Nařízení Rady (ES) č. 2228/2003
ze dne 22. prosince 2003
o zastavení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření týkajících se dovozu močoviny pocházející z Ruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) Dne 10. května 2001 Rada uložila nařízením (ES) č. 901/2001 [2] konečné antidumpingové clo z dovozu močoviny pocházející z Ruska. Clo bylo stanoveno ve formě variabilního cla na základě minimální dovozní ceny ("MIP").
2. Zahájení
(2) Dne 13. června 2002 Komise zveřejnila oznámením [3] v Úředním věstníku Evropské unie (dále jen "oznámení o zahájení") zahájení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření vztahujících se na dovozy močoviny pocházející z Ruska do Společenství, podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(3) Přezkum byl zahájen z podnětu Komise s cílem přezkoumat přiměřenost platných opatření ve formě minimální dovozní ceny, která nerozlišují ani mezi prodejem spřízněným stranám a prodejem nezávislým stranám, ani mezi prvním a následným prodejem do Společenství, což by, jak se ukázalo, mohlo vést k prohloubení problémů. Proto se stávající opatření zdají být k odstranění dumpingu, který je příčinou újmy, nedostatečná.
3. Šetření
(4) Komise úředně informovala dovozce, známé dotyčné uživatele a jejich sdružení, zástupce dotyčné země vývozu a výrobce Společenství o zahájení řízení. Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost k podání jejich písemných stanovisek a žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(5) Sdružení výrobců Společenství, sdružení dovozců, dvě sdružení uživatelů, jeden uživatel a jedna společnost zastupující 10 italských dovozců, obchodníků a uživatelů podali svá písemná stanoviska. Všechny strany, které o to ve stanovené lhůtě požádaly a které prokázaly existenci zvláštních důvodů k jejich vyslechnutí, dostaly příležitost ke slyšení.
(6) Komise vyhledala a ověřila všechny informace, které pokládala za nezbytné pro účely určení přiměřenosti platných opatření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(7) Zahájení prozatímního přezkumu bylo motivováno nezbytností omezit nebezpečí vyhýbání se clu. Toto vyhýbání se clu se může vyskytnout za různých okolností. Jestliže vývozci, kteří v současné době podléhají opatřením zavádějícím minimální dovozní cenu, vyvážejí do Společenství, mohou fakturovat cenu vyšší než minimální dovozní cenu, a následně tuto cenu po celním prohlášení, po dohodě s dovozci, kompenzovat. Tím se může minimální dovozní cena stát neúčinnou, protože by to znamenalo, že dotyčný výrobek je ve skutečnosti do Společenství i nadále vyvážen pod hodnotou minimální dovozní ceny. To by mohlo tudíž vést k následným maloobchodním cenám ve Společenství, které brání dosažení zamýšleného účinku opatření, tj. odstranění škodlivých účinků dumpingu. Podstatné nebezpečí zmanipulování cen, mají-li cla podobu minimální dovozní ceny, bylo zdůrazněno zjištěními uvedenými ve výroční zprávě Evropského účetního dvora [4]. K vyřešení tohoto problému bylo stanoveno nahradit minimální dovozní ceny valorickým clem.
(8) Ačkoliv valorické clo je k vyloučení nebezpečí cenové manipulace zpravidla považováno za vhodnější, bylo zjištěno, že za některých zvláštních okolností je v tomto případě nebezpečí cenové manipulace velmi nízké, protože dovozní ceny byly zpravidla po delší dobu vyšší než minimální dovozní cena. Vývozci by tudíž neměli žádný důvod k manipulaci cen způsobem uvedeným v bodu 7 odůvodnění, aby zůstali konkurenceschopní. To vyplynulo i z připomínek dotyčných stran, které, s výjimkou sdružení výrobců Společenství, byly toho názoru, že by stávající forma opatření neměla být měněna.
(9) Podle názoru sdružení výrobců Společenství by k odstranění nebezpečí cenové manipulace bylo vhodnější zvláštní clo. Sdružení rovněž považovalo valorické clo za účinnější než minimální dovozní cenu. Bylo však zjištěno, že za zvláštních okolností tohoto případu je nebezpečí cenové manipulace velmi nízké. Pokud se ovšem situace na trhu s močovinou změní a Komisi se předloží důkazy, že tato změna zvyšuje nebezpečí cenové manipulace, lze přijmout přiměřená opatření. Mezitím věnuje Komise zvláštní pozornost dovozním cenám močoviny pocházející z Ruska a na celou záležitost se upozorní celní orgány.
(10) Proto byl přijat závěr, že z důvodu zvláštních a velmi zvláštních okolností uvedeného případu nejsou v současné době žádné důvody ke změně formy opatření týkajících se dovozů močoviny pocházející z Ruska a že by současný částečný prozatímní přezkum měl být ukončen bez jakékoliv změny antidumpingových opatření zavedených nařízením (ES) č. 901/2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření týkajících se dovozu močoviny pocházející z Ruska, zahájený podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96, se zastavuje beze změny platného antidumpingového cla.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2003.
Reglamento (CE) no 2228/2003 del Consejo
de 22 de diciembre de 2003
por el que se da por concluida la reconsideración provisional parcial de las medidas antidumping aplicables a las importaciones de urea originaria de Rusia
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) n° 384/96 del Consejo, de 22 de diciembre de 1995, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea(1) (en lo sucesivo, el Reglamento de base), y en particular el apartado 3 de su artículo 11,
Vista la propuesta presentada por la Comisión tras consultar al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. PROCEDIMIENTO
1. Medidas en vigor
(1) El 10 de mayo de 2001 el Consejo estableció, mediante el Reglamento (CE) n° 901/2001(2), un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de urea originaria de Rusia. El derecho consistía en un derecho variable basado en un precio de importación mínimo (PIM).
2. Inicio
(2) El 13 de junio de 2002, mediante un anuncio publicado en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas(3) (en lo sucesivo, el anuncio de inicio), la Comisión comunicó el inicio de una reconsideración provisional parcial de las medidas antidumping aplicables a las importaciones en la Comunidad de urea originaria de Rusia con arreglo a lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 11 del Reglamento de base.
(3) Dicha reconsideración se inició a iniciativa de la Comisión a fin de examinar si la forma adoptada por la medida en vigor, consistente en un PIM, era la adecuada, dado que no establecía ninguna distinción entre las ventas a las partes vinculadas y no vinculadas, o entre las primeras ventas y las ventas sucesivas a la Comunidad, por lo que resultó evidente que ello podía acarrear problemas de aplicación. Por consiguiente, las medidas existentes no parecían suficientes para contrarrestar el efecto perjudicial del dumping.
3. Investigación
(4) La Comisión informó oficialmente del inicio del procedimiento a los importadores, a los usuarios que iban a verse afectados y a sus asociaciones, a los representantes del país exportador y a los productores comunitarios, y ofreció a las partes interesadas la posibilidad de manifestarse por escrito y de solicitar ser oídas en el plazo fijado en el anuncio de inicio del procedimiento.
(5) Una asociación de productores comunitarios, una asociación de importadores, dos asociaciones de usuarios, un usuario y una empresa que representaba a diez importadores, comerciantes y usuarios italianos remitieron sus opiniones por escrito. Se brindó la oportunidad de ser oídas dentro del plazo previsto a todas las partes que así lo solicitaron y que demostraron que existían razones particulares para ello.
(6) La Comisión recabó y verificó toda la información que consideró necesaria para determinar la conveniencia de las medidas en vigor.
B. CONCLUSIONES DE LA INVESTIGACIÓN
(7) El motivo que llevó a iniciar la reconsideración provisional fue la necesidad de limitar el riesgo de impago de los derechos arancelarios. Este impago puede producirse en diversas circunstancias. Cuando los exportadores actualmente sujetos a las medidas que imponen un PIM exportan a la Comunidad, su situación les permite facturar a un precio superior al PIM y compensar dicho precio mediante un acuerdo con los importadores una vez efectuada la declaración en aduana. Tal práctica puede anular la eficacia del precio de importación mínimo, en la medida en que la exportación a la Comunidad del producto afectado se efectúa a un precio aún inferior a ese precio mínimo. Así pues, puede dar lugar a sucesivos precios de reventa en la Comunidad que impidan lograr los efectos perseguidos por la medida, es decir, la eliminación de las repercusiones perjudiciales del dumping. El riesgo considerable de que se produzca una manipulación de los precios cuando los derechos adoptan la forma de un PIM ya había sido señalado por el Tribunal de Cuentas Europeo en las conclusiones de su Informe Anual de 2000(4). A fin de solucionar este problema, en un principio se pensó en la posibilidad de sustituir el PIM por un derecho ad valorem.
(8) Aunque, por lo general, la aplicación del derecho ad valorem se considera una forma más apropiada de evitar el riesgo de manipulación de los precios, en las circunstancias particulares del presente caso, se observó que el riesgo de manipulación era muy reducido ya que, durante un período sostenido, los precios de importación se habían mantenido por encima del precio de importación mínimo. Por consiguiente, los exportadores no tenían razón alguna para manipular los precios con objeto de mantener su competitividad en la forma descrita en el considerando 7. Este extremo quedó confirmado asimismo en las observaciones presentadas por las partes interesadas, quienes, con excepción de la asociación de productores comunitarios, consideraron que la forma de la medida no debía modificarse.
(9) La asociación de productores comunitarios consideró que, a fin de evitar el riesgo de manipulación de los precios, hubiera sido más adecuado aplicar un derecho específico. Opinaba asimismo que un derecho ad valorem hubiese resultado más efectivo que un PIM. Sin embargo, se ha establecido que, en las circunstancias específicas del caso considerado, el riesgo de manipulación es muy reducido. Ahora bien, en caso de que se produzcan cambios en la situación del mercado de la urea y se aporten pruebas a la Comisión de que dichos cambios incrementan el riesgo de manipulación de los precios, podrían adoptarse medidas correctoras. Mientras tanto, la Comisión prestará particular atención a los precios a la importación de urea originaria de Rusia y alertará a las autoridades de aduanas al respecto.
(10) Así pues, se concluye que, en las circunstancias particulares y específicas del presente caso, no existe en la actualidad razón alguna para modificar la forma que adopta la medida relativa a las importaciones de urea originaria de Rusia y que debe darse por concluida la reconsideración provisional sin introducir ninguna enmienda a las medidas antidumping impuestas por el Reglamento (CE) n° 901/200.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Se da por concluida la reconsideración provisional parcial de las medidas antidumping aplicables a las importaciones de urea originaria de Rusia iniciada con arreglo a lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 11 del Reglamento (CE) n° 384/96, sin modificación del derecho antidumping en vigor.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 2003.