de producción, para su finalidad inicial o para otros fines, con la excepción de la valorización energética, que es el uso de residuos combustibles para generar energía a través de su incineración directa con o sin otros residuos, pero con recuperación de calor;
f) valorización: cualquiera de las operaciones previstas en el anexo II B de la Directiva 75/442/CEE;
g) eliminación: cualquiera de las operaciones previstas en el anexo II A de la Directiva 75/442/CEE;
h) tratamiento: cualquier actividad posterior a la entrega de los RAEE a una instalación para su descontaminación, desmontaje, trituración, valorización o preparación para su eliminación y cualquier otra operación que se realice con fines de valorización y/o eliminación de los RAEE;
i) productor: cualquier persona que, con independencia de la técnica de venta utilizada, incluida la comunicación a distancia de acuerdo con la Directiva 97/7/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de mayo de 1997, relativa a la protección de los consumidores en materia de contratos a distancia(12):
i) fabrique y venda aparatos eléctricos y electrónicos con marcas propias,
ii) revenda con marcas propias aparatos fabricados por terceros, sin que pueda considerarse "productor" al vendedor si la marca del productor figura en el aparato, conforme al inciso i), o
iii) se dedique profesionalmente a la importación o a la exportación de dichos aparatos eléctricos y electrónicos a un Estado miembro.
No serán considerados "productores" quienes se limiten a prestar financiación mediante cualquier acuerdo de financiación, salvo que también actúe como productor en el sentido definido en los incisos i), ii) y iii);
j) distribuidor: cualquier persona que suministre un aparato eléctrico o electrónico, en condiciones comerciales, a quien vaya a utilizarlo;
k) RAEE procedentes de hogares particulares: RAEE procedentes de hogares particulares y de fuentes comerciales, industriales, institucionales y de otro tipo que, por su naturaleza y cantidad, son similares a los procedentes de hogares particulares;
l) sustancia o preparado peligroso: cualquier sustancia o preparado que se considere peligroso de acuerdo con las disposiciones de la Directiva 67/548/CEE del Consejo(13) o de la Directiva 1999/45/CE del Parlamento Europeo y del Consejo(14);
m) acuerdo de financiación: cualquier acuerdo o disposición de préstamo, arrendamiento financiero, alquiler o venta diferida relacionado con cualquier aparato, ya figure o no en los términos de dicho acuerdo o disposición o de cualquier acuerdo o disposición accesoria que prevea la transferencia o la posibilidad de transferencia de propiedad de dicho aparato.
Artículo 4
Diseño del producto
Los Estados miembros fomentarán un diseño y una producción de aparatos eléctricos y electrónicos que tenga en cuenta y facilite su desarmado y valorización, y en particular la reutilización y el reciclado de RAEE, sus componentes y materiales. A tal efecto, los Estados miembros adoptarán las medidas adecuadas para que los productores no impidan, mediante características específicas de diseño o procesos de fabricación, la reutilización de los RAEE, salvo que dichas características específicas de diseño o dichos procesos de fabricación presenten grandes ventajas, por ejemplo, respecto a la protección del medio ambiente y/o a exigencias en materia de seguridad.
Artículo 5
Recogida selectiva
1. Los Estados miembros tomarán las medidas adecuadas para reducir al mínimo la eliminación de RAEE como residuos urbanos no seleccionados y lograr un alto grado de recogida selectiva de RAEE.
2. Para los RAEE procedentes de hogares particulares, los Estados miembros, como muy tarde el 13 de agosto de 2005 velarán por lo siguiente:
a) que se organicen unos sistemas que permitan a los poseedores finales y a los distribuidores devolver, al menos gratuitamente, estos residuos. Los Estados miembros velarán además por la disponibilidad y accesibilidad de las instalaciones de recogida que sean necesarias teniendo en cuenta, entre otros aspectos, la densidad de población;
b) que los distribuidores, cuando suministren un producto nuevo, sean responsables de garantizar que tales residuos puedan serles devueltos, al menos de forma gratuita y uno por uno, siempre que los aparatos sean de tipo equivalente y hayan realizado las mismas funciones que el aparato suministrado. Los Estados miembros podrán apartarse de lo anteriormente dispuesto si garantizan que esto no dificultará la devolución de los RAEE para el propietario final y que los sistemas sigan siendo gratuitos para el poseedor final. Los Estados miembros que recurran a esta disposición informarán de ello a la Comisión;
c) sin perjuicio de lo dispuesto en las letras a) y b), que se permita a los productores crear y operar sistemas de recogida individual y/o colectiva para los RAEE procedentes de hogares particulares, siempre y cuando estos sistemas estén en consonancia con los objetivos de la presente Directiva;
d) teniendo en cuenta las normas nacionales y comunitarias en materia de salud y seguridad, se podrá rechazar la devolución prevista en las letras a) y b) de aquellos RAEE que presenten un riesgo sanitario o de seguridad para las personas por estar contaminados. Los Estados miembros adoptarán disposiciones específicas en relación con dichos RAEE.
Los Estados miembros podrán prever disposiciones específicas para la devolución de los RAEE con arreglo a las letras a) y b) si el aparato no contiene los componentes esenciales o si contiene residuos que no sean RAEE.
3. En el caso de los RAEE que no procedan de los hogares particulares, y sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 9, los Estados miembros velarán por que los productores, o terceros que actúen por su cuenta, dispongan la recogida de dichos residuos.
4. Los Estados miembros velarán por que todos los RAEE recogidos en virtud de los apartados 1, 2 y 3 se transporten a instalaciones de tratamiento autorizadas con arreglo al artículo 6 a no ser que dichos aparatos se reutilicen en su integridad. Los Estados miembros velarán por que la reutilización prevista no lleve al incumplimiento de la presente Directiva, en particular de sus artículos 6 y 7. El sistema de recogida selectiva y transporte de estos RAEE se organizará de tal modo que se logre la mejor reutilización y el mejor reciclado posibles de los componentes o aparatos enteros que puedan ser reutilizados o reciclados.
5. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1, los Estados miembros garantizarán que como muy tarde el 31 de diciembre de 2006 se recoja, por medios selectivos, un promedio de al menos cuatro kilogramos por habitante y año de RAEE procedentes de hogares particulares.
El Parlamento Europeo y el Consejo, a propuesta de la Comisión, y teniendo en cuenta la experiencia técnica y económica adquirida en los Estados miembros, establecerán un nuevo objetivo obligatorio para el 31 de diciembre de 2008, el cual podrá consistir en un porcentaje de las cantidades de aparatos eléctricos y electrónicos vendidos a los hogares particulares en los años anteriores.
Artículo 6
Tratamiento
1. Los Estados miembros velarán por que los productores, o terceros que actúen por cuenta de ellos, organicen, de conformidad con la legislación comunitaria, sistemas para el tratamiento de los RAEE utilizando para ello las mejores técnicas de tratamiento, valorización y reciclado disponibles. Los productores podrán organizar los sistemas de forma colectiva y/o individual. A efectos de garantizar la aplicación del artículo 4 de la Directiva 75/442/CEE, el tratamiento incluirá, como mínimo, la retirada de todos los fluidos y el tratamiento selectivo de conformidad con lo estipulado en el anexo II de la presente Directiva.
Podrán incluirse en el anexo II, con arreglo al procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14, otras tecnologías de tratamiento que garanticen un nivel como mínimo equivalente de protección de la salud humana y del medio ambiente.
A los fines de la protección del medio ambiente, los Estados miembros podrán establecer normas mínimas de calidad para el tratamiento de los RAEE recogidos. Los Estados miembros que opten por tales normas de calidad lo pondrán en conocimiento de la Comisión, que hará públicas tales normas.
2. Los Estados miembros velarán por que todo establecimiento o empresa que realice operaciones de tratamiento obtenga un permiso de las autoridades competentes, en cumplimiento de los artículos 9 y 10 de la Directiva 75/442/CEE.
La dispensa de este permiso que se menciona en la letra b) del apartado 1 del artículo 11 de la Directiva 75/442/CEE podrá aplicarse a las operaciones de valorización de RAEE a condición de que las autoridades competentes realicen una inspección previa al registro a efectos de garantizar la aplicación del artículo 4 de la Directiva 75/442/CEE.
Esta inspección tendrá por objeto verificar:
a) los tipos y cantidades de residuos que vayan a tratarse;
b) los requisitos técnicos generales que deban cumplirse;
c) las precauciones de seguridad que deban tomarse.
La inspección se realizará al menos una vez al año y los Estados miembros remitirán sus resultados a la Comisión.
3. Los Estados miembros velarán por que todo establecimiento o empresa que realice operaciones de tratamiento cumpla los requisitos técnicos que se estipulan en el anexo III con respecto al almacenamiento y tratamiento de los RAEE.
4. Los Estados miembros velarán por que el permiso o el registro a que se refiere el apartado 2 incluya todas las condiciones necesarias para el cumplimiento de los requisitos estipulados en los apartados 1 y 3 y para la consecución de los objetivos de aprovechamiento de residuos establecidos en el artículo 7.
5. Las operaciones de tratamiento también podrán realizarse fuera del Estado miembro respectivo o fuera de la Comunidad, a condición de que el transporte de los RAEE cumpla las disposiciones del Reglamento (CEE) n° 259/93 del Consejo, de 1 de febrero de 1993, relativo a la vigilancia y al control de los traslados de residuos en el interior, a la entrada y a la salida de la Comunidad Europea(15).
Los RAEE que se exporten fuera de la Comunidad con arreglo al Reglamento (CEE) n° 259/93, al Reglamento (CE) n° 1420/1999 del Consejo, de 29 de abril de 1999, por el que se establecen normas y procedimientos comunes aplicables a los traslados de ciertos tipos de residuos a determinados países no miembros de la OCDE(16), y al Reglamento (CE) n° 1547/1999 de la Comisión, de 12 de julio de 1999, por el que se determinan, con arreglo al Reglamento (CEE) n° 259/93 del Consejo, los procedimientos de control que deberán aplicarse a los traslados de algunos residuos a determinados países a los que no es aplicable la Decisión C(92) 39 final de la OCDE(17), contarán únicamente para la consecución de las obligaciones y los objetivos contemplados en los apartados 1 y 2 del artículo 7 de la presente Directiva si el exportador puede demostrar que la operación de valorización, reutilización y/o reciclado se realizó en condiciones equivalentes a los requisitos impuestos por la presente Directiva.
6. Los Estados miembros fomentarán que los establecimientos o empresas que lleven a cabo operaciones de tratamiento establezcan sistemas certificados de gestión del medio ambiente de conformidad con el Reglamento (CE) n° 761/2001 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 19 de marzo de 2001, por el que se permite que las organizaciones se adhieran con carácter voluntario a un sistema comunitario de gestión y auditoría medioambientales (EMAS)(18).
Artículo 7
Valorización
1. Los Estados miembros velarán por que los productores, o terceros que actúen por su cuenta, organicen, de modo individual o colectivo y de conformidad con la legislación comunitaria, sistemas para la valorización de los RAEE recogidos de forma selectiva de acuerdo con el artículo 5. Los Estados miembros darán prioridad a la reutilización de aparatos enteros. Hasta la fecha mencionada en el apartado 4, dichos aparatos no se tendrán en cuenta para el cálculo de los objetivos establecidos en el apartado 2.
2. Respecto a los RAEE enviados a tratamiento con arreglo al artículo 6, los Estados miembros velarán por que, como muy tarde el 31 de diciembre de 2006, los productores cumplan los siguientes objetivos:
a) con respecto a todos los RAEE pertenecientes a las categorías 1 y 10 del anexo I A,
- el porcentaje de valorización deberá aumentar, como mínimo, hasta el 80 % del peso medio por aparato, y
- el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá aumentar, como mínimo, hasta el 75 % del peso medio por aparato;
b) con respecto a todos los RAEE pertenecientes a las categorías 3 y 4 del anexo I A,
- el porcentaje de valorización deberá aumentar, como mínimo, hasta el 75 % del peso medio por aparato, y
- el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá aumentar, como mínimo, hasta el 65 % del peso medio por aparato;
c) con respecto a los RAEE pertenecientes a las categorías 2, 5, 6, 7 y 9 del anexo I A,
- el porcentaje de valorización deberá aumentar, como mínimo, hasta el 70 % del peso medio por aparato, y
- el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá aumentar, como mínimo, hasta el 50 % del peso medio por aparato;
d) con respecto a las lámparas de descarga de gas, el porcentaje de reutilización y reciclado de componentes, materiales y sustancias deberá alcanzar, como mínimo, el 80 % del peso de las lámparas.
3. Los Estados miembros velarán por que, para calcular dichos objetivos, los productores, o terceros que actúen por cuenta de éstos, mantengan registros sobre la cantidad de RAEE, componentes, materiales o sustancias que entran en (entrada) y salen de (salida) las instalaciones de tratamiento, y/o cuando entran en (entrada) las instalaciones de valorización o reciclado.
La Comisión, con arreglo al procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14, establecerá las normas de desarrollo, incluidas las especificaciones para los materiales, para controlar el cumplimiento por los Estados miembros de los objetivos previstos en el apartado 2. La Comisión presentará esta medida el 13 de agosto de 2004, como muy tarde.
4. El Parlamento Europeo y el Consejo, a propuesta de la Comisión, establecerán nuevos objetivos de valorización y reutilización/reciclado para el 31 de diciembre de 2008, incluida cuando proceda la reutilización de aparatos completos y de productos pertenecientes a la categoría 8 del anexo I A. Para ello, se deberán tener en cuenta los beneficios medioambientales de los aparatos eléctricos y electrónicos en uso, por ejemplo una mayor eficacia de los recursos debida al desarrollo de los materiales y de la tecnología. Se tomará asimismo en consideración el progreso técnico tanto en el ámbito de la reutilización, la valorización y el reciclado como en el de los productos y materiales, así como la experiencia acumulada por los Estados miembros y la industria.
5. Los Estados miembros fomentarán el desarrollo de nuevas tecnologías de valorización, reciclado y tratamiento.
Artículo 8
Financiación relativa a los RAEE procedentes de hogares particulares
1. Los Estados miembros velarán por que como muy tarde el 13 de agosto de 2005, los productores aseguren, al menos, la financiación de la recogida, el tratamiento, la valorización y una eliminación respetuosa con el medio ambiente de los RAEE procedentes de hogares particulares y depositados en las instalaciones de recogida establecidas de conformidad con el apartado 2 del artículo 5.
2. Por lo que se refiere a los productos puestos en el mercado con posterioridad al 13 de agosto de 2005, cada productor será responsable de financiar las operaciones a que se refiere el apartado 1 en relación con los residuos procedentes de sus propios productos. El productor podrá optar por cumplir dicha obligación individualmente o adhiriéndose a un sistema colectivo.
Los Estados miembros se asegurarán de que cada productor, cuando ponga en el mercado un producto, garantice que se financiará la gestión de todos los RAEE, y de que los productores marquen claramente sus productos de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 11. Con esta garantía se asegurará que las operaciones mencionadas en el apartado 1 relativas a dicho producto serán financiadas. La garantía podrá consistir en la participación del productor en sistemas adecuados de financiación de la gestión de los RAEE, un seguro de reciclado o una cuenta bancaria bloqueada.
Los costes de recogida, tratamiento y eliminación respetuosa con el medio ambiente no se indicarán a los consumidores de manera separada en el momento de la venta de los productos nuevos.
3. La responsabilidad por la financiación de los costes de la gestión de los RAEE procedentes de productos puestos en el mercado con anterioridad a la fecha mencionada en el apartado 1 ("residuos históricos") deberá establecerse mediante uno o varios sistemas al que todos los productores existentes en el mercado cuando se produzcan los costes respectivos contribuirán de manera proporcional, por ejemplo, de acuerdo con la cuota de mercado que corresponda a cada uno de ellos por el tipo de aparatos.
Los Estados miembros garantizarán que, durante un período transitorio de 8 años (10 años para la categoría 1 del anexo I A) a partir de la entrada en vigor de la presente Directiva, los productores tengan la posibilidad de informar a los usuarios en el momento de la venta de los productos nuevos de los costes de recogida, tratamiento y eliminación respetuosa con el medio ambiente. Estos costes no deberán superar los costes en que verdaderamente se haya incurrido.
4. Los Estados miembros velarán por que los productores que suministren aparatos eléctricos o electrónicos mediante comunicación a distancia también cumplan los requisitos establecidos en este artículo respecto a los aparatos suministrados en el Estado miembro en que reside el comprador del aparato.
Artículo 9
Financiación relativa a los RAEE no procedentes de hogares particulares
Los Estados miembros velarán por que como muy tarde el 13 de agosto de 2005 los productores aporten la financiación de los costes de recogida, tratamiento, valorización y eliminación respetuosa con el medio ambiente de los RAEE no procedentes de hogares particulares de productos puestos en el mercado después del 13 de agosto de 2005.
En el caso de los RAEE de productos puestos en el mercado antes del 13 de agosto de 2005 (los "residuos históricos"), los costes de gestión serán financiados por los productores. Los Estados miembros podrán disponer, como alternativa, que también usuarios diferentes de los hogares particulares sean responsables, parcial o totalmente, de dicha financiación.
Los productores y los usuarios distintos de los hogares particulares podrán, sin perjuicio de lo dispuesto en la presente Directiva, celebrar acuerdos que estipulen otros métodos de financiación.
Artículo 10
Información para los usuarios
1. Los Estados miembros velarán por que los usuarios de aparatos eléctricos y electrónicos de hogares particulares reciban la información necesaria con respecto a lo siguiente:
a) obligación de no eliminar los RAEE como residuos urbanos no seleccionados y de recoger dichos RAEE de modo selectivo;
b) sistemas de devolución y recogida de que disponen;
c) cómo pueden contribuir a la reutilización, reciclado y otras formas de valorización de RAEE;
d) los efectos potenciales sobre el medio ambientes y la salud humana como consecuencia de la presencia de sustancias peligrosas en los aparatos eléctricos y electrónicos,
e) el significado del símbolo que se muestra en el anexo IV.
2. Los Estados miembros adoptarán medidas apropiadas para que los consumidores participen en la recogida de los RAEE y se les aliente a facilitar el proceso de su reutilización, tratamiento y valorización.
3. Con objeto de reducir lo más posible la eliminación de RAEE como residuos urbanos no seleccionados y de facilitar su recogida de modo selectivo, los Estados miembros garantizarán que los productores marquen debidamente, con el símbolo ilustrado en el anexo IV, los aparatos eléctricos y electrónicos que se pongan en el mercado después del 13 de agosto de 2005. En casos excepcionales, si es necesario por las dimensiones o por la función del producto, se estampará el símbolo en el envase, en las instrucciones de uso y en la garantía del aparato eléctrico y electrónico.
4. Los Estados miembros podrán imponer que parte o la totalidad de la información mencionada en los apartados 1, 2 y 3 sea facilitada por los productores o distribuidores, por ejemplo en las instrucciones de uso o en el punto de venta.
Artículo 11
Información para las instalaciones de tratamiento
1. Con el fin de facilitar la reutilización y el tratamiento adecuado y respetuoso con el medio ambiente de los RAEE, incluido su mantenimiento, actualización, reacondicionamiento y reciclado, los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que los productores faciliten información sobre reutilización y tratamiento para cada tipo de AEE nuevo puesto en el mercado en un plazo de un año a contar desde dicha puesta en el mercado del aparato. Esta información deberá identificar, en la medida en que lo requieran los centros de reutilización y las instalaciones de tratamiento y reciclado para cumplir con lo dispuesto en la presente Directiva, los diferentes componentes y materiales de los AEE, así como la localización de las sustancias y preparados peligrosos en dichos aparatos. Esta información la facilitarán los productores de AEE a los centros de reutilización y a las instalaciones de tratamiento y reciclado en forma de manuales o por vía electrónica (por ejemplo, mediante CD-ROM o servicios en línea).
2. Los Estados miembros garantizarán que pueda identificarse claramente al productor de cualquier aparato eléctrico o electrónico que se ponga en el mercado después del 13 de agosto de 2005, mediante una marca colocada en el aparato. Además, para determinar inequívocamente la fecha de puesta en el mercado del aparato, una marca en el mismo especificará que éste se ha puesto en el mercado después del 13 de agosto de 2005. La Comisión promoverá la elaboración de normas europeas al efecto.
Artículo 12
Información e informes
1. Los Estados miembros elaborarán un registro de productores y recabarán anualmente información, que incluya previsiones fundamentadas, sobre cantidades y categorías de aparatos eléctricos y electrónicos puestos en su mercado, recogidos por las diversas vías y reutilizados, reciclados y valorizados en los Estados miembros, así como sobre los residuos recogidos exportados, en peso y, si no fuera posible, en número de aparatos.
Los Estados miembros velarán por que los productores que suministren aparatos eléctricos y electrónicos mediante comunicación a distancia faciliten información sobre el cumplimiento de los requisitos establecidos en el apartado 4 del artículo 8 y sobre las cantidades y categorías de aparatos eléctricos y electrónicos puestos en el mercado del Estado miembro en que reside el comprador del aparato.
Los Estados miembros velarán por que la información exigida se transmita a la Comisión con carácter bienal en los 18 meses siguientes al fin del período de referencia. El primer informe deberá abarcar los años 2005 y 2006. Esta información se facilitará en el formato que se establecerá en el plazo de un año a partir de la entrada en vigor de la presente Directiva, de conformidad con el procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14, con vistas a crear bases de datos sobre los RAEE y su tratamiento.
Los Estados miembros velarán por que se realice un intercambio de información adecuado para el cumplimiento del presente apartado, en particular respecto a las operaciones de tratamiento a que se refiere el apartado 5 del artículo 6.
2. Sin perjuicio de los requisitos del apartado 1, los Estados miembros remitirán cada tres años a la Comisión un informe sobre la aplicación de la presente Directiva. Este informe se preparará sobre la base de un cuestionario o esquema elaborado por la Comisión con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 6 de la Directiva 91/692/CEE del Consejo, de 23 de diciembre de 1991, sobre la normalización y la racionalización de los informes relativos a la aplicación de determinadas directivas referentes al medio ambiente(19). Dicho cuestionario o esquema se enviará a los Estados miembros seis meses antes del comienzo del período a que se refiera el informe. Este último se remitirá a la Comisión en un plazo de nueve meses a partir de la finalización del período de tres años que abarque.
El primer informe trienal abarcará el período 2004-2006.
La Comisión publicará un informe sobre la aplicación de la presente Directiva en un plazo de nueve meses a partir de la recepción de los informes de los Estados miembros.
Artículo 13
Adaptación al progreso científico y técnico
Toda modificación necesaria para adaptar el apartado 3 del artículo 7 y el anexo I B (en particular, con vistas a incluir eventualmente luminarias en los hogares, bombillas de filamento y productos fotovoltaicos, por ejemplo, paneles solares), el anexo II (teniendo particularmente en cuenta los nuevos avances técnicos para el tratamiento de los RAEE) y los anexos III y IV al progreso científico y técnico se adoptará de acuerdo con el procedimiento previsto en el apartado 2 del artículo 14.
Antes de proceder a la modificación de los anexos, la Comisión consultará, entre otros, a los productores de aparatos eléctricos y electrónicos, a los responsables del reciclado y a los agentes encargados del tratamiento, así como a organizaciones de protección del medio ambiente, sindicatos y asociaciones de consumidores.
Artículo 14
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité creado en virtud del artículo 18 de la Directiva 75/442/CEE.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE, observando lo dispuesto en su artículo 8.
El plazo contemplado en el apartado 6 del artículo 5 de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
3. El Comité aprobará su reglamento interno.
Artículo 15
Sanciones
Los Estados miembros determinarán el régimen de sanciones aplicable a las infracciones de las disposiciones nacionales adoptadas en aplicación de la presente Directiva. Las sanciones que así se adopten deberán ser eficaces, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 16
Inspección y control
Los Estados miembros garantizarán que los sistemas de inspección y control permitan verificar la aplicación correcta de la presente Directiva.
Artículo 17
Incorporación a la legislación nacional
1. Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva como muy tarde el 13 de agosto de 2004. Informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión todas las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
3. Siempre que se consigan los objetivos exigidos por la presente Directiva, los Estados miembros podrán incorporar a sus legislaciones nacionales respectivas las disposiciones establecidas en el apartado 6 del artículo 6, el apartado 1 del artículo 10 y el artículo 11, mediante acuerdos entre las autoridades competentes y los sectores económicos interesados. Dichos acuerdos reunirán los siguientes requisitos:
a) los acuerdos tendrán fuerza ejecutiva;
b) los acuerdos deberán especificar objetivos con sus plazos correspondientes;
c) los acuerdos serán publicados en el Diario Oficial nacional o en un documento oficial igualmente accesible al público y se transmitirán a la Comisión;
d) los resultados obtenidos serán controlados periódicamente, se informará de ellos a las autoridades competentes y a la Comisión y se pondrán a disposición del público en las condiciones recogidas en el acuerdo;
e) las autoridades competentes se asegurarán de que se examinen los progresos realizados en virtud del acuerdo;
f) en caso de incumplimiento del acuerdo, los Estados miembros aplicarán mediante medidas legales, reglamentarias o administrativas las disposiciones pertinentes de la presente Directiva.
4. a) Grecia e Irlanda que, debido:
- al déficit de sus infraestructuras de reciclado,
- a circunstancias geográficas (como un gran número de islas y la presencia de áreas rurales y montañosas),
- a una baja densidad de población, y
- a un bajo nivel de consumo de AEE
globales, no pueden alcanzar el objetivo de recogida mencionado en el párrafo primero del apartado 5 del artículo 5 ni los objetivos de valorización mencionados en el apartado 2 del artículo 7 y que, con arreglo al párrafo tercero del apartado 2 del artículo 5 de la Directiva 1999/31/CE del Consejo, de 26 de abril de 1999, relativa al vertido de residuos(20) podrán solicitar una prórroga del plazo límite mencionado en dicho artículo,
podrán ampliar hasta en 24 meses los períodos mencionados en el apartado 5 del artículo 5 y en el apartado 2 del artículo 7 de la presente Directiva.
Los citados Estados miembros informarán a la Comisión de su decisión a más tardar en el momento de incorporación de la presente Directiva a la legislación nacional.
b) La Comisión informará de estas decisiones a los demás Estados miembros y al Parlamento Europeo.
5. En un plazo de cinco años a partir de la fecha de entrada en vigor de la presente Directiva, la Comisión presentará un informe al Parlamento Europeo y al Consejo basado en la experiencia de la aplicación de la presente Directiva, y, en especial, en lo referente a los sistemas de recogida selectiva, tratamiento, la valorización y financiación. Además, el informe se basará en el desarrollo de la tecnología del momento, la experiencia acumulada, los requisitos medioambientales y el funcionamiento del mercado interior. Si procede, dicho informe irá acompañado de propuestas de revisión de las disposiciones correspondientes de la presente Directiva.
Artículo 18
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 19
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 27 de enero de 2003.