NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006
ze dne 20. března 2006
o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům,
(1)
Produkce, zpracování a distribuce zemědělských produktů a potravin zaujímají v hospodářství Společenství významné místo.
(2)
Je třeba podporovat rozmanitost zemědělské produkce, aby bylo dosaženo lepší rovnováhy mezi nabídkou a poptávkou na trhu. Podpora produktů určitých vlastností může představovat značný přínos pro hospodářství venkova, zejména ve znevýhodněných a odlehlých oblastech, a to zlepšením příjmů zemědělců a udržením venkovského obyvatelstva v těchto oblastech.
(3)
Stále se zvyšující počet spotřebitelů přikládá při stravování větší význam jakosti potravin než jejich množství. Toto vyhledávání zvláštních produktů vyvolává poptávku po zemědělských produktech nebo potravinách s rozpoznatelným zeměpisným původem.
(4)
Vzhledem k rozmanitosti produktů na trhu a přebytku informací o nich by měl spotřebitel v zájmu co možná nejlepší volby dostat jasné a stručné informace o původu produktu.
(5)
Označování zemědělských produktů a potravin se řídí obecnými pravidly stanovenými směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (2). S ohledem na jejich zvláštní povahu by měla být přijata zvláštní doplňující ustanovení pro zemědělské produkty a potraviny z vymezené zeměpisné oblasti, která by požadovala, aby producenti používali na obalech příslušné symboly nebo označení Společenství. Používání těchto symbolů nebo označení by mělo být povinné v případě označení Společenství jednak za účelem lepšího seznámení spotřebitelů s touto kategorií produktů a s nimi spojenými zárukami, a jednak pro snazší rozeznávání těchto produktů na trhu, což usnadní provádění kontrol. Přiměřená časová lhůta by měla hospodářským subjektům umožnit, aby se této povinnosti přizpůsobily.
(6)
Je třeba upravit přístup Společenství, pokud jde o označení původu a zeměpisná označení. Rámec pravidel Společenství o systému ochrany umožňuje rozvoj zeměpisných označení a označení původu, neboť díky jednotnějšímu přístupu zajišťuje rovné podmínky hospodářské soutěže mezi producenty produktů nesoucích tato označení a v očích spotřebitelů zvyšuje důvěryhodnost těchto produktů.
(7)
Stanovená pravidla by se měla používat, aniž by tím byly dotčeny stávající právní předpisy Společenství pro vína a lihoviny.
(8)
Oblast působnosti tohoto nařízení by měla být omezena na určité zemědělské produkty a potraviny, u kterých existuje souvislost mezi vlastnostmi produktu nebo potraviny a zeměpisným původem. Oblast působnosti by však mohla být rozšířena i na další zemědělské produkty nebo potraviny.
(9)
S ohledem na stávající postupy by měly být vymezeny dva různé typy zeměpisných popisů, a to chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu.
(10)
Zemědělský produkt nebo potravina nesoucí takový popis by měly splňovat určité podmínky stanovené ve specifikaci.
(11)
Aby mohla požívat ochrany ve členských státech, měla by být zeměpisná označení a označení původu zapsána v rejstříku na úrovni Společenství. Zápis do rejstříku by měl rovněž poskytovat informace obchodníkům a spotřebitelům. S cílem zajistit, aby názvy zapsané ve Společenství splňovaly podmínky stanovené tímto nařízením, by žádosti měly být posuzovány vnitrostátními orgány dotyčného členského státu s výhradou dodržení minimálních společných ustanovení, včetně vnitrostátního řízení o námitce. Poté by se měla do přezkumu zapojit Komise, aby se zajistilo, že žádosti splňují podmínky stanovené tímto nařízením a že všechny členské státy uplatňují jednotný přístup.
(12)
Dohoda o obchodních aspektech práv duševního vlastnictví (dohoda TRIPS z roku 1994, obsažená v příloze 1C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace) obsahuje podrobná ustanovení o existenci, nabývání, oblasti působnosti, dodržování a prosazování práv duševního vlastnictví.
(13)
Ochrana, kterou toto nařízení poskytuje na základě zápisu do rejstříku, by měla být dostupná zeměpisným označením třetích zemí, pokud jsou tato označení chráněna v zemích původu.
(14)
Postup zápisu do rejstříku by měl umožnit všem fyzickým nebo právnickým osobám s oprávněným zájmem v členském státě nebo ve třetí zemi, aby uplatnily svá práva prostřednictvím vznesení námitek.
(15)
Měly by existovat postupy, které by na žádost skupiny s oprávněným zájmem umožnily po provedení zápisu změnit specifikaci z důvodů technologického vývoje a zrušit zeměpisné označení nebo označení původu zemědělského produktu nebo potraviny, zejména pokud dotyčný zemědělský produkt nebo potravina přestaly odpovídat specifikaci, na jejímž základě bylo zeměpisné označení nebo označení původu uznáno.
(16)
Chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu by měla být na území Společenství předmětem monitorovacího systému úředních kontrol, založeného na systému kontrol podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (3) včetně systému kontrol, které zajišťují dodržování specifikace dotyčných zemědělských produktů a potravin.
(17)
Členským státům by mělo být umožněno vybírat poplatek určený na pokrytí vynaložených nákladů.
(18)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (4).
(19)
Názvům, které již byly zapsány podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (5) ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, by měla být nadále poskytována ochrana podle tohoto nařízením a měly by být automaticky zařazeny do rejstříku. Dále je třeba stanovit přechodná opatření použitelná v případě žádostí o zápis, které Komise obdržela před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(20)
V zájmu přehlednosti a transparentnosti by nařízení (EHS) č. 2081/92 mělo být zrušeno a nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla na ochranu označení původu a zeměpisných označení zemědělských produktů určených pro lidskou spotřebu, které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy, a potravin, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení, jakož i zemědělských produktů, které jsou uvedeny v příloze II tohoto nařízení.
Toto nařízení se však nevztahuje na vinařské produkty, s výjimkou vinných octů, ani na destiláty. Tímto odstavcem není dotčeno použití nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (6).
Přílohy I a II tohoto nařízení mohou být změněny v souladu s postupem podle čl. 15 odst. 2.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny další zvláštní předpisy Společenství.
3. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (7) se nepoužije pro označení původu a zeměpisná označení, na která se vztahuje toto nařízení.
Článek 2
Označení původu a zeměpisné označení
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„označením původu“ název regionu, určitého místa nebo ve výjimečných případech země, který se používá k označení zemědělského produktu nebo potraviny:
-
které pocházejí z tohoto regionu, určitého místa nebo země,
-
jejichž jakost nebo vlastnosti jsou převážně nebo výlučně dány zvláštním zeměpisným prostředím zahrnujícím přírodní a lidské činitele a
-
jejichž produkce, zpracování a příprava probíhá ve vymezené zeměpisné oblasti;
b)
„zeměpisným označením“ název regionu, určitého místa nebo ve výjimečných případech země, který se používá k označení zemědělského produktu nebo potraviny:
-
pocházející z tohoto regionu, určitého místa nebo země a
-
mající určitou jakost, pověst nebo jinou vlastnost, kterou lze přičíst tomuto zeměpisnému původu a
-
jejichž produkce, zpracování nebo příprava probíhá ve vymezené zeměpisné oblasti.
2. Za označení původu nebo zeměpisná označení se rovněž považují tradiční zeměpisné nebo nezeměpisné názvy pro zemědělský produkt nebo potravinu, které splňují podmínky uvedené v odstavci 1.
3. Odchylně od odst. 1 písm. a) se za označení původu považují i určitá zeměpisná označení v případě, kdy suroviny pro dotyčné produkty pocházejí ze zeměpisné oblasti širší nebo jiné, než je oblast zpracování, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
je vymezena oblast produkce surovin,
b)
existují zvláštní podmínky produkce surovin a
c)
existuje režim kontroly zajišťující dodržování podmínek uvedených v písmeni b).
Dotyčná označení musela být uznána za označení původu v zemi původu před 1. květnem 2004.
Článek 3
Druhová povaha, překrytí s názvy odrůd rostlin, plemen zvířat, homonymními názvy a ochrannými známkami
1. Názvy, které zdruhověly, nesmí být zapsány.
Pro účely tohoto nařízení se „názvem, který zdruhověl“ rozumí název zemědělského produktu nebo potraviny, který, přestože se váže k místu nebo regionu, kde byly tento produkt nebo potravina původně vyprodukovány nebo uvedeny na trh, se stal ve Společenství běžným názvem zemědělského produktu nebo potraviny.
Při určování toho, zda se název zdruhověl či ne, se přihlíží ke všem činitelům, a zejména:
a)
ke stávající situaci v členských státech a v oblastech spotřeby;
b)
k příslušným vnitrostátním právním předpisům nebo právním předpisům Společenství.
2. Název nesmí být zapsán jako označení původu nebo zeměpisné označení, pokud se shoduje s názvem odrůdy rostlin nebo plemene zvířat a v důsledku toho by mohl uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečného původu produktu.
3. Při zápisu názvu, který je zcela nebo částečně homonymní názvu již zapsanému podle tohoto nařízení, se náležitě přihlíží k místnímu a tradičnímu používání a ke skutečnému riziku záměny. Zejména:
a)
nesmí být zapsán homonymní název, který uvádí spotřebitele v omyl a vzbuzuje dojem, že se jedná o produkty pocházející z jiného území, a to ani v případě, že název svým zněním danému území, regionu nebo místu původu dotyčných zemědělských produktů nebo potravin přesně odpovídá;
b)
zapsaný homonymní název lze použít pouze tehdy, pokud je v praxi dostatečný rozdíl mezi homonymním názvem zapsaným později a názvem již v rejstříku zapsaným, a to s ohledem na potřebu zacházet rovným způsobem s dotyčnými producenty a neuvádět spotřebitele v omyl.
4. Nesmí být zapsáno označení původu nebo zeměpisné označení, pokud by vzhledem k pověsti ochranné známky, její proslulosti a době jejího používání mohl zápis uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečné identity produktu.
Článek 4
Specifikace produktu
1. Aby byly způsobilé pro užívání chráněného označení původu (CHOP) nebo chráněného zeměpisného označení (CHZO), musí zemědělský produkt nebo potravina vyhovovat specifikaci produktu.
2. Specifikace produktu obsahuje alespoň:
a)
název zemědělského produktu nebo potraviny, včetně označení původu nebo zeměpisného označení;
b)
popis zemědělského produktu nebo potraviny, případně včetně surovin a základní fyzikální, chemické, mikrobiologické nebo organoleptické vlastnosti produktu nebo potraviny;
c)
vymezení zeměpisné oblasti a případně údaje, které svědčí o tom, že jsou splněny požadavky čl. 2 odst. 3;
d)
důkaz o tom, že zemědělský produkt nebo potravina pochází z vymezené zeměpisné oblasti podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b);
e)
popis metody získání zemědělského produktu nebo potraviny, případně původních a neměnných místních metod, jakož i údaje o balení, pokud skupina žadatelů ve smyslu čl. 5 odst. 1 stanoví, že k balení musí dojít ve vymezené zeměpisné oblasti, aby se zachovala jakost nebo zaručil původ nebo zajistila kontrola, a tuto skutečnost odůvodní;
f)
údaje, které potvrzují:
i)
souvislost mezi jakostí nebo vlastnostmi zemědělského produktu nebo potraviny a zeměpisným prostředím podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo
ii)
souvislost mezi určitou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností zemědělského produktu nebo potraviny a zeměpisným původem podle čl. 2 odst. 1 písm. b);
g)
název a adresu orgánů nebo subjektů, které ověřují soulad s ustanoveními specifikace a jejich konkrétní úkoly,
h)
všechna zvláštní pravidla týkající se označování dotyčného zemědělského produktu nebo potraviny;
i)
všechny náležitosti podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů.
Článek 5
Žádost o zápis do rejstříku
1. O zápis do rejstříku může požádat pouze skupina.
Pro účely tohoto nařízení se „skupinou“ rozumí sdružení producentů nebo zpracovatelů stejného zemědělského produktu nebo potraviny, bez ohledu na jeho právní formu nebo složení. Do skupiny se mohou zapojit i další zúčastněné strany. Fyzická či právnická osoba může být považována za skupinu podle prováděcích pravidel uvedených v čl. 16 písm. c).
V případě názvu označujícího přeshraniční zeměpisnou oblast nebo tradičního názvu, který se váže k přeshraniční zeměpisné oblasti, může několik skupin podat společnou žádost podle prováděcích pravidel uvedených v čl. 16 písm. d).
2. Skupina může podat žádost o zápis do rejstříku pouze v případě zemědělských produktů nebo potravin, které produkuje nebo získává.
3. Žádost o zápis do rejstříku obsahuje alespoň:
a)
jméno a adresu skupiny žadatelů;
b)
specifikaci podle článku 4;
c)
jednotný dokument obsahující tyto údaje:
i)
hlavní body obsažené ve specifikaci: název, popis produktu, případně včetně zvláštních pravidel o balení a označování, a stručné vymezení zeměpisné oblasti,
ii)
popis souvislosti mezi produktem a zeměpisným prostředím nebo zeměpisným původem podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo b), případně včetně zvláštních údajů týkajících se popisu produktu nebo metody produkce, které souvislost odůvodňují.
4. Pokud se žádost o zápis do rejstříku týká zeměpisné oblasti v určitém členském státě, zašle se žádost tomuto členskému státu.
Členský stát vhodným způsobem přezkoumá, zda je žádost oprávněná a zda splňuje podmínky tohoto nařízení.
5. Členský stát zahájí v rámci přezkumu podle odst. 4 druhého pododstavce vnitrostátní řízení o námitce, přičemž odpovídajícím způsobem zajistí zveřejnění uvedené žádosti a poskytne dostatečnou lhůtu, během níž může každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území tohoto členského státu, podat proti žádosti námitku.
Členský stát posoudí přípustnost obdržených námitek s ohledem na kritéria stanovená v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci.
Má-li členský stát za to, že jsou požadavky tohoto nařízení splněny, rozhodne ve prospěch žádosti a předá Komisi dokumentaci uvedenou v odstavci 7 ke konečnému rozhodnutí. V opačném případě rozhodne o zamítnutí žádosti.
Členský stát zajistí, aby rozhodnutí ve prospěch žádosti bylo zveřejněno a aby každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem měla možnost odvolání.
Členský stát zajistí uveřejnění znění specifikace, na jejímž základě bylo rozhodnuto ve prospěch žádosti, a zajistí přístup k této specifikaci elektronickou cestou.
6. S účinkem ode dne postoupení žádosti Komisi, ale pouze na přechodnou dobu, může členský stát poskytnout názvu na vnitrostátní úrovni ochranu podle tohoto nařízení a případně povolit období na přizpůsobení.
Období na přizpůsobení podle prvního pododstavce se poskytne pouze za podmínky, že dotyčné podniky zákonně uváděly dané produkty na trh a používaly dotyčné názvy nepřetržitě po dobu nejméně pěti uplynulých let a upozornily na tuto skutečnost během vnitrostátního řízení o námitce podle odst. 5 prvního pododstavce.
Tato přechodná vnitrostátní ochrana skončí dnem přijetí rozhodnutí o zápisu do rejstříku podle tohoto nařízení.
Pokud název do rejstříku podle tohoto nařízení zapsán není, nese následky přechodné vnitrostátní ochrany pouze dotyčný členský stát.
Opatření přijatá členskými státy podle prvního pododstavce jsou účinná pouze na vnitrostátní úrovni a nemají vliv na obchod uvnitř Společenství ani na mezinárodní obchod.
7. V případě každého rozhodnutí ve prospěch žádosti podle odst. 5 třetího pododstavce předá dotyčný členský stát Komisi:
a)
jméno a adresu skupiny žadatelů;
b)
jednotný dokument podle odst. 3 písm. c);
c)
prohlášení členského státu, že žádost, kterou skupina předložila a která je způsobilá pro kladné rozhodnutí, splňuje podmínky tohoto nařízení a ustanovení přijatých k jeho provádění;
d)
odkaz na zveřejnění specifikace podle odst. 5 pátého pododstavce.
8. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dodržení souladu s odstavci 4 až 7 do 31. března 2007.
9. Pokud se žádost o zápis do rejstříku týká zeměpisné oblasti nacházející se ve třetí zemi, musí obsahovat údaje stanovené v odstavci 3 a dále důkaz o tom, že je daný název chráněn ve své zemi původu.
Žádost se zašle Komisi buď přímo, nebo prostřednictvím příslušných orgánů dotyčné třetí země.
10. Doklady uvedené v tomto článku, které se předávají Komisi, se vyhotoví v některém z úředních jazyků orgánů Evropské unie nebo se k nim přiloží ověřený překlad v některém z těchto jazyků.
Článek 6
Přezkum prováděný Komisí
1. Komise vhodným způsobem přezkoumá, zda je žádost obdržená podle článku 5 oprávněná a zda splňuje podmínky stanovené v tomto nařízení. Doba přezkumu by neměla přesáhnout 12 měsíců.
Komise každý měsíc zveřejní seznam názvů, které jsou předmětem žádostí o zápis, a datum předložení těchto žádostí Komisi.
2. Domnívá-li se Komise na základě přezkumu provedeného podle odst. 1 prvního pododstavce, že podmínky stanovené v tomto nařízení jsou splněné, zveřejní jednotný dokument a odkaz na zveřejnění specifikace podle čl. 5 odst. 5 pátého pododstavce v Úředním věstníku Evropské unie.
V opačném případě rozhodne Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 o zamítnutí žádosti o zápis.
Článek 7
Námitka a rozhodnutí o zápisu
1. Do šesti měsíců ode dne zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle čl. 6 odst. 2 prvního pododstavce může každý členský stát nebo třetí země vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení Komisi.
2. Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem, která je usazená nebo má bydliště na území jiného členského státu než státu, který požádal o zápis, nebo na území třetí země, může rovněž vznést námitku proti navrhovanému zápisu předložením řádně odůvodněného prohlášení.
Fyzické nebo právnické osoby, které jsou usazené nebo mají bydliště na území některého členského státu, předloží prohlášení tomuto členského státu ve lhůtě stanovené pro vznesení námitek podle odstavce 1.
Fyzické nebo právnické osoby, které jsou usazené nebo mají bydliště ve třetí zemi, předloží prohlášení Komisi buď přímo, nebo prostřednictvím příslušných orgánů dotyčné třetí země ve lhůtě stanovené v odstavci 1.
3. Přípustná jsou pouze prohlášení o námitce, která Komise obdržela ve lhůtě stanovené v odstavci 1 a která:
a)
prokazují nedodržení podmínek uvedených v článku 2, nebo
b)
prokazují, že navrhovaný zápis názvu do rejstříku by byl v rozporu s čl. 3 odst. 2, 3 a 4, nebo
c)
prokazují, že navrhovaný zápis názvu do rejstříku by ohrozil existenci zcela nebo částečně totožného názvu nebo ochranné známky, nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem na trhu po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2, nebo
d)
uvádějí skutečnosti, které svědčí o tom, že název, o jehož zápis do rejstříku se žádá, je druhový ve smyslu čl. 3 odst. 1.
Komise posoudí přípustnost námitek.
Kritéria podle prvního pododstavce písm. b), c) a d) se posuzují ve vztahu k území Společenství, což se v případě práv k duševnímu vlastnictví týká pouze jednoho nebo více území, kde jsou daná práva chráněna.
4. Pokud Komise neobdrží žádné přípustné námitky podle odstavce 3, zapíše název do rejstříku.
Zápis do rejstříku se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
5. Pokud je námitka podle odstavce 3 přípustná, vyzve Komise zúčastněné strany, aby zahájily příslušná jednání.
Dosáhnou-li zúčastněné strany dohody ve lhůtě šesti měsíců, oznámí Komisi všechny skutečnosti, které dosažení uvedené dohody umožnily, spolu se stanoviskem žadatele a strany, která námitky vznesla. Pokud údaje zveřejněné podle čl. 6 odst. 2 zůstaly beze změny, nebo pokud u nich došlo jen k malým změnám, jak jsou vymezeny v čl. 16 písm. h), postupuje Komise podle odstavce 4 tohoto článku. V ostatních případech Komise znovu provede přezkum podle čl. 6 odst. 1.
Není-li dosaženo dohody, přijme Komise postupem podle čl. 15 odst. 2 rozhodnutí s přihlédnutím ke spravedlivým a tradičním zvyklostem a ke skutečné pravděpodobnosti záměny.
Rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
6. Komise průběžně aktualizuje rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
7. Doklady uvedené v tomto článku, které se předávají Komisi, se vyhotoví v některém z úředních jazyků orgánů Evropské unie nebo se k nim přiloží ověřený překlad v některém z těchto jazyků.
Článek 8
Názvy, označení a symboly
1. Název zapsaný do rejstříku podle tohoto nařízení může použít každý hospodářský subjekt, který uvádí na trh zemědělské produkty nebo potraviny, jež jsou v souladu s odpovídající specifikací.
2. Pokud zemědělské produkty a potraviny pocházejí ze Společenství a jsou uváděny na trh pod názvem, který je zapsán v rejstříku v souladu s tímto nařízením, opatří se označeními „chráněné označení původu“ a „chráněné zeměpisné označení“ nebo symboly Společenství, jež jsou jim přiřazeny.
3. Označeními podle odstavce 2, jakož i jim přiřazenými symboly Společenství, mohou být rovněž opatřeny zemědělské produkty a potraviny pocházející ze třetích zemí, které jsou uváděny na trh pod názvem zapsaným do rejstříku v souladu s tímto nařízením.
Článek 9
Schválení změny specifikace
1. Skupina, která splňuje podmínky čl. 5 odst. 1 a 2 a která má oprávněný zájem, může požádat o schválení změny specifikace, zejména za účelem zohlednění vývoje vědeckých a technických poznatků nebo nového vymezení zeměpisné oblasti uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. c).
V žádosti se uvedou požadované změny a jejich odůvodnění.
2. Pokud s sebou změna nese jednu nebo více změn jednotného dokumentu, uplatní se na tuto žádost o změnu postup stanovený v článcích 5 až 7. Jsou-li však navrhované změny pouze menšího rozsahu, Komise rozhodne, zda schválí žádost bez použití postupu stanoveného v čl. 6 odst. 2 a článku 7, a v případě schválení zveřejní údaje uvedené v čl. 6 odst. 2.
3. Pokud s sebou změna nenese žádnou změnu jednotného dokumentu, použijí se tato pravidla:
i)
nachází-li se zeměpisná oblast v daném členském státě, zaujme tento stát postoj ke schválení změny a v případě příznivého postoje zveřejní pozměněnou specifikaci a sdělí Komisi schválené změny a jejich odůvodnění;
ii)
pokud se zeměpisná oblast nachází ve třetí zemi, o schválení navrhované změny rozhodne Komise.
4. Pokud se změny týkají dočasné změny ve specifikaci vyplývající z uložení závazných hygienických nebo rostlinolékařských opatření ze strany veřejných orgánů, použije se postup podle odstavce 3.
Článek 10
Úřední kontroly
1. Členské státy určí příslušný orgán či orgány odpovědné za kontroly s ohledem na povinnosti stanovené tímto nařízením v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
2. Členské státy zajistí, aby každý hospodářský subjekt, jenž dodržuje ustanovení tohoto nařízení, spadal do systému úředních kontrol.
3. Komise zveřejní název a adresu orgánů a subjektů uvedených v odstavci 1 nebo v článku 11 a pravidelně tyto informace aktualizuje.
Článek 11
Ověření souladu se specifikacemi
1. Pokud jde o zeměpisná označení a označení původu týkající se zeměpisné oblasti v rámci Společenství, zajistí ověření souladu se specifikacemi před uvedením produktu na trh:
-
jeden nebo více příslušných orgánů uvedených v článku 10 nebo
-
jeden nebo více kontrolních subjektů ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 882/2004, jež působí jako subjekty pro certifikaci produktu.
Náklady na takové ověření souladu se specifikacemi nesou hospodářské subjekty, kterých se tyto kontroly týkají.
2. Pokud jde o zeměpisná označení a označení původu týkající se zeměpisné oblasti ve třetí zemi, zajistí ověření souladu se specifikacemi před uvedením produktu na trh:
-
jeden nebo více veřejných orgánů určených danou třetí zemí nebo
-
jeden nebo více subjektů pro certifikaci produktu.
3. Subjekty pro certifikaci produktu uvedené v odstavcích 1 a 2 musí splňovat požadavky stanovené evropskou normou EN 45011 nebo pokynem ISO/IEC 65 (všeobecné požadavky na orgány provozující systém certifikace produktů) a od 1. května 2010 musí být podle nich akreditovány.
4. Pokud se soulad se specifikacemi rozhodnou ověřit orgány uvedené v odstavcích 1 a 2, nabídnou přiměřené záruky objektivity a nestrannosti a mají k dispozici kvalifikované pracovníky a zdroje nutné k výkonu svých funkcí.
Článek 12
Zrušení
1. Pokud Komise v souladu s prováděcími pravidly uvedenými v čl. 16 písm. k) dojde k závěru, že již nejsou dodržovány podmínky specifikace zemědělského produktu nebo potraviny s chráněným názvem, rozhodne postupem podle čl. 15 odst. 2 o zrušení zápisu, které zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Každá fyzická nebo právnická osoba s oprávněným zájmem může požadovat zrušení zápisu, odůvodní-li tento požadavek.
Postup podle článku 5, 6 a 7 se použije obdobně.
Článek 13
Ochrana
1. Zapsané názvy jsou chráněné proti:
a)
jakémukoli přímému či nepřímému obchodnímu použití zapsaného názvu pro produkty, na které se zápis nevztahuje, jsou-li tyto produkty srovnatelné s produkty zapsanými pod tímto názvem, nebo pokud používání tohoto názvu umožňuje těžit z dobré pověsti chráněného názvu;
b)
jakémukoli zneužití, napodobení nebo připomenutí, a to i tehdy, je-li uveden skutečný původ produktu nebo je-li chráněný název přeložen nebo doprovázen výrazy jako „druh“, „typ“, „metoda“, „na způsob“, „napodobeno“ nebo podobnými výrazy;
c)
jakémukoli jinému lživému nebo zavádějícímu údaji o místu původu, původu produktu, povaze nebo základních vlastnostech, použitému na vnitřním nebo vnějším obalu, na reklamním materiálu nebo na dokladech týkajících se daného produktu, jakož i proti použití obalů, které by mohly vyvolat mylný dojem, pokud jde o původ produktu;
d)
všem ostatním praktikám, které by mohly spotřebitele uvést v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu.
Pokud v sobě zapsaný název obsahuje název zemědělského produktu nebo potraviny, který se považuje za druhový, nepokládá se použití tohoto druhového názvu u dotyčných zemědělských produktů nebo potravin za odporující prvnímu pododstavci písm. a) nebo b).
2. Chráněné názvy nesmí zdruhovět.
3. U názvů, pro něž byla podána žádost o zápis v souladu s článkem 5, lze v rámci čl. 7 odst. 5 stanovit až pětileté přechodné období pouze v případě, kdy vznesená námitka byla prohlášena za přípustnou z důvodu, že by zápis ohrozil existenci zcela nebo částečně totožného názvu nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem na trhu po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2.
Pro podniky usazené v členském státě nebo třetí zemi, v nichž se nachází zeměpisná oblast, je rovněž možno stanovit přechodné období za podmínky, že dotyčné podniky uváděly dané produkty na trh v souladu s právem a používaly dotyčné názvy nepřetržitě po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění podle čl. 6 odst. 2 a že na tuto skutečnost upozornily během vnitrostátního řízení o námitce podle čl. 5 odst. 5 prvního a druhého pododstavce nebo během řízení o námitce na úrovni Společenství podle čl. 7 odst. 2. Celková doba trvání přechodného období podle tohoto pododstavce a období na přizpůsobení podle čl. 5 odst. 6 nesmí překročit pět let. V případě, že období na přizpůsobení podle čl. 5 odst. 6 překročí období pěti let, přechodné období se neudělí.
4. Aniž je dotčen článek 14, může Komise rozhodnout postupem podle čl. 15 odst. 2 o možnosti současné existence zapsaného a nezapsaného názvu označujícího místo v členském státě nebo třetí zemi, pokud je tento název totožný se zapsaným názvem pod podmínkou, že jsou splněny všechny tyto požadavky:
a)
totožný nezapsaný název byl v souladu s právem používán nepřetržitě a poctivě po dobu nejméně dvaceti pěti let přede dnem 24. července 1993;
b)
je prokázáno, že cílem tohoto používání nikdy nebyla snaha těžit z pověsti zapsaného názvu a že toto používání neuvedlo ani nemohlo uvést spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu;
c)
problém, který vyvstal v důsledku totožného názvu vznikl před zapsáním názvu.
Současná existence zapsaného názvu a dotyčného totožného nezapsaného názvu nesmí překročit maximální období patnácti let, po jehož uplynutí se nezapsaný název přestane používat.
Používání dotyčného nezapsaného zeměpisného názvu se povolí pouze za podmínky, že země původu je jasně a viditelně uvedena na označení.
Článek 14
Vztahy mezi ochrannými známkami, označeními původu a zeměpisnými označeními
1. Pokud je označení původu nebo zeměpisné označení zapsáno do rejstříku podle tohoto nařízení, zamítne se přihláška ochranné známky odpovídající některé ze situací uvedených v článku 13 a týkající se téže kategorie produktu, pokud přihláška ochranné známky byla podána po dni podání žádosti o zápis do rejstříku Komisi.
Ochranné známky zapsané v rozporu s prvním pododstavcem se prohlásí za neplatné.
2. S náležitým přihlédnutím k právu Společenství může užívání ochranné známky odpovídající některé ze situací uvedených v článku 13, o jejíž přihlášení bylo zažádáno, jež je zapsaná nebo, umožňují-li to příslušné právní předpisy, zavedená používáním v dobré víře na území Společenství, buď před datem ochrany označení původu nebo zeměpisného označení v zemi původu, nebo přede dnem 1. ledna 1996, pokračovat bez ohledu na zápis označení původu nebo zeměpisného označení, pokud neexistují důvody k prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo k jejímu zrušení, jak stanoví první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (8) nebo nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (9).
Článek 15
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijmou postupem podle čl. 15 odst. 2. Tato pravidla zahrnují zejména:
a)
seznam surovin podle čl. 2 odst. 3;
b)
informace, které musí obsahovat specifikace produktů podle čl. 4 odst. 2;
c)
podmínky, za nichž může být fyzická či právnická osoba považována za skupinu;
d)
podání žádosti o zápis názvu označujícího přeshraniční zeměpisnou oblast podle čl. 5 odst. 1 třetího pododstavce;
e)
obsah a způsob předávání dokumentů podle čl. 5 odst. 7 a 9 Komisi;
f)
námitky podle článku 7, včetně pravidel pro příslušná jednání mezi zúčastněnými stranami;
g)
označení a symboly uvedené v článku 8;
h)
vymezení změn malého rozsahu uvedených v čl. 7 odst. 5 druhém pododstavci a v čl. 9 odst. 2 s ohledem na skutečnost, že změna malého rozsahu se nemůže týkat hlavních vlastností produktu nebo nesmí měnit souvislosti;
i)
rejstřík označení původu a zeměpisných označení podle čl. 7 odst. 6;
j)
podmínky pro kontrolu souladu produktu se specifikacemi;
k)
podmínky pro zrušení zápisu.
Článek 17
Přechodná ustanovení
1. Názvy, které jsou ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost uvedeny v příloze nařízení Komise (ES) č. 1107/96 (10), a názvy uvedené v příloze nařízení Komise (ES) č. 2400/96 (11) se automaticky zařazují do rejstříku uvedeného v čl. 7 odst. 6 tohoto nařízení. Odpovídající specifikace se považují za specifikace podle čl. 4 odst. 1. V platnosti zůstávají všechna zvláštní přechodná ustanovení spojená s těmito zápisy.
2. Pokud jde o dosud projednávané žádosti, prohlášení a požadavky obdržené Komisí před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost:
a)
postupy stanovené v článku 5 se nepoužijí, aniž je dotčen čl. 13 odst. 3; a
b)
přehled hlavních bodů specifikací vypracovaný v souladu s nařízením Komise (ES) č. 383/2004 (12) nahrazuje jednotný dokument uvedený v čl. 5 odst. 3 písm. c).
3. Komise může v případě potřeby přijmout další přechodná opatření postupem podle čl. 15 odst. 2.
Článek 18
Poplatky
Členské státy mohou vybírat poplatek za účelem uhrazení nákladů, včetně nákladů vzniklých v rámci přezkumu žádostí o zápis do rejstříku, prohlášení o námitkách, žádostí o změnu a požadavků na zrušení podle tohoto nařízení.
Článek 19
Zrušení
Nařízení (EHS) č. 2081/92 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 8 odst. 2 se však použije s účinkem od 1. května 2009, aniž jsou dotčeny produkty, které byly na trh uvedeny již před tímto datem.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. března 2006.
REGLAMENTO (CE) N o 510/2006 DEL CONSEJO
de 20 de marzo de 2006
sobre la protección de las indicaciones geográficas y de las denominaciones de origen de los productos agrícolas y alimenticios
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 37,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
La producción, la fabricación y la distribución de los productos agrícolas y alimenticios ocupan un lugar importante en la economía de la Comunidad.
(2)
Conviene fomentar la diversificación de la producción agrícola para conseguir un mayor equilibrio en el mercado entre la oferta y la demanda. La promoción de los productos que presenten determinadas características puede resultar muy beneficiosa para el mundo rural, especialmente para las zonas menos favorecidas y más apartadas, al asegurar la mejora de la renta de los agricultores y el asentamiento de la población rural en esas zonas.
(3)
Además, cada vez más consumidores conceden mayor importancia a la calidad que a la cantidad de la alimentación. Esta búsqueda de productos específicos se refleja, entre otras cosas, en una creciente demanda de productos agrícolas y alimenticios de un origen geográfico determinado.
(4)
Dada la enorme variedad de productos comercializados y la gran cantidad de información sobre los mismos, el consumidor, para poder elegir mejor, debe disponer de datos claros y concisos acerca del origen del producto.
(5)
El etiquetado de los productos agrícolas y alimenticios está sujeto a las normas generales vigentes en la Comunidad y, sobre todo, al cumplimiento de la Directiva 2000/13/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 20 de marzo de 2000, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados miembros en materia de etiquetado, presentación y publicidad de los productos alimenticios (2). Teniendo en cuenta su carácter específico, es conveniente adoptar disposiciones complementarias especiales para los productos agrícolas y alimenticios procedentes de zonas geográficas delimitadas que exijan a los productores la utilización de los símbolos o de las indicaciones comunitarias apropiadas en el envase. Conviene convertir en obligatorio el uso de dichos símbolos o indicaciones en las denominaciones comunitarias para, por una parte, dar a conocer mejor a los consumidores esta categoría de productos y las garantías vinculadas a los mismos y, por otra, permitir una identificación más fácil de estos productos en los mercados para facilitar los controles de los mismos. Sin embargo, debe preverse un plazo razonable para que los agentes económicos puedan adaptarse a esta obligación.
(6)
En el caso de las denominaciones de origen y las indicaciones geográficas se hace necesario adoptar un enfoque comunitario. Un conjunto de normas comunitarias que impliquen un régimen de protección permitirá el desarrollo de las indicaciones geográficas y de las denominaciones de origen ya que este marco garantiza, mediante un enfoque más uniforme, unas condiciones de competencia leal entre los productores de los productos que se benefician de estas indicaciones y hace que dichos productos gocen de una mayor credibilidad a los ojos de los consumidores.
(7)
Es oportuno que la normativa prevista se aplique sin perjuicio de la normativa comunitaria ya existente referente a los vinos y las bebidas espirituosas.
(8)
El ámbito de aplicación del presente Reglamento debe limitarse a los productos agrícolas y alimenticios respecto de los cuales exista un vínculo entre sus características y su origen geográfico. No obstante, si fuere necesario, este ámbito de aplicación podría ampliarse a otros productos agrícolas o alimenticios.
(9)
Habida cuenta de las prácticas existentes, deben determinarse dos niveles diferentes de descripción geográfica, a saber, las indicaciones geográficas protegidas y las denominaciones de origen protegidas.
(10)
Los productos agrícolas o alimenticios que se beneficien de tal descripción deben cumplir una serie de condiciones especificadas en un pliego de condiciones.
(11)
Para gozar de protección en cualquier Estado miembro, las indicaciones geográficas y las denominaciones de origen deben estar inscritas en un registro comunitario. Su inscripción debe, además, ofrecer información a los profesionales y a los consumidores. Para garantizar que las denominaciones comunitarias inscritas en un registro satisfacen las condiciones establecidas por el presente Reglamento, conviene que las autoridades nacionales del Estado miembro en cuestión examinen las solicitudes, mediante el cumplimiento de disposiciones comunes mínimas que incluyan un procedimiento nacional de oposición. Más tarde, la Comisión debe proceder a un examen tendente a cerciorarse de que cumplen las condiciones establecidas por el presente Reglamento y a garantizar un enfoque uniforme entre los Estados miembros.
(12)
El Acuerdo sobre los aspectos de los derechos de propiedad intelectual relacionados con el comercio (Acuerdo sobre los ADPIC de 1994, objeto del anexo 1C del Acuerdo por el que se establece la Organización Mundial del Comercio) incluye disposiciones detalladas sobre la existencia, la adquisición, el alcance, el mantenimiento y la observancia de los derechos de propiedad intelectual.
(13)
La protección otorgada por el presente Reglamento previo registro debe estar abierta a las indicaciones geográficas de terceros países que estén protegidas en su país de origen.
(14)
El procedimiento de registro debe permitir a cualquier persona física o jurídica con un interés legítimo en un Estado miembro o un tercer país hacer valer sus derechos notificando su oposición.
(15)
Es conveniente disponer de procedimientos que, una vez efectuada la inscripción en el registro, y a petición de los grupos con un interés legítimo, permitan la adaptación del pliego de condiciones en función de la evolución de los conocimientos tecnológicos y la anulación de la indicación geográfica o de la denominación de origen de un producto agrícola o alimenticio, sobre todo cuando éste deje de cumplir lo dispuesto en el pliego de condiciones con arreglo al cual se haya beneficiado de la indicación geográfica o de la denominación de origen.
(16)
Las denominaciones de origen e indicaciones geográficas protegidas en el territorio comunitario deben estar sujetas a un régimen de controles oficiales, basado en un sistema de control inscrito en el marco del Reglamento (CE) no 882/2004 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, sobre los controles oficiales efectuados para garantizar la verificación del cumplimiento de la legislación en materia de piensos y alimentos y la normativa sobre salud animal y bienestar de los animales (3), incluido un régimen de controles que garantice que productos agrícolas y alimenticios de que se trate cumplen las disposiciones del pliego de condiciones.
(17)
Los Estados miembros deben ser autorizados a percibir una tasa administrativa destinada a cubrir los gastos correspondientes.
(18)
Conviene adoptar las medidas necesarias para la aplicación del presente Reglamento con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (4).
(19)
Las denominaciones ya registradas al amparo del Reglamento (CEE) no 2081/92 del Consejo, de 14 de julio de 1992, relativo a la protección de las indicaciones geográficas y de las denominaciones de origen de los productos agrícolas y alimenticios (5), en la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento deben seguir beneficiándose de la protección prevista por el presente Reglamento e incluirse automáticamente en el registro. Por otra parte, es conveniente prever medidas transitorias aplicables a las solicitudes de registro recibidas por la Comisión antes de la entrada en vigor del presente Reglamento.
(20)
En aras de la claridad y la transparencia, procede derogar el Reglamento (CEE) no 2081/92 y sustituirlo por el presente Reglamento.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece las normas relativas a la protección de las denominaciones de origen e indicaciones geográficas de los productos agrícolas destinados a la alimentación humana contemplados en el anexo I del Tratado, de los productos alimenticios contemplados en el anexo I del presente Reglamento y de los productos agrícolas contemplados en el anexo II del presente Reglamento.
No obstante, el presente Reglamento no se aplicará a los productos del sector vitivinícola, excepto los vinagres de vino, ni a las bebidas espirituosas. El presente apartado se entiende sin perjuicio de la aplicación del Reglamento (CE) no 1493/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola (6).
Los anexos I y II del presente Reglamento podrán modificarse de acuerdo con el procedimiento mencionado en el artículo 15, apartado 2.
2. El presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de otras disposiciones comunitarias específicas.
3. La Directiva 98/34/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de junio de 1998, por la que se establece un procedimiento de información en materia de las normas y reglamentaciones técnicas y de las reglas relativas a los servicios de la sociedad de la información (7), no se aplicará a las denominaciones de origen ni a las indicaciones geográficas objeto del presente Reglamento.
Artículo 2
Denominación de origen e indicación geográfica
1. A efectos del presente Reglamento se entenderá por:
a)
«denominación de origen»: el nombre de una región, de un lugar determinado o, en casos excepcionales, de un país, que sirve para designar un producto agrícola o un producto alimenticio
-
originario de dicha región, de dicho lugar determinado o de dicho país,
-
cuya calidad o características se deban fundamental o exclusivamente al medio geográfico con sus factores naturales y humanos, y
-
cuya producción, transformación y elaboración se realicen en la zona geográfica delimitada;
b)
«indicación geográfica»: el nombre de una región, de un lugar determinado o, en casos excepcionales, de un país, que sirve para designar un producto agrícola o un producto alimenticio
-
originario de dicha región, de dicho lugar determinado o de dicho país,
-
que posea una cualidad determinada, una reputación u otra característica que pueda atribuirse a dicho origen geográfico, y
-
cuya producción, transformación o elaboración se realicen en la zona geográfica delimitada.
2. También se considerarán denominaciones de origen o indicaciones geográficas las denominaciones tradicionales, geográficas o no, que designen un producto agrícola o alimenticio que cumplan las condiciones mencionadas en el apartado 1.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, letra a), determinadas designaciones geográficas se asimilarán a denominaciones de origen aunque las materias primas de los productos de que se trate procedan de una zona geográfica más extensa o diferente de la zona de transformación, siempre que se cumplan las condiciones siguientes:
a)
la zona de producción de las materias primas esté delimitada;
b)
existan condiciones específicas para la producción de las materias primas, y
c)
exista un régimen de control que garantice la observancia de las condiciones mencionadas en la letra b).
Las designaciones en cuestión deberán haber sido reconocidas como denominaciones de origen en el país de origen antes del 1 de mayo de 2004.
Artículo 3
Carácter genérico, conflictos con los nombres de variedades vegetales, razas animales, homónimos y marcas
1. Las denominaciones que han pasado a ser genéricas no podrán registrarse.
A efectos del presente Reglamento se entenderá por «denominación que ha pasado a ser genérica» el nombre de un producto agrícola o de un producto alimenticio que, aunque se refiera al lugar o la región en que dicho producto agrícola o alimenticio se haya producido o comercializado inicialmente, haya pasado a ser el nombre común de un producto agrícola o alimenticio en la Comunidad.
Para establecer si un nombre ha pasado a ser genérico, se deberán tener en cuenta todos los factores y en especial:
a)
la situación existente en los Estados miembros y en las zonas de consumo;
b)
las legislaciones nacionales o comunitaria pertinentes.
2. Un nombre no podrá registrarse como denominación de origen o como indicación geográfica cuando entre en conflicto con el nombre de una variedad vegetal o de una raza animal y, por dicho motivo, pueda inducir a error al consumidor por lo que se refiere al verdadero origen del producto.
3. Al registrar una denominación homónima o parcialmente homónima de una denominación ya registrada de acuerdo con el presente Reglamento se tendrán debidamente en cuenta los usos locales y tradicionales y los riesgos reales de confusión. En particular:
a)
no se registrará una denominación homónima que induzca al consumidor a creer erróneamente que los productos son originarios de otro territorio, aunque sea exacto por lo que se refiere al territorio, la región o la localidad de la que son originarios los productos agrícolas o alimenticios de que se trate;
b)
el uso de una denominación homónima registrada solo se autorizará cuando las condiciones prácticas garanticen que la denominación homónima registrada posteriormente se diferencia suficientemente de la ya registrada, habida cuenta de la necesidad de garantizar un trato equitativo a los productores interesados y de no inducir a error al consumidor.
4. No se registrará una denominación de origen o una indicación geográfica cuando, habida cuenta de la reputación de una marca, su notoriedad y la duración de su uso, el registro pueda inducir a error al consumidor en cuanto a la verdadera identidad del producto.
Artículo 4
Pliego de condiciones
1. Para tener derecho a una denominación de origen protegida (DOP) o una indicación geográfica protegida (IGP), un producto agrícola o alimenticio deberá ajustarse a un pliego de condiciones.
2. El pliego de condiciones contendrá al menos los elementos siguientes:
a)
el nombre del producto agrícola o alimenticio, con la denominación de origen o la indicación geográfica;
b)
la descripción del producto agrícola o alimenticio, incluidas, en su caso, las materias primas y las principales características físicas, químicas, microbiológicas u organolépticas del producto;
c)
la delimitación de la zona geográfica y, si procede, los elementos que indiquen el cumplimiento de las condiciones establecidas en el artículo 2, apartado 3;
d)
los elementos que prueben que el producto agrícola o alimenticio es originario de la zona geográfica delimitada contemplada en el artículo 2, apartado 1, letra a) o b), según el caso;
e)
la descripción del método de obtención del producto agrícola o alimenticio y, en su caso, los métodos locales, cabales y constantes, así como información sobre el envasado, cuando la agrupación solicitante, en la acepción recogida en el artículo 5, apartado 1, determine y justifique que el envasado tiene que producirse en la zona geográfica delimitada para salvaguardar la calidad o garantizar el origen o cerciorarse del control;
f)
los elementos que justifiquen:
i)
el vínculo entre la calidad o las características del producto agrícola o alimenticio y el medio geográfico mencionado en el artículo 2, apartado 1, letra a), o, según el caso,
ii)
el vínculo entre una cualidad determinada, la reputación u otra característica del producto agrícola o alimenticio y el origen geográfico mencionado en el artículo 2, apartado 1, letra b);
g)
el nombre y la dirección de las autoridades u organismos encargados de verificar el cumplimiento de lo indicado en el pliego de condiciones y sus funciones específicas;
h)
cualquier norma específica de etiquetado para el producto agrícola o alimenticio en cuestión;
i)
los posibles requisitos que deban cumplirse en virtud de disposiciones comunitarias o nacionales.
Artículo 5
Solicitud de registro
1. Solo las agrupaciones estarán facultadas para presentar una solicitud de registro.
A efectos del presente Reglamento se entenderá por «agrupación» toda organización, sea cual sea su forma jurídica o su composición, de productores o de transformadores interesados en el mismo producto agrícola o en el mismo producto alimenticio. Otras partes interesadas podrán formar parte de la agrupación. Una persona física o jurídica podrá ser considerada como agrupación de conformidad con las normas detalladas a que se refiere el artículo 16, letra c).
En el caso de las denominaciones que designen una zona geográfica transfronteriza o de las denominaciones tradicionales vinculadas a una zona geográfica transfronteriza, varias agrupaciones podrán presentar una solicitud conjunta de conformidad con las normas detalladas a que se refiere el artículo 16, letra d).
2. Una agrupación solo podrá presentar una solicitud de registro referente a los productos agrícolas o alimenticios que produzca u obtenga.
3. La solicitud de registro incluirá, como mínimo:
a)
el nombre y la dirección de la agrupación solicitante;
b)
el pliego de condiciones establecido en el artículo 4;
c)
un documento único en el que se exponga lo siguiente:
i)
los elementos principales del pliego de condiciones: el nombre, una descripción del producto, incluidas, si ha lugar, las normas específicas aplicables a su envasado y etiquetado, y una descripción concisa de la delimitación de la zona geográfica,
ii)
una descripción del vínculo del producto con el medio geográfico o con el origen geográfico mencionados en el artículo 2, apartado 1, letra a) o b), según el caso, incluidos, si ha lugar, los elementos específicos de la descripción del producto o del método de obtención que justifican el vínculo.
4. Las solicitudes de registro que se refieran a una zona geográfica situada en un Estado miembro se dirigirán a dicho Estado miembro.
El Estado miembro examinará la solicitud por los medios adecuados para comprobar que está justificada y cumple las condiciones del presente Reglamento.
5. Como parte del examen mencionado en el apartado 4, párrafo segundo, el Estado miembro iniciará un procedimiento nacional de oposición, garantizando una publicación adecuada de la solicitud y estableciendo un plazo razonable durante el cual cualquier persona física o jurídica que ostente un interés legítimo y esté establecida o resida en su territorio podrá declarar su oposición a la solicitud.
El Estado miembro examinará la admisibilidad de las oposiciones recibidas con arreglo a los criterios contemplados en el artículo 7, apartado 3, párrafo primero.
Si el Estado miembro considera que se cumplen los requisitos del presente Reglamento, adoptará una decisión favorable y remitirá a la Comisión los documentos mencionados en el apartado 7 para una decisión definitiva. En caso contrario, desestimará la solicitud.
El Estado miembro garantizará que su decisión favorable se haga pública y que cualquier persona física o jurídica legítimamente interesada disponga de vías de recurso.
El Estado miembro garantizará la publicación de la versión del pliego de condiciones en la que haya basado su decisión favorable, asegurándose de que se pueda acceder al pliego de condiciones por medios electrónicos.
6. El Estado miembro podrá conceder a la denominación, a escala nacional y solo de forma transitoria, a partir de la fecha de presentación de la solicitud a la Comisión, una protección de conformidad con el presente Reglamento, así como, en su caso, un período de adaptación.
El período de adaptación mencionado en el párrafo primero solo podrá concederse a condición de que las empresas interesadas hayan comercializado legalmente los productos de que se trate utilizando de forma continua las denominaciones correspondientes durante al menos los cinco años anteriores y así lo hayan manifestado durante el procedimiento nacional de oposición a que se refiere el apartado 5, párrafo primero.
La protección nacional transitoria cesará a partir de la fecha en la que se adopte una decisión sobre la inscripción en el registro en virtud del presente Reglamento.
Las consecuencias de la protección nacional transitoria, en caso de que la denominación no llegue a registrarse de acuerdo con el presente Reglamento, serán únicamente responsabilidad del Estado miembro de que se trate.
Las medidas adoptadas por los Estados miembros en virtud del párrafo primero solo surtirán su efecto a nivel nacional y no afectarán a los intercambios intracomunitarios o internacionales.
7. Cuando un Estado miembro adopte una decisión favorable en el sentido del apartado 5, párrafo tercero, hará llegar a la Comisión:
a)
el nombre y la dirección de la agrupación solicitante;
b)
el documento único mencionado en el apartado 3, letra c);
c)
una declaración del Estado miembro en la que haga constar que la solicitud presentada por la agrupación y objeto de la decisión favorable cumple las condiciones del presente Reglamento y las disposiciones adoptadas para su aplicación;
d)
la referencia de la publicación del pliego de condiciones a que se refiere el apartado 5, párrafo quinto.
8. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para el cumplimiento de los apartados 4 a 7 a más tardar el 31 de marzo de 2007.
9. Las solicitudes de registro que se refieran a una zona geográfica situada en un tercer país constarán de los elementos previstos en el apartado 3 y de los elementos que prueben que la denominación de que se trata está protegida en su país de origen.
La solicitud se remitirá a la Comisión, directamente o a través de las autoridades del tercer país de que se trate.
10. Los documentos a que se refiere el presente artículo remitidos a la Comisión estarán redactados en una de las lenguas oficiales de las instituciones de la Unión Europea o irán acompañados de una traducción autenticada a una de dichas lenguas.
Artículo 6
Examen por la Comisión
1. La Comisión examinará por los medios adecuados las solicitudes que reciba en virtud del artículo 5 para comprobar que están justificadas y cumplen las condiciones establecidas en el presente Reglamento. Dicho examen debería realizarse en un plazo no superior a 12 meses.
La Comisión hará pública mensualmente la lista de denominaciones para las que se le haya presentado una solicitud de registro, así como la fecha de tal presentación.
2. Si, basándose en el examen realizado de conformidad con el apartado 1, párrafo primero, la Comisión considera que se cumplen las condiciones establecidas en el presente Reglamento, publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea el documento único y la referencia de la publicación del pliego de condiciones a que se refiere el artículo 5, apartado 5, párrafo quinto.
En caso contrario, la Comisión desestimará la solicitud por el procedimiento contemplado en el artículo 15, apartado 2.
Artículo 7
Oposición y decisión sobre la inscripción en el registro
1. En un plazo de seis meses a partir de la fecha de publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea a que se refiere el artículo 6, apartado 2, párrafo primero, cualquier Estado miembro o tercer país podrá oponerse al registro propuesto presentando a la Comisión una declaración debidamente motivada.
2. Podrá asimismo oponerse al registro de que se trata, presentando una declaración debidamente motivada, cualquier persona física o jurídica que ostente un interés legítimo, que esté establecida o resida en un Estado miembro distinto del que haya solicitado el registro o en un tercer país.
En el caso de las personas físicas o jurídicas establecidas o residentes en un Estado miembro, dicha declaración se presentará a dicho Estado miembro en un plazo que permita una oposición de conformidad con el apartado 1.
En el caso de las personas físicas o jurídicas establecidas o residentes en un tercer país, la declaración se presentará a la Comisión, bien directamente, bien a través de las autoridades de dicho tercer país, en el plazo fijado en el apartado 1.
3. Solo serán admisibles las declaraciones de oposición recibidas por la Comisión en el plazo fijado en el apartado 1 y que:
a)
demuestren el incumplimiento de las condiciones a que se refiere el artículo 2, o
b)
demuestren que el registro del nombre propuesto sería contrario al artículo 3, apartados 2, 3 y 4, o
c)
demuestren que el registro del nombre propuesto pondría en peligro la existencia de una denominación total o parcialmente homónima o de una marca registrada o la existencia de productos que se hayan estado comercializando legalmente durante al menos los cinco años anteriores a la fecha de publicación prevista en el artículo 6, apartado 2, o
d)
precisen los elementos que permitan concluir que el nombre cuyo registro se solicita tiene carácter genérico según lo dispuesto en el artículo 3, apartado 1.
La Comisión examinará la admisibilidad de las oposiciones.
Los criterios contemplados en el párrafo primero, letras b), c) y d), se evaluarán con relación al territorio de la Comunidad, que en el caso de los derechos de propiedad intelectual se refiere únicamente al territorio o territorios en los que estén protegidos dichos derechos.
4. Si la Comisión no recibe ninguna declaración de oposición admisible de acuerdo con el apartado 3, procederá al registro de la denominación.
El registro se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea.
5. Cuando una declaración de oposición sea admisible con arreglo al apartado 3, la Comisión invitará a las partes interesadas a proceder a las consultas adecuadas.
Si las partes interesadas llegan a un acuerdo en un plazo de seis meses, notificarán a la Comisión todos los elementos que hayan permitido dicho acuerdo, incluidas las opiniones del solicitante y del oponente. Si los elementos publicados de acuerdo con el artículo 6, apartado 2, no han sufrido modificaciones o únicamente modificaciones menores, concepto este que se definirá de conformidad con el artículo 16, letra h), la Comisión procederá con arreglo al apartado 4 del presente artículo. En los demás casos, la Comisión repetirá el examen contemplado en el artículo 6, apartado 1.
De no llegarse a un acuerdo, la Comisión adoptará una decisión de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 15, apartado 2, teniendo en cuenta los usos leal y tradicionalmente practicados y los riesgos reales de confusión.
Esta decisión se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea.
6. La Comisión mantendrá actualizado un registro de denominaciones de origen protegidas y de indicaciones geográficas protegidas.
7. Los documentos mencionados en el presente artículo enviados a la Comisión estarán redactados en una de las lenguas oficiales de las instituciones de la Unión Europea o irán acompañados de una traducción autenticada a una de dichas lenguas.
Artículo 8
Denominaciones, indicaciones y símbolos
1. Las denominaciones registradas al amparo del presente Reglamento podrán ser utilizadas por cualquier agente económico que comercialice productos agrícolas o alimenticios que se ajusten al pliego de condiciones correspondiente.
2. Las indicaciones «denominación de origen protegida» e «indicación geográfica protegida» o los símbolos comunitarios asociados a ellas deberán figurar en el etiquetado de los productos agrícolas y alimenticios originarios de la Comunidad que se comercialicen con una denominación registrada al amparo del presente Reglamento.
3. Las indicaciones mencionadas en el apartado 2 y los símbolos comunitarios asociados a ellas también podrán figurar en el etiquetado de los productos agrícolas y alimenticios originarios de terceros países que se comercialicen con una denominación registrada al amparo del presente Reglamento.
Artículo 9
Aprobación de una modificación del pliego de condiciones
1. Las agrupaciones que satisfagan las condiciones del artículo 5, apartados 1 y 2, y que estén legítimamente interesadas podrán solicitar la aprobación de una modificación del pliego de condiciones, particularmente para adaptarlo a la evolución de los conocimientos científicos y técnicos o para cambiar la delimitación de la zona geográfica contemplada en el artículo 4, apartado 2, letra c).
La solicitud describirá y justificará las modificaciones que constituyen su objeto.
2. Cuando la modificación implique una o varias modificaciones del documento único, la solicitud de aprobación de una modificación estará sujeta al procedimiento establecido en los artículos 5, 6 y 7. Sin embargo, si las modificaciones propuestas son de menor importancia, la Comisión se pronunciará sobre la solicitud sin ajustarse al procedimiento establecido en el artículo 6, apartado 2, y en el artículo 7 y, en caso de que la apruebe, publicará los elementos mencionados en el artículo 6, apartado 2.
3. Cuando la modificación no implique ninguna modificación del documento único, se aplicarán las normas siguientes:
i)
en caso de que la zona geográfica esté situada en un Estado miembro, este último se pronunciará sobre la aprobación de la modificación y, en caso de dictamen positivo, publicará el pliego de condiciones modificado e informará a la Comisión de las modificaciones aprobadas y de su justificación,
ii)
en caso de que la zona geográfica esté situada en un tercer país, la Comisión se pronunciará sobre la aprobación de la modificación propuesta.
4. Cuando una modificación consista en un cambio temporal en el pliego de condiciones que obedezca a medidas sanitarias o fitosanitarias obligatorias impuestas por las autoridades públicas, serán de aplicación los procedimientos establecidos en el apartado 3.
Artículo 10
Controles oficiales
1. Los Estados miembros designarán la autoridad o autoridades competentes, responsables de los controles aplicables a las obligaciones establecidas en el presente Reglamento de conformidad con el Reglamento (CE) no 882/04.
2. Los Estados miembros garantizarán que los agentes económicos que cumplan lo dispuesto en el presente Reglamento puedan acogerse a un sistema de controles oficiales.
3. La Comisión hará públicos el nombre y la dirección de las autoridades y organismos contemplados en el apartado 1 o en el artículo 11 y actualizará periódicamente dicha publicación.
Artículo 11
Verificación del cumplimiento del pliego de condiciones
1. Con respecto a las indicaciones geográficas y a las denominaciones de origen relativas a una zona geográfica situada en la Comunidad, la verificación del cumplimiento del pliego de condiciones antes de la comercialización del producto competerá a:
-
una o varias autoridades competentes mencionadas en el artículo 10, y/o
-
uno o varios organismos de control en el sentido del artículo 2 del Reglamento (CE) no 882/2004 que actúen como organismos de certificación de productos.
Los costes de la verificación del cumplimiento del pliego de condiciones serán sufragados por los agentes económicos sujetos a los controles.
2. Con respecto a las indicaciones geográficas y a las denominaciones de origen relativas a una zona geográfica situada en un tercer país, la verificación del cumplimiento del pliego de condiciones antes de la comercialización del producto competerá a:
-
una o varias autoridades públicas designadas por el tercer país, y/o
-
uno o varios organismos de certificación de productos.
3. Los organismos de certificación de productos a que se refieren los apartados 1 y 2 deberán cumplir la Norma Europea EN 45011 o la Guía ISO/IEC 65 (Criterios generales relativos a los organismos de certificación de productos) y, a partir del 1 de mayo de 2010, estar acreditados de conformidad con una de las mencionadas normas.
4 Si las autoridades a que se refieren los apartados 1 y 2 han optado por verificar el cumplimiento del pliego de condiciones, deberán ofrecer las oportunas garantías de objetividad e imparcialidad y disponer del personal cualificado y los recursos necesarios para desempeñar su función.
Artículo 12
Anulación
1. Si la Comisión, de conformidad con las normas detalladas a que se refiere el artículo 16, letra k), considera que el cumplimiento de lo indicado en el pliego de condiciones de un producto agrícola o alimenticio amparado por una denominación protegida ha dejado de estar garantizado, iniciará el procedimiento contemplado en el artículo 15, apartado 2, para la anulación de la inscripción en el registro, que se publicará en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. Cualquier persona física o jurídica legítimamente interesada podrá solicitar la anulación de la inscripción en el registro, justificando los motivos de su solicitud.
Se aplicará mutatis mutandis el procedimiento establecido en los artículos 5, 6 y 7.
Artículo 13
Protección
1. Las denominaciones registradas estarán protegidas contra:
a)
toda utilización comercial, directa o indirecta, de una denominación registrada para productos no amparados por el registro, en la medida en que sean comparables a los productos registrados bajo dicha denominación o en la medida en que al usar la denominación se aprovechen de la reputación de la denominación protegida;
b)
toda usurpación, imitación o evocación, aunque se indique el origen verdadero del producto y aunque la denominación protegida esté traducida o vaya acompañada de una expresión como «género», «tipo», «método», «estilo», «imitación» o una expresión similar;
c)
cualquier otro tipo de indicación falsa o falaz en cuanto a la procedencia, el origen, la naturaleza o las características esenciales de los productos, en el envase o en el embalaje, en la publicidad o en los documentos relativos a los productos de que se trate, así como la utilización de envases que por sus características puedan crear una impresión errónea acerca de su origen;
d)
cualquier otra práctica que pueda inducir a error al consumidor sobre el auténtico origen del producto.
Cuando una denominación registrada contenga ella misma el nombre de un producto agrícola o alimenticio considerado como genérico, la utilización de dicho nombre genérico para los productos agrícolas o alimenticios correspondientes no se considerará contraria al párrafo primero, letras a) o b).
2. Las denominaciones protegidas no podrán pasar a ser denominaciones genéricas.
3. En lo que se refiere a las denominaciones cuyo registro se solicite en virtud del artículo 5, podrá establecerse un período transitorio máximo de cinco años, en el ámbito de lo dispuesto en el artículo 7, apartado 5, únicamente en caso de que se haya declarado admisible una declaración de oposición por considerarse que el registro de la denominación propuesta pondría en peligro la existencia de una denominación total o parcialmente homónima o la existencia de productos que se hayan estado comercializando legalmente durante al menos los cinco años anteriores a la fecha de publicación prevista en el artículo 6, apartado 2.
También podrá fijarse un período transitorio para las empresas establecidas en el Estado miembro o en el tercer país en donde esté situada la zona geográfica correspondiente, a condición de que dichas empresas hayan comercializado legalmente los productos en cuestión utilizando de forma continua las denominaciones correspondientes durante al menos los cinco años anteriores a la fecha de publicación mencionada en el artículo 6, apartado 2, y así lo hayan manifestado durante el procedimiento nacional de oposición contemplado en el artículo 5, apartado 5, párrafos primero y segundo, o en el procedimiento comunitario de oposición contemplado en el artículo 7, apartado 2. En total, la duración acumulada del período transitorio contemplado en el presente párrafo y del período de adaptación contemplado en el artículo 5, apartado 6, no podrá ser superior a cinco años. No se concederá período transitorio si el período de adaptación contemplado en el artículo 5, apartado 6, excede de cinco años.
4. Sin perjuicio del artículo 14, la Comisión podrá autorizar, según el procedimiento contemplado en el artículo 15, apartado 2, la coexistencia de una denominación registrada y de una denominación no registrada que designe un lugar de un Estado miembro o de un tercer país y que sea idéntica a la denominación registrada, a condición de que se cumplan todas las condiciones siguientes:
a)
que la denominación idéntica no registrada se haya utilizado legalmente durante al menos los veinticinco años anteriores al 24 de julio de 1993, basándose en usos leales y reiterados;
b)
que se demuestre que esa utilización no ha tenido por objeto aprovecharse en ningún momento de la reputación de la denominación registrada y que no ha inducido ni puede inducir al consumidor a error en cuanto al verdadero origen del producto;
c)
que el problema planteado por la denominación idéntica se haya señalado antes del registro de la denominación.
La coexistencia de la denominación registrada y de la denominación idéntica no registrada de que se trate no podrá rebasar un período máximo de 15 años, finalizado el cual la denominación no registrada no podrá seguir utilizándose.
La utilización de la denominación geográfica no registrada de que se trate solo se autorizará si en la etiqueta aparece indicado clara y visiblemente el país de origen.
Artículo 14
Relaciones entre marcas, denominaciones de origen e indicaciones geográficas
1. Cuando una denominación de origen o una indicación geográfica se registre de acuerdo con el presente Reglamento, se denegarán las solicitudes de registro de marcas que respondan a alguna de las situaciones mencionadas en el artículo 13 y que se refieran a la misma clase de productos, siempre que la solicitud de registro de la marca se presente después de la fecha de presentación de la solicitud de registro a la Comisión.
Se anularán las marcas registradas de manera contraria al párrafo primero.
2. De conformidad con el Derecho comunitario, el uso, que corresponda a alguna de las situaciones contempladas en el artículo 13, de una marca solicitada, registrada o, en los casos en que así lo permita la legislación aplicable, adquirida mediante el uso de buena fe en el territorio comunitario, bien antes de la fecha de protección de la denominación de origen o de la indicación geográfica en el país de origen, bien antes del 1 de enero de 1996, podrá proseguirse aun cuando se registre una denominación de origen o una indicación geográfica, siempre que la marca no incurra en las causas de nulidad o caducidad establecidas en la Primera Directiva 89/104/CEE del Consejo, de 21 de diciembre de 1988, relativa a la aproximación de las legislaciones de los Estados Miembros en materia de marcas (8), o en el Reglamento (CE) no 40/94 del Consejo, de 20 de diciembre de 1993, sobre la marca comunitaria (9).
Artículo 15
Procedimiento de comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité permanente de indicaciones geográficas y denominaciones de origen protegidas.
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 5 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
3. El Comité aprobará su reglamento interno.
Artículo 16
Disposiciones de aplicación
De acuerdo con el procedimiento a que se refiere el artículo 15, apartado 2, se adoptarán normas detalladas para la aplicación del presente Reglamento, que regularán en particular:
a)
el establecimiento de una lista de las materias primas mencionadas en el artículo 2, apartado 3;
b)
la información que debe incluirse en el pliego de condiciones contemplado en el artículo 4, apartado 2;
c)
las condiciones en las cuales una persona física o jurídica puede ser asimilada a una agrupación;
d)
la presentación de una solicitud de registro para una denominación que designe una zona geográfica transfronteriza, a tenor del artículo 5, apartado 1, párrafo tercero;
e)
el contenido y el método de transmisión a la Comisión de los documentos mencionados en el artículo 5, apartados 7 y 9;
f)
las declaraciones de oposición mencionadas en el artículo 7, incluidas las normas relativas a las consultas adecuadas entre partes interesadas;
g)
las indicaciones y símbolos mencionados en el artículo 8;
h)
la definición del concepto de modificaciones menores a que se refieren el artículo 7, apartado 5, párrafo segundo, y el artículo 9, apartado 2, teniendo en cuenta que una modificación menor no puede afectar a las características esenciales del producto ni alterar el vínculo;
i)
el registro de denominaciones de origen e indicaciones geográficas, previsto en el artículo 7, apartado 6;
j)
las condiciones de verificación del cumplimiento del pliego de condiciones;
k)
las condiciones de supresión de la inscripción en el registro.
Artículo 17
Disposiciones transitorias
1. Las denominaciones que, en la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, estén enumeradas en el anexo del Reglamento (CE) no 1107/96 de la Comisión (10) y en el anexo del Reglamento (CE) no 2400/96 de la Comisión (11) se inscribirán automáticamente en el registro mencionado en el artículo 7, apartado 6, del presente Reglamento. Los pliegos de condiciones correspondientes a las mismas se asimilarán a los pliegos de condiciones mencionados en el artículo 4, apartado 1. Seguirán siendo de aplicación todas las disposiciones transitorias específicas asociadas a las correspondientes inscripciones en el registro.
2. En lo que se refiere a las solicitudes, declaraciones y peticiones pendientes que la Comisión reciba antes de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento:
a)
no se aplicarán los procedimientos contemplados en el artículo 5, sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 13, apartado 3;
b)
la ficha resumen del pliego de condiciones elaborada de conformidad con el Reglamento (CE) no 383/2004 de la Comisión (12) sustituirá al documento único mencionado en el artículo 5, apartado 3, letra c).
3. La Comisión podrá adoptar si fuera necesario otras disposiciones transitorias con arreglo a los procedimientos previstos en el artículo 15, apartado 2.
Artículo 18
Tasas
Los Estados miembros podrán exigir el pago de una tasa destinada a cubrir sus gastos, en particular los derivados del examen de las solicitudes de registro, de las declaraciones de oposición, de las solicitudes de modificación y de las peticiones de anulación en virtud del presente Reglamento.
Artículo 19
Derogación
Queda derogado el Reglamento (CEE) no 2081/92.
Las referencias al Reglamento derogado se entenderán hechas al presente Reglamento con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo III.
Artículo 20
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
No obstante, el artículo 8, apartado 2, se aplicará a partir del 1 de mayo de 2009, sin perjuicio de los productos ya comercializados con anterioridad a esa fecha.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 20 de marzo de 2006.