ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. října 2004
o služebním řádu Evropské obranné agentury
(2004/676/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/551/SZBP ze dne 12. července 2004 o zřízení Evropské obranné agentury (1), a zejména na čl. 11 odst.3 bod 3.1 této společné akce,
ROZHODLA TAKTO:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Tento služební řád se použije pro zaměstnance zaměstnané Evropskou obrannou agenturou na základě pracovní smlouvy (dále jen „zaměstnanec“ a „agentura“).
Tito zaměstnanci jsou:
-
dočasní zaměstnanci,
-
smluvní zaměstnanci.
2. Pro účely tohoto služebního řádu se orgán s pravomocí uzavírat smlouvy (dále jen „OPUS“) určuje v souladu s příslušnými ustanoveními společné akce 2004/551/SZBP.
3. Případný odkaz v tomto služebním řádu na osobu mužského pohlaví je odkazem i na osobu ženského pohlaví a naopak, ledaže by z kontextu jasně vyplývalo jinak.
HLAVA II
DOČASNÍ ZAMĚSTNANCI
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 2
Pro účely tohoto služebního řádu se „dočasnými zaměstnanci“ rozumí zaměstnanci, s nimiž byl uzavřen pracovní poměr na dobu určitou ohledně pracovních míst, která jsou na seznamu pracovních míst připojených k rozpočtu agentury.
Článek 3
Dočasní zaměstnanci nejsou zaměstnáni na dobu delší než čtyři roky, avšak jejich pracovní poměr může být omezen na jakoukoli kratší dobu. Jejich smlouvy lze prodloužit pouze jednou, nejdéle na dobu dvou let, byla-li možnost prodloužení upravena původní smlouvou, a v rámci omezení stanovených v této smlouvě. Na konci této doby již nejsou zaměstnáni jako dočasní zaměstnanci podle těchto ustanovení.
Článek 4
Dočasní zaměstnanci jsou zaměstnáni pouze za účelem obsazení volných míst v souladu s tímto služebním řádem, a to míst, která jsou na seznamu pracovních míst připojených k rozpočtu agentury.
Článek 5
1. Při uplatňování tohoto služebního řádu se nepřipouští žádná diskriminace z jakýchkoli důvodů, zejména z důvodů jako jsou pohlaví, rasa, barva pleti, etnický nebo sociální původ, genetické rysy, jazyk, náboženské vyznání nebo víra, politický nebo jakýkoli jiný názor, příslušnost k národnostní menšině, majetkové poměry, původ, zdravotní postižení, věk nebo sexuální orientace.
Pro účely tohoto služebního řádu se nemanželské vztahy považují za manželství, jsou-li splněny všechny podmínky uvedené v čl. 1 odst. 2. písm. c) přílohy V.
2. S ohledem na zajištění v praxi úplné rovnosti mezi muži a ženami v profesním životě, což je zásadní prvek, který je nutno vzít v úvahu při uplatňování všech aspektů tohoto služebního řádu, nebrání zásada rovného zacházení agentuře zachovat nebo zavést opatření poskytující zvláštní výhody pro usnadnění profesní činnosti méně zastoupeného pohlaví nebo pro předcházení či vyrovnávání nevýhod v profesní kariéře.
3. Po poradě s výborem zaměstnanců stanoví agentura opatření a kroky vedoucí k zajištění rovných příležitostí pro muže a ženy v oblastech, na něž se vztahuje tento služební řád, a přijme vhodná opatření zejména k odstranění existujících nerovností, které maří příležitosti pro ženy v těchto oblastech.
4. Pro účely odstavce 1 tohoto článku má osoba zdravotní postižení, trpí-li snížením tělesných nebo duševních schopností, jež je nebo pravděpodobně bude trvalé. Uvedené snížení tělesných nebo duševních schopností se zjistí v souladu s postupem podle článku 37.
Osoba se zdravotním postižením splňuje podmínky stanovené v čl. 36 odst. 2 písm. d), je-li schopna vykonávat základní pracovní úkoly po poskytnutí přiměřeného přizpůsobení.
„Přiměřeným přizpůsobením“ ve vztahu k základním pracovním úkolům se rozumí případná vhodná opatření, jež umožní zdravotně postižené osobě přístup k zaměstnání a zapojení do zaměstnání nebo postup v zaměstnání, nebo absolvování výcviku, ledaže by taková opatření kladla na zaměstnavatele neúměrné břemeno.
5. Pokud osoby, na něž se vztahuje tento služební řád a které se považují za poškozené z toho důvodu, že výše uvedená zásada rovného zacházení na ně nebyla uplatněna, prokáží skutečnosti, ze kterých lze dovodit, že došlo k jejich přímému nebo nepřímému znevýhodnění, je na agentuře, aby dokázala, že k žádnému porušení zásady rovného zacházení nedošlo. Toto ustanovení se nepoužije v disciplinárním řízení.
6. Při dodržování zásady zákazu diskriminace a zásady proporcionality musí být jakékoli omezení jejich použití založeno na objektivních a přiměřených důvodech a musí v rámci zaměstnanecké politiky sledovat oprávněné cíle v obecném zájmu.
Článek 6
1. Dočasní zaměstnanci v činné službě mají přístup k opatřením sociální povahy, které agentura přijala, a ke službám poskytovaným výborem zaměstnanců. Bývalí dočasní zaměstnanci mohou mít přístup k omezeným konkrétním opatřením sociální povahy.
2. Dočasní zaměstnanci v činné službě mají pracovní podmínky, které vyhovují příslušným zdravotním a bezpečnostním normám alespoň rovnocenným minimálním požadavkům podle opatření přijatých v těchto oblastech na základě Smluv.
Článek 7
1. Pracovní místa, na která se vztahuje tento služební řád, jsou roztříděna podle povahy a důležitosti povinností, jež obnáší, v rámci funkční skupiny administrátorů (dále jen „AD“) a v rámci funkční skupiny asistentů (dále jen „AST“).
2. Funkční skupina AD zahrnuje dvanáct tříd, které odpovídají administrativním, poradenským, jazykovým a vědeckým povinnostem. Funkční skupina AST zahrnuje jedenáct tříd, které odpovídají provádění výkonných rozhodnutí a odborným a kancelářským povinnostem.
3. Jmenování vyžaduje alespoň
a)
ve funkční skupině AST:
i)
úroveň pomaturitního vzdělání doložená diplomem, nebo
ii)
úroveň středoškolského vzdělání doloženou diplomem, která umožňuje pokračovat v pomaturitním vzdělání, a příslušnou odbornou praxi v délce nejméně tří let, nebo
iii)
pokud je to v zájmu dané služby, odborné vzdělání nebo odbornou praxi rovnocenné úrovně.
b)
ve funkční skupině AD pro třídy 5 a 6:
i)
úroveň vzdělání, která odpovídá ukončenému, nejméně tříletému vysokoškolskému studiu doloženému diplomem, nebo
ii)
pokud je to v zájmu dané služby, odborné vzdělání rovnocenné úrovně.
c)
ve funkční skupině AD pro třídy 7 až 16:
i)
úroveň vzdělání, která odpovídá ukončenému vysokoškolskému studiu doloženému diplomem, pokud běžná doba vysokoškolského vzdělání je čtyři roky nebo déle, nebo
ii)
úroveň vzdělání, která odpovídá ukončenému vysokoškolskému studiu doloženému diplomem, a příslušnou odbornou praxi v délce nejméně jednoho roku, pokud běžná doba vysokoškolského vzdělání je alespoň tři roky, nebo
iii)
pokud je to v zájmu dané služby, odborné vzdělání rovnocenné úrovně.
4. Tabulka uvádějící typy pracovních míst je uvedena v příloze VII. Odkazem na tuto tabulku vymezí agentura po poradě s výborem zaměstnanců povinnosti a pravomoci spojené s každým typem pracovního místa.
Článek 8
1. OPUS, který jedná výlučně v zájmu služby a bez ohledu na národnost, zařadí každého dočasného zaměstnance jeho jmenováním nebo přeložením na pracovní místo, které odpovídá jeho třídě v rámci jeho funkční skupiny.
Dočasný zaměstnanec může požádat o přeložení v rámci agentury.
2. Dočasný zaměstnanec může být vyzván, aby dočasně obsadil pracovní místo ve třídě jeho funkční skupiny, která je vyšší než třída jeho standardního zařazení. Od začátku čtvrtého měsíce tohoto dočasného zařazení dostává dočasný zaměstnanec vyrovnávací příspěvek rovnající se rozdílu mezi odměnou za třídu a stupeň jeho standardního zařazení a odměnou, kterou by dostal za stupeň, do něhož by byl zařazen, kdyby byl jmenován do třídy jeho dočasného zařazení.
Doba trvání dočasného zařazení nepřekročí jeden rok, kromě případů, kdy se přímo nebo nepřímo zařazením nahrazuje dočasný zaměstnanec, který je dočasně převeden na jiné pracovní místo v zájmu dané služby, povolán k výkonu vojenské služby nebo je nepřítomen z důvodu dlouhodobé pracovní neschopnosti.
Článek 9
1. Třída a stupeň dočasných zaměstnanců jsou uvedeny v jejich smlouvě.
2. Zařazení dočasného zaměstnance na pracovní místo ve vyšší třídě než je třída, do niž byl přijat, se zaznamená v dodatku k jeho pracovní smlouvě.
KAPITOLA 2
Práva a povinnosti
Článek 10
1. Dočasný zaměstnanec plní své povinnosti a jedná výhradně v zájmu agentury; nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od žádné vlády, orgánu, organizace nebo osoby mimo agenturu. Povinnosti mu svěřené plní nezaujatě, nestranně a v souladu s jeho povinností loajality vůči agentuře.
2. Dočasný zaměstnanec nepřijme bez povolení OPUS žádnou poctu, ocenění, vyznamenání, prospěch, dar nebo platbu jakéhokoli druhu od jakékoli vlády nebo z jakéhokoli jiného zdroje než je agentura, s výjimkou služeb poskytnutých buď před jeho jmenováním, nebo během mimořádného volna za účelem výkonu vojenské nebo jiné podobné služby a z titulu této služby.
Článek 11
1. S výjimkou případů dále uvedených se dočasný zaměstnanec při plnění svých povinností nezabývá záležitostmi, na nichž je přímo nebo nepřímo osobně jakkoli zainteresován, pokud by to mohlo mít vliv na jeho nezávislost, zejména pokud jde o rodinné nebo finanční zájmy.
2. Kterýkoli dočasný zaměstnanec, jemuž připadne při plnění jeho povinností zabývat se výše uvedenou záležitostí, o této skutečnosti okamžitě informuje OPUS. OPUS přijme vhodné opatření a může zejména v předmětné záležitosti dočasného zaměstnance zbavit odpovědnosti.
3. Dočasný zaměstnanec nesmí mít ani získat, ať přímo či nepřímo, v obchodních společnostech spadajících do pravomoci agentury nebo majících s agenturou obchodní vztahy, podíl takového druhu nebo velikosti, který by mohl narušit jeho nezávislost při plnění povinností.
Článek 12
Dočasný zaměstnanec se zdrží jakékoli činnosti nebo chování, které by mohlo vrhnout stín na jeho postavení.
Článek 13
1. Dočasní zaměstnanci se zdrží jakékoli formy psychického či sexuálního obtěžování.
2. Dočasný zaměstnanec, který se stal obětí psychického nebo sexuálního obtěžování, nebude vystaven žádným nepříznivým důsledkům ze strany agentury. Dočasný zaměstnanec, který podal svědectví o psychickém nebo sexuálním obtěžování, nebude vystaven žádným nepříznivým důsledkům ze strany agentury, pokud tento dočasný zaměstnanec jednal čestně.
3. „Psychickým obtěžováním“ se rozumí jakékoli nepatřičné jednání, jež se odehrává během určité doby, je opakované nebo soustavné a sestává z fyzického jednání, mluveného nebo psaného jazyka, posuňků nebo jiných úmyslných činů, které mohou narušit osobnost, důstojnost nebo fyzickou či psychologickou integritu jakékoli osoby.
4. „Sexuálním obtěžováním“ se rozumí sexuálně laděné jednání, jež je nechtěné osobou, které je určeno a jehož účelem nebo účinkem je dotknout se této osoby nebo vytvořit zastrašující, nepřátelské, urážlivé nebo obtěžující prostředí. Sexuální obtěžování se považuje za znevýhodnění na základě pohlaví.
Článek 14
1. S výhradou článku 16, dočasný zaměstnanec, jenž si přeje vykonávat externí činnost, ať placenou nebo neplacenou, nebo uskutečnit jakýkoli úkol mimo agenturu, nejprve získá povolení od OPUS. Povolení se nevydá pouze v případě, že by předmětná činnost nebo úkol zasahovaly do plnění povinností dočasného zaměstnance nebo by byly neslučitelné se zájmy agentury.
2. Dočasný zaměstnanec oznámí OPUS každou změnu povolené externí činnosti nebo úkolu, která nastane poté, co dočasný zaměstnanec požádal OPUS o povolení podle odstavce 1. Povolení může být odejmuto, pokud činnost nebo úkol přestanou splňovat podmínky uvedené v poslední větě odstavce 1.
Článek 15
Je-li manžel nebo manželka dočasného zaměstnance výdělečně činný, dočasný zaměstnanec o tom informuje OPUS. V případě, že se tato výdělečná činnost vzhledem ke své povaze ukáže být neslučitelnou s činností dočasného zaměstnance a že dočasný zaměstnanec není schopen přijmout závazek, že se tato záležitost během určité lhůty vyřeší, rozhodne OPUS, po poradě s výborem zaměstnanců, zda dočasný zaměstnanec zůstane ve své funkci nebo bude přeřazen na jinou funkci.
Článek 16
1. Dočasný zaměstnanec, který se hodlá ucházet o veřejnou funkci, tuto skutečnost oznámí OPUS. OPUS s přihlédnutím k zájmům služby rozhodne, zda dotyčný dočasný zaměstnanec:
a)
má povinnost požádat o volno z osobních důvodů, nebo
b)
má dostat dovolenou na zotavenou, nebo
c)
může plnit své povinnosti v částečném pracovním úvazku, nebo
d)
může pokračovat v plnění svých povinností jako dříve.
2. Dočasný zaměstnanec zvolený nebo jmenovaný do veřejné funkce o této skutečnosti okamžitě informuje OPUS. S ohledem na zájmy služby, důležitost funkce, povinnosti s ní spojené a na odměnu a náhradu výdajů vynaložených v souvislosti s plněním těchto povinností, učiní OPUS jedno z rozhodnutí uvedených v odstavci 1. Je-li dočasný zaměstnanec povinen vzít si volno z osobních důvodů nebo je-li mu povoleno plnit své povinnosti v částečném úvazku, doba trvání takového volna nebo částečného úvazku odpovídá funkčnímu období dotyčného dočasného zaměstnance.
Článek 17
Po odchodu ze služby je dočasný zaměstnanec nadále vázán povinností čestného a uvážlivého jednání ohledně přijímání některých funkcí nebo výhod.
Dočasní zaměstnanci, kteří hodlají vykonávat pracovní činnost, ať výdělečnou či nikoli, během dvou let po odchodu ze služby, o této skutečnosti informují agenturu. Souvisí-li tato činnost s prací vykonávanou dočasným zaměstnancem během posledních tří let služby a mohla by vést ke střetu s oprávněnými zájmy agentury, může mu OPUS, s ohledem na zájmy služby, buď zakázat provozování činnosti, nebo svůj souhlas podmínit jakýmikoli podmínkami, které uzná za vhodné. Po poradě s výborem zaměstnanců agentura oznámí své rozhodnutí do 30 pracovních dnů po obdržení této informace. Neučiní-li oznámení do konce uvedeného období, má se za to, že tím vyjadřuje implicitní souhlas.
Článek 18
1. Dočasný zaměstnanec neoprávněně nevyzradí informace získané během služby, ledaže by tyto informace již byly zveřejněny nebo jsou veřejně přístupné.
2. Po odchodu ze služby je dočasný zaměstnanec touto povinností nadále vázán.
Článek 19
1. Dočasný zaměstnanec má právo na svobodu projevu s řádným přihlédnutí k zásadě loajality a nestrannosti.
2. Aniž jsou tím dotčeny články 12 a 18, dočasný zaměstnanec, který hodlá zveřejnit nebo nechat zveřejnit, buď sám, nebo spolu s jinými osobami, jakoukoli záležitost týkající se práce agentury, o tom předem informuje OPUS.
Je-li OPUS schopen prokázat, že záležitost může vážně poškodit oprávněné zájmy agentury, informuje dočasného zaměstnance o svém rozhodnutí, a to písemně do 30 pracovních dnů od obdržení informace. Není-li toto rozhodnutí oznámeno v uvedené lhůtě období, má se za to, že OPUS žádné námitky neměl.
Článek 20
1. Veškerá práva na jakákoli psaná díla provedená jakýmkoli dočasným zaměstnancem při plnění jeho povinností jsou majetkem agentury, k jejíž činnosti se tato psaná díla nebo práce vztahují. Agentura má právo povinně získávat autorská práva na tato díla.
2. Případný vynález učiněný dočasným zaměstnancem při plnění jeho povinností nebo v souvislosti s nimi je nesporným majetkem agentury. Agentura může na své vlastní náklady přihlásit a získat patenty na takový vynález ve všech zemích. Jakýkoli vynález související s prací agentury, učiněný dočasným zaměstnancem v průběhu roku, který následuje po skončení jeho pracovního poměru, se pokládá, pokud není prokázán opak, za učiněný v rámci plnění jeho povinností nebo v souvislosti s nimi. Jsou-li vynálezy předmětem patentů, uvádí se jméno vynálezce nebo vynálezců.
3. Agentura může ve příslušných případech udělit prémii, o jejíž výši sama rozhodne, dočasnému zaměstnanci, jenž je původcem patentovaného vynálezu.
Článek 21
Dočasný zaměstnanec nevyzradí bez povolení OPUS, za žádných okolností, v žádném soudním řízení, informace, které získal v souvislosti s plněním svých pracovních povinností. Vydání povolení se zamítne, pouze pokud to vyžadují zájmy agentury a pokud by takové zamítnutí nemělo trestní důsledky pro dočasného zaměstnance. Po odchodu ze služby je dočasný zaměstnanec touto povinností nadále vázán.
Ustanovení prvního pododstavce se nevztahují na dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance, který svědčí před odvolací komisí nebo před disciplinární komisí ve věci týkající se dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance.
Článek 22
Dočasný zaměstnanec pobývá buď v místě svého zaměstnání, nebo v jeho blízkosti, aby mu vzdálenost nebránila v řádném plnění jeho povinností. Dočasný zaměstnanec oznámí OPUS místo svého bydliště a bezprostředně jej informuje o případné změně bydliště.
Článek 23
Dočasný zaměstnanec v jakémkoli pracovním zařazení je nápomocen a poskytuje rady svým nadřízeným; odpovídá za plnění povinností, které mu byly uloženy.
Dočasný zaměstnanec, který řídí jakoukoli složku služby, odpovídá svým nadřízeným z hlediska pravomocí mu udělených a za provedení pokynů jím vydaných. Odpovědnost jeho podřízených jej nikterak nezbavuje vlastní odpovědnosti.
Článek 24
1. Dočasný zaměstnanec, jenž dostane příkazy, které pokládá za nesprávné nebo s to způsobit vážné potíže, informuje svého bezprostředního nadřízeného, který odpoví písemně, jsou-li informace podány písemně. S výhradou odstavce 2, pokud bezprostřední nadřízený příkazy potvrdí a dočasný zaměstnanec se domnívá, že toto potvrzení přiměřeně nereaguje na důvody jeho znepokojení, dočasný zaměstnanec otázku písemně postoupí orgánu bezprostředně organizačně nadřízenému. Pokud tento orgán příkazy písemně potvrdí, dočasný zaměstnanec je vykoná, ledaže by byly zjevně protiprávní nebo by znamenaly porušení příslušných bezpečnostních norem.
2. Má-li bezprostřední nadřízený za to, že je nutné příkazy vykonat neprodleně, dočasný zaměstnanec je vykoná, ledaže by byly zjevně protiprávní nebo by znamenaly porušení příslušných bezpečnostních norem. Na žádost dočasného zaměstnance je bezprostřední nadřízený povinen dát tyto příkazy písemně.
Článek 25
Dočasný zaměstnanec může mít povinnost nahradit v plné výši nebo částečně jakoukoli škodu, která agentuře vznikne v důsledku vážného pochybení při plnění jeho povinností nebo v souvislosti s tímto plněním.
OPUS vydá odůvodněné rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným pro kázeňské záležitosti.
Odvolací komise má neomezenou pravomoc ve sporech vzniklých podle tohoto ustanovení.
Článek 26
1. Jakýkoli dočasný zaměstnanec, který se při plnění svých povinností nebo v souvislosti s ním dozví o skutečnostech, jež vedou k závěru, že existuje možná protiprávní činnost, včetně podvodů a úplatkářství, jež poškozuje zájmy agentury, nebo o jednání souvisejícím s plněním odborných povinností, jež může znamenat vážné neplnění povinností dočasných zaměstnanců agentury, neprodleně tuto skutečnost sdělí svému bezprostřednímu nadřízenému nebo, uzná-li to za vhodné, řediteli agentury.
Informace uvedené v prvním pododstavci se podávají písemně.
2. Dočasný zaměstnanec nebude vystaven žádným nepříznivým důsledkům ze strany agentury za to, že sdělil informace uvedené v odstavci 1, pokud jednal přiměřeně a čestně.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na písemnosti, listiny, zprávy, poznámky nebo informace v jakékoli podobě, které jsou držené pro účely soudních řízení, ať probíhajících nebo uzavřených, nebo které jsou vytvořené či sdělené dočasnému zaměstnanci v průběhu těchto řízení.
Článek 27
1. Dočasný zaměstnanec, jenž dále vyzradí informace vymezené v článku 26 předsedovi Rady Evropské unie nebo Evropského parlamentu, nebude vystaven žádným nepříznivým důsledkům ze strany agentury, pokud jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
dočasný zaměstnanec se čestně a důvodně domnívá, že vyzrazované informace a jakákoli tvrzení v nich obsažená, jsou v podstatě pravdivá; a
b)
dočasný zaměstnanec již dříve stejné informace vyzradil agentuře a poskytl agentuře lhůtu stanovenou agenturou, úměrnou složitosti případu, aby přijala vhodná opatření. Dočasný zaměstnanec je o této lhůtě řádně informován do 60 dnů.
2. Lhůta uvedená v odstavci 1 se nepoužije, pokud dočasný zaměstnanec může prokázat, že je s ohledem na všechny okolnosti případu nepřiměřená.
3. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na písemnosti, listiny, zprávy, poznámky nebo informace v jakékoli podobě, které jsou držené pro účely soudních řízení, ať probíhajících nebo uzavřených, nebo které jsou vytvořené či sdělené dočasnému zaměstnanci v průběhu těchto řízení.
Článek 28
Agentura je nápomocna kterémukoli dočasnému zaměstnanci, zejména v řízení proti jakékoli osobě dopouštějící se výhrůžek, urážlivých nebo hanlivých činů nebo výroků, nebo jakéhokoli útoku proti osobě nebo majetku, kterému je zaměstnanec nebo člen jeho rodiny vystaven z důvodu jeho funkce nebo povinností.
Nahradí dočasnému zaměstnanci škodu, která mu v těchto případech vznikne, pokud dočasný zaměstnanec tuto škodu sám nezpůsobil úmyslně nebo hrubou nedbalostí a pokud nemohl získat náhradu od osoby, která ji způsobila.
Článek 29
Agentura zajistí další vzdělávání a výuku pro dočasného zaměstnance, které jsou slučitelné s řádným chodem služby a jsou v souladu s jejími vlastními zájmy.
K takovému školení a výuce se přihlédne pro účely postupu v povolání.
Článek 30
Dočasní zaměstnanci jsou oprávněni vykonávat právo sdružování; zejména mohou být členy odborů nebo sdružení zaměstnanců.
Článek 31
Dočasní zaměstnanci mohou podávat žádosti OPUS ohledně záležitostí upravených tímto služebním řádem.
Každé rozhodnutí týkající se konkrétního jednotlivce, učiněné podle tohoto služebního řádu, se okamžitě písemně sděluje dotyčnému dočasnému zaměstnanci. V každém rozhodnutí, jež se nepříznivě dotýká dočasného zaměstnance, se uvedou důvody, na kterých se zakládá.
Konkrétní rozhodnutí týkající se jmenování, ustavení, postupu v povolání, přeložení, určení administrativního zařazení a ukončení pracovního poměru dočasného zaměstnance se v agentuře zveřejní. Zveřejnění je přístupné všem zaměstnancům během přiměřené doby.
Článek 32
Osobní složka dočasného zaměstnance obsahuje:
a)
všechny písemnosti týkající se jeho administrativního zařazení a veškeré zprávy týkající se jeho schopností, výkonnosti a chování;
b)
všechny připomínky dočasného zaměstnance k těmto písemnostem.
Písemnosti se zapisují, číslují a zakládají v posloupném pořadí; písemnosti uvedené pod písmenem a) nesmí agentura použít nebo se na ně odvolávat proti dočasnému zaměstnanci, pokud mu nebyly sděleny před tím, než byly založeny.
Sdělení jakékoli písemnosti dočasnému zaměstnanci se dokládá jeho podpisem nebo, není-li to možné, provede se doporučeným dopisem zaslaným na místo posledního bydliště sdělené dočasným zaměstnancem.
Osobní složka dočasného zaměstnance neobsahuje žádné odkazy na jeho politické, odborové, filozofické nebo náboženské činnosti a názory, nebo na jeho rasový či etnický původ nebo sexuální orientaci.
Předchozí odstavec však nezamezí, aby do složky byly vloženy správní akty a písemnosti známé dočasnému zaměstnanci, které jsou potřebné pro uplatňování tohoto služebního řádu.
Pro každého dočasného zaměstnance existuje pouze jedna osobní složka.
Dočasný zaměstnanec má právo se i po ukončení pracovního poměru seznámit se všemi písemnostmi ve své složce a pořídit si z nich kopie.
Osobní složka je důvěrná a lze do ní nahlédnout pouze v kancelářích vedení nebo na bezpečném elektronickém médiu. Bude však postoupena odvolací komisi, bude-li zahájeno řízení týkající se dočasného zaměstnance.
Článek 33
Dočasní zaměstnanci mají právo se seznámit se svými zdravotními záznamy v souladu s podmínkami, které stanoví agentura.
Článek 34
Případné rozhodnutí vyžadující náhradu škody vzniklé agentuře v důsledku vážného pochybení podle článku 25 přijme OPUS poté, co splní formality předepsané pro případy rozvázání pracovního poměru v důsledku vážného pochybení.
Rozhodnutí o jednotlivých dočasných zaměstnancích se zveřejní podle článku 31.
Článek 35
Výsady a imunity, které dočasní zaměstnanci mají, se poskytují výlučně v zájmu agentury. Dočasní zaměstnanci nejsou osvobozeni od plnění svých soukromých povinností nebo od dodržování platných zákonů a policejních předpisů.
Pokud vznikne spor ohledně výsad a imunit, dotyčný dočasný zaměstnanec neprodleně informuje agenturu.
KAPITOLA 3
Podmínky uzavření pracovního poměru
Článek 36
1. Uzavření pracovního poměru s dočasnými zaměstnanci má za cíl zajistit pro agenturu služby osob nejvyšší úrovně schopností, výkonnosti a bezúhonnosti, přijímaných z nejširší možné geografické základny z řad občanů členských států účastněných v agentuře.
Dočasní zaměstnanci se vybírají bez ohledu na jejich rasu, politické, filozofické nebo náboženské přesvědčení, pohlaví nebo sexuální orientaci a nezávisle na jejich stavu nebo rodinné situaci.
2. Dočasný zaměstnanec může být přijat do pracovního poměru pouze tehdy, pokud:
a)
je občanem jednoho ze zúčastněných členských států a má všechna občanská práva;
b)
splnil všechny povinnosti, jež mu ukládají právní předpisy upravující vojenskou službu;
c)
předloží příslušná doporučení týkající se jeho povahových rysů a dokazující, že je vhodnou osobou pro plnění daných povinností;
d)
je fyzicky schopen plnit své povinnosti; a
e)
prokáže důkladnou znalost jednoho z jazyků Unie a uspokojivou znalost dalšího jazyka Evropské unie, která je dostačující pro plnění jeho povinností.
3. Řídící výbor přijme konkrétní ustanovení o postupech pro nábor nezbytného počtu dočasných zaměstnanců v rámci společné akce 2004/551/SZBP.
Článek 37
Před uzavřením pracovního poměru se dočasný zaměstnanec podrobí lékařskému vyšetření u lékaře schváleného agenturou, aby agentura měla jistotu, že splňuje požadavky čl. 36 odst. 2 písm. d).
Pokud je v důsledku lékařského vyšetření podle prvního pododstavce vydáno negativní lékařské stanovisko, může kandidát do 20 dnů ode dne, kdy mu bylo stanovisko agenturou oznámeno, požádat, aby byl jeho případ předán k vyjádření lékařské komisi složené ze tří lékařů vybraných OPUS z řad lékařů agentury. Lékařská komise vyslechne lékaře odpovědného za původní záporné stanovisko. Kandidát může lékařské komisi předat stanovisko lékaře, kterého si sám vybere. Pokud stanovisko lékařské komise potvrdí závěry lékařského vyšetření podle prvního pododstavce, zaplatí kandidát 50 % poplatků a vedlejších nákladů.
Článek 38
Dočasnému zaměstnanci může být uložena zkušební doba, která nepřesáhne šest měsíců.
Nemůže-li dočasný zaměstnanec během zkušební doby plnit své povinnosti z důvodu nemoci nebo úrazu po dobu jednoho nebo více měsíců, OPUS může jeho zkušební dobu o odpovídající časový úsek prodloužit.
Nejméně jeden měsíc před uplynutím zkušební doby se vypracuje zpráva o způsobilosti dočasného zaměstnance plnit povinnosti související s jeho pracovním místem a rovněž o jeho chování a výkonnosti ve službě. Tato zpráva se sdělí dotyčné osobě, která má právo předložit písemné připomínky. Dočasný zaměstnanec, jenž nedosáhl pracovních výsledků dostatečných pro udržení svého pracovního místa, je propuštěn.
Ve výjimečných případech však OPUS může zkušební dobu prodloužit, nejdéle o šest měsíců, a dočasného zaměstnance případně přidělit do jiného oddělení.
Zpráva o dočasném zaměstnanci ve zkušební době může být vypracována kdykoliv během zkušební doby, pokud jsou jeho pracovní výsledky zjevně nedostatečné. Tato zpráva se sdělí dotyčné osobě, která má právo předložit písemné připomínky. Na základě této zprávy může OPUS rozhodnout, že dočasného zaměstnance propustí před uplynutím zkušební doby a dá mu měsíční výpověď.
Článek 39
1. Dočasný zaměstnanec se přijímá do prvního stupně své třídy.
OPUS může povolit dodatečnou dobu služby až do 24 měsíců za účelem zohlednění jeho odborné praxe. Přijmou se obecné prováděcí předpisy, jimiž tento článek nabude účinku.
2. Je-li dočasný zaměstnanec dosazen na pracovní místo, které odpovídá vyšší třídě, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 2, zařadí se do prvního stupně této třídy. Avšak dočasní zaměstnanci v třídách AD 9 až AD 13, kteří vykonávají povinnosti vedoucího odboru a kteří jsou jmenováni do vyšší třídy, se zařadí do druhého stupně nové třídy. Stejné podmínky platí pro každého dočasného zaměstnance, jenž je po svém povýšení jmenován na místo ředitele nebo generálního ředitele.
Článek 40
Schopnosti, výkonnost a chování ve službě každého dočasného zaměstnance jsou předmětem pravidelné zprávy, která se vyhotovuje alespoň jednou za každé dva roky. Ředitel stanoví podmínky, za nichž se uděluje právo podat odvolání v rámci vyhotovování zpráv, které musí být uplatněno před podáním stížnosti podle článku 167 odst. 2.
Od 4. třídy může zpráva týkající se dočasných zaměstnanců ve funkční skupině AST rovněž obsahovat stanovisko o tom, zda na základě jejich pracovních výkonů mají předpoklady k výkonu funkce administrátora.
Zpráva se sděluje dočasnému zaměstnanci. Má právo ji připomínkovat, jak uzná za vhodné.
KAPITOLA 4
Pracovní podmínky
Oddíl A
Rodičovská nebo rodinná dovolená
Článek 41
Dočasný zaměstnanec má nárok až na šest měsíců rodičovské dovolené bez základního platu za každé dítě, které si vezme během prvních dvanácti let po narození nebo osvojení dítěte. Dobu trvání dovolené lze zdvojnásobit v případě samoživitelů uznaných podle obecných prováděcích předpisů přijatých agenturou. Minimální doba dovolené vybraná najednou nesmí být kratší než jeden měsíc.
Během rodičovské dovolené pokračuje účast dočasného zaměstnance v systému sociálního zabezpečení; je zachováno získávání nároku na důchod, příspěvek na nezaopatřené dítě a příspěvek na vzdělání. Dočasný zaměstnanec zůstane na svém pracovním místě a má nadále nárok na postup na vyšší stupeň nebo povýšení v rámci třídy. Dovolenou lze vybírat jako plnou dovolenou nebo poloviční dovolenou. Pokud se rodičovská dovolená vybírá v podobě poloviční dovolené, maximální doba upravená prvním odstavcem se zdvojnásobuje. Během rodičovské dovolené má dočasný zaměstnanec nárok na přídavek ve výši 798,77 EUR měsíčně nebo 50 % této částky, vybírá-li si poloviční dovolenou, ale nesmí se přitom věnovat žádné jiné výdělečné činnosti. Veškeré příspěvky do systému sociálního zabezpečení upravené v článcích 67 a 68 hradí agentura a vypočítávají se ze základního platu dočasného zaměstnance.
Avšak v případě poloviční dovolené se toto ustanovení vztahuje pouze na rozdíl mezi plným základním platem a úměrně sníženým základním platem. Pokud jde o skutečně vyplacenou část základního platu, příspěvek dočasného zaměstnance se vypočítává za použití stejných procentních sazeb jako kdyby byl zaměstnán na plný pracovní úvazek.
Přídavek činí 1 065,02 EUR měsíčně, nebo 50 % této částky, jestliže má dočasný zaměstnanec poloviční dovolenou, v případě samoživitelů uvedených v prvním pododstavci a během prvních tří měsíců rodičovské dovolené, pokud si takovou dovolenou vybírá otec během mateřské dovolené nebo jeden z rodičů bezprostředně po mateřské dovolené nebo během či bezprostředně po dovolené v případě osvojení. Částky uvedené v tomto článku se upravují v souladu s odměnou.
Článek 42
V případě lékařsky doložené vážné nemoci nebo invalidity manžela nebo manželky dočasného zaměstnance, příbuzného ve vzestupné linii, příbuzného v sestupné linii, bratra nebo sestry, má dočasný zaměstnanec nárok na dobu rodinné dovolené bez základního platu. Celková doba takové dovolené nepřesáhne devět měsíců za celou kariéru dočasného zaměstnance.
Použije se druhý pododstavec článku 41.
Oddíl B
Pracovní doba
Článek 43
Dočasní zaměstnanci v činné službě jsou vždy agentuře k dispozici. Avšak běžný pracovní týden nepřesáhne 42 hodin s tím, že pracovní dobu pracovního dne určí OPUS. V rámci stejných omezení může OPUS po poradě s výborem zaměstnanců určit pracovní dobu některých skupin dočasných zaměstnanců vykonávajících konkrétní úkoly.
Po dočasném zaměstnanci může být navíc požadováno, z důvodu naléhavých potřeb služby nebo bezpečnostních pravidel, aby měl pohotovost na svém pracovišti nebo doma mimo běžnou pracovní dobu. Agentura stanoví prováděcí pravidla tomuto odstavci po poradě s výborem zaměstnanců.
Článek 44
1. Dočasný zaměstnanec může požádat o povolení pracovat na částečný pracovní úvazek.
OPUS může takové povolení udělit, je-li slučitelné se zájmy služby.
2. Dočasný zaměstnanec má nárok na udělení povolení v těchto případech:
a)
péče o dítě mladší 9 let,
b)
péče o dítě ve věku 9 až 12 let, nepřesahuje-li zkrácení pracovní doby 20 % běžné pracovní doby,
c)
péče o vážně nemocného nebo invalidního manžela nebo manželku, příbuzného ve vzestupné linii, příbuzného v sestupné linii, bratra nebo sestru,
d)
účast na dalším vzdělávání, nebo
e)
od věku 55 let během posledních pěti let před odchodem do důchodu.
Je-li částečný úvazek žádán z důvodu účasti v dalším vzdělávání nebo od věku 55 let, OPUS může povolení odmítnout nebo odložit den jeho účinku pouze ve výjimečných případech a z vyšších služebních důvodů.
Pokud se nárok na povolení uplatňuje z důvodu péče o vážně nemocného nebo invalidního manžela nebo manželku, příbuzného ve vzestupné linii, příbuzného v sestupné linii, bratra nebo sestry, nebo za účelem účasti v dalším vzdělávání, souhrn všech těchto období nepřesáhne pět let za celou kariéru dočasného zaměstnance.
3. OPUS odpoví na žádost dočasného zaměstnance do 60 dnů.
4. Pravidla, jimiž se řídí práce na částečný úvazek a postup pro udělování příslušného povolení, jsou stanovena v příloze II.
Článek 45
Dočasný zaměstnanec může požádat o povolení pracovat na poloviční úvazek v podobě sdílení pracovního místa, a to v případě pracovního místa, které OPUS označil jako vhodné pro tento účel. Povolení pracovat na poloviční úvazek v podobě sdílení pracovního místa není časově omezeno. OPUS je však může v zájmu služby odvolat, přičemž dočasného zaměstnance o tom uvědomí šest měsíců předem. Obdobně může OPUS, na základě žádosti dotyčného dočasného zaměstnance povolení odvolat, přičemž jej o tom uvědomí alespoň šest měsíců předem. V tomto případě může být dočasný zaměstnanec přeložen na jiné pracovní místo.
Použije se článek 53 a příloha II článek 3, kromě odstavce 2 třetí věty.
OPUS může stanovit prováděcí pravidla k tomuto článku.
Článek 46
Po dočasném zaměstnanci nesmí být požadováno, aby pracoval přesčas, kromě naléhavých případů nebo mimořádného nahromadění pracovních úkolů; práce v noci a veškerá práce v neděli nebo o státních svátcích může být povolena pouze v souladu s postupem stanoveným OPUS. Celkové přesčasy, o které bude dočasný zaměstnanec požádán, nepřesáhnou 150 hodin v jakémkoli šestiměsíčním období.
S přesčasy odpracovanými dočasnými zaměstnanci ve funkční skupině AD a ve funkční skupině AST 5 až 11 není spojen nárok na náhradu nebo odměnu.
Jak je upraveno v příloze IV, přesčasy odpracované dočasnými zaměstnanci v třídě AST 1 až AST 4 je opravňují buď k náhradnímu volnu, nebo k odměně, pokud požadavky služby neumožňují poskytnutí náhradního volna během měsíce, který následuje po měsíci, v němž byl přesčas odpracován.
Článek 47
Dočasný zaměstnanec, od kterého se očekává, že bude pravidelně pracovat v noci, o sobotách a nedělích nebo o státních svátcích, má nárok na zvláštní příplatky při práci ve směnném provozu, který agentura vyžaduje z důvodu naléhavých potřeb služby nebo bezpečnostních pravidel a který agentura považuje za pravidelnou a trvalou situaci.
OPUS určí kategorie dočasných zaměstnanců, kteří mají na tyto příplatky nárok, spolu s jejich sazbami a podmínkami.
Běžná pracovní doba dočasného zaměstnance ve směnném provozu nesmí přesáhnout celkovou roční běžnou pracovní dobu.
Článek 48
Dočasný zaměstnanec má nárok na zvláštní příplatky, pokud je na něm požadováno, v souladu s rozhodnutím přijatým OPUS z důvodu naléhavých potřeb služby nebo bezpečnostních pravidel, aby měl pohotovost na svém pracovišti nebo doma mimo běžnou pracovní dobu.
OPUS určí kategorie dočasných zaměstnanců, jež mají na tyto příplatky nárok, spolu s podmínkami pro přiznání těchto příplatků a jejich sazbami.
Článek 49
Zvláštní příplatky mohou být poskytnuty některým dočasným zaměstnancům jako náhrada za obzvlášť náročné pracovní podmínky.
Agentura určí kategorie příjemců, spolu se sazbami a podmínkami pro tyto zvláštní příplatky.
Oddíl C
Dovolená
Článek 50
Dočasní zaměstnanci mají nárok na dovolenou na zotavenou v délce nejméně 24 pracovních dnů, avšak nejvýše 30 pracovních dnů za kalendářní rok, v souladu se stejnými pravidly, jako jsou pravidla stanovená společnou dohodou orgánů Společenství.
Mimo tuto dovolenou na zotavenou může být dočasnému zaměstnanci výjimečně na jeho žádost poskytnuto mimořádné volno. Pravidla, jimiž se tato dovolená řídí, jsou stanovena v příloze III.
Článek 51
Těhotné ženy mají nárok, mimo dovolené upravené článkem 50, na dvacet týdnů dovolené, a to po předložení lékařského osvědčení. Dovolená nezačne dříve než šest týdnů před očekávaným dnem porodu uvedeným v osvědčení a skončí nejdříve 14 týdnů po porodu. V případě vícečetného nebo předčasného porodu nebo narození zdravotně postiženého dítěte činí tato doba 24 týdny. Předčasným porodem se pro účely tohoto ustanovení rozumí porod, ke kterému došlo před koncem 34. týdne těhotenství.
Článek 52
1. Dočasný zaměstnanec, který předloží důkazy o tom, že není schopen plnit své pracovní povinnosti z důvodu nemoci nebo úrazu, má nárok na pracovní neschopnost.
Dotyčný dočasný zaměstnanec oznámí agentuře svoji neschopnost co nejdříve a zároveň udá místo svého současného bydliště. Je-li nepřítomen více než tři dny, předloží lékařské osvědčení. Toto osvědčení musí být odesláno nejpozději pátého dne nepřítomnosti, přičemž datum na otisku poštovního razítka je rozhodující. Jestliže se tak nestane a pokud k nezaslání osvědčení nedošlo z důvodů, které nemůže ovlivnit, nepřítomnost dočasného zaměstnance se pokládá za neoprávněnou.
Dočasný zaměstnanec může být kdykoli podroben lékařskému vyšetření zjištěnému agenturou Nemůže-li k vyšetření dojít z důvodů, které lze přičíst dočasnému zaměstnanci, jeho nepřítomnost se považuje za neoprávněnou ode dne, kdy mělo k vyšetření dojít.
Je-li nález vyšetření takový, že je dočasný zaměstnanec schopen plnit své povinnosti, jeho nepřítomnost se pokládá za neoprávněnou ode dne vyšetření, s výhradou následujícího pododstavce.
Pokládá-li dočasný zaměstnanec závěry lékařského vyšetření zajištěného OPUS za neoprávněné z lékařských důvodů, on sám nebo lékař jednající v jeho zastoupení může do dvou dnů agentuře předložit žádost o postoupení záležitosti nezávislému lékaři k získání jeho stanoviska.
Agentura okamžitě předá žádost jinému lékaři, na kterém se dohodne lékař dočasného zaměstnance a lékař agentury. Nedojde-li k takové dohodě do pěti dnů od předání žádosti, agentura vybere osobu ze seznamu nezávislých lékařů, který se za tímto účelem každoročně sestaví společnou dohodou OPUS a výboru zaměstnanců. Dočasný zaměstnanec může do dvou pracovních dnů vznést námitky proti výběru agentury, načež agentura vybere jinou osobu z tohoto seznamu, kterýžto výběr je konečný.
Stanovisko nezávislého lékaře vydané po poradě s lékařem dočasného zaměstnance a lékařem agentury je závazné. Pokud stanovisko nezávislého lékaře potvrdí závěr vyšetření zajištěného agenturou, nepřítomnost se pokládá za neoprávněnou ode dne tohoto vyšetření. Pokud stanovisko nezávislého lékaře nepotvrdí závěr tohoto vyšetření, pokládá se nepřítomnost pro všechny účely za oprávněnou.
2. Jestliže nepřítomnost dočasného zaměstnance z důvodu nemoci nepřevyšující tři dny překročí během dvanáctiměsíčního období celkem 12 dní, při každé nové nepřítomnosti z důvodu nemoci předloží lékařské osvědčení. Jeho nepřítomnost se považuje za neoprávněnou od třináctého dne nepřítomnosti z důvodu nemoci bez lékařského osvědčení.
3. Aniž je dotčeno použití pravidel o kázeňském řízení, v případě potřeby se jakákoli nepřítomnost, která se pokládá za neoprávněnou podle odstavců 1 a 2, odečítá od dovolené na zotavenou dotyčného dočasného zaměstnance. V případě, že dočasný zaměstnanec nemá žádný zbylý nárok na dovolenou, ztratí pro odpovídající období nárok na odměnu.
4. OPUS může postoupit výboru pro otázky invalidity případ kteréhokoli dočasného zaměstnance, jehož pracovní neschopnost překročí během jakéhokoli tříletého období celkem 12 měsíců.
5. Dočasný zaměstnanec může mít povinnost vzít si dovolenou po vyšetření lékařem agentury, vyžaduje-li to jeho zdravotní stav nebo trpí-li člen jeho domácnosti nakažlivou chorobou.
Ve sporných případech platí postup stanovený v pátém až sedmém pododstavci odstavce 1.
6. Dočasní zaměstnanci podstoupí každý rok lékařskou prohlídku buď u lékaře agentury, nebo u jimi zvoleného lékaře.
V případě prohlídky u zvoleného lékaře proplatí agentura lékařské poplatky až do maximální výše stanovené OPUS za dobu, která nepřesáhne tři roky.
Článek 53
Dovolená na zotavenou dočasného zaměstnance, který je oprávněn pracovat na částečný pracovní úvazek, se úměrně snižuje, dokud je oprávněn takto pracovat.
Článek 54
Kromě případů nemoci nebo úrazu nesmí být dočasný zaměstnanec nepřítomen bez předchozího povolení svého bezprostředního nadřízeného. Aniž jsou dotčena případná kázeňská opatření, která lze použít, každá neoprávněná nepřítomnost, která je řádně stanovena, se odečítá od dovolené na zotavenou dotyčného dočasného zaměstnance. Jestliže svoji dovolenou na zotavenou vybral, propadá mu jeho odměna za srovnatelné období.
Přeje-li si dočasný zaměstnanec strávit dovolenou jinde než v místě, kde je zaměstnán, získá předchozí povolení od OPUS.
Mimořádné volno a rodičovská a rodinná dovolená nepřekročí dobu trvání pracovního poměru.
Placená pracovní neschopnost podle článku 52 však nepřekročí tři měsíce nebo dobu odpracovanou dočasným zaměstnancem, je-li tato doba delší. Nepřekročí dobu trvání pracovního poměru.
Po uplynutí těchto lhůt odejde dočasný zaměstnanec, jehož smlouva neskončila, na neplacené volno, bez ohledu na to, že není schopen se znovu ujmout svých pracovních povinností.
Pokud však dočasný zaměstnanec onemocní nemocí z povolání nebo utrpí úraz při plnění svých povinností, nadále dostává svoji odměnu v plné výši po celou dobu, během které je v pracovní neschopnosti, až do doby než mu je přiznána invalidní dávka podle článku 76.
Oddíl D
Státní svátky
Článek 55
Agentura sestaví seznam státních svátků.
Článek 56
1. V mimořádných případech může být dočasnému zaměstnanci na vlastní žádost uděleno neplacené volno ze závažných osobních důvodů. OPUS určí dobu trvání takového volna, které nepřekročí jednu čtvrtinu doby dočasným zaměstnancem již odpracované, nebo:
-
tři měsíce, je-li služební věk dočasného zaměstnance kratší než čtyři roky;
-
dvanáct měsíců ve všech ostatních případech.
2. Jakákoli doba volna udělená v souladu s předchozím odstavcem se nepočítá pro účely použití devátého odstavce článku 59.
3. Po dobu, po kterou má dočasný zaměstnanec neplacené volno, je jeho účast v systému sociálního zabezpečení upraveném článkem 67 pozastavena.
Avšak dočasný zaměstnanec, který není výdělečně činný, může, nejpozději jeden měsíc po začátku neplaceného volna, podat žádost, aby byl nadále kryt proti rizikům uvedeným v článku 67, za podmínky, že hradí polovinu nákladů příspěvků upravených tímto článkem po dobu trvání jeho volna; příspěvek se vypočte na základě jeho posledního základního platu.
Dočasný zaměstnanec, který prokáže, že mu nevzniká právo na důchod na základě jiného systému důchodového zabezpečení, může kromě toho požádat, aby mu nadále vznikal další nárok na důchod během celé doby neplaceného volna, pokud uhradí příspěvek ve výši trojnásobku sazby uvedené v článku 89; příspěvky se vypočtou odkazem na základní plat odpovídající jeho třídě a stupni.
Článek 57
Dočasnému zaměstnanci, jenž je povolán do vojenské služby, náhradní vojenské služby nebo na vojenské cvičení nebo jenž je povolán zpět do služby v armádě, se poskytuje volno pro výkon vojenské služby; takové volno nesmí za žádných okolností překročit dobu trvání pracovního poměru.
Dočasný zaměstnanec, který je povolán do vojenské služby nebo náhradní vojenské služby, přestane dostávat svoji odměnu, ale zachová si právo na zařazení do vyššího stupně podle tohoto služebního řádu. Dále si zachová právo na odstupné, zaplatí-li zpětně po ukončení své vojenské služby nebo náhradní vojenské služby své příspěvky na důchodové pojištění.
Dočasný zaměstnanec, jenž je povolán na vojenských cvičení nebo jenž je povolán zpět do služby v armádě, nadále dostává svoji odměnu během doby cvičení nebo zpětného povolání, od které se odečte částka rovnající se jeho služnému.
KAPITOLA 5
Odměňování a náhrada výdajů
Článek 58
Odměna dočasných zaměstnanců zahrnuje základní plat, rodinné přídavky a jiné příspěvky.
Článek 59
1. Odměna dočasných zaměstnanců je vyjádřena v eurech. Vážené podíly, srážky, roční přezkoumání a úpravy se určují podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v článcích 63, 64, 65, 65a a 66a služebního řádu úředníků Evropských společenství, stanoveného nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (2), dále jen „služební řád ES“, a v nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 (3), kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství. S výjimkou příspěvků v rámci systémů nemocenského pojištění, úrazového pojištění a pojištění pro případ nezaměstnanosti se srážky stanovené ve služebním řádu ES odvádí do rozpočtu agentury.
2. Základní platy se určují podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v článku 66 služebního řádu ES.
3. Rodinné přídavky zahrnují:
a)
příspěvek na domácnost;
b)
příspěvek na nezaopatřené dítě,
c)
příspěvek na vzdělání.
4. Dočasní zaměstnanci, kterým jsou vypláceny rodinné přídavky uvedené v tomto článku, přiznají obdobné přídavky jim vyplácené z jiných zdrojů; takovéto přídavky z jiných zdrojů se odečtou od přídavků vyplácených podle článků 1, 2 a 3 přílohy V.
5. Příspěvek na nezaopatřené dítě lze zdvojnásobit zvláštním odůvodněným rozhodnutím OPUS na základě lékařské dokumentace, která prokazuje, že dotyčné dítě trpí duševním nebo tělesným postižením, které dočasnému zaměstnanci způsobuje značné výdaje.
6. Pokud jsou podle článků 1, 2 a 3 přílohy V tyto rodinné přídavky vypláceny osobě jiné než je dočasný zaměstnanec, tyto přídavky jsou vypláceny v měně země, v které má tato osoba trvalé bydliště, popřípadě jsou přepočtené podle směnných kurzů uvedených v článku 63, druhém pododstavci služebního řádu ES. Podléhají váženému podílu stanovenému pro dotyčnou zemi, je-li členem Evropské unie, nebo váženému podílu rovnajícímu se 100, je-li země trvalého pobytu mimo Evropskou unii.
Odstavce 4 a 5 se použijí, pokud se rodinné přídavky vyplácejí takové osobě.
7. Příplatek za práci v zahraničí činí 16 % celkové částky základního platu, příspěvku na domácnost a příspěvku na nezaopatřené dítě, na které má dočasný zaměstnanec nárok. Příplatek za práci v zahraničí není nižší než 442,78 EUR měsíčně.
8. Dojde-li k úmrtí dočasného zaměstnance, je pozůstalému manželovi nebo manželce nebo nezaopatřeným dětem vyplácena plná odměna zemřelého až do konce třetího měsíce po měsíci, ve kterém k úmrtí došlo.
V případě úmrtí osoby oprávněné k vyplácení invalidních dávek, se výše uvedená ustanovení použijí ve vztahu k dávkám zemřelého.
9. Dočasný zaměstnanec, který je ve své třídě zařazen do určitého stupně po dobu dvou let, automaticky přechází v dané třídě do vyššího stupně.
Článek 60
Výplata rodinných přídavků a příplatku za práci v zahraničí se určuje v souladu s články 1, 2, 3 a 4 přílohy V.
Článek 61
S výhradou článků 62 až 65 má dočasný zaměstnanec v souladu s články 5 až 16 přílohy V nárok na náhradu výdajů, které mu vzniknou v souvislosti s nástupem do funkce, přeložením nebo odchodem ze služby, jakož i na náhradu výdajů vzniklých při plnění nebo v souvislosti s plněním jeho povinností.
Článek 62
Dočasný zaměstnanec zaměstnaný po dobu nejméně 12 měsíců má nárok na náhradu stěhovacích výdajů upravenou článkem 9 přílohy V.
Článek 63
1. Dočasnému zaměstnanci zaměstnanému po dobu alespoň jednoho roku se vyplácí příspěvek na zařízení upravený článkem 5 přílohy V, který činí, pro očekávanou dobu služby:
-
ne kratší než jeden rok, ale kratší než dva roky,
jednu třetinu
sazby stanovené v článku 5 přílohy V
-
ne kratší než dva roky, ale kratší než tři roky,
dvě třetiny
-
tři roky nebo déle
tři třetiny
2. Příspěvek na znovuusídlení upravený článkem 6 přílohy V se poskytne dočasným zaměstnancům, kteří dokončili čtyři roky služby. Dočasný zaměstnanec, který dokončil více než jeden rok, ale méně než čtyři roky služby, dostane příspěvek na znovuusídlení úměrný délce jeho služby.
3. Avšak příspěvek na zařízení stanovený v odstavci 1 a příspěvek na znovuusídlení stanovený v odstavci 2 činí nejméně:
a)
976,85 EUR v případě dočasného zaměstnance, který má nárok na příspěvek na domácnost; a
b)
580,83 EUR v případě dočasného zaměstnance, který nemá nárok na příspěvek na domácnost.
V případech, kdy jsou oba manželé dočasnými zaměstnanci agentury a oba mají nárok na příspěvek na zařízení nebo na příspěvek na znovuusídlení, se tento příspěvek vyplatí pouze tomu z nich, jehož základní plat je vyšší.
V případech, kdy je manžel nebo manželka dočasného zaměstnance agentury úředníkem nebo jiným zaměstnancem Evropských společenství, který má nárok na příspěvek na zařízení nebo na znovuusídlení, a je mu (jí) vyplácen vyšší základní plat, se tento příspěvek dočasnému zaměstnanci nevyplácí.
Článek 64
Denní příspěvek je stanoven v článku 10 přílohy V. Avšak dočasný zaměstnanec, který je zaměstnán na dobu určitou kratší než 12 měsíců a který předloží důkazy o tom, že nemůže nadále bydlet v místě svého trvalého bydliště, má nárok na denní příspěvek po dobu trvání svého pracovního poměru nebo maximálně po dobu jednoho roku.
Článek 65
Článek 8 přílohy V o roční úhradě cestovních výdajů z místa zaměstnání do místa původu platí pouze pro dočasné zaměstnance, kteří dokončili alespoň devět měsíců služby.
Článek 66
Úhrada dlužných částek probíhá podle ustanovení článků 17 a 18 přílohy V.
KAPITOLA 6
Dávky sociálního zabezpečení
Oddíl A
Nemocenské a úrazové pojištění a dávky sociálního zabezpečení
Článek 67
1. Dočasný zaměstnanec během doby svého zaměstnání, během pracovní neschopnosti a během období neplaceného volna uvedených v článcích 16 a 56 v souladu s podmínkami tam stanovenými, nebo pokud je příjemcem invalidní dávky, jeho manžel nebo manželka, pokud tento manžel nebo manželka nemá nárok na dávky stejné povahy a na stejné úrovni z titulu jakýchkoli jiných právních předpisů nebo ustanovení, jeho děti nebo další vyživované osoby ve smyslu článku 2 přílohy V a příjemci pozůstalostních důchodů jsou pojištěni proti nemoci do výše 80 % vynaložených nákladů, podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená dohodou mezi orgány Společenství podle článku 72 služebního řádu ES. Tato sazba se zvýší na 85 % pro tyto služby: konzultace a návštěvy, chirurgické zákroky, hospitalizace, léčiva, radiologie, rozbory, laboratorní zkoušky a protézy na lékařský předpis, s výjimkou zubních protéz. V případě tuberkulózy, dětské obrny, rakoviny, duševních chorob a jiných nemocí uznaných OPUS za srovnatelně závažné a v případě preventivních prohlídek a porodů se sazba zvyšuje na 100 %. Úhrada na úrovni 100 % se však nepoužije na nemoci z povolání nebo pracovní úrazy, které vedly k použití článku 68.
Pro účely systému nemocenského pojištění se s druhem/družkou dočasného zaměstnance nakládá stejně jako s manželem nebo manželkou, jsou-li splněny první tři podmínky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. c) přílohy V.
Jednu třetinu příspěvku požadovanou k úhradě takového pojistného krytí hradí dočasný zaměstnanec, ale takovým způsobem, že částka, kterou hradí nepřesáhne 2 % jeho základního platu.
2. Dočasný zaměstnanec, jehož pracovní poměr skončil a který prokáže, že není výdělečně činný, může, nejpozději jeden měsíc po skončení svého pracovního poměru, požádat, aby byl nadále nemocensky pojištěn, jak je stanoveno v odstavci 1, nejdéle šest měsíců po skončení pracovního poměru. Příspěvek uvedený v odstavci 1 se vypočte z posledního základního platu dočasného zaměstnance a dočasný zaměstnanec hradí jeho polovinu.
Rozhodnutím OPUS učiněným po poradě s lékařem agentury se nepoužije jednoměsíční lhůta pro podání žádosti a šestiměsíční lhůta uvedená v prvním pododstavci, pokud dotyčná osoba trpí těžkou nebo delší nemocí, která vznikla před skončením jejího pracovního poměru a o které uvědomí agenturu před uplynutím doby šesti měsíců uvedené v prvním pododstavci, za předpokladu, že se dotyčná osoba podrobí lékařskému vyšetření zajištěnému agenturou.
3. Pokud bývalý manžel nebo manželka dočasného zaměstnance, dítě, které již není nezaopatřeným dítětem dočasného zaměstnance, nebo osoba, která již není považována za nezaopatřené dítě ve smyslu článku 2 přílohy V, mohou předložit důkazy, že nejsou výdělečně činní, mohou být nadále nemocensky pojištěni nejdéle po dobu jednoho roku, jak je stanoveno v odstavci 1, v postavení pojištěnců, na které se vztahuje pojištění dotyčného dočasného zaměstnance; z tohoto pojištění nevyplývá žádné placení příspěvku. Tato jednoroční doba začíná dnem konečného rozhodnutí o rozvodu nebo ztrátou postavení nezaopatřeného dítěte nebo osoby za ně považované.
4. Dočasný zaměstnanec, jenž zůstal ve službě agentury do věku 63 let nebo jenž pobírá invalidní dávku, má po skončení pracovního poměru nárok na dávky upravené odstavcem 1. Částka příspěvku se vypočítá odkazem na částku pobíraného důchodu nebo dávky.
Tyto dávky platí i v případě osoby mající nárok na pozůstalostní důchod po úmrtí dočasného zaměstnance, který byl v činné službě nebo byl ve službě agentury do věku 63 let, nebo úmrtí osoby s nárokem na invalidní dávku. Částka příspěvku se vypočítá odkazem na částku pobíraného pozůstalostního důchodu.
5. Osoby oprávněné pobírat sirotčí důchod nezískají dávku upravenou odstavcem 1, ledaže o ni požádají. Příspěvek se vypočítá odkazem na částku pobíraného sirotčího důchodu.
6. V případě osob oprávněných pobírat pozůstalostní důchod nesmí být příspěvek uvedený v odstavcích 4 a 5 nižší než příspěvek vypočtený ze základního platu odpovídajícího prvnímu stupni třídy 1.
7. Pokud celkové neuhrazené výdaje za jakékoli dvanáctiměsíční období převyšují polovinu základního měsíčního platu dočasného zaměstnance, umožní OPUS zvláštní úhradu, přičemž vezme v úvahu rodinné poměry dotyčné osoby, způsobem upraveným pravidly uvedenými v odstavci 1.
8. Osoby oprávněné pobírat uvedené dávky přiznají částku případných úhrad, která jim byla zaplacena nebo kterou mohou požadovat podle jakéhokoli jiného systému nemocenského pojištění upraveného zákonem nebo předpisem pro sebe nebo pro osoby kryté jejich pojištěním.
Pokud celková částka, kterou by získali úhradou, převyšuje částku úhrad upravených odstavcem 1, rozdíl se odečte od částky, která má být uhrazena podle odstavce 1, s výjimkou úhrad získaných na základě soukromého systému nemocenského připojištění, který pokrývá tu část výdajů, která není uhraditelná podle systému nemocenského pojištění agentury.
Článek 68
1. Dočasný zaměstnanec během doby svého zaměstnání, během pracovní neschopnosti a během období neplaceného volna uvedených v článcích 16 a 56 je v souladu s podmínkami zde stanovenými od uzavření pracovního poměru pojištěn proti rizikům nemoci z povolání a pracovního úrazu podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená společnou dohodou orgánů Společenství podle článku 73 služebního řádu ES. Přispěje na náklady pojištění proti rizikům mimo rizik nemoci z povolání a pracovního úrazu až do výše 0,1 % jeho základního platu.
Tato pravidla upřesní, která rizika nejsou pokryta.
2. Splatné dávky jsou:
a)
V případě úmrtí:
Platba níže uvedeným osobám jednorázové platby rovnající se pětinásobku ročního základního platu zemřelého, vypočtená na základě měsíčních platů vyplacených během 12 měsíců před úrazem:
-
manželovi nebo manželce a dětem zemřelého dočasného zaměstnance v souladu se dědickým právem, kterým se řídí pozůstalost dočasného zaměstnance; částka, která má být zaplacena manželovi nebo manželce, však není nižší než 25 % jednorázové platby;
-
pokud nejsou žádné osoby ve výše uvedené kategorii, ostatním potomkům v souladu s dědickým právem, kterým se řídí pozůstalost dočasného zaměstnance;
-
pokud nejsou žádné osoby ani v jedné z výše uvedených kategorií, příbuzným ve vzestupné linii v souladu s dědickým právem, kterým se řídí pozůstalost dočasného zaměstnance;
-
pokud nejsou žádné osoby v žádné z výše uvedených kategorií, agentuře.
b)
v případě úplné trvalé invalidity:
Platba dočasnému zaměstnanci jednorázové platby rovnající se osminásobku jeho ročního základního platu, vypočtená na základě měsíčních platů vyplacených během 12 měsíců před úrazem.
c)
v případě částečné trvalé invalidity:
Platba dočasnému zaměstnanci podílu na částce upravené písmenem b), vypočteného odkazem na sazebník stanovený v pravidlech uvedených v odstavci 1.
Podle těchto pravidel mohou být výše upravené platby nahrazeny anuitou.
Výše uvedené dávky mohou být vyplaceny vedle dávek upravených oddílem B.
3. Způsobem upraveným pravidly uvedenými v odstavci 1 se pokryje i toto: náklady lékařské, farmaceutické, nemocniční, chirurgické, náklady vzniklé v souvislosti s protézami, radiografií, masážemi, ortopedií, jakož i klinické a dopravní náklady a jakékoli podobné náklady vzniklé v důsledku úrazu nebo nemoci z povolání.
Úhrada se však provede pouze pokud částka zaplacená dočasnému zaměstnanci podle článku 67 plně nepokrývá vzniklé náklady.
Článek 69
1. Příspěvky dočasných zaměstnanců a agentury do systému nemocenského a úrazového pojištění se platí v plné výši do systému nemocenského a úrazového pojištění stanoveného ve služebním řádu ES.
2. Pokud lékařské vyšetření upravené článkem 36 ukáže, že úředník trpí nemocí nebo je invalidní, může OPUS rozhodnout, že náklady vzniklé v souvislosti s touto nemocí nebo invaliditou se vyjmou z úhrady nákladů upravených článkem 67.
Prokáže-li dočasný zaměstnanec, že nemůže získat pojistné krytí v rámci žádného jiného systému nemocenského pojištění upraveného zákonem nebo nařízením, může na základě žádosti učiněné nejpozději do jednoho měsíce po skončení jeho pracovního poměru nadále požívat nemocenské pojištění upravené články 67 a 68, a to po dobu nejdéle šesti měsíců od skončení jeho pracovního poměru. Příspěvky upravené čl. 67 odst. 2 se zakládají na jeho posledním základním platu a polovinu z nich hradí on sám.
3. Výši příspěvku přezkoumá a dle potřeby upraví Rada po uplynutí šesti let s ohledem na riziko nemocí a úrazů dočasných zaměstnanců agentury.
4. Po získání zprávy lékaře oprávněného agenturou může OPUS rozhodnout, že jednoměsíční lhůta, během níž musí být podána žádost, a šestiměsíční lhůta upravená odstavcem 2 se nepoužije, pokud dotyčná osoba trpí vážnou nebo dlouhou nemocí vniklou během jeho zaměstnání, kterou oznámila agentuře před koncem šestiměsíční lhůty upravené odstavcem 2, za podmínky, že se dotyčná osoba podrobí lékařskému vyšetření zajištěnému agenturou.
Článek 70
1. Bývalý dočasný zaměstnanec, který se po ukončení služby v agentuře stane nezaměstnaným a
-
který od agentury nepobírá invalidní dávku,
-
jehož služba nekončí odstoupením z funkce nebo zrušením smlouvy z kázeňských důvodů,
-
který vykonává službu nejméně po dobu šesti měsíců,
-
který má bydliště v některém členském státu EU,
má nárok na měsíční příspěvek v nezaměstnanosti za níže uvedených podmínek.
Pokud má nárok na dávky v nezaměstnanosti v rámci vnitrostátního systému, je povinen tuto skutečnost agentuře ohlásit. V těchto případech se částka uvedených dávek odečte od příspěvku vypláceného podle odstavce 3.
2. Aby bývalý dočasný zaměstnanec mohl pobírat příspěvek v nezaměstnanosti, musí
a)
být na vlastní žádost zaregistrován jako uchazeč o zaměstnání u úřadů práce členského státu EU, v němž se usadil;
b)
splnit povinnosti stanovené právními předpisy daného členského státu EU pro osoby pobírající podle těchto předpisů dávky v nezaměstnanosti;
c)
každý měsíc předložit agentuře potvrzení, které vystaví příslušný vnitrostátní úřad práce a které bude uvádět, zda splnil nebo nesplnil povinnosti a podmínky uvedené v písmenech a) a b).
Agentura může příspěvek poskytnout nebo zachovat i tehdy, kdy vnitrostátní povinnosti uvedené v písmeni b) nebyly splněny, a to v případě nemoci, úrazu, mateřství, invalidity nebo určité situace uznané za podobnou těmto případům nebo pokud vnitrostátní orgán, kterému přísluší plnit tyto povinnosti, povolil výjimku.
Řídící výbor vypracuje ustanovení, která považuje za nezbytná pro používání tohoto článku.
3. Příspěvek v nezaměstnanosti se stanoví podle základního platu, kterého bývalý dočasný zaměstnanec dosáhl v době ukončení služby. Příspěvek se stanoví ve výši:
a)
60 % základního platu po dobu prvních dvanácti měsíců,
b)
45 % základního platu po dobu třináctého až dvacátého čtvrtého měsíce,
S výjimkou počátečního šestiměsíčního období, v němž lze použít dále uvedenou nižší hranici, avšak nikoli horní hranici, částky takto vypočtené nesmí být nižší než 1 171,52 EUR a vyšší než 2 343,04 EUR. Tyto hranice se upraví v souladu se stejnými pravidly jako jsou pravidla stanovená v článku 66 služebního řádu ES, v souladu s článkem 65 uvedeního řádu.
4. Doba, po kterou lze bývalému dočasnému zaměstnanci vyplácet příspěvek v nezaměstnanosti, nesmí být delší než 24 měsíců ode dne ukončení služby a v žádném případě nesmí být delší než jedna třetina skutečné délky odpracované služby. Pokud však během této doby bývalý dočasný zaměstnanec přestane splňovat podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2, vyplácení příspěvku v nezaměstnanosti se pozastaví. Vyplácení se obnoví za předpokladu, že bývalý dočasný zaměstnanec ještě před uplynutím uvedené doby opět začne splňovat dané podmínky a že nemá nárok na vnitrostátní dávku v nezaměstnanosti.
5. Bývalý dočasný zaměstnanec, který může pobírat příspěvek v nezaměstnanosti, má nárok na rodinné přídavky podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v článku 67 služebního řádu ES. Příspěvek na domácnost se vypočte na základě příspěvku v nezaměstnanosti podle podmínek stanovených v článku 1 přílohy V.
Dotyčná osoba je povinna ohlásit všechny příspěvky téhož druhu vyplácené z jiných zdrojů jí nebo jejímu manželovi nebo manželce; tyto příspěvky se odečtou od příspěvků, jež mají být vypláceny podle tohoto článku.
Bývalý dočasný zaměstnanec, který může pobírat příspěvek v nezaměstnanosti, má podle článku 67 nárok na pojištění proti nemoci, aniž by musel platit jakékoli pojistné.
6. Příspěvek v nezaměstnanosti a rodinné přídavky se vyplácejí v eurech ze zvláštního fondu nezaměstnanosti. Nepoužije se žádný opravný koeficient.
7. Dočasní zaměstnanci přispívají jednou třetinou na financování systému pojištění pro případ nezaměstnanosti. Tento příspěvek je stanoven ve výši 0,81% základního platu dotyčné osoby po odečtení standardního příspěvku ve výši 1 065,02 EUR a bez přihlédnutí k opravným koeficientům upraveným článkem 64 služebního řádu ES.
Příspěvek se každý měsíc sráží z platu dotyčné osoby a spolu se zbývajícími dvěma třetinami placenými agenturou se odvádí do zvláštního fondu nezaměstnanosti zřízeného v souladu s článkem 28a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství, stanoveného nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 (dále jen „PŘOZ ES“). Výši příspěvku přezkoumá a dle potřeby upraví agentura po uplynutí šesti let s ohledem na riziko nezaměstnanosti dočasných zaměstnanců agentury.
8. Příspěvky v nezaměstnanosti vyplácené bývalým dočasným zaměstnancům, kteří jsou nezaměstnaní, se řídí stejnými pravidly jako jsou pravidla stanovená nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68.
9. Vnitrostátní úřady působící v oblasti zaměstnanosti a nezaměstnanosti s agenturou účinně spolupracují v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy s cílem zajistit řádné používání tohoto článku.
10. Prováděcí pravidla k tomuto článku se řídí stejnými pravidly jako jsou pravidla stanovená vzájemnou dohodou mezi orgány Společenství, aniž jsou tím dotčena ustanovení posledního pododstavce odstavce 2.
Článek 71
1. Při narození dítěte dočasnému zaměstnanci dostane osoba, která o dítě skutečně pečuje, příspěvek ve výši 198,31 EUR.
Stejný příspěvek se vyplatí dočasnému zaměstnanci, který osvojí dítě, které je mladší pěti let a je nezaopatřené ve smyslu čl. 2 odst. 2 přílohy V.
2. Tento příspěvek se rovněž vyplácí v případě ukončení těhotenství po nejméně sedmi měsících.
3. Příjemce příspěvku při narození dítěte přizná jakékoli příspěvky stejné povahy získané z jiných zdrojů pro stejné dítě; tyto příspěvky se odečtou od příspěvku upraveného výše. Pokud jsou oba rodiče dočasnými zaměstnanci agentury, příspěvek se vyplácí pouze jednou.
Článek 72
V případě úmrtí dočasného zaměstnance, manžel nebo manželka nebo nezaopatřené dítě dočasného zaměstnance nebo jakákoli jiná vyživovaná osoba ve smyslu článku 2 přílohy V, která žila s dočasným zaměstnancem ve společné domácnosti, uhradí agentura náklady spojené s převozem ostatků z místa zaměstnání dočasného zaměstnance do místa jeho původu.
Avšak v případě úmrtí dočasného zaměstnance v průběhu služební cesty agentura uhradí náklady za dopravu jeho ostatků z místa úmrtí do místa původu dočasného zaměstnance.
Článek 73
Dary, půjčky nebo zálohy mohou být dočasným zaměstnancům poskytnuty v době trvání jejich pracovního poměru nebo po jeho ukončení, pokud v důsledku závažného dlouhého onemocnění nebo zdravotního postižení nebo úrazu, k nimž došlo během jejich pracovního poměru, není dočasný zaměstnanec schopen práce a doloží, že proti dané nemoci nebo úrazu není pojištěn v rámci jiného systému sociálního zabezpečení.
Oddíl B
Pojištění proti invaliditě a smrti
Článek 74
Dočasní zaměstnanci jsou pojištěni v souladu s následujícími ustanoveními proti riziku smrti nebo invalidity, jež by nastaly v době trvání jejich pracovního poměru.
Platby a dávky stanovené v tomto oddíle se pozastaví, pokud se podle tohoto služebního řádu pozastaví vyplácení odměny, kterou dočasný zaměstnanec pobírá z titulu svého zaměstnání.
Článek 75
Pokud lékařská prohlídka uskutečněná před přijetím dočasného zaměstnance do pracovního poměru ukáže, že trpí nemocí nebo invaliditou, OPUS může s ohledem na rizika vyplývající z dané nemoci nebo invalidity rozhodnout, že mu poskytne zaručené dávky v případě invalidity nebo smrti až po uplynutí pěti let ode dne, kdy s agenturou uzavřel pracovní poměr.
Dočasný zaměstnanec se může proti tomuto rozhodnutí odvolat k výboru pro otázky invalidity, který agentura zřídí. Podle dohody mezi agenturou a Radou Evropské unie může agentura využít služeb výboru pro otázky invalidity Rady.
Článek 76
1. Dočasný zaměstnanec, který je plně invalidní a který je z toho důvodu nucen přerušit svůj pracovní poměr s agenturou, má po dobu trvání invalidity nárok na invalidní dávku, jejíž výše je stanovena následujícím způsobem.
Pokud dočasný zaměstnanec pobírající invalidní dávku dosáhne věku 65 let, použijí se obecná pravidla pro odstupné. Základem pro výpočet výše odstupného je plat odpovídající dané třídě a stupni, do nichž byl úředník zařazen v době, kdy se stal invalidním.
2. Invalidní dávka představuje 70 % konečného základního platu dočasného zaměstnance. Nesmí však být nižší než částka životního minima, tj. základní plat dočasného zaměstnance ES na prvním stupni třídy 1. Invalidní dávka je podmíněna placením pojistného do systému důchodového zabezpečení, vypočítaného na základě této dávky.
3. Pokud je invalidita dočasného zaměstnance následkem úrazu, k němuž došlo během plnění povinností nebo v souvislosti s tímto plněním, následkem nemoci z povolání, veřejného odvážného činu nebo vystavení nebezpečí života a zdraví za účelem záchrany jiného člověka, nesmí být invalidní dávka nižší než 120 % částky životního minima. V těchto případech je pojistné na důchodové pojištění hrazeno z rozpočtu agentury.
4. V případě invalidity, kterou si dočasný zaměstnanec způsobil úmyslně, může OPUS rozhodnout, že se zaměstnanci vyplatí pouze jednorázový příspěvek stanovený v článku 85.
5. Osoby oprávněné pobírat invalidní dávku mají rovněž nárok na rodinné přídavky stanovené v souladu s čl. 59 odst. 3. V souladu s přílohou V se příspěvek na domácnost určí na základě dávky příjemce.
Článek 77
1. Invaliditu stanoví výbor pro otázky invalidity uvedený v článku 75.
2. Agentura může požadovat pravidelné prohlídky příjemce invalidní dávky za účelem zjištění, zda stále splňuje podmínky pro vyplácení této dávky. Pokud výbor pro otázky invalidity zjistí, že tyto podmínky již nejsou splňovány, dočasný zaměstnanec se znovu ujme svých služebních povinností v agentuře, pokud jeho smlouva ještě neskončila.
Jestliže se však ukáže, že je nemožné dotyčnou osobu zaměstnat ve službách agentury, smlouva může být ukončena pod podmínkou vyplacení částky ve výši odměny, která by byla vyplacena během výpovědní doby, popřípadě rovněž náhrady za ukončení pracovního poměru podle článku 95. Použije se také článek 85.
Článek 78
Oprávněné osoby po zemřelém dočasném zaměstnanci určené podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v kapitole 3 přílohy VI mají nárok na pozůstalostní důchod podle článků 79 až 82.
V případě smrti bývalého dočasného zaměstnance pobírajícího invalidní dávku mají oprávněné osoby po zemřelém dočasném zaměstnanci podle definice v kapitole 3 přílohy VI nárok na pozůstalostní důchod podle ustanovení uvedené přílohy.
Pokud místo pobytu dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance pobírajícího invalidní dávku není známo po dobu delší než jeden rok, pak se pro jeho manžela nebo manželku a osoby uznané za osoby jím vyživované stanoví prozatímní důchody podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v kapitolách 5 a 6 přílohy VIII služebního řádu ES.
Článek 79
Nárok na pobírání důchodu vzniká prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž došlo k úmrtí, popřípadě prvním dnem měsíce následujícího po době, během níž pozůstalý manžel nebo manželka, sirotci nebo vyživované osoby pobírají po zemřelém jeho služební požitky podle čl. 59 odst. 8.
Článek 80
Pozůstalý manžel nebo manželka dočasného zaměstnance má nárok na pozůstalostní důchod v souladu s kapitolou 3 přílohy VI. Tento důchod nesmí být nižší než 35 % konečného základního měsíčního platu pobíraného dočasným zaměstnancem ani nižší než základní plat dočasného zaměstnance ES na prvním stupni třídy 1.
Osoba pobírající pozůstalostní důchod má za podmínek stanovených v příloze V nárok na rodinné přídavky uvedené v čl. 59 odst. 3. Příspěvek na nezaopatřené dítě se však rovná dvojnásobku částky příspěvku stanoveného v čl. 59 odst. 3 písm. b).
Článek 81
Pokud dočasný zaměstnanec nebo osoba s nárokem na invalidní dávku zemře a nezůstane po něm manžel nebo manželka oprávněný(á) pobírat pozůstalostní důchod, nezaopatřené děti po zemřelém ve smyslu článku 2 přílohy V v době jeho úmrtí mají nárok na sirotčí důchod v souladu s článkem 10 přílohy VI.
Stejný nárok na důchod mají děti splňující výše uvedené podmínky v případě smrti nebo nového sňatku manžela nebo manželky pobírajícího pozůstalostní důchod.
Pokud dočasný zaměstnanec nebo osoba s nárokem na invalidní dávku zemře, avšak nejsou splněny podmínky stanovené v prvním odstavci, nezaopatřené děti ve smyslu článku 2 přílohy V mají nárok na sirotčí důchod v souladu s článkem 10 přílohy VI; důchod se však rovná polovině důchodu vypočteného v souladu s tímto článkem.
Sirotčí důchod osob považovaných za nezaopatřené děti ve smyslu čl. 2 odst. 4 přílohy V nesmí být vyšší než dvojnásobek příspěvku pro nezaopatřené dítě.
Sirotčí důchod se nevyplácí, pokud zemře pokrevní rodič, kterého nahradil osvojitel.
Sirotci mají nárok na příspěvek na vzdělání v souladu s článkem 3 přílohy V.
Článek 82
V případě rozvodu nebo existuje-li více než jedna kategorie pozůstalých oprávněných pobírat pozůstalostní důchod, se tento důchod rozděluje způsobem stanoveným v příloze VI.
Článek 83
1. Bez ohledu na jakákoli jiná ustanovení, zejména ustanovení týkající se minimálních částek vyplácených osobám s nárokem na pozůstalostní důchod, celková částka vyplácená vdově a dalším oprávněným osobám jako pozůstalostní důchod, spolu s rodinnými přídavky, po odečtení daní a dalších povinných srážek nesmí přesáhnout tyto částky:
a)
v případě úmrtí dočasného zaměstnance, který je buď v činné službě, nebo má volno z osobních důvodů, volno za účelem výkonu vojenské služby, rodičovskou dovolenou nebo rodinnou dovolenou, částku odměny, kterou by dočasný zaměstnanec dostal ve stejné třídě a na stejném stupni, kdyby byl stále ve službě, spolu s rodinnými přídavky jím v tom případě pobíranými a po odečtení daní a dalších povinných srážek;
b)
po dobu, která následuje po dni, kdy by dočasný zaměstnanec uvedený výše v písmeni a) dosáhl věku 65 let, částku odstupného, na kterou by měl poté nárok, kdyby byl naživu, na základě jeho třídy a stupně v době úmrtí, spolu s případnými rodinnými přídavky, které by pobíral, po odečtení daní a dalších povinných srážek;
c)
v případě úmrtí bývalého dočasného zaměstnance, který má nárok na invalidní dávku, částku důchodu, na kterou by měl nárok, kdyby byl naživu, s výhradou přídavků a srážek uvedených v písmeni b);
2. Pro účely odstavce 1 se nebere zřetel na vážené podíly, které by mohly ovlivnit jednotlivé předmětné částky.
3. Maximální částka stanovená v pododstavcích a) až c) odstavce 1 se rozdělí mezi osoby s nárokem na pozůstalostní důchod v poměru jejich příslušných nároků, přičemž se za tímto účelem nebere zřetel na odstavec 1.
Na takto rozdělené částky se použijí druhý a třetí pododstavec čl. 84 odst. 1.
Článek 84
1. Důchody výše upravené se vypočtou odkazem na platové rozpětí platné k prvnímu dni měsíce, ve kterém nárok vznikl.
Na důchody se nepoužije žádný opravný koeficient.
Důchody vyjádřené v eurech se vyplácí v jedné z měn uvedených v článku 29 přílohy VI.
2. Pokud se odměny upravují v souladu s článkem 59, stejná úprava se použije pro důchody.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 se použijí obdobně v případě příjemce invalidní dávky.
Oddíl C
Odstupné
Článek 85
Při odchodu ze služby má dočasný zaměstnanec právo na vyplacení odstupného nebo převod pojistně-matematické protihodnoty jeho nároku na starobní důchod v souladu s článkem 1 přílohy VI.
Článek 86
Pokud dočasný zaměstnanec využil možnost stanovenou v článku 90, jeho odstupné se úměrně sníží s ohledem na období, v němž byly částky čerpány.
První pododstavec se nepoužije v případě dočasného zaměstnance, který do tří měsíců ode dne, kdy se na něj začne vztahovat tento služební řád, požádá o povolení, aby směl doplatit tyto částky, včetně složeného úroku s roční sazbou ve výši 3,5 %, které mohou být přezkoumány postupem podle článku 87.
Článek 87
1. Sazba pro výpočet složeného úroku je použitelná sazba uvedená v odstavcích 2 a 3 a reviduje se podle potřeby u příležitosti stanovení pětiletých pojistně-matematických hodnot.
2. Úrokové sazby, které se vezmou v úvahu pro pojistně-matematické výpočty, se zakládají na skutečných průměrných ročních úrokových sazbách pro dlouhodobý veřejný dluh členských států EU, které zveřejňuje Komise Evropských společenství. Pro výpočet odpovídající úrokové sazby očištěné od inflace se pro potřeby pojistně-matematických výpočtů se použije vhodný index spotřebitelských cen.
3. Použitelná roční sazba, která se vezme v úvahu pro pojistně-matematické výpočty, je průměrem reálných průměrných úrokových sazeb za 12 let předcházejících běžnému roku.
Oddíl D
Financování systému invalidního a životního pojištění a systému důchodového zabezpečení
Článek 88
1. Dávky vyplácené v rámci systému sociálního zabezpečení upraveného oddílem B a C se hradí z rozpočtu agentury. Členské státy zúčastněné v agentuře ručí společně za vyplácení těchto dávek v souladu se sazebníkem stanoveným pro financování těchto výdajů.
2. Z platů a invalidních dávek se ve všech případech odvádějí příspěvky do systému sociálního zabezpečení upraveného oddílem B.
3. Financování systému sociálního zabezpečení upraveného oddíly B a C se provádí způsobem uvedeným v článku 89 tohoto služebního řádu a v článcích 21 a 22 přílohy VI.
4. Příspěvky dočasných zaměstnanců a agentury do systému sociálního zabezpečení upraveného oddíly B a C se platí v plné výši do rozpočtu agentury.
Článek 89
Dočasní zaměstnanci přispívají jednou třetinou na financování tohoto systému důchodového zabezpečení. Příspěvek činí 9,25 % základního platu dočasného zaměstnance, přičemž se neberou v úvahu vážené podíly upravené článkem 59. Sráží se měsíčně z platů dočasných zaměstnanců. Příspěvek se upravuje v souladu se stejnými pravidly jako jsou pravidla stanovená v příloze XII služebního řádu ES.
Článek 90
V souladu s podmínkami, které agentura stanoví, může dočasný zaměstnanec agenturu požádat, aby prováděla platbu všech částek, které je povinen hradit za účelem získání nebo zachování nároku na důchod v zemi jeho původu. Agentura může rovněž rozhodnout, že bude provádět všechny platby, které musí hradit dočasný zaměstnanec za účelem získání nebo zachování nároku na důchod v jeho zemi původu, a to i v případě, že o to dočasný zaměstnanec nepožádá. V takovém případě musí agentura své rozhodnutí řádně odůvodnit.
Tyto platby nepřesáhnou dvojnásobek sazby upravené článkem 89 a hradí se z rozpočtu agentury.
Oddíl E
Vypořádání nároků dočasných zaměstnanců
Článek 91
Systém invalidních důchodů nebo systém pozůstalostních důchodů jsou stanoveny v článcích 19 až 23 přílohy VI.
Oddíl F
Výplata dávek
Článek 92
1. Výplata dávek se provádí v souladu s články 83 a 84 tohoto služebního řádu a s článkem 28 přílohy VI.
2. Všechny částky, jež má dočasný zaměstnanec uhradit agentuře v rámci tohoto systému pojištění ke dni výplaty dávek, se srazí z částky jeho dávky nebo dávek, které mají být vyplaceny oprávněným osobám. Srážka může být rozložena do několika měsíců.
Oddíl G
Postoupení práv na agenturu
Článek 93
1. Způsobí-li třetí strana úmrtí, úraz nebo nemoc osoby, na níž se vztahuje tento služební řád, přecházejí práva oběti nebo oprávněných osob vůči třetí straně, včetně práva žaloby, automaticky na agenturu v mezích závazků, které agentuře v důsledku takového případu úmrtí, úrazu nebo nemoci vyvstanou podle služebního řádu.
2. Postoupení podle odstavce 1 se vztahuje mimo jiné na:
-
pokračující výplatu odměny v souladu s článkem 52 dočasnému zaměstnanci během doby, kdy je dočasně v pracovní neschopnosti,
-
platby provedené v souladu s čl. 59 odst. 8 po úmrtí dočasného zaměstnance nebo osoby, která je oprávněna pobírat invalidní dávku,
-
dávky vyplácené podle článků 67 a 68 a jejich prováděcích pravidel související s nemocenským a úrazovým pojištěním,
-
úhrada nákladů za přepravu ostatků, jak je uvedeno v článku 72,
-
dodatečné rodinné přídavky vyplácené v souladu s čl. 59 odst. 5 a s čl. 2 odst. 3 a 5 přílohy V v případě nezaopatřeného dítěte trpícího vážnou nemocí, neduhem nebo zdravotním postižením,
-
invalidní dávky vyplácené v případě úrazu nebo onemocnění, které způsobilo trvalou invaliditu bránící dočasnému zaměstnanci vykonávat své povinnosti,
-
pozůstalostní důchody vyplácené v případě úmrtí dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance nebo úmrtí manžela nebo manželky dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance oprávněného pobírat důchod, pokud manžel nebo manželka není dočasným zaměstnancem,
-
sirotčí důchod vyplácený bez ohledu na věk dítěte dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance, pokud vážná nemoc, neduh nebo zdravotní postižení dítěti brání vydělávat si na živobytí po úmrtí osoby, jíž bylo vyživované.
3. Na agenturu však nepřechází ta část práv na náhradu škody v oblasti čistě osobních škod, jako je náhrada nemateriálních škod, bolestné nebo náhrada za zmrzačení a ztížení společenského uplatnění, která přesahuje dávky poskytnuté z tohoto titulu podle článku 68.
4. Ustanovení odstavců 1, 2 a 3 nejsou na překážku podání žaloby agenturou.
KAPITOLA 7
Vracení přeplatků
Článek 94
Všechny přeplatky musí být vráceny, jestliže si byl příjemce vědom, že k jejich vyplacení neexistuje žádný právní důvod, nebo jestliže byl přeplatek tak zjevný, že si ho příjemce musel být vědom.
Žádost o vrácení přeplatku je nutné podat nejpozději do pěti let ode dne, kdy byla částka vyplacena. Pokud může OPUS stanovit, že příjemce úmyslně uvedl správu agentury v omyl za účelem získání dotyčné částky, žádost o vrácení přeplatku lze právoplatně podat i po uplynutí uvedené lhůty.
KAPITOLA 8
Ukončení pracovního poměru
Článek 95
S výjimkou zániku pracovního poměru smrtí, pracovní poměr dočasných zaměstnanců zaniká:
a)
na konci měsíce, v němž dočasný zaměstnanec dosáhne věku 65 let;
b)
dnem uvedeným v pracovní smlouvě; nebo
c)
na konci výpovědní doby stanovené v pracovní smlouvě, která dočasnému zaměstnanci nebo agentuře umožňuje ukončit pracovní poměr dříve. Výpovědní doba nesmí být kratší než jeden měsíc za každý rok služby, musí však činit nejméně jeden měsíc a nejvýše tři měsíce.
Pro dočasné zaměstnance, jejichž pracovní smlouvy byly prodlouženy, činí výpovědní doba nejvýše šest měsíců. Výpovědní doba však nezačíná běžet při mateřské dovolené nebo pracovní neschopnosti, pokud pracovní neschopnost netrvá déle než tři měsíce. Kromě toho je při mateřské dovolené nebo pracovní neschopnosti výpovědní doba pozastavena, avšak s výhradou uvedených omezení. Pokud pracovní poměr ukončí agentura, dočasný zaměstnanec má nárok na náhradu ve výši jedné třetiny jeho základního platu za dobu mezi dnem, kdy končí jeho pracovní povinnosti, a dnem, kdy skončí jeho pracovní smlouva; nebo
d)
v případě, že dočasný zaměstnanec již nesplňuje podmínky stanovené v čl. 36 odst. 2 písm. a), s výhradou možnosti povolení výjimky na základě uvedeného ustanovení. Není-li výjimka povolena, použije se výpovědní doba podle písmene c).
Článek 96
Pracovní poměr může být agenturou ukončen bez výpovědi:
a)
během nebo na konci zkušební doby v souladu s článkem 38;
b)
jestliže dočasný zaměstnanec není schopen se znovu ujmout svých pracovních povinností na konci placené pracovní neschopnosti podle článku 52. V takovém případě dostane dočasný zaměstnanec příspěvek ve výši jeho základního platu a rodinné přídavky za dva dny každého ukončeného měsíce služby.
Článek 97
1. Pokud proběhlo disciplinární řízení podle hlavy V, může být pracovní poměr ukončen bez výpovědi z disciplinárních důvodů v závažných případech úmyslného neplnění nebo nedbalého plnění pracovních povinností ze strany dočasného zaměstnance. OPUS přijme odůvodněné rozhodnutí poté, co byla dotyčnému dočasnému zaměstnanci poskytnuta možnost předložit svoji obhajobu.
Před ukončením pracovního poměru může být dočasný zaměstnanec v souladu s článkem 160 odvolán z funkce.
2. Pokud je pracovní poměr ukončen podle odstavce 1, OPUS může rozhodnout, že:
a)
omezí odstupné stanovené v článku 85 na zaplacení příspěvku stanoveného v článku 88 a složeného úroku s roční sazbou 3,5 %;
b)
neposkytne příspěvek na znovuusídlení podle čl. 63 odst. 2 nebo poskytne pouze jeho část.
Článek 98
1. Agentura ukončí pracovní poměr dočasného zaměstnance bez výpovědi, pokud OPUS zjistí, že:
a)
při přijímání do pracovního poměru úmyslně poskytl nepravdivé údaje o své odborné kvalifikaci a praxi nebo o své schopnosti plnit podmínky stanovené v čl. 36 odst. 2 a
b)
že poskytnuté nepravdivé údaje byly rozhodujícím faktorem pro přijetí tohoto zaměstnance do pracovního poměru.
2. V těchto případech OPUS po vyslechnutí dotyčného dočasného zaměstnance a po ukončení disciplinárního řízení stanoveného v hlavě V prohlásí pracovní poměr tohoto zaměstnance za ukončený.
Před ukončením pracovního poměru může být dočasný zaměstnanec v souladu s článkem 160 odvolán z funkce.
Použijí se ustanovení čl. 97 odst. 2.
Článek 99
Aniž jsou dotčeny články 97 a 98, úmyslné neplnění pracovních povinností nebo nedbalé plnění pracovních povinností podle tohoto služebního řádu ze strany dočasného zaměstnance nebo bývalého dočasného zaměstnance vystavuje tyto zaměstnance disciplinárním opatřením podle hlavy V tohoto služebního řádu.
HLAVA III
SMLUVNÍ ZAMĚSTNANCI
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 100
Pro účely tohoto služebního řádu se „smluvními zaměstnanci“ rozumí zaměstnanci, jimž nebylo přiděleno pracovní místo uvedené na seznamu pracovních míst připojeném k rozpočtu agentury a kteří byli přijati za účelem plnění pracovních úkolů na plný nebo částečný úvazek.
Článek 101
1. Smluvní zaměstnanci jsou placeni z celkových položek určených pro tento účel v rozpočtu agentury.
2. Řídící výbor přijme konkrétní ustanovení o použití nezbytného počtu smluvních zaměstnanců v rámci společné akce 2004/551/SZBP.
3. Agentura vypracuje v rámci rozpočtového postupu orientační roční výhledy týkající se využití smluvních zaměstnanců v jednotlivých funkčních skupinách.
Článek 102
1. Smluvní zaměstnanci jsou rozděleni do čtyř funkčních skupin podle úkolů, které se mají plnit. Každá funkční skupina se dále dělí na třídy a stupně.
2. V následující tabulce jsou uvedeny jednotlivé druhy povinností a odpovídající funkční skupiny:
Funkční skupina
Třídy
Povinnosti
IV
13 až 18
Administrativní, poradenské, jazykové a rovnocenné odborné úkoly vykonávané pod dohledem dočasných zaměstnanců.
III
8 až 12
Provádění výkonných rozhodnutí, příprava návrhů, účetnictví a jiné rovnocenné odborné úkoly vykonávané pod dohledem dočasných zaměstnanců.
II
4 až 7
Kancelářské a sekretářské úkoly, řízení chodu kanceláře a jiné rovnocenné úkoly vykonávané pod dohledem dočasných zaměstnanců.
I
1 až 3
Manuální a administrativní úkoly na podporu služby vykonávané pod dohledem dočasných zaměstnanců.
3. Na základě této tabulky agentura vymezí pravomoci náležející jednotlivým druhům povinností.
4. Obdobně se použije článek 6.
KAPITOLA 2
Práva a povinnosti
Článek 103
Obdobně se použijí články 10 až 34.
KAPITOLA 3
Podmínky uzavření pracovního poměru
Článek 104
1. Výběr smluvních zaměstnanců probíhá na co nejširším geografickém základě z řad občanů zúčastněných členských států a bez ohledu na rasový nebo etnický původ, politické, filozofické nebo náboženské přesvědčení, věk nebo postižení, pohlaví nebo sexuální orientaci a nezávisle na jejich stavu nebo rodinné situaci.
2. Podmínkou pro přijetí smluvních zaměstnanců je minimálně:
a)
ve funkční skupině I - úspěšně ukončené povinné vzdělání;
b)
ve funkčních skupinách II a III:
i)
úroveň pomaturitního vzdělání doložená diplomem, nebo
ii)
úroveň středoškolského vzdělání doložená diplomem, která umožňuje pokračovat v pomaturitním vzdělání, a příslušná odborná praxe v délce nejméně tří let, nebo
iii)
pokud je to v zájmu dané služby, odborné vzdělání nebo odborná praxe rovnocenné úrovně;
c)
ve funkční skupině IV:
i)
úroveň vzdělání, která odpovídá ukončenému, nejméně tříletému vysokoškolskému studiu doloženému diplomem, nebo
ii)
pokud je to v zájmu dané služby, odborné vzdělání rovnocenné úrovně.
3. Smluvní zaměstnanec může být přijat do pracovního poměru pouze tehdy, pokud:
a)
je občanem jednoho z členských států účastnících se činnosti agentury a má všechna občanská práva;
b)
splnil všechny povinnosti, jež mu ukládají právní předpisy upravující vojenskou službu;
c)
předloží příslušná doporučení týkající se jeho povahových rysů a dokazující, že je vhodnou osobou pro plnění daných povinností;
d)
je fyzicky schopen plnit své povinnosti; a
e)
prokáže důkladnou znalost jednoho z jazyků Evropské unie a uspokojivou znalost dalšího jazyka Evropské unie, která je dostačující pro plnění jeho povinností.
4. V případě první pracovní smlouvy může OPUS upustit od požadavku, aby dotyčná osoba předložila listinné důkazy, že splňuje podmínky uvedené v odstavcích 2 a 3 písmenech a), b) a c), pokud je přijímán nejdéle na dobu tří měsíců.
5. Řídící výbor přijme konkrétní ustanovení o postupech pro přijímání nezbytného počtu smluvních zaměstnanců v rámci společné akce 2004/551/SZBP.
Článek 105
Před uzavřením pracovního poměru se smluvní zaměstnanec podrobí lékařskému vyšetření u lékaře schváleného agenturou, aby agentura měla jistotu, že splňuje požadavky čl. 104 odst. 3 písm. d).
Obdobně se použije článek 37.
Článek 106
1. Smluvní zaměstnanec, jehož pracovní smlouva je uzavřena na dobu nejméně jednoho roku, má zkušební dobu prvních šest měsíců svého pracovního poměru, pokud je ve funkční skupině I, a prvních devět měsíců, pokud je v ostatních funkčních skupinách.
2. Nemůže-li smluvní zaměstnanec plnit své povinnosti během zkušební doby z důvodu nemoci nebo úrazu po dobu jednoho nebo více měsíců, OPUS může jeho zkušební dobu o odpovídající časový úsek prodloužit.
3. Nejméně jeden měsíc před uplynutím zkušební doby se vypracuje zpráva o způsobilosti smluvního zaměstnance plnit povinnosti související s jeho pracovním místem a rovněž o jeho chování a výkonnosti ve službě. Tato zpráva se sdělí dotyčné osobě, která má právo předložit písemné připomínky. Smluvní zaměstnanec, jenž nedosáhl pracovních výsledků dostatečných pro udržení svého pracovního místa, je propuštěn. Ve výjimečných případech však OPUS může zkušební dobu prodloužit nejdéle o šest měsíců a smluvního zaměstnance případně přidělit do jiného oddělení.
4. Zpráva o smluvním zaměstnanci ve zkušební době může být vypracována kdykoliv během zkušební doby, pokud jsou jeho pracovní výsledky zjevně nedostatečné. Tato zpráva se sdělí dotyčné osobě, která má právo předložit písemné připomínky. Na základě této zprávy může OPUS rozhodnout, že smluvního zaměstnance propustí před uplynutím zkušební doby a dá mu měsíční výpověď.
5. Propuštěný smluvní zaměstnanec má nárok na náhradu ve výši jedné třetiny svého základního platu za každý ukončený měsíc zkušební doby.
Článek 107
Pracovní smlouvy smluvních zaměstnanců mohou být uzavírány na dobu určitou v délce nejméně tří měsíců a nejvíce čtyř let. Mohou být prodlouženy pouze jednou na dobu určitou v délce nejvýše pěti let. Původní smlouva a první prodloužení musejí být celkového trvání nejméně šest měsíců u funkční skupiny I a nejméně devět měsíců u ostatních funkčních skupin.
Článek 108
1. Smluvní zaměstnanci mohou být přijati pouze
i)
ve třídách 13, 14 nebo 16 v případě funkční skupiny IV,
ii)
ve třídách 8, 9 nebo 10 v případě funkční skupiny III,
iii)
ve třídách 4 nebo 5 v případě funkční skupiny II,
iv)
ve třídě 1 v případě funkční skupiny I.
Při zařazení těchto smluvních zaměstnanců v rámci jednotlivých funkčních skupin se vezme v úvahu kvalifikace a praxe dotyčných osob. Za účelem zohlednění specifických požadavků agentury lze vzít v úvahu rovněž stávající podmínky na trhu práce v Evropské unii. V rámci své příslušné třídy se smluvní zaměstnanci přijímají v prvním stupni.
2. Pokud je smluvní zaměstnanec přeřazen v rámci funkční skupiny na nové pracovní místo, nesmí být zařazen do nižší třídy nebo stupně než do kterých byl zařazen na bývalém pracovním místě.
Pokud je smluvní zaměstnanec přeřazen do vyšší funkční skupiny, je zařazen do takové třídy a takového stupně, aby jeho odměna byla přinejmenším stejná jako odměna, na niž měl nárok podle předchozí smlouvy.
Článek 109
1. Pro smluvní zaměstnance přijaté nejméně na dobu jednoho roku se obdobně použije článek 40 první pododstavec.
2. Smluvní zaměstnanec, který byl ve své třídě zařazen do určitého stupně po dobu dvou let, automaticky přechází v dané třídě do vyššího stupně.
3. O zařazení do následující vyšší třídy v téže funkční skupině rozhoduje v případě smluvních zaměstnanců agentura. Provádí se tak, že tito smluvní zaměstnanci jsou zařazeni do prvního stupně následující vyšší třídy. Tento postup do vyšší třídy se uskuteční výhradně na základě výběru z řad smluvních zaměstnanců, kteří mají nejméně tříletou smlouvu a byli zařazeni ve své třídě nejméně po dobu dvou let, a to po posouzení poměrných zásluh daných smluvních zaměstnanců způsobilých pro postup do vyšší třídy a po posouzení zpráv týkajících se těchto zaměstnanců. Při posuzování poměrných zásluh přihlíží OPUS zejména ke zprávám o smluvních zaměstnancích, používání jazyků při plnění povinností jiných než je jazyk, u nějž doložili důkladnou znalost podle čl. 104 odst. 3 písm. e), popřípadě rovněž k rozsahu úkolů, za něž nesou odpovědnost.
4. Smluvní zaměstnanec může být přeřazen do vyšší funkční skupiny pouze na základě účasti ve všeobecném výběrovém řízení.
KAPITOLA 4
Pracovní podmínky
Článek 110
Obdobně se použijí články 41 až 57.
KAPITOLA 5
Odměňovaní a náhrada výdajů
Článek 111
Obdobně se použijí články 58 až 66, s výhradou změn uvedených v článcích 112 a 113.
Článek 112
Základní platy se určují na základě stejného rozpětí jako je rozpětí uvedené v článku 93 PŘOZ ES.
Článek 113
Bez ohledu na čl. 63 odst. 3 činí příspěvek na zařízení stanovený v odstavci 1 a příspěvek na znovuusídlení stanovený v odstavci 2 uvedeného článku nejméně:
-
734,76 EUR v případě smluvního zaměstnance, který má nárok na příspěvek na domácnost; a
-
435,62 EUR v případě smluvního zaměstnance, který nemá nárok na příspěvek na domácnost.
KAPITOLA 6
Oddíl A
Dávky sociálního zabezpečení
Článek 114
Obdobně se použijí články 67 až 69. Čl. 67 odst. 4 a 5 se však nepoužijí v případě smluvního zaměstnance, který působil ve službách agentury do věku 63 let, pokud nebyl zaměstnán jako smluvní zaměstnanec na dobu delší než tři roky.
Článek 115
1. Bývalý smluvní zaměstnanec, který se po ukončení služby v agentuře stane nezaměstnaným a
a)
který od agentury nepobírá invalidní dávku,
b)
jehož služba nekončí odstoupením z funkce nebo zrušením smlouvy z kázeňských důvodů,
c)
který vykonává službu nejméně po dobu šesti měsíců,
d)
který má bydliště v některém členském státu EU,
má nárok na měsíční příspěvek v nezaměstnanosti za níže uvedených podmínek.
Pokud má nárok na dávky v nezaměstnanosti v rámci vnitrostátního systému, je povinen tuto skutečnost agentuře ohlásit. V těchto případech se částka uvedených dávek odečte od příspěvku vypláceného podle odstavce 3.
2. Aby bývalý smluvní zaměstnanec mohl pobírat příspěvek v nezaměstnanosti, musí
a)
být na vlastní žádost zaregistrován jako uchazeč o zaměstnání u úřadů práce členského státu EU, v němž se usadil;
b)
splnit povinnosti stanovené právními předpisy daného členského státu EU pro osoby pobírající podle těchto předpisů dávky v nezaměstnanosti;
c)
každý měsíc předložit agentuře potvrzení, které vystaví příslušný vnitrostátní úřad práce a které bude uvádět, zda splnil nebo nesplnil povinnosti a podmínky uvedené v písmenech a) a b).
Agentura může příspěvek poskytnout nebo zachovat i tehdy, kdy vnitrostátní povinnosti uvedené v písmeni b) nebyly splněny, a to v případě nemoci, úrazu, mateřství, invalidity nebo určité situace uznané za podobnou těmto případům nebo pokud vnitrostátní orgán, kterému přísluší plnit tyto povinnosti, povolil výjimku.
Řídící výbor vypracuje ustanovení, která považuje za nezbytná pro používání tohoto článku.
3. Příspěvek v nezaměstnanosti se stanoví podle základního platu, kterého bývalý smluvní zaměstnanec dosáhl v době ukončení služby. Příspěvek se stanoví ve výši:
a)
60 % základního platu po dobu prvních dvanácti měsíců,
b)
45 % základního platu po dobu třináctého až dvacátého čtvrtého měsíce,
c)
30 % základního platu po dobu dvacátého pátého až třicátého šestého měsíce.
S výjimkou počátečního šestiměsíčního období, v němž lze použít dále uvedenou nižší hranici, avšak nikoli horní hranici, částky takto vypočtené nesmí být nižší než 878,64 EUR a vyšší než 1 757,28 EUR. Tyto hranice se upraví stejným způsobem jako platové rozpětí stanovené v článku 66 služebního řádu ES, podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v článku 65 uvedeného řádu.
4. Doba, po kterou lze bývalému smluvnímu zaměstnanci vyplácet příspěvek v nezaměstnanosti, nesmí být delší než 36 měsíců ode dne ukončení služby a v žádném případě nesmí být delší než jedna třetina skutečné délky odpracované služby. Pokud však během této doby bývalý smluvní zaměstnanec přestane splňovat podmínky stanovené v odstavcích 1 a 2, vyplácení příspěvku v nezaměstnanosti se pozastaví. Vyplácení se obnoví za předpokladu, že bývalý smluvní zaměstnanec ještě před uplynutím uvedené doby opět začne splňovat dané podmínky a že nemá nárok na vnitrostátní dávku v nezaměstnanosti.
5. Bývalý smluvní zaměstnanec, který může pobírat příspěvek v nezaměstnanosti, má nárok na rodinné přídavky podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v článku 67 služebního řádu ES. Příspěvek na domácnost se vypočte na základě příspěvku v nezaměstnanosti podle podmínek stanovených v článku 1 přílohy V.
Dotyčná osoba je povinna ohlásit všechny příspěvky téhož druhu vyplácené z jiných zdrojů jí nebo jejímu manželovi nebo manželce; tyto příspěvky se odečtou od příspěvků, jež mají být vypláceny podle tohoto článku.
Bývalý smluvní zaměstnanec, který může pobírat příspěvek v nezaměstnanosti, má podle článku 67, který se použije obdobně, nárok na pojištění proti nemoci, aniž by musel platit jakékoli pojistné.
6. Příspěvek v nezaměstnanosti a rodinné přídavky se vyplácejí v eurech ze zvláštního fondu nezaměstnanosti. Nepoužije se žádný opravný koeficient.
7. Smluvní zaměstnanci přispívají jednou třetinou na financování systému pojištění pro případ nezaměstnanosti. Tento příspěvek je stanoven ve výši 0,81 % základního platu dotyčného osoby po odečtení standardního příspěvku ve výši 798,77 EUR a bez přihlédnutí k opravným koeficientům, jako jsou koeficienty stanovené v článku 64 služebního řádu ES. Příspěvek se každý měsíc sráží z platu dotyčné osoby a spolu se zbývajícími dvěma třetinami placenými agenturou se odvádí do zvláštního fondu nezaměstnanosti zřízeného podle článku 28a PŘOZ ES. Výši příspěvku přezkoumá a dle potřeby upraví Rada po uplynutí šesti let s ohledem na riziko nezaměstnanosti smluvních zaměstnanců agentury.
8. Příspěvky v nezaměstnanosti vyplácené bývalým smluvním zaměstnancům, kteří jsou nezaměstnaní, se řídí stejnými prvidly jako jsou pravidla stanovená v nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68.
9. Vnitrostátní úřady působící v oblasti zaměstnanosti a nezaměstnanosti s agenturou účinně spolupracují v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy s cílem zajistit řádné používání tohoto článku.
10. Pro tento článek se použijí pravidla přijatá na základě čl. 70 odst. 10, aniž jsou dotčena ustanovení tohoto článku druhého odstavce třetího pododstavce.
Článek 116
Články 71 a 72 se použijí obdobně.
Článek 117
Dary, půjčky nebo zálohy mohou být smluvním zaměstnancům poskytnuty v době trvání jejich pracovního poměru nebo po jeho ukončení, pokud v důsledku závažného dlouhodobého onemocnění nebo zdravotního postižení nebo úrazu, k nimž došlo během jejich pracovního poměru, není smluvní zaměstnanec schopen práce a doloží, že proti dané nemoci nebo úrazu není pojištěn v rámci jiného systému sociálního zabezpečení.
Oddíl B
Pojištění proti riziku invalidity a smrti
Článek 118
Smluvní zaměstnanci jsou pojištěni v souladu s následujícími ustanoveními proti riziku smrti nebo invalidity, jež by nastaly v době trvání jejich pracovního poměru.
Platby a dávky stanovené v tomto oddíle se pozastaví, pokud se podle tohoto služebního řádu pozastaví vyplácení odměny, kterou zaměstnanec dané kategorie pobírá z titulu svého zaměstnání.
Článek 119
Pokud lékařská prohlídka uskutečněná před přijetím smluvního zaměstnance do pracovního poměru ukáže, že trpí nemocí nebo invaliditou, OPUS může s ohledem na rizika vyplývající z dané nemoci nebo invalidity rozhodnout, že mu poskytne zaručené dávky v případě invalidity nebo smrti až po uplynutí pěti let ode dne, kdy s agenturou uzavřel pracovní poměr.
Smluvní zaměstnanec se může proti tomuto rozhodnutí odvolat k výboru pro otázky invalidity stanovené v článku 75 tohoto služebního řádu.
Článek 120
1. Smluvní zaměstnanec, který je plně invalidní a který je z toho důvodu nucen pozastavit svůj pracovní poměr s agenturou, má po dobu trvání invalidity nárok na invalidní dávku, jejíž výše je stanovena následujícím způsobem.
Pokud smluvní zaměstnanec pobírající invalidní dávku dosáhne věku 65 let, použijí se obecná pravidla pro odstupné. Základem pro výpočet výše odstupného je plat odpovídající dané třídě a stupni, do nichž byl smluvní zaměstnanec zařazen v době, kdy se stal invalidním.
2. Invalidní dávka představuje 70 % konečného základního platu smluvního zaměstnance. Nesmí však být nižší než základní měsíční plat smluvního zaměstnance ve funkční skupině I, třídě 1, stupni 1. Invalidní dávka je podmíněna placením pojistného do systému důchodového zabezpečení, vypočítaného na základě této dávky.
3. Pokud je invalidita smluvního zaměstnance následkem úrazu, k němuž došlo během plnění povinností nebo v souvislosti s tímto plněním, následkem nemoci z povolání, veřejného odvážného činu nebo vystavení nebezpečí života a zdraví za účelem záchrany jiného člověka, nesmí být invalidní dávka nižší než 120 % základního měsíčního platu smluvního zaměstnance funkční skupiny I, třídy 1, stupně 1. V těchto případech je pojistné na důchodové pojištění hrazeno z rozpočtu bývalého zaměstnavatele.
4. V případě invalidity, kterou si smluvní zaměstnanec způsobil úmyslně, může OPUS rozhodnout, že se zaměstnanci vyplatí pouze jednorázový příspěvek stanovený v článku 128.
5. Osoby oprávněné pobírat invalidní dávku mají rovněž nárok na rodinné přídavky stanovené v souladu s čl. 59 odst. 3 podle přílohy V; příspěvek na domácnost se určí na základě dávky příjemce.
Článek 121
1. Invaliditu stanoví výbor pro otázky invalidity uvedený v článku 75.
2. Nárok na invalidní dávku vzniká prvním dnem po ukončení pracovního poměru smluvního zaměstnance podle článků 95 a 96, které se použijí obdobně.
3. Agentura může požadovat pravidelné prohlídky příjemce invalidní dávky za účelem zjištění, zda stále splňuje podmínky pro vyplácení této dávky. Pokud výbor pro otázky invalidity zjistí, že tyto podmínky již nejsou splňovány, smluvní zaměstnanec se znovu ujme svých služebních povinností v agentuře, pokud jeho smlouva ještě neskončila.
Jestliže se však ukáže, že je nemožné dotyčnou osobu zaměstnat ve službách agentury, smlouva může být ukončena pod podmínkou vyplacení částky ve výši odměny, která by byla vyplacena během výpovědní doby, popřípadě rovněž náhrady za ukončení pracovního poměru podle článku 95. Použije se také článek 128.
Článek 122
1. Oprávněné osoby po zemřelém smluvním zaměstnanci určené podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v kapitole 3 přílohy VI mají nárok na pozůstalostní důchod podle článků 123 až 126.
2. V případě smrti bývalého smluvního zaměstnance pobírajícího invalidní dávku mají oprávněné osoby po zemřelém bývalém smluvním zaměstnanci podle definice v kapitole 3 přílohy VI nárok na pozůstalostní důchod podle ustanovení uvedené přílohy.
3. Pokud místo pobytu smluvního zaměstnance nebo bývalého smluvního zaměstnance pobírajícího invalidní dávku není známo po dobu delší než jeden rok, pak se pro jeho manžela nebo manželku a osoby uznané za osoby jím vyživované stanoví prozatímní důchody podle stejných pravidel jako jsou pravidla stanovená v kapitolách 5 a 6 přílohy VIII služebního řádu ES.
Článek 123
Nárok na pobírání důchodu vzniká prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž došlo k úmrtí, popřípadě prvním dnem měsíce následujícího po době, během níž pozůstalý manžel nebo manželka, sirotci nebo vyživované osoby pobírají po zemřelém jeho služební požitky podle čl. 59 odst. 8.
Článek 124
Pozůstalý manžel nebo manželka smluvního zaměstnance má nárok na pozůstalostní důchod v souladu s kapitolou 3 přílohy VI. Tento důchod nesmí být nižší než 35 % konečného základního měsíčního platu pobíraného smluvním zaměstnancem ani nižší než základní měsíční plat smluvního zaměstnance ve funkční skupině I, třídě 1, stupni 1.
Osoba pobírající pozůstalostní důchod má za podmínek stanovených v příloze V nárok na rodinné přídavky uvedené v čl. 59 odst. 3. Příspěvek na nezaopatřené dítě se však rovná dvojnásobku částky příspěvku stanoveného v čl. 59 odst. 3 písm. b).
Článek 125
1. Jestliže smluvní zaměstnanec nebo bývalý smluvní zaměstnanec pobírající invalidní dávku zemře a nezůstane po něm manžel nebo manželka oprávněný(á) pobírat pozůstalostní důchod, děti považované za osoby jím vyživované mají nárok na sirotčí důchod podle článku 81, který se použije obdobně.
2. Stejný nárok mají děti splňující uvedené podmínky v případě smrti nebo nového sňatku manžela nebo manželky, který má nárok na pozůstalostní důchod.
3. Pokud smluvní zaměstnanec nebo bývalý smluvní zaměstnanec pobírající invalidní dávku zemře, avšak nejsou splněny podmínky uvedené v odstavci 1, použijí se obdobně ustanovení čl. 81 odst. 3.
4. Sirotčí důchod osoby považované za nezaopatřené dítě podle definice v čl. 2 odst. 4 přílohy V nesmí být vyšší než dvojnásobek příspěvku na nezaopatřené dítě. Nárok na důchod však zanikne, pokud má podle příslušných vnitrostátních předpisů vyživovací povinnost třetí strana.
5. Sirotčí důchod se nevyplácí, pokud zemře pokrevní rodič, kterého nahradil osvojitel.
6. Sirotci mají nárok na příspěvek na vzdělání v souladu s článkem 3 přílohy V.
Článek 126
V případě rozvodu nebo existuje-li více než jedna kategorie pozůstalých oprávněných pobírat pozůstalostní důchod, se tento důchod poměrně rozděluje způsobem stanoveným v kapitole 3 přílohy VI.
Článek 127
Obdobně se použijí články 83 a 84.
Oddíl C
Odstupné
Článek 128
Při odchodu ze služby má smluvní zaměstnanec právo na vyplacení odstupného nebo převod pojistně-matematické protihodnoty jeho nároku na starobní důchod v souladu s článkem 1 přílohy VI.
Článek 129
1. Jestliže smluvní zaměstnanec využil možnost stanovenou v článku 131, odstupné tohoto smluvního zaměstnance se s ohledem na období, v němž byly částky čerpány, úměrně sníží.
2. Předchozí odstavec se nepoužije v případě smluvního zaměstnance, který do tří měsíců ode dne, kdy se na něj začne vztahovat tento služební řád, požádá o povolení, aby směl doplatit tyto částky, včetně složeného úroku s roční sazbou ve výši 3,5 %, které mohou být přezkoumány postupem podle článku 87.
Oddíl D
Financování systému invalidního a životního pojištění a systému důchodového zabezpečení
Článek 130
Obdobně se použijí články 88 a 89 tohoto služebního řádu.
Článek 131
V souladu s podmínkami, které agentura stanoví, může smluvní zaměstnanec agenturu požádat, aby prováděla platbu všech částek, které je povinen hradit za účelem získání nebo zachování nároku na důchod, za účelem pojištění pro případ nezaměstnanosti, invalidního pojištění, životního pojištění a nemocenského pojištění v zemi, kde byl naposledy účasten těchto systémů pojištění. Agentura může rovněž rozhodnout, že bude provádět všechny platby, které musí hradit smluvní zaměstnanec za účelem získání nebo zachování nároku na důchod v jeho zemi původu, a to i v případě, že o to smluvní zaměstnanec nepožádá. V takovém případě musí agentura své rozhodnutí řádně odůvodnit. V době, kdy se odvádí toto pojistné, nesmí smluvní zaměstnanec využívat systému nemocenského pojištění agentury. Kromě toho se v době, během níž se toto pojistné platí, nevztahuje na smluvního zaměstnance pojistné krytí v rámci systému životního a invalidního pojištění agentury a tomuto zaměstnanci nevznikají nároky ze systému pojištění pro případ nezaměstnanosti a systému důchodového zabezpečení, které fungují v rámci agentury.
Skutečná doba úhrady těchto plateb nesmí být u žádného smluvního zaměstnance delší než 6 měsíců. Agentura však může rozhodnout, že tuto dobu prodlouží na jeden rok. Platby se hradí z rozpočtu agentury. Platby určené k získání nebo zachování nároku na důchod nesmí být vyšší než dvojnásobek částky stanovené v článku 89.
Oddíl E
Vypořádání nároků smluvních zaměstnanců
Článek 132
Systém invalidních důchodů nebo systém pozůstalostních důchodů jsou stanoveny v článcích 19 až 23 přílohy VI.
Oddíl F
Výplata dávek
Článek 133
1. Obdobně se použijí články 83 a 84 tohoto služebního řádu, jakož i článek 29 přílohy VI.
2. Všechny částky, jež má smluvní zaměstnanec uhradit agentuře v rámci tohoto systému pojištění ke dni výplaty dávek, se srazí z částky jeho dávky nebo dávek, které mají být vyplaceny oprávněným osobám. Srážka může být rozložena do několika měsíců.
Oddíl G
Převzetí práv ve prospěch agentury
Článek 134
Ustanovení článku 93 se použijí obdobně ve prospěch agentury.
KAPITOLA 7
Vrácení neoprávněné platby
Článek 135
Ustanovení článku 94 se použijí obdobně.
KAPITOLA 8
Ukončení pracovního poměru
Článek 136
U smluvních zaměstnanců se použijí obdobně články 95 až 99.
V případě disciplinárního řízení proti smluvnímu zaměstnanci se disciplinární komise uvedená v článku 142 setká se dvěma dalšími zaměstnanci ze stejné funkční skupiny a třídy, do níž je zařazen dotyčný smluvní zaměstnanec. Tito dva další zaměstnanci jsou jmenováni podle postupu ad hoc, na němž se dohodne OPUS a výbor zaměstnanců.
HLAVA IV
ZASTOUPENÍ ZAMĚSTNANCŮ
Článek 137
1. Podle pravidel stanovených řídícím výborem se ustaví výbor zaměstnanců.
2. Výbor zaměstnanců zastupuje zájmy zaměstnanců vůči agentuře a zajišťuje trvalý kontakt mezi agenturou a zaměstnanci. Přispívá k hladkému fungování služby tím, že poskytuje mechanismus pro vyjadřování názorů zaměstnanců.
Upozorňuje příslušné orgány agentury na všechny potíže, které mají obecný dopad z hlediska výkladu a používání tohoto služebního řádu. Je možné s ním potíže tohoto druhu konzultovat.
Výbor zaměstnanců předkládá příslušným orgánům agentury návrhy týkající se organizace a chodu služby, jakož i návrhy na zlepšení pracovních podmínek zaměstnanců nebo všeobecných životních podmínek.
Výbor zaměstnanců se podílí na řízení orgánů sociální péče vytvořených agenturou v zájmu jejích zaměstnanců, jakož i na dohledu nad těmito orgány. Se souhlasem agentury může tyto sociální služby zřizovat.
HLAVA V
DISCIPLINÁRNÍ ŘÍZENÍ
Oddíl A
Obecná ustanovení
Článek 138
1. Pokud zaměstnanec nebo bývalý zaměstnanec neplní svoje povinnosti vyplývající z tohoto služebního řádu, ať již úmyslně, nebo z nedbalosti, vztahují se na něj disciplinární opatření.
2. Pokud OPUS získá důkazy o neplnění povinností ve smyslu odstavce 1, může zahájit správní vyšetřování, aby ověřil, zda k tomuto neplnění došlo.
Článek 139
1. Vždy, když interní vyšetřování ukáže případnou osobní účast zaměstnance nebo bývalého zaměstnance, je o této skutečnosti daná osoba urychleně informována, za předpokladu, že tento postup nemůže poškodit vyšetřování. V žádném případě nelze činit závěry se jmenovitým uvedením zaměstnance po ukončení vyšetřování, aniž by dotyčný zaměstnanec dostal možnost vyjádřit se ke skutečnostem, jež se ho týkají. V závěrech je toto vyjádření uvedeno.
2. V případech vyžadujících absolutní utajení pro účely vyšetřování a použití vyšetřovacích postupů spadajících do působnosti vnitrostátního soudního orgánu lze se souhlasem OPUS odložit splnění povinnosti vyzvat zaměstnance, aby se k dané věci vyjádřil. V těchto případech nelze zahájit disciplinární řízení dříve než zaměstnanec dostal možnost se vyjádřit.
3. Pokud po interním vyšetřování nejsou k dispozici žádné důkazy proti zaměstnanci, proti němuž byla vznesena nepodložená obvinění, dotyčné vyšetřování se uzavře, aniž by byly činěny další kroky, a to na základě rozhodnutí vedoucího agentury, který o tom písemně informuje dotyčného zaměstnance. Zaměstnanec může požádat, aby uvedené rozhodnutí bylo založeno do jeho osobního spisu.
4. OPUS informuje dotyčnou osobu o ukončení vyšetřování a sdělí jí závěry vyšetřovací zprávy a na její žádost a s výhradou ochrany oprávněných zájmů třetích stran rovněž všechny doklady mající přímou souvislost s nepodloženým obviněním vzneseným proti této osobě.
Článek 140
Na základě vyšetřovací zprávy, po oznámení informujícím dotyčného zaměstnance o všech důkazech ve spisech a po vyslechnutí dotyčného zaměstnance může OPUS:
a)
rozhodnout, že proti zaměstnanci nebyly nalezeny žádné důkazy, o čemž musí být písemně informován; nebo
b)
rozhodnout, že ačkoliv nastal případ neplnění povinností nebo se zdá, že tento případ nastal, neuloží se žádná disciplinární opatření a daný zaměstnanec je případně napomenut, nebo
c)
v případě neplnění povinností ve smyslu článku 138:
i)
rozhodnout o zahájení disciplinárního řízení stanoveného v oddíle D této hlavy, nebo
ii)
rozhodnout o zahájení disciplinárního řízení před disciplinární komisí.
Článek 141
Zaměstnance, jenž z objektivních důvodů nemůže být vyslechnut podle ustanovení této hlavy, lze vyzvat k poskytnutí písemného vyjádření nebo jej může zastoupit osoba jím zvolená.
Oddíl B
Disciplinární komise
Článek 142
1. Agentura zřídí disciplinární komisi. V disciplinární komisi je zastoupen nejméně jeden člen vybraný z řad zaměstnanců Rady Evropské unie, který může být jejím předsedou.
2. Disciplinární komisi tvoří předseda a čtyři řádní členové, kteří mohou být nahrazeni náhradníky a z nichž nejméně jeden člen je ve stejné funkční skupině jako zaměstnanec, s nímž probíhá disciplinární řízení.
Článek 143
1. OPUS a výbor zaměstnanců podle článku 137 jmenují současně po dvou členech a dvou náhradnících.
2. Předsedu a náhradníka předsedy jmenuje OPUS.
3. Předseda, členové a náhradníci jsou jmenováni na dobu tří let. Agentura však může pro členy a náhradníky stanovit kratší dobu, nejméně však jeden rok.
4. Dotyčný zaměstnanec má právo odmítnout jednoho ze členů disciplinární komise do pěti dnů od jejího vytvoření. Také agentura má právo odmítnout jednoho ze členů disciplinární komise.
Ve stejné lhůtě mohou členové disciplinární komise požádat z oprávněných důvodů o uvolnění z výkonu povinností a v případě střetu zájmů odstoupí.
Článek 144
Disciplinární komisi je nápomocen tajemník jmenovaný OPUS.
Článek 145
1. Předseda a členové disciplinární komise vykonávají své funkce naprosto nezávisle.
2. Porady a jednání disciplinární komise jsou tajné.
Oddíl C
Disciplinární opatření
Článek 146
1. OPUS může uložit některý z těchto postihů:
a)
písemné napomenutí;
b)
důtku;
c)
odklad zařazení do vyššího stupně na dobu od jednoho do dvaceti tří měsíců;
d)
zařazení do nižšího stupně;
e)
dočasné zařazení do nižší třídy na dobu od 15 dnů do jednoho roku;
f)
zařazení do nižší třídy v rámci stejné funkční skupiny;
g)
zařazení do nižší funkční skupiny, se zařazením do nižší třídy nebo se zachováním stejné třídy;
h)
odvolání z pracovního místa, popřípadě rovněž pozastavení vyplácení určité částky invalidní dávky po stanovenou dobu; účinky tohoto opatření se nedotknou vyživovaných osob dotyčných zaměstnanců. V případě takového snížení však příjem bývalého zaměstnance nesmí být nižší než částka životního minima odpovídající základnímu platu dočasného zaměstnance zařazeného do prvního stupně v třídě 1, se započtením všech případných rodinných přídavků.
2. Pokud zaměstnanec pobírá invalidní dávku, OPUS může rozhodnout, že po určitou dobu nebude část invalidní dávky vyplácet; účinky tohoto opatření se nedotknou vyživovaných osob dotyčných zaměstnanců. Příjem zaměstnance však nesmí být nižší než částka životního minima odpovídající základnímu platu dočasného zaměstnance zařazeného do prvního stupně v třídě 1, se započtením všech případných rodinných přídavků.
3. V případě jednoho pochybení lze uložit pouze jeden disciplinární postih.
Článek 147
Přísnost ukládaných disciplinárních postihů musí odpovídat závažnosti pochybení. Při stanovení závažnosti pochybení a při rozhodování o disciplinárním postihu, který má být uložen, se zejména vezme v úvahu:
a)
povaha pochybení a okolnosti, za jakých k němu došlo,
b)
míra, do jaké dané pochybení poškozuje bezúhonnost, pověst nebo zájmy agentury,
c)
míra, v jaké bylo dané pochybení způsobeno úmyslným jednáním nebo nedbalostí,
d)
důvody pochybení zaměstnance,
e)
třída a služební věk zaměstnance,
f)
míra osobní odpovědnosti zaměstnance,
g)
úroveň úkolů a povinností zaměstnance,
h)
skutečnost, zda pochybení má povahu opakovaného jednání nebo chování,
i)
chování zaměstnance v průběhu zaměstnání.
Oddíl D
Disciplinární řízení bez účasti disciplinární komise
Článek 148
OPUS může rozhodnout o postihu v podobě písemného napomenutí nebo důtky bez projednání s disciplinární komisí. Před přijetím tohoto opatření ze strany OPUS je dotyčný zaměstnanec vyslechnut.
Oddíl E
Disciplinární řízení před disciplinární komisí
Článek 149
1. OPUS předloží disciplinární komisi zprávu, v níž jasně uvede skutečnosti, které jsou předmětem stížnosti, popřípadě rovněž okolnosti, za nichž k nim došlo, včetně přitěžujících nebo polehčujících okolností.
2. Zpráva je sdělena dotyčnému zaměstnanci a předsedovi disciplinární komise, který ji dá na vědomí členům disciplinární komise.
Článek 150
1. Po obdržení zprávy má dotyčný zaměstnanec právo získat svůj úplný osobní spis a pořídit si kopie všech dokladů souvisejících s řízením, včetně zprošťujících důkazů.
2. Dotyčný zaměstnanec má nejméně 15 dnů ode dne doručení zprávy, kterým je zahájeno disciplinární řízení, na přípravu obhajoby.
3. Dotyčnému zaměstnanci může být nápomocna osoba, kterou si sám zvolí.
Článek 151
1. Pokud v přítomnosti předsedy disciplinární komise dotyčný zaměstnanec přizná pochybení na své straně a přijme bez výhrad zprávu uvedenou v článku 148 tohoto služebního řádu, OPUS může v souladu se zásadou proporcionality mezi povahou pochybení a zvažovaným postihem případ disciplinární komisi odejmout. Je-li případ disciplinární komisi odejmut, předseda ke zvažovanému postihu zaujme stanovisko.
2. Odchylně od článku 148 může OPUS v rámci tohoto postupu uložit jeden z postihů stanovených v čl. 146 odst. 1 písm. a) až d).
3. Před uznáním svého pochybení je dotyčný zaměstnanec poučen o možných důsledcích tohoto uznání.
Článek 152
Před první schůzí disciplinární komise uloží předseda jednomu z jejích členů úkol připravit všeobecnou zprávu o dané záležitosti a v tomto smyslu informuje ostatní členy disciplinární komise.
Článek 153
1. Dotyčný zaměstnanec je disciplinární komisí vyslechnut; v této souvislosti se může vyjádřit písemně nebo ústně, osobně nebo prostřednictvím zástupce. Může si povolat svědky.
2. Agenturu před disciplinární komisí zastupuje zaměstnanec, jehož tímto úkolem pověřil OPUS a který má práva rovnocenná právům dotyčného zaměstnance.
Článek 154
1. Pokud se disciplinární komise nedomnívá, že má dostatečně jasné informace o skutečnostech, které jsou předmětem stížnosti, nebo o okolnostech, za kterých k nim došlo, nařídí vyšetřování, při němž každá strana může předložit své argumenty a reagovat na argumenty druhé strany.
2. Předseda nebo člen disciplinární komise provádí vyšetřování jménem disciplinární komise. Za účelem vyšetřování může disciplinární komise požádat o jakékoliv doklady týkající se projednávané záležitosti. Agentura těmto žádostem vyhoví, a to ve lhůtě případně stanovené disciplinární komisí. Je-li žádost určena dotyčnému zaměstnanci, vezme se v úvahu jeho případné odmítnutí této žádosti vyhovět.
Článek 155
Po posouzení předložených dokladů a s přihlédnutím k ústnímu nebo písemnému vyjádření, jakož i k výsledkům provedeného vyšetřování disciplinární komise přijme většinovým hlasováním odůvodněné stanovisko ohledně toho, zda skutečnosti, které jsou předmětem stížnosti, byly prokázány a zda na základě těchto skutečností má být uložen postih. Toto stanovisko podepíší všichni členové disciplinární komise. Každý člen může ke stanovisku připojit odchylný názor. Disciplinární komise předá stanovisko OPUS a dotyčnému zaměstnanci do dvou měsíců od obdržení zprávy OPUS za předpokladu, že tato lhůta je přiměřená vzhledem ke složitosti daného případu. Jestliže bylo vyšetřování prováděno z podnětu disciplinární komise, lhůta činí čtyři měsíce, pokud jde o dobu přiměřenou vzhledem ke složitosti daného případu.
Článek 156
1. Předseda disciplinární komise nehlasuje o projednávaných záležitostech, s výjimkou procesních otázek nebo při rovnosti hlasů.
2. Předseda zajistí, aby rozhodnutí disciplinární komise byla prováděna a všem členům komise poskytne všechny informace a doklady týkající se daného případu.
Článek 157
Tajemník provádí zápis ze schůzí disciplinární komise. Zápis podepíší svědci na důkaz svého svědectví.
Článek 158
1. Výdaje vzniklé v průběhu disciplinárního řízení z podnětu dotyčného zaměstnance, zejména odměna vyplacená osobě určené k tomu, aby byla zaměstnanci nápomocna nebo ho obhajovala, hradí zaměstnanec v případě, že výsledkem disciplinárního řízení je uložení jednoho z postihů stanovených v článku 146.
2. OPUS však může ve výjimečných případech rozhodnout jinak, pokud by zátěž dotyčného zaměstnance byla nepřiměřená.
Článek 159
1. Po vyslechnutí zaměstnance OPUS přijme rozhodnutí podle článků 146 a 147 do dvou měsíců od obdržení stanoviska disciplinární komise. Rozhodnutí musí být odůvodněno.
2. Jestliže OPUS rozhodne případ uzavřít bez uložení disciplinárního postihu, neprodleně o tom dotyčného zaměstnance písemně informuje. Dotyčný zaměstnanec může požádat, aby toto rozhodnutí bylo založeno do jeho osobního spisu.
Oddíl F
Odvolání z funkce
Článek 160
1. Pokud OPUS obviní zaměstnance ze závažného pochybení, ať již v důsledku neplnění profesních povinností nebo porušení zákona, může osobu obviněnou z tohoto pochybení neprodleně odvolat z funkce na určitou nebo neurčitou dobu.
2. OPUS toto rozhodnutí učiní po vyslechnutí dotyčného zaměstnance, s výjimkou mimořádných okolností.
Článek 161
1. V rozhodnutí o odvolání zaměstnance je uvedeno, zda během doby, kdy je odvolán z funkce, má zaměstnanec nadále dostávat odměnu v plné výši nebo jaká část odměny má být sražena. Částka vyplácená zaměstnanci však nesmí za žádných okolností být nižší než částka životního minima odpovídající základnímu platu dočasného zaměstnance zařazeného do prvního stupně v třídě 1, se započtením všech případných rodinných přídavků.
2. Situace zaměstnance odvolaného z funkce musí být s konečnou platností vyřešena do šesti měsíců ode dne, kdy odvolání nabývá účinku. Není-li toto rozhodnutí přijato do šesti měsíců, dotyčný zaměstnanec má právo opět pobírat odměnu v plné výši, s výhradou odstavce 3.
3. Po uplynutí šestiměsíční lhůty uvedené v odstavci 2 může být odměna nadále krácena, pokud je s dotyčným zaměstnancem vedeno trestní řízení v souvislosti se stejnými činy a pokud je v důsledku tohoto řízení ve vyšetřovací vazbě. V těchto případech nepobírá zaměstnanec odměnu v plné výši, dokud příslušný soud nenařídí jeho propuštění.
4. Částky, o něž byl plat podle odstavce 1 krácen, jsou zaměstnanci doplaceny, pokud konečné rozhodnutí ukládá disciplinární postih, jež není přísnější než písemné napomenutí, důtka nebo odklad zařazení do vyššího stupně, nebo pokud není uložen žádný disciplinární postih; není-li uložen žádný postih, částky jsou doplaceny se složenými úroky s úrokovou sazbou podle článku 87.
Oddíl G
Souběžné trestní stíhání
Článek 162
Pokud je zaměstnanec trestně stíhán pro stejné činy, konečné rozhodnutí se přijme až poté, co soud projednávající daný případ vynese konečný rozsudek.
Oddíl H
Závěrečná ustanovení
Článek 163
Zaměstnanec, jemuž byl uložen disciplinární postih jiný než odvolání z funkce, může po uplynutí tří let v případě písemného napomenutí či důtky nebo šesti let v případě ostatních postihů podat žádost, aby všechny údaje o těchto opatřeních byly z jeho osobního spisu vymazány. OPUS rozhodne, zda této žádosti vyhoví.
Článek 164
Pokud se objeví nová fakta podložená příslušnými důkazy, OPUS může disciplinární řízení obnovit z vlastního podnětu nebo na žádost dotyčného zaměstnance.
Článek 165
Pokud nebyly proti zaměstnanci předloženy důkazy podle článku 159, zaměstnanec má právo požadovat, aby byla zjednána náprava škody zajištěním vhodné publicity pro rozhodnutí OPUS.
Článek 166
Prováděcí pravidla pro tyto postupy přijme řídící výbor.
HLAVA VI
OPRAVNÉ PROSTŘEDKY
Článek 167
1. Každá osoba, na níž se vztahuje tento služební řád, může předložit OPUS žádost, aby vydal v její věci rozhodnutí. OPUS oznámí dotyčné osobě své odůvodněné rozhodnutí do čtyř měsíců ode dne podání žádosti. Neobdrží-li žadatel do konce uvedené doby žádnou odpověď na svoji žádost, má se za to, že rozhodnutí je implicitně zamítavé, proti čemuž lze podat stížnost v souladu s následujícím odstavcem.
2. Každá osoba, na níž se vztahuje tento služební řád, může podat OPUS stížnost proti opatření, které ji poškozuje, a to tehdy, kdy uvedený orgán přijal určité rozhodnutí nebo nepřijal opatření stanovené v tomto služebním řádu. Stížnost musí být podána do tří měsíců. Tato lhůta začíná běžet:
-
dnem zveřejnění rozhodnutí, jde-li o opatření obecné povahy;
-
dnem oznámení rozhodnutí dotyčné osobě, v každém případě však nejdéle dnem, kdy tato osoba obdržela oznámení, pokud se dané opatření dotýká konkrétní osoby; pokud však rozhodnutí dotýkající se konkrétní osoby rovněž obsahuje stížnost proti jiné osobě, lhůta začíná u této druhé osoby běžet dnem, kdy tato obdrží oznámení o uvedeném rozhodnutí, nejdéle však dnem zveřejnění;
-
dnem uplynutí lhůty stanovené pro odpověď, pokud se stížnost týká implicitního rozhodnutí zamítajícího žádost podle odstavce 1.
OPUS oznámí dotyčné osobě své odůvodněné rozhodnutí do čtyř měsíců od podání stížnosti. Pokud stěžovatel do konce uvedené doby neobdrží žádnou odpověď na danou stížnost, má se za to, že rozhodnutí je implicitně zamítavé, proti čemuž lze podat odvolání podle článku 169.
HLAVA VII
ODVOLACÍ KOMISE
Článek 168
1. Zřizuje se odvolací komise k uplatňování pravomoci ve sporech mezi agenturou a každou osobou, na níž se vztahuje tento služební řád.
2. Odvolací komisi tvoří čtyři soudci, které na dobu šesti let jmenuje Rada Evropské unie z řad kandidátů navržených zúčastněnými členskými státy po konzultaci se Soudním dvorem Evropských společenství. Do první odvolací komise jsou však dva soudci jmenováni na tři roky a dva soudci na šest let. Pokud odvolací komise nepřijme většinové rozhodnutí, rozhodující hlas má předseda.
3. Soudci zvolí ze svého středu předsedu odvolací komise na dobu tří let. Předseda může být zvolen opakovaně.
4. Každé tři roky dochází k částečné obměně soudců. Odcházející soudci mohou být znovu jmenováni.
5. Soudci odvolací komise jsou nezávislí. Nesmí být vázáni žádnými pokyny.
6. Soudci nemohou během svého mandátu vykonávat v agentuře jiné funkce.
7. Odvolací komise jmenuje svého tajemníka a stanoví pravidla upravující jeho službu.
Článek 169
1. Odvolání k odvolací komisi je právně přípustné pouze tehdy, pokud:
-
OPUS již dříve obdržel stížnost podle čl. 167 odst. 2 ve lhůtě stanovené v uvedeném článku a odstavci, a
-
stížnost byla zamítnuta výslovným rozhodnutím nebo implicitním rozhodnutím.
2. Odvolání podle odstavce 1 se podává do tří měsíců. Tato lhůta začíná:
-
dnem oznámení rozhodnutí přijatého k dané stížnosti;
-
dnem uplynutí lhůty stanovené pro odpověď, pokud jde o odvolání proti implicitnímu rozhodnutí zamítajícímu stížnost podle čl. 167 odst. 2; je-li však stížnost zamítnuta na základě výslovného rozhodnutí poté, co byla zamítnuta implicitním rozhodnutím, avšak před uplynutím lhůty pro podání odvolání, pak lhůta pro podání odvolání začíná běžet znovu.
3. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku může dotyčná osoba po předložení stížnosti OPUS podle čl. 167 odst. 2 neprodleně podat odvolání u odvolací komise, pokud je k tomuto odvolání přiložena žádost buď o odklad výkonu napadeného opatření, nebo o přijetí předběžných opatření. V tomto případě se hlavní řízení před odvolací komisí přeruší až do doby, kdy je přijato výslovné nebo implicitní rozhodnutí zamítající stížnost.
4. V rámci omezení a podmínek stanovených v jednacím řádu mohou být stranám nápomocny osoby, které si samy zvolí.
5. Odvolací komise stanoví svůj jednací řád, který musí schválit Rada Evropské unie se souhlasem Soudního dvora Evropských společenství. Odvolací komise může jednací řád pozměnit. Změny musí schválit Rada se souhlasem Soudního dvora.
6. Dokud nevstoupí v platnost jednací řád odvolací komise, použije se přiměřeně jednací řád Soudu prvního stupně Evropských společenství.
7. Odvolací komise rozhoduje o nákladech jednotlivých případů. S výhradou zvláštních ustanovení jednacího řádu musí náklady uhradit neúspěšná strana, pokud tak rozhodne odvolací komise.
HLAVA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 170
1. Ustanovení tohoto služebního řádu týkající se práv a povinností (články 10 až 34 a článek 103), podmínek přijetí do pracovního poměru (články 36, s výjimkou odst. 2 písm. a), až 40 a články 104 až 109, s výjimkou čl. 104 odst. 3 písm. a), pracovních podmínek (články 41 až 57 a článek 110), ukončení pracovního poměru (články 95 až 99 a článek 136) a disciplinárního řízení (články 138 až 166) mohou být v nezbytném rozsahu změněna řídícím výborem agentury postupem podle čl. 9 odst. 1 bodu 1.10 a čl. 11 odst. 3 bodu 3.1 společné akce 2004/551/SZBP. Všechny navržené změny se sdělí Radě. Tyto změny se považují za schválené, pokud se Rada do dvou měsíců kvalifikovanou většinou nerozhodne, že je upraví.
2. Změny ostatních ustanovení tohoto služebního řádu, zejména ustanovení týkajících se odměňování, příspěvků a dávek sociálního zabezpečení, přijímá Rada jednomyslně na návrh řídícího výboru.
Článek 171
Rada Evropské unie podle potřeby vyhodnotí a pozmění tento služební řád nebo přijme rozhodnutí o skončení jeho platnosti do tří let od vstupu tohoto služebního řádu v platnost nebo po vstupu v platnost Smlouvy o Ústavě pro Evropu, podle toho, co nastane dříve.
Článek 172
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 24. září 2004
DECISIÓN DEL CONSEJO
de 24 septiembre 2004
relativa al Estatuto del personal de la Agencia Europea de Defensa
(2004/676/CE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Vista la Acción común 2004/551/PESC del Consejo, de 12 de julio de 2004, relativa a la creación de la Agencia Europea de Defensa (1), y en particular el punto 3.1 del apartado 3 de su artículo 11,
DECIDE:
TÍTULO I
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 1
1. El presente Estatuto se aplicará al personal contratado por la Agencia Europea de Defensa (en lo sucesivo, «los agentes» y «la Agencia» respectivamente).
Estos agentes tendrán la consideración de:
-
agentes temporales
-
agentes contractuales.
2. A los efectos del presente Estatuto, la autoridad facultada para celebrar contratos (denominada en lo sucesivo «AFCC») se determinará de conformidad con las disposiciones pertinentes de la Acción Común 2004/551/PESC.
3. Toda referencia contenida en el presente régimen a personas de sexo masculino se entenderá como hecha igualmente a personas de sexo femenino, y a la inversa, salvo que el contexto indique claramente lo contrario.
TÍTULO II
AGENTES TEMPORALES
CAPÍTULO 1
Disposiciones generales
Artículo 2
A efectos del presente Estatuto, se entenderá por «agente temporal» el agente contratado para ocupar temporalmente un puesto de trabajo comprendido en la relación aneja al presupuesto de la Agencia.
Artículo 3
Los contratos de los agentes temporales no podrán tener una duración superior a cuatro años, aunque sí inferior a ésta. Dichos contratos podrán renovarse una sola vez por un periodo máximo de dos años, siempre y cuando la posibilidad de renovación esté contemplada en el contrato inicial, y en los límites establecidos en este contrato. Al término de dicho período, se pondrá fin obligatoriamente a las funciones del agente en su condición de agente temporal según lo definido en el presente régimen.
Artículo 4
La contratación de los agentes temporales sólo podrá tener por objeto la provisión, en las condiciones previstas en el presente Estatuto, de una vacante de un puesto de trabajo comprendido en la relación aneja al presupuesto de la Agencia.
Artículo 5
1. En la aplicación del presente Estatuto, queda prohibida toda discriminación, y en particular la ejercida por razón de sexo, raza, color, orígenes étnicos o sociales, características genéticas, lengua, religión o convicciones, opiniones políticas o de cualquier otro tipo, pertenencia a una minoría nacional, patrimonio, nacimiento, discapacidad, edad u orientación sexual.
A efectos del presente Estatuto, las uniones no matrimoniales tendrán la misma consideración que el matrimonio, siempre que se cumplan todas las condiciones establecidas en la letra c) del apartado 2 del artículo 1 del anexo V.
2. Para garantizar en la práctica la plena igualdad entre hombres y mujeres en la vida profesional, lo que ha de constituir un elemento esencial a la hora de aplicar todos los aspectos del presente Estatuto, el principio de igualdad de trato no impedirá que la Agencia mantenga o adopte medidas con objeto de establecer ventajas específicas destinadas a facilitar al sexo infrarrepresentado el ejercicio de una actividad profesional o a evitar o compensar desventajas en la carrera profesional.
3. La Agencia, previa consulta al Comité de Personal, deberá definir las medidas y acciones encaminadas a fomentar la igualdad de oportunidades entre hombres y mujeres en los ámbitos cubiertos por el presente Estatuto, y deberá adoptar las disposiciones necesarias con miras, en particular, a remediar las desigualdades de hecho que afecten a las oportunidades de las mujeres en dichos ámbitos.
4. A efectos de lo previsto en el apartado 1 del presente artículo, se considerarán discapacitadas aquellas personas que presenten una deficiencia física o psíquica que sea o pueda ser permanente. Esta deficiencia se determinará con arreglo al procedimiento contemplado en el artículo 37.
Se considerará que una persona discapacitada cumple las condiciones a que se refiere la letra d) del apartado 2 del artículo 36 si, una vez realizadas adaptaciones razonables, puede desempeñar las funciones esenciales del puesto de trabajo.
Por «adaptaciones razonables», en relación con las funciones esenciales de un puesto de trabajo, se entenderán las medidas apropiadas que, en su caso, resulten necesarias para permitir a una persona con discapacidad acceder a un empleo, ejercerlo, progresar en él, o adquirir una formación, salvo que dichas medidas representen una carga desproporcionada para el empleador.
5. Cuando alguna de las personas a las que se aplique el presente Estatuto se considere perjudicada por no haberle sido aplicado el principio de igualdad de trato antes enunciado, y exponga hechos que permitan presumir que se ha cometido una discriminación directa o indirecta, corresponderá a la Agencia probar que no ha habido violación del principio de igualdad de trato. Esta disposición no se aplicará en los procedimientos disciplinarios.
6. Sin perjuicio de los principios de no discriminación y de proporcionalidad, toda limitación de los anteriores principios deberá estar objetiva y razonablemente justificada y responder a objetivos legítimos de interés general en el marco de la política de personal.
Artículo 6
1. Los agentes temporales en activo tendrán acceso a las medidas de carácter social adoptadas por la Agencia y a los servicios prestados por el Comité de Personal. Los antiguos agentes temporales podrán tener acceso a un número limitado de medidas específicas de carácter social.
2. Los agentes temporales en activo tendrán derecho a unas condiciones laborales que se ajusten a normas sanitarias y de seguridad apropiadas y, como mínimo, equivalentes a los requisitos mínimos aplicables en virtud de las medidas adoptadas en tales ámbitos con arreglo a lo dispuesto en los Tratados.
Artículo 7
1. Los puestos de trabajo regulados por el presente Estatuto se clasificarán, según la naturaleza y el nivel de las responsabilidades que comporten, en un grupo de funciones de administradores (en lo sucesivo denominado «AD») y en un grupo de funciones de asistentes (en lo sucesivo denominado «AST»).
2. El grupo de funciones AD comprenderá doce grados correspondientes a funciones de dirección, de concepción y de estudio, así como a funciones lingüísticas o científicas. El grupo de funciones AST comprenderá once grados correspondientes a funciones de ejecución, así como a tareas técnicas y de oficina.
3. Para ser nombrado agente se requerirá, como mínimo, lo siguiente:
a)
en lo que respecta al grupo de funciones AST:
i)
un nivel de estudios superiores acreditado por un título; o
ii)
un nivel de educación secundaria acreditado por un título que dé acceso a los estudios superiores, así como una experiencia profesional adecuada de tres años como mínimo; o
iii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional o experiencia profesional de nivel equivalente;
b)
en lo que respecta a los grados 5 y 6 del grupo de funciones AD:
i)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos de una duración mínima de tres años y acreditados por un título; o
ii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional de nivel equivalente;
c)
en lo que respecta a los grados 7 a 16 del grupo de funciones AD:
i)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos acreditados por un título, cuando la duración normal de la enseñanza universitaria sea de cuatro años o más; o
ii)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos acreditados por un título y una experiencia profesional adecuada de un año, como mínimo, cuando la duración normal de la enseñanza universitaria sea como mínimo de tres años; o
iii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional de nivel equivalente.
4. En el anexo VII figura un cuadro descriptivo de los tipos de puestos de trabajo. Basándose en dicho cuadro, y previa consulta al Comité de Personal, la Agencia definirá las funciones y atribuciones correspondientes a cada tipo de puesto de trabajo.
Artículo 8
1. La AFCC destinará a cada agente temporal a un puesto de su grupo de funciones, que corresponda a su grado, mediante nombramiento o traslado, tomando en cuenta únicamente el interés del servicio y sin consideración de la nacionalidad.
El agente temporal podrá solicitar ser trasladado dentro de la Agencia.
2. El agente temporal podrá ser destinado a ocupar interinamente un puesto de trabajo de su grupo de funciones correspondiente a un grado superior al suyo. A partir del cuarto mes de su destino provisional percibirá un emolumento complementario equivalente a la diferencia entre la remuneración correspondiente a su grado y nivel y la correspondiente al nivel que obtendría si fuera nombrado en el grado correspondiente a su puesto interino.
La interinidad no podrá exceder de un año, salvo que tenga por objeto proveer, directa o indirectamente, a la sustitución de un agente temporal destinado en comisión de servicio o que esté cumpliendo el servicio militar, o que disfrute de licencia por enfermedad de larga duración.
Artículo 9
1. El contrato del agente temporal deberá precisar el grado y escalón asignados.
2. Cuando un agente temporal sea destinado a un puesto de trabajo correspondiente a un grado superior a aquel con el que haya sido contratado, ello deberá hacerse constar en un apéndice al contrato de servicios.
CAPÍTULO 2
Derechos y obligaciones
Artículo 10
1. El agente temporal deberá desempeñar sus funciones y regir su conducta teniendo como única guía el interés de la Agencia, sin solicitar ni aceptar instrucciones de ningún gobierno, autoridad, organización o persona ajena a la Agencia. Realizará las tareas que le sean encomendadas con objetividad e imparcialidad, y cumpliendo con su deber de lealtad hacia la Agencia.
2. Sin la autorización de la AFCC, el agente temporal no podrá aceptar de ningún gobierno ni de ninguna otra fuente ajena a la Agencia ninguna distinción honorífica, condecoración, merced, donativo o remuneración, sea cual fuere su naturaleza, salvo por razón de servicios prestados antes de su nombramiento o durante el transcurso de la excedencia especial por servicio militar o nacional, y sólo por causa de tales servicios.
Artículo 11
1. En el ejercicio de sus funciones, y salvo lo dispuesto a continuación, el agente temporal no tramitará ningún asunto en el que tenga, directa o indirectamente, intereses personales, en particular familiares o financieros, que puedan menoscabar su independencia.
2. Todo agente temporal en quien recaiga, durante el ejercicio de sus funciones, la tramitación de un asunto del tipo mencionado en el apartado 1 lo notificará de inmediato a la AFCC. Ésta tomará las medidas oportunas y podrá, en particular, eximir al agente temporal de sus obligaciones en relación con dicho asunto.
3. El agente temporal no podrá conservar ni adquirir, directa o indirectamente, en las empresas sujetas al control de la Agencia, o que estén en relación con ella, intereses que, por su índole e importancia, pudieran menoscabar su independencia en el ejercicio de sus funciones.
Artículo 12
El agente temporal se abstendrá de todo acto o comportamiento que pudiera atentar a la dignidad de su función.
Artículo 13
1. Todo agente temporal se abstendrá de cualquier forma de acoso psicológico o sexual.
2. Ningún agente temporal que haya sido víctima de acoso psicológico o sexual podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia. Ningún agente temporal que haya facilitado pruebas de acoso psicológico o sexual podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia, siempre que haya actuado de buena fe.
3. Por «acoso psicológico» se entenderá cualquier conducta abusiva que se manifieste de forma duradera, reiterada o sistemática mediante comportamientos, palabras, actos, gestos o escritos de carácter intencional que atenten contra la personalidad, la dignidad o la integridad física o psíquica de una persona.
4. Por «acoso sexual» se entenderá toda conducta de naturaleza sexual no deseada por la persona a la que vaya dirigida y que tenga por objeto o efecto herir su dignidad o crear un ambiente intimidatorio, hostil, ofensivo o molesto. El acoso sexual se considerará una discriminación por razón de sexo.
Artículo 14
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 16, todo agente temporal que se proponga ejercer una actividad ajena al servicio, retribuida o no, o cumplir un mandato fuera del ámbito de la Agencia solicitará previamente autorización a la AFCC. Dicha autorización únicamente le será denegada si la actividad o el mandato pudiera, por su naturaleza, obstaculizar el desempeño de sus funciones o fuese incompatible con los intereses de la Agencia.
2. El agente temporal informará a la AFCC de cualquier modificación de la actividad o el mandato antes señalados que se produzca después de que haya solicitado la autorización de la AFCC, en aplicación de lo previsto en el apartado 1. La autorización podrá ser revocada si la actividad o el mandato no cumple ya las condiciones mencionadas en la última frase del apartado 1.
Artículo 15
Cuando el cónyuge de un agente temporal ejerza profesionalmente una actividad lucrativa, este último deberá declarar dicha circunstancia a la AFCC. En el caso en que esta actividad resultase incompatible con la del agente temporal y si éste no pudiese garantizar que aquélla terminará en un plazo determinado, la AFCC, previa consulta al Comité de Personal, decidirá si el agente temporal debe ser mantenido en sus funciones o trasladado a otro puesto de trabajo.
Artículo 16
1. El agente temporal que se proponga presentarse como candidato a un cargo público lo notificará a la AFCC. Atendiendo al interés del servicio, ésta decidirá si el interesado:
a)
debe presentar una solicitud de excedencia voluntaria;
b)
debe ser autorizado a tomar vacaciones anuales;
c)
puede ser autorizado a trabajar a tiempo parcial;
d)
puede seguir desempeñando sus funciones como antes.
2. En caso de ser elegido o nombrado para un cargo público, el agente temporal lo notificará de inmediato a la AFCC. Atendiendo al interés del servicio, a la importancia de dicho cargo, a las obligaciones que comporte y a los emolumentos y reembolsos de gastos a que dé derecho, la AFCC tomará una de las decisiones contempladas en el apartado 1. En el supuesto de que se exija al agente temporal que solicite una excedencia voluntaria o de que se le conceda autorización para trabajar a tiempo parcial, la duración de dicha excedencia o actividad a tiempo parcial será igual a la del mandato del agente temporal.
Artículo 17
El agente temporal estará obligado, después del cese de sus funciones, a respetar los deberes de probidad y corrección en cuanto a la aceptación de determinadas funciones o beneficios.
Todo agente temporal que se proponga ejercer una actividad profesional, retribuida o no, en los dos años siguientes al cese de sus funciones deberá notificarlo a la Agencia. En el supuesto de que dicha actividad guarde una relación con el trabajo realizado por el interesado durante los tres últimos años de servicio y pueda resultar incompatible con los intereses legítimos de la Agencia, la AFCC podrá, atendiendo al interés del servicio, bien prohibirle que ejerza tal actividad, bien subordinar su autorización a cuantas condiciones considere oportunas. La Agencia, previa consulta al Comité de Personal, comunicará su decisión en los treinta días hábiles siguientes a la citada notificación. Se considerará que la ausencia de comunicación de decisión alguna al término de dicho plazo equivale a una aceptación implícita.
Artículo 18
1. El agente temporal se abstendrá de toda divulgación no autorizada de información recibida en el ejercicio de sus funciones, salvo si dicha información ya se hubiera hecho pública o accesible al público.
2. El agente temporal seguirá sujeto a esta obligación aun después de cesar en sus funciones.
Artículo 19
1. El agente temporal tiene derecho a expresarse libremente, con el debido respeto a los principios de lealtad e imparcialidad.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 12 y 18, todo agente temporal que se proponga publicar o hacer publicar, individualmente o en colaboración, cualquier escrito que se refiera a la actividad de la Agencia lo notificará previamente a la AFCC.
Cuando la AFCC se halle en condiciones de demostrar que la publicación puede perjudicar gravemente a los intereses legítimos de la Agencia, comunicará por escrito su decisión al agente temporal en el plazo de treinta días hábiles a contar desde la recepción de la notificación. En el supuesto de que no se notifique decisión alguna en el plazo especificado, se considerará que la AFCC no opone objeción alguna.
Artículo 20
1. Todos los derechos dimanantes de trabajos efectuados por un agente temporal en el ejercicio de sus funciones quedarán atribuidos a la Agencia a cuya actividad se refieran tales trabajos. La Agencia tendrá derecho a exigir la cesión a su favor de los derechos de autor correspondientes a tales trabajos.
2. Toda invención realizada por un agente temporal en el ejercicio de sus funciones o en conexión con las mismas pertenecerá de pleno derecho a la Agencia, que podrá, a su costa, solicitar y obtener las correspondientes patentes en cualquier país. Toda invención que guarde relación con la actividad de la Agencia realizada por un agente temporal en el año siguiente al término de sus funciones se considerará, salvo que se demuestre lo contrario, concebida en el ejercicio de sus funciones o en conexión con las mismas. Cuando las invenciones sean patentadas se hará constar el nombre del inventor o inventores.
3. La Agencia podrá, en su caso, conceder una prima, cuya cuantía será fijada por ella, al agente temporal autor de una invención patentada.
Artículo 21
El agente temporal no podrá revelar, en un procedimiento judicial, por ningún concepto, asuntos de los que haya tenido conocimiento por razón de sus funciones, sin autorización de la AFCC. Esta autorización únicamente podrá denegarse si los intereses de la Agencia lo exigieran y si la denegación no implicase consecuencias penales para el agente temporal interesado. El agente temporal seguirá sujeto a esta obligación aun después de cesar en sus funciones.
Las disposiciones del primer párrafo no serán aplicables al agente temporal o antiguo agente temporal que testifique ante la Comisión de Recursos o el Consejo de Disciplina en un asunto que afecte a un agente temporal o un antiguo agente temporal.
Artículo 22
Los agentes temporales estarán obligados a residir en la localidad de su destino o a una distancia de la misma que no entorpezca el ejercicio de sus funciones. Los agentes temporales deberán notificar su dirección a la AFCC e informarle inmediatamente de cualquier cambio de domicilio.
Artículo 23
El agente temporal, independientemente de su rango, estará obligado a asistir y aconsejar a sus superiores y será responsable de la ejecución de los trabajos que se le encomienden.
El agente temporal encargado de dirigir un servicio será responsable ante sus superiores del ejercicio de la autoridad que le haya sido conferida y del cumplimiento de las órdenes que imparta. La responsabilidad de sus subordinados no le eximirá, en ningún caso, de la suya propia.
Artículo 24
1. Cuando estime que existe alguna irregularidad en las órdenes recibidas o que su ejecución puede ocasionar graves inconvenientes, el agente temporal lo comunicará a su superior jerárquico, el cual, si la información se ha transmitido por escrito, responderá igualmente por escrito. Sin perjuicio de lo previsto en el apartado 2, en el supuesto de que este último confirme las órdenes y el agente temporal juzgue esta confirmación insuficiente a la luz de sus motivos de preocupación, informará de ello por escrito a la autoridad jerárquica inmediatamente superior. Si ésta confirma las órdenes por escrito, el agente temporal deberá ejecutarlas, salvo que sean manifiestamente contrarias a la legalidad o a las normas de seguridad aplicables.
2. Si su superior jerárquico estima que las órdenes deben cumplirse sin demora, el agente temporal deberá ejecutarlas, salvo que sean manifiestamente contrarias a la legalidad o a las normas de seguridad aplicables. A instancia del agente temporal, el superior jerárquico estará obligado a dar este tipo de órdenes por escrito.
Artículo 25
El agente temporal podrá verse obligado a reparar, total o parcialmente, el perjuicio sufrido por la Agencia como consecuencia de faltas personales graves cometidas en el ejercicio de sus funciones o con ocasión del mismo.
La AFCC adoptará una decisión motivada una vez cumplidas las formalidades prescritas en materia disciplinaria.
La Comisión de Recursos tendrá competencia jurisdiccional plena para juzgar los litigios basados en la presente disposición.
Artículo 26
1. Cuando, en el desempeño o con ocasión del ejercicio de sus funciones, el agente temporal tenga conocimiento de hechos que lleven a presumir que existe una posible actividad ilegal, y en particular fraude o corrupción, perjudicial para los intereses de la Agencia, o que una conducta relacionada con el ejercicio de tareas profesionales puede constituir un incumplimiento grave de las obligaciones de los agentes temporales de la Agencia, informará de inmediato a su superior jerárquico o, si lo juzga oportuno, al Director Ejecutivo de la Agencia.
La información a que se refiere el párrafo primero se comunicará por escrito.
2. Ningún agente temporal podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia por haber comunicado la información a que se refieren los apartados 1 y 2, siempre que haya actuado razonablemente y de buena fe.
3. Los apartados 1 y 2 no serán aplicables a los documentos, informes, notas o datos, con independencia de su soporte, obtenidos a efectos de la tramitación de un caso jurisdiccional, pendiente o concluido, o creados o divulgados al agente temporal en el curso de dicha tramitación.
Artículo 27
1. El agente temporal que divulgue la información definida en el artículo 26 al Presidente del Consejo de la UE o del Parlamento Europeo no podrá verse perjudicado en forma alguna por la Agencia, siempre que concurran las dos circunstancias siguientes:
a)
que el agente temporal considere, honesta y razonablemente, que la información divulgada y las alegaciones que pueda contener son en sustancia ciertas; y
b)
que el agente temporal haya comunicado previamente esa misma información a la Agencia y haya dejado transcurrir el plazo fijado por la Agencia, atendiendo a la complejidad del caso, para tomar las medidas oportunas. El agente temporal será debidamente informado en el plazo de 60 días.
2. El plazo a que se refiere el apartado 1 no será de aplicación cuando el agente temporal pueda demostrar que no es razonable a la luz de todas las circunstancias del caso.
3. Los apartados 1 y 2 no serán aplicables a los documentos, informes, notas o datos, con independencia de su soporte, obtenidos a efectos de la tramitación de un caso jurisdiccional, pendiente o concluido, o creados o divulgados al agente temporal en el curso de dicha tramitación.
Artículo 28
La Agencia asistirá al agente temporal, en especial mediante la persecución contra los autores de amenazas, ultrajes, injurias, difamaciones o atentados contra la persona y los bienes de que el agente temporal, o los miembros de su familia, sea objeto por su condición de tal o como consecuencia del ejercicio de sus funciones.
La Agencia reparará los daños sufridos en tales casos por el agente temporal, siempre que éste no los haya originado, intencionadamente o por negligencia grave y no haya podido obtener resarcimiento por parte del autor.
Artículo 29
La Agencia facilitará el perfeccionamiento profesional del agente temporal en la medida en que sea compatible con las exigencias del buen funcionamiento del servicio y conforme a sus propios intereses.
Dicho perfeccionamiento será tenido en cuenta para el desarrollo de la carrera.
Artículo 30
Los agentes temporales gozarán del derecho de asociación; podrán, en particular, ser miembros de organizaciones sindicales o profesionales del personal.
Artículo 31
El agente temporal podrá presentar peticiones relativas a aspectos regulados por el presente Estatuto a la AFCC.
Las decisiones individuales adoptadas en aplicación del presente Estatuto deberán ser comunicadas inmediatamente por escrito al agente temporal interesado. Las decisiones que le sean lesivas serán motivadas.
Las decisiones individuales referentes al nombramiento, nombramiento definitivo, promoción, traslado, situaciones administrativas y cese serán publicadas en la Agencia. Todo el personal tendrá acceso a la publicación durante un período adecuado.
Artículo 32
El expediente personal de cada agente temporal deberá incluir:
a)
los documentos que se refieran a su situación administrativa y los informes sobre su competencia, rendimiento y comportamiento;
b)
las observaciones formuladas por el agente temporal respecto a dichos documentos.
Todos los documentos deberán estar registrados, numerados y clasificados sin discontinuidad; la Agencia no podrá utilizar ni alegar en contra de un agente temporal los documentos a que se refiere la letra a) si no le hubieran sido comunicados al interesado antes de su incorporación al expediente.
La comunicación de cualquier documento deberá ir certificada con la firma del agente temporal o, en su defecto, se hará por correo certificado a la última dirección notificada por el agente temporal.
En el expediente personal de un agente temporal no podrá constar ninguna mención de sus actividades y opiniones políticas, sindicales, filosóficas o religiosas, de su origen racial o étnico o de su orientación sexual.
No obstante, lo dispuesto en el párrafo anterior no impedirá incluir en el expediente actos administrativos y documentos de los que el agente temporal tenga conocimiento y que resulten necesarios para la aplicación del presente Estatuto.
Para cada agente temporal se abrirá únicamente un expediente personal.
Los agentes temporales, incluso tras el cese en sus funciones, tendrán derecho a conocer todos los documentos que figuran en su expediente y a hacer copia de los mismos.
El expediente personal tendrá carácter confidencial y sólo podrá ser consultado en las oficinas de la administración o en un soporte informático protegido. Será remitido, sin embargo, a la Comisión de Recursos cuando se haya interpuesto ante ésta un recurso que afecte al agente temporal.
Artículo 33
Todo agente temporal tendrá derecho a consultar su expediente médico en las condiciones que la Agencia determine.
Artículo 34
La decisión de exigir la reparación del perjuicio sufrido por la Agencia como consecuencia de faltas personales graves, conforme a las disposiciones del artículo 25, será adoptada por la AFCC, previo cumplimiento de las formalidades exigidas en caso de separación del servicio por falta grave.
Las decisiones individuales relativas a los agentes temporales se publicarán con arreglo a lo dispuesto en el artículo 31.
Artículo 35
Los privilegios e inmunidades de que gozan los agentes temporales se confieren exclusivamente en interés de la Agencia. Los agentes temporales no están dispensados de cumplir sus obligaciones privadas ni de observar las leyes y los reglamentos de policía vigentes.
Siempre que se cuestionen estos privilegios e inmunidades, el agente temporal interesado deberá comunicarlo inmediatamente a la Agencia.
CAPÍTULO 3
Condiciones de contratación
Artículo 36
1. La contratación de agentes temporales tendrá por objeto garantizar a la Agencia la colaboración de personas que posean las más altas cualidades de competencia, rendimiento e integridad, seleccionadas sobre una base geográfica los más amplia posible, entre los nacionales de los Estados miembros que participen en la Agencia.
Los agentes temporales serán elegidos sin distinción de raza, convicciones políticas, filosóficas o religiosas, ni de sexo u orientación sexual y sin tener en cuenta su estado civil o su situación familiar.
2. Sólo podrán ser contratados como agentes temporales los candidatos que cumplan las condiciones siguientes:
a)
poseer la nacionalidad de alguno de los Estados miembros participantes y estar en pleno goce de sus derechos civiles;
b)
encontrarse en situación regular respecto a las leyes de reclutamiento para la prestación del servicio militar que les sean aplicables;
c)
ofrecer las garantías de moralidad requeridas para el ejercicio de sus funciones;
d)
reunir las condiciones de aptitud física requeridas para el ejercicio de sus funciones; y
e)
justificar que poseen un profundo conocimiento de una de las lenguas de la Unión Europea y un conocimiento satisfactorio de otra de ellas, en la medida necesaria para el desempeño de sus funciones.
3. En su caso, la Junta Directiva adoptará disposiciones específicas para los procedimientos de contratación de agentes temporales, en el marco de la Acción Común 2004/551/PESC.
Artículo 37
Antes de proceder a la celebración del contrato, el agente temporal será sometido a examen médico por un médico asesor reconocido por la Agencia, a fin de garantizar que reúne las condiciones exigidas en la letra d) del apartado 2 del artículo 36.
Cuando el examen médico previsto en el primer párrafo haya dado lugar a un dictamen médico negativo, el candidato podrá solicitar, dentro del plazo de veinte días desde la notificación por parte de la Agencia, que su caso sea sometido al dictamen de una comisión médica compuesta por tres doctores elegidos por la AFCC entre los médicos asesores de la Agencia. El médico asesor que haya emitido el primer dictamen negativo será oído por la comisión médica. El candidato podrá someter a la comisión médica el dictamen de un médico de su elección. Cuando el dictamen de la comisión médica confirme las conclusiones del examen médico establecido en el primer párrafo, el candidato deberá abonar el 50 % de los honorarios y gastos accesorios.
Artículo 38
El agente temporal deberá superar un período de prueba cuya duración no será superior a seis meses.
Cuando, en el curso de su período de prueba, el agente temporal se encuentre imposibilitado de ejercer sus funciones, por causa de enfermedad o accidente, durante un período de al menos un mes, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por el tiempo correspondiente.
Al menos un mes antes de la conclusión del período de prueba, se hará un informe sobre la aptitud del agente temporal para cumplir las tareas propias de su puesto, así como sobre su rendimiento y su conducta en el servicio. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. El agente temporal que no haya demostrado tener cualidades suficientes para ser mantenido en su empleo será despedido.
No obstante, en circunstancias excepcionales, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por un período máximo de seis meses y, en su caso, destinar al agente temporal a otro servicio.
En caso de ineptitud manifiesta del agente temporal en período de prueba, se podrá hacer un informe en cualquier momento del período de prueba. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. Tomando como base este informe, la AFCC podrá decidir el despido del agente temporal antes de finalizar el período de prueba, con un plazo de preaviso de un mes.
Artículo 39
1. El agente temporal contratado será clasificado en el primer escalón de su grado.
La AFCC podrá, atendiendo a la experiencia profesional del interesado, reconocerle una antigüedad adicional de 24 meses, como máximo. Se adoptarán disposiciones generales de aplicación del presente artículo.
2. En caso de que el agente temporal sea destinado a un puesto de trabajo que corresponda a un grado superior, de conformidad con lo dispuesto en el segundo párrafo del artículo 9, se le clasificará en el primer escalón de dicho grado. No obstante, cuando sean nombrados en un grado superior, los agentes temporales de los grados AD 9 a AD 13 que ejerzan la función de jefe de unidad se clasificarán en el segundo escalón de su nuevo grado. Lo mismo será de aplicación a los agentes temporales promovidos al cargo de director o director general.
Artículo 40
La capacidad, el rendimiento y la conducta en el servicio de cada agente temporal serán objeto de un informe periódico, al menos cada dos años. El Director Ejecutivo establecerá disposiciones que otorguen el derecho a presentar un recurso con motivo del procedimiento de calificación, el cual habrá de ejercerse antes de presentar una reclamación con arreglo a lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 167.
En lo que respecta a los agentes temporales del grupo de funciones AST, a partir del grado 4, el informe podrá contener, asimismo, un dictamen que indique si, a la luz de las prestaciones realizadas, el interesado posee el potencial necesario para desempeñar funciones de administrador.
Dicho informe será comunicado al agente temporal, quien podrá añadir las observaciones que considere oportunas.
CAPÍTULO 4
Condiciones de trabajo
Sección A
Licencia parental o familiar
Artículo 41
Todo agente temporal tendrá derecho, por cada hijo y en los doce años siguientes al nacimiento o la adopción del mismo, a una licencia parental de una duración máxima de seis meses, sin percepción del sueldo base. La duración de esta licencia podrá duplicarse en el caso de las familias monoparentales reconocidas en virtud de las disposiciones generales de aplicación adoptadas por la Agencia. La licencia podrá concederse por tramos de una duración mínima de un mes.
Durante la licencia parental, el agente temporal continuará estando afiliado al régimen de seguridad social. Seguirá adquiriendo derechos a pensión y conservará el beneficio de las asignaciones por hijos a cargo y de escolaridad. Asimismo, conservará su puesto de trabajo y tendrá derecho a la subida de escalón y a la promoción de grado. La licencia podrá consistir en un cese total de actividad o en un trabajo a media jornada. Cuando la licencia parental consista en un trabajo a media jornada, la duración máxima a que se refiere el párrafo primero se duplicará. Durante la licencia parental, el agente temporal tendrá derecho a una asignación mensual de 798,77 euros, que se reducirá en un 50 % en caso de trabajo a media jornada, pero no podrá ejercer ninguna otra actividad retribuida. La contribución al régimen de seguridad social previsto en los artículos 67 y 68 será sufragada, en su totalidad, por la Agencia y se calculará en función del sueldo base del agente temporal.
No obstante, cuando la licencia se conceda en forma de trabajo a media jornada, esta disposición se aplicará exclusivamente a la diferencia entre el sueldo base íntegro y el sueldo base reducido proporcionalmente. La contribución del agente temporal por la parte del sueldo base efectivamente abonada se calculará aplicando los mismos porcentajes que si trabajase a tiempo completo.
La asignación será de 1 065,02 euros mensuales, o el 50 % de este importe en caso de trabajo a media jornada, para las familias monoparentales a que se refiere el párrafo primero y durante los tres primeros meses de la licencia parental, cuando ésta se conceda al padre en el transcurso de la licencia por maternidad o al padre o la madre inmediatamente después de la licencia por maternidad, durante la licencia por adopción o inmediatamente después de ésta. Los importes mencionados en el presente artículo estarán sujetos a la misma adaptación que las retribuciones.
Artículo 42
Cuando su cónyuge, un ascendiente, un descendiente o un hermano se vea afectado por una enfermedad grave o una seria discapacidad, corroboradas por un certificado médico, el agente temporal tendrá derecho a una licencia familiar, sin percepción del sueldo base. La duración total de esta licencia no podrá exceder de nueve meses a lo largo de toda la carrera del agente temporal.
Serán aplicables las disposiciones del segundo párrafo del artículo 41.
Sección B
Horario de trabajo
Artículo 43
Los agentes temporales en activo estarán a disposición de la Agencia en todo momento.
No obstante, la duración normal del trabajo no podrá exceder de 42 horas semanales, distribuidas con arreglo al horario diario que determine la AFCC. Dentro del mismo límite, la AFCC podrá establecer, previa consulta al Comité de personal, horarios apropiados para ciertos grupos de agentes temporales que tengan atribuidas tareas especiales.
Por otra parte, y debido a las necesidades del servicio o por exigencia de la normativa en materia de seguridad en el trabajo, el agente temporal podrá ser obligado a permanecer a disposición de la Agencia, ya sea en el lugar de trabajo, ya sea en su domicilio, fuera de la jornada normal de trabajo. La Agencia determinará las formas de aplicación del presente párrafo, previa consulta al Comité de Personal.
Artículo 44
1. Todo agente temporal podrá solicitar autorización para trabajar a tiempo parcial.
La AFCC podrá conceder dicha autorización si es compatible con el interés del servicio.
2. La autorización se concederá automáticamente en los casos siguientes:
a)
para ocuparse de un hijo de menos de nueve años de edad;
b)
para ocuparse de un hijo de entre nueve y doce años de edad, si la reducción del tiempo de trabajo no excede del 20 % del tiempo de trabajo normal;
c)
para ocuparse del cónyuge, de un ascendiente, de un descendiente o de un hermano gravemente enfermo o discapacitado;
d)
para adquirir una formación complementaria; o
e)
a partir de la edad de 55 años, durante los últimos cinco años anteriores a la jubilación.
Cuando el trabajo a tiempo parcial se solicite para adquirir una formación complementaria, o a partir de la edad de 55 años, la AFCC sólo podrá denegar la autorización o aplazar la fecha a partir de la cual surtirá efecto en casos excepcionales y por motivos imperativos de interés del servicio.
Cuando el derecho a trabajar a tiempo parcial se ejerza a fin de ocuparse del cónyuge, de un ascendiente, de un descendiente o de un hermano gravemente enfermo o discapacitado, o para adquirir una formación complementaria, la duración total de los períodos de trabajo a tiempo parcial no podrá exceder de cinco años a lo largo de toda la carrera del agente temporal.
3. La AFCC responderá a la solicitud del agente temporal en el plazo de sesenta días.
4. Las condiciones del trabajo a tiempo parcial y el procedimiento de concesión de la autorización serán los definidos en el anexo II.
Artículo 45
Todo agente temporal podrá solicitar autorización para trabajar media jornada, con arreglo a la fórmula del empleo compartido, en un puesto que la AFCC considere adecuado a esa forma de trabajo. La autorización para trabajar media jornada en régimen de empleo compartido no tendrá una duración limitada; no obstante, la AFCC podrá anularla en interés del servicio, notificándolo al agente temporal con seis meses de antelación. Asimismo, la AFCC podrá anular la autorización a instancia del agente temporal interesado, notificándolo con seis meses de antelación, como mínimo. En este caso, el agente temporal podrá ser trasladado a otro puesto.
Será de aplicación lo dispuesto en el artículo 53 y, a excepción de la tercera frase del párrafo segundo, en el artículo 3 del anexo II. La AFCC podrá establecer las condiciones de aplicación del presente artículo.
Artículo 46
No podrá obligarse a los agentes temporales a trabajar horas extraordinarias salvo en casos de urgencia o de acumulación excepcional de trabajo; el trabajo nocturno, así como en domingo o en días festivos sólo podrá ser autorizado mediante un procedimiento que establecerá la AFCC. El total de horas extraordinarias exigidas a un agente temporal no podrá exceder de 150 horas cumplidas por cada período de seis meses.
Las horas extraordinarias trabajadas por agentes temporales del grupo de funciones AD y de los grados 5 a 11 del grupo de funciones AST no generarán derechos a compensación ni a retribución.
Las horas extraordinarias trabajadas por agentes temporales de los grados AST 1 a AST 4 darán derecho, en las condiciones fijadas en el anexo IV, a la concesión de un permiso compensatorio o, si las necesidades del servicio no permitiesen la compensación en el mes siguiente al mes en que se hubieran efectuado, a la concesión de una retribución.
Artículo 47
El agente temporal que, en el marco de un servicio continuo o por turnos decidido por la Agencia en razón de las necesidades del servicio o por exigencia de la normativa en materia de seguridad en el trabajo y considerado por ella como de naturaleza habitual y permanente, esté obligado a efectuar de forma regular su trabajo durante la noche, los sábados, los domingos o en días festivos, tendrá derecho a indemnizaciones.
La AFCC establecerá las categorías de beneficiarios, las condiciones de concesión y las cuantías de dichas indemnizaciones.
La duración normal del trabajo de un agente temporal que realice un servicio por turnos no podrá ser superior al total anual de horas normales de trabajo.
Artículo 48
El agente temporal que, por decisión de la AFCC adoptada en razón de las necesidades de servicio o por exigencia de la normativa en materia de seguridad en el trabajo, esté obligado a permanecer a disposición de la Agencia, ya sea en el lugar de trabajo, ya sea en su domicilio, fuera de la jornada normal de trabajo, tendrá derecho a indemnizaciones.
La AFCC establecerá las categorías de beneficiarios, las condiciones de concesión y las cuantías de dichas indemnizaciones.
Artículo 49
Se podrá conceder una indemnización especial a determinados agentes temporales a fin de tener en cuenta condiciones de trabajo particularmente penosas.
La Agencia establecerá las categorías de beneficiarios, las condiciones de concesión y las cuantías de dichas indemnizaciones.
Sección C
Vacaciones y licencias
Artículo 50
Los agentes temporales tendrán derecho a una vacación anual de 24 días laborables como mínimo y de 30 como máximo, por año natural, de acuerdo con la misma reglamentación que la establecida de común acuerdo entre las instituciones de las Comunidades.
Aparte de esas vacaciones, podrán otorgarse, a título excepcional y a petición del interesado, licencias especiales. Las normas de concesión de dichas licencias se establecen en el anexo III.
Artículo 51
Además de las vacaciones previstas en el artículo 50, las mujeres embarazadas tendrán derecho, previa presentación de un certificado médico, a una licencia de veinte semanas. La licencia comenzará, como máximo, seis semanas antes de la fecha probable del parto indicada en el certificado y concluirá, como mínimo, catorce semanas después de la fecha del parto. En caso de nacimiento múltiple o prematuro o de nacimiento de un niño discapacitado, la duración de la licencia será de veinticuatro semanas. A efectos de la presente disposición, se considerará prematuro todo nacimiento que tenga lugar antes de que finalice la trigesimocuarta semana de gestación.
Artículo 52
1. Todo agente temporal que justifique su imposibilidad para ejercer sus funciones como consecuencia de enfermedad o accidente disfrutará automáticamente de licencia por enfermedad.
El interesado deberá notificar con la mayor brevedad su indisponibilidad a la Agencia, especificando el lugar en que se encuentra. A partir del cuarto día de ausencia deberá presentar un certificado médico. Este certificado deberá enviarse, a más tardar, el quinto día de ausencia, de lo que dará fe el matasellos de correos. En su defecto, y salvo que el certificado no se envíe por motivos ajenos a la voluntad del agente temporal, la ausencia se considerará injustificada.
El agente temporal con licencia por enfermedad podrá, en todo momento, ser sometido a un control médico organizado por la Agencia. Si dicho control no puede efectuarse por motivos imputables al interesado, su ausencia se considerará injustificada a partir del día en que estuviera previsto el control.
Si el control revela que el agente temporal se halla en condiciones de ejercer sus funciones, y sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo siguiente, su ausencia se considerará injustificada a partir del día del control.
Si estima que las conclusiones del control médico organizado por la AFCC carecen de fundamento médico, el agente temporal o un médico que actúe en nombre del mismo podrá, en el plazo de dos días hábiles, presentar a la Agencia una solicitud de arbitraje por un médico independiente.
La Agencia remitirá de inmediato dicha solicitud a otro médico designado de común acuerdo por el médico del agente temporal y el médico asesor de la Agencia. De no llegarse a tal acuerdo en el plazo de cinco días, la Agencia elegirá a una de las personas que figuren en la lista de médicos independientes que confeccionarán a tal fin, cada año y de común acuerdo, la AFCC y el Comité de Personal. El agente temporal dispondrá de dos días hábiles para impugnar la elección realizada por la Agencia, en cuyo caso ésta seleccionará a otra persona en la lista; esta nueva elección tendrá carácter definitivo.
El dictamen emitido por el médico independiente tras consultar al médico del agente temporal y al médico asesor de la Agencia será vinculante. En el supuesto de que el dictamen del médico independiente confirme las conclusiones del control organizado por la Agencia, la ausencia se considerará injustificada a partir del día de dicho control. En el supuesto de que el dictamen del médico independiente no confirme las conclusiones del control, la ausencia se considerará, a todos los efectos, justificada.
2. Cuando, a lo largo de un período de doce meses, las ausencias por enfermedad sin certificado médico de duración no superior a tres días excedan de un total de doce días, el agente temporal deberá presentar un certificado médico por cualquier nueva ausencia por enfermedad. Su ausencia se considerará injustificada a partir del decimotercer día de ausencia por enfermedad sin certificado médico.
3. Sin perjuicio de la aplicación, en su caso, de las normas del régimen disciplinario, toda ausencia que se considere injustificada en virtud de lo previsto en los apartados 1 y 2 se deducirá de las vacaciones anuales del agente temporal. En el supuesto de que el agente temporal haya agotado ya su saldo de vacaciones, perderá el beneficio de su retribución por el período correspondiente.
4. La AFCC podrá someter a la Comisión de Invalidez el caso de todo agente temporal cuyas licencias por enfermedad acumuladas excedan de doce meses durante un período de tres años.
5. Un agente temporal podrá ser obligado a aceptar una licencia de oficio previo examen practicado por el médico asesor de la Agencia, si su estado de salud lo exige o si en su domicilio se ha declarado una enfermedad contagiosa.
En caso de discrepancia, será de aplicación el procedimiento previsto en los párrafos quinto a séptimo del apartado 1.
6. Los agentes temporales deberán someterse anualmente a un reconocimiento médico preventivo practicado, o bien por el médico asesor de la Agencia, o bien por un médico de su elección.
En este último caso, la Agencia reembolsará los honorarios del médico hasta un importe máximo fijado, por un período de tres años, como máximo, por la AFCC.
Artículo 53
La vacación anual del agente temporal que haya sido autorizado a ejercer su actividad a tiempo parcial se reducirá proporcionalmente mientras dure esta actividad.
Artículo 54
El agente temporal no podrá ausentarse sin autorización previa de su superior jerárquico salvo en caso de enfermedad o accidente. Sin perjuicio de la eventual aplicación de las medidas disciplinarias correspondientes, la ausencia no autorizada, debidamente comprobada, será computada en el período de vacaciones anuales del interesado. Si ya hubiera agotado dicho período de vacaciones, el agente temporal perderá el beneficio de su retribución por un período equivalente.
Si un agente temporal decidiera permanecer durante su licencia en un lugar distinto del de su destino, deberá obtener autorización previa de la AFCC.
La licencia especial, la licencia parental y la licencia familiar no podrán prolongarse más allá de la duración del contrato.
No obstante, la licencia retribuida por enfermedad prevista en el artículo 52 no será superior a tres meses o a la duración de los servicios prestados por el agente temporal cuando esta última sea mayor. Dicha licencia no podrá prolongarse más allá de la duración del contrato del interesado.
Al término de estos plazos, se concederá una licencia no retribuida al agente temporal cuyo contrato no haya sido rescindido a pesar del hecho de no haber podido aún reincorporarse a sus funciones.
Sin embargo, el agente temporal aquejado de una enfermedad profesional o víctima de accidente sobrevenido durante el ejercicio de sus funciones continuará percibiendo, durante todo el tiempo que dure su incapacidad laboral, su retribución íntegra hasta tanto no pueda disfrutar de la asignación por invalidez prevista en el artículo 76.
Sección D
Días festivos e inhábiles
Artículo 55
La Agencia elaborará la lista de días festivos e inhábiles.
Artículo 56
1. A título excepcional, el agente temporal podrá tener derecho, a petición propia, a una licencia no retribuida por motivos imperativos de índole personal. La AFCC fijará la duración de esta licencia, que no podrá exceder de la cuarta parte de la duración de los servicios prestados por el agente temporal ni ser superior a:
-
tres meses cuando el agente temporal cuente menos de cuatro años de antigüedad
-
doce meses en los demás casos.
2. La duración de la licencia regulada en el párrafo anterior no será tenida en cuenta para la aplicación de las disposiciones del párrafo noveno del artículo 59.
3. La cobertura de riesgos de enfermedad y de accidente prevista en el artículo 24 se suspenderá durante la duración de la licencia del agente temporal.
No obstante, si el agente temporal no ejerce una actividad profesional retribuida, podrá, siempre que lo solicite a más tardar en el mes siguiente al comienzo de la licencia no retribuida, seguir disfrutando de la cobertura prevista en el artículo 67, a condición de que sufrague la mitad de las cotizaciones previstas en dicho artículo durante la duración de su licencia; las cotizaciones se calcularán tomando como base el último sueldo base del agente temporal.
Además, el agente temporal que justifique la imposibilidad de adquirir derechos a pensión en otro régimen de pensiones, podrá, a petición propia, continuar adquiriendo nuevos derechos a pensión durante la duración de su permiso sin retribución, siempre que pague una cotización igual al triple de la tasa dispuesta en el artículo 89. Las cotizaciones se calcularán tomando como base el sueldo base correspondiente a su grado y escalón.
Artículo 57
El agente temporal que se incorpore a filas para cumplir el servicio militar, sea llamado a realizar su servicio de reemplazo, esté obligado a realizar un período de instrucción militar o sea movilizado de nuevo, quedará en situación de excedencia por servicio nacional; esta excedencia no podrá en ningún caso prolongarse más allá de la duración del contrato.
El agente temporal que se incorpore a filas para cumplir el servicio militar o sea llamado a realizar su servicio de reemplazo cesará de percibir su retribución, pero continuará beneficiándose de las disposiciones del presente Estatuto relativas a la subida de escalón. Continuará beneficiándose igualmente de las relativas a asignación por cese en el servicio siempre que, después del licenciamiento de sus obligaciones militares o después de haber cumplido su servicio de reemplazo, efectúe, con carácter retroactivo, el pago de las cotizaciones al régimen de pensión.
El agente temporal obligado a realizar un período de instrucción militar o movilizado de nuevo tendrá derecho a percibir su retribución durante el período de instrucción militar o de movilización. Se deducirá, no obstante, de su retribución el importe del sueldo militar que perciba.
CAPÍTULO 5
Retribuciones y reembolso de gastos
Artículo 58
La retribución de los agentes temporales consistirá en un sueldo base, complementos familiares e indemnizaciones.
Artículo 59
1. La retribución de los agentes temporales se expresará en euros. Los coeficientes correctores, las deducciones, la revisión anual y las regularizaciones se determinarán con arreglo a las mismas normas que las establecidas en los artículos 63, 64, 65, 65 bis y 66 bis del Estatuto de los funcionarios de las Comunidades Europeas establecido en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 259/68 (2), en lo sucesivo denominado el «Estatuto de los funcionarios CE» y en el Reglamento CEE, Euratom, CECA no 260/68 del Consejo, de 29 de febrero de 1968, por el que se fijan las condiciones y el procedimiento de aplicación del impuesto establecido en beneficio de las Comunidades Europeas (3). Las deducciones establecidas en el Estatuto de los funcionarios CE se efectuarán en beneficio del presupuesto de la Agencia, excepto las que correspondan a las cotizaciones para los regímenes del seguro de enfermedad, accidente y desempleo.
2. Los sueldos base se determinarán de conformidad con las mismas normas que las establecidas en el artículo 66 del Estatuto de los funcionarios CE.
3. Los complementos familiares consistirán en:
a)
asignación familiar;
b)
asignación por hijos a cargo;
c)
asignación por escolaridad.
4. Los agentes temporales beneficiarios de los complementos familiares contemplados en el presente artículo estarán obligados a declarar los complementos del mismo tipo que perciban de otras fuentes, los cuales serán deducidos de los que se paguen en virtud de lo dispuesto en los artículos 1, 2 y 3 del anexo V.
5. La asignación por hijo a cargo podrá duplicarse por decisión especial y motivada de la AFCC, sobre la base de documentos médicos probatorios de que el hijo en cuestión impone al agente temporal excesivas cargas por padecer una discapacidad psíquica o física.
6. En caso de que, en virtud de los artículos 1, 2 y 3 del anexo V, los complementos familiares mencionados se abonen a una persona que no sea el agente temporal, tales complementos se abonarán en la moneda del país de residencia de dicha persona, calculados, en su caso, sobre la base de los tipos de cambio a que se refiere el párrafo segundo del artículo 63 del Estatuto de los funcionarios CE. A dichos complementos se les aplicará el coeficiente corrector fijado para el país en cuestión, si éste se encuentra en el territorio de la Unión Europea, o un coeficiente igual a cien, si el país de residencia se encuentra fuera de la Unión Europea.
Lo dispuesto en los apartados 4 y 5 será aplicable al perceptor de los complementos familiares a que se refiere el párrafo anterior.
7. La indemnización por expatriación será igual al 16 % del total del sueldo de base, de la asignación familiar y de la asignación por hijos a cargo a que tenga derecho el agente temporal. La indemnización por expatriación no podrá ser inferior a 442,78 euros al mes.
8. En caso de fallecimiento de un agente temporal, el cónyuge supérstite o los hijos a cargo percibirán la retribución global del fallecido hasta el fin del tercer mes siguiente al del fallecimiento.
En caso de fallecimiento del titular de una asignación por invalidez, se aplicarán las disposiciones anteriores en lo que se refiere a la asignación del fallecido.
9. El agente temporal que haya permanecido en un escalón de su grado durante dos años ascenderá automáticamente al siguiente escalón de dicho grado.
Artículo 60
El pago de los complementos familiares y de la indemnización por expatriación se determinará con arreglo a los artículos 1, 2, 3 y 4 del anexo V.
Artículo 61
Sin perjuicio de las disposiciones de los artículos 62 a 65, el agente temporal tendrá derecho, con arreglo a lo dispuesto en los artículos 5 a 16 del anexo V, al reembolso de los gastos que haya realizado con motivo de su incorporación, traslado o cese en el servicio, así como a la de aquellos que haya realizado en el ejercicio o con ocasión del ejercicio de sus funciones.
Artículo 62
El agente temporal contratado durante un período no inferior a doce meses tendrá derecho, en las condiciones previstas en el artículo 9 del anexo V, al reembolso de los gastos de transporte de mobiliario y enseres.
Artículo 63
1. El agente temporal contratado durante un período no inferior a un año recibirá una indemnización por gastos de instalación en las condiciones previstas en el artículo 5 del anexo V, cuya cuantía será fijada, para un tiempo previsible de servicio:
-
igual o superior a 1 año pero inferior a 2 años:
en un tercio
de la cuantía establecida en el artículo 5 del anexo V.
-
igual o superior a 2 años pero inferior a 3 años:
en dos tercios
-
igual o superior a 3 años:
en tres tercios
2. La indemnización por gastos de reinstalación prevista en el artículo 6 del anexo V será concedida al agente temporal que haya cumplido cuatro años de servicio. El agente temporal que haya cumplido más de un año de servicio y menos de cuatro tendrá derecho a una indemnización por gastos de reinstalación cuya cuantía será proporcional a la duración del servicio prestado.
3. No obstante, la indemnización por gastos de instalación y la indemnización por gastos de reinstalación, previstas en los apartados 1 y 2 anteriores, no podrán ser inferiores a:
a)
976,85 euros para el agente temporal que tenga derecho a la asignación familiar, y
b)
580,83 euros para el agente temporal que no tenga derecho a esta asignación.
Cuando dos cónyuges, ambos agentes temporales de la Agencia, tengan derecho a la indemnización por gastos de instalación o de reinstalación, ésta será abonada sólo al cónyuge cuyo sueldo base sea más alto.
Las indemnizaciones por gasto de instalación o de reinstalación no se abonarán al agente temporal de la Agencia cuyo cónyuge sea un agente temporal u otro agente de las Comunidades Europeas con derecho a percibir dichas indemnizaciones y con un sueldo base más alto.
Artículo 64
Las indemnizaciones diarias serán las previstas en el artículo 10 del anexo V. No obstante, el agente temporal que sea contratado durante un periodo determinado inferior a doce meses y que justifique la imposibilidad de seguir habitando en su antigua residencia, se beneficiará de la indemnización diaria durante toda la duración de su contrato hasta un máximo de un año.
Artículo 65
Las disposiciones del artículo 8 del anexo V relativas al reembolso de los gastos del viaje anual desde el lugar de destino a su lugar de origen, sólo se aplicarán al agente temporal que haya cumplido un mínimo de nueve meses de servicio.
Artículo 66
El pago de las cantidades devengadas se efectuará con arreglo a lo estipulado en los artículos 17 y 18 del anexo V.
CAPÍTULO 6
Seguridad social
Sección A
Cobertura de los riesgos de enfermedad y accidente, asignaciones de carácter social
Artículo 67
1. El agente temporal en activo, con licencia por enfermedad y en el periodo de licencia no retribuida a que se hace mención en los artículos 16 y 56 y de conformidad con las condiciones establecidas en los mismos, o beneficiario de una asignación de invalidez, su cónyuge, en caso de que éste no tenga derecho a prestaciones de la misma naturaleza y del mismo nivel en aplicación de cualesquiera otras disposiciones legales o reglamentarias, sus hijos y las demás personas que estén a su cargo con arreglo al artículo 2 del anexo V, y los beneficiarios de una pensión de supervivencia estarán cubiertos contra los riesgos de enfermedad hasta el límite del 80 % de los gastos realizados con arreglo a la misma regulación que la establecida por acuerdo entre las instituciones de la Comunidad en virtud del artículo 72 del Estatuto de los funcionarios CE. La cuantía se elevará al 85 % para las prestaciones siguientes: consultas y visitas, intervenciones quirúrgicas, hospitalización, productos farmacéuticos, radiología, análisis, exámenes de laboratorio y prótesis por prescripción médica con excepción de las prótesis dentarias. Se elevará al 100 % en los casos de tuberculosis, poliomielitis, cáncer, enfermedad mental y otras enfermedades consideradas de gravedad comparable por la AFCC, así como en los casos de diagnóstico precoz y de parto. Sin embargo, los reembolsos del 100 % no se aplicarán en los casos de enfermedad profesional o de accidente que hayan determinado la aplicación del artículo 68.
La pareja no casada del agente temporal tendrá la consideración de cónyuge a efectos del régimen de seguro de enfermedad, siempre que se cumplan las tres primeras condiciones previstas en la letra c) del apartado 2 del artículo 1 del anexo V.
El agente temporal deberá sufragar un tercio de la aportación necesaria para asegurar esta cobertura, sin que su participación pueda exceder del 2 % de su sueldo base.
2. El agente temporal que cese definitivamente en el ejercicio de sus funciones y que no ejerza una actividad profesional retribuida podrá solicitar, antes del transcurso del mes siguiente a aquél en que cese en sus funciones, seguir teniendo derecho, durante un período máximo de 6 meses a partir del citado cese, a la cobertura de los riesgos de enfermedad prevista en el apartado 1. La aportación a que se refiere el apartado 7 se calculará tomando como referencia el último sueldo base del agente temporal, a cuyo cargo correrá la mitad de esta aportación.
La AFCC podrá decidir, previa consulta al médico asesor de la Agencia, que el plazo de un mes para la presentación de la petición, así como el límite de 6 meses previsto en el primer párrafo no sean de aplicación en caso de que el interesado padezca una enfermedad grave o prolongada, contraída antes del cese en sus funciones y comunicada a la Agencia antes del término del período de 6 meses previsto en el primer apartado, siempre que el interesado se hubiere sometido a una revisión médica organizada por la Agencia.
3. El cónyuge divorciado de un agente temporal, el hijo que haya cesado de estar a cargo del agente y la persona que haya dejado de estar asimilada a un hijo a cargo con arreglo al artículo 2 del anexo V siempre que no ejerzan una actividad profesional retribuida podrán continuar disfrutando, durante un período máximo de un año, de la cobertura contra los riesgos de enfermedad dispuesta en el apartado 1, en concepto de beneficiarios del asegurado del que derivaba el derecho a estos reembolsos; esta cobertura no dará lugar a la percepción de una contribución. El referido período de un año empezará a contar bien desde la fecha en la que el divorcio haya adquirido carácter firme o bien a partir de la pérdida de la condición de hijo a cargo o de persona asimilada a un hijo a cargo.
4. El agente temporal que hubiera permanecido al servicio de la Agencia hasta la edad de 63 años o que fuera beneficiario de una asignación por invalidez tendrá derecho a los beneficios establecidos en el apartado 1 después del cese en sus funciones. Su cotización se calculará sobre la base de la cuantía de la pensión o de la asignación.
El titular de una pensión de supervivencia por fallecimiento de un agente temporal en activo o que hubiera permanecido al servicio de la Agencia hasta la edad de 63 años o por fallecimiento de un titular de una asignación por invalidez, tendrá derecho a los mismos beneficios. Su cotización se calculará sobre la base de la cuantía de la pensión de supervivencia.
5. Los titulares de una pensión de orfandad únicamente disfrutarán de las prestaciones previstas en el apartado 1 si así lo solicitan. La contribución se calculará en función de la pensión de orfandad.
6. En el caso de los titulares de una pensión de supervivencia, la contribución a que se refieren los apartados 4 y 5 no podrá ser inferior a la calculada en función del sueldo base correspondiente al primer escalón del grado 1.
7. Si el total de los gastos no reembolsados durante un período de doce meses excediera de la mitad del sueldo base mensual del agente temporal, la AFCC concederá un reembolso especial, teniendo en cuenta la situación familiar del interesado, según las normas a que se refiere el apartado 1.
8. El beneficiario estará obligado a declarar los reembolsos de gastos percibidos o que pueda tener derecho a reclamar con arreglo a otro régimen de seguro de enfermedad, legal o reglamentario, para sí mismo o para una de las personas cubiertas por su seguro.
En el caso de que el total de los reembolsos a los que pudiere tener derecho llegase a sobrepasar la suma de los reembolsos previstos en el apartado 1, la diferencia se deducirá de la cantidad que se debe percibir, a tenor del apartado 1, salvo en lo que respecta a los reembolsos obtenidos por un seguro de enfermedad complementario privado destinado a resarcir la parte de gastos no reembolsables por el régimen de seguro de enfermedad de la Agencia.
Artículo 68
1. El agente temporal, durante el tiempo de servicio, durante sus licencias por enfermedad y durante los periodos de licencia no retribuida a que se refieren los artículos 16 y 56 y de conformidad con las condiciones establecidas en los mismos, estará asegurado desde el día de su incorporación al servicio contra los riesgos de accidente y enfermedad profesional con arreglo a la misma reglamentación que la establecida de común acuerdo por las instituciones de la Comunidad en virtud del artículo 73 del Estatuto de los funcionarios CE. Participará obligatoriamente, hasta un límite del 0,1 % de su sueldo base, en la cobertura de sus riesgos no laborales.
Los riesgos no cubiertos se especificarán en la referida reglamentación.
2. Las prestaciones garantizadas serán las siguientes:
a)
En caso de muerte:
Entrega de un capital equivalente a cinco anualidades del sueldo base del interesado, calculado según la cuantía de los sueldos mensuales percibidos durante los doce meses anteriores al accidente, a las personas enumeradas a continuación:
-
al cónyuge y a los hijos del agente temporal fallecido, de acuerdo con el derecho de sucesión aplicable al agente temporal; la cantidad que se debe entregar al cónyuge no podrá ser inferior al 25 % del capital;
-
a falta de personas de la categoría anterior, a los demás descendientes, de acuerdo con el derecho de sucesión aplicable al agente temporal;
-
a falta de personas de las dos categorías anteriores, a los ascendientes, de acuerdo con el derecho de sucesión aplicable al agente temporal;
-
a falta de personas de las tres categorías anteriores, a la Agencia;
b)
En caso de invalidez permanente total:
Entrega al interesado de un capital equivalente a ocho anualidades de su sueldo base calculadas según la cuantía de los sueldos mensuales percibidos en los doce meses anteriores al accidente;
c)
En caso de invalidez permanente parcial:
Entrega al agente temporal de una parte de la cantidad prevista en la letra b) anterior, calculada según el baremo establecido en la reglamentación prevista en el apartado 1 anterior.
Las cantidades previstas anteriormente podrán ser sustituidas por una renta vitalicia en las condiciones que la citada reglamentación establezca.
Las prestaciones enumeradas anteriormente serán compatibles con las previstas en la Sección B.
3. También serán cubiertos, en las condiciones fijadas en la reglamentación prevista en el apartado 1 anterior, los gastos médicos, farmacéuticos, de hospitalización, quirúrgicos, prótesis, radiografía, masaje, ortopedia, clínica y transporte, y todos los gastos semejantes derivados del accidente o enfermedad laboral.
Este reembolso sólo cubrirá aquella parte de los gastos que no hubiera sido abonada al agente temporal por aplicación del artículo 67.
Artículo 69
1. Las contribuciones de los agentes temporales y de la Agencia al régimen de seguro de enfermedad y accidentes serán abonadas en su totalidad al régimen de seguro de enfermedad y accidentes previsto en el Estatuto de los funcionarios CE.
2. No obstante, si el examen médico al que el agente debe ser sometido con arreglo a lo dispuesto en el artículo 36 revela que el interesado está afectado por una enfermedad o dolencia, la AFCC podrá decidir que los gastos ocasionados como consecuencia de esa enfermedad o dolencia sean deducidos del reembolso de los gastos previstos en el artículo 67.
Si el agente temporal justifica la imposibilidad de obtener el reembolso de otro seguro de enfermedad legal o reglamentario, podrá solicitar, a más tardar al mes siguiente de la expiración de su contrato, seguir estando cubierto contra los riesgos de enfermedad previstos en los artículos 67 y 68, durante un período máximo de seis meses después de la expiración de su contrato. Las contribuciones contempladas en el apartado 2 del artículo 67 se calcularán en función del último sueldo base del agente temporal, sufragando éste la mitad de las mismas.
3. El Consejo revisará y adaptará, según proceda, la cuota de contribución al cabo de un periodo de seis años, a la luz de los riesgos de enfermedad y accidentes de los agentes temporales de la Agencia.
4. Mediante decisión de la AFCC, previo dictamen de un médico asesor reconocido por ésta, el plazo de un mes para presentar la solicitud, así como el límite de seis meses previsto en el apartado 2, no se aplicarán en caso de que el interesado esté aquejado de una enfermedad grave o prolongada contraída durante la duración de su contrato y declarada a la Agencia antes de la expiración del período de seis meses previsto en el apartado 2, siempre que el interesado se someta al examen médico organizado por la Agencia.
Artículo 70
1. El antiguo agente temporal que se encuentre sin empleo después de haber cesado en la Agencia:
-
que no sea titular de una asignación por invalidez a cargo de la Agencia
-
cuyo cese en el servicio no haya sido debido a una renuncia o rescisión del contrato por motivos disciplinarios
-
que haya prestado servicios durante al menos seis meses
-
y que sea residente de un Estado miembro de la UE,
se beneficiará de una asignación mensual por desempleo en las condiciones que a continuación se determinan.
Cuando tenga derecho a una prestación por desempleo con arreglo a un régimen nacional, deberá declararlo a la Agencia. En tal caso, la cuantía de dicha prestación será deducida de la asignación abonada con arreglo al apartado 3.
2. Para beneficiarse de la asignación por desempleo, el antiguo agente temporal:
a)
deberá haber solicitado su inscripción como demandante de empleo en los servicios de empleo del Estado miembro de la UE donde fije su residencia;
b)
deberá satisfacer las obligaciones previstas por la legislación de dicho Estado miembro de la UE que incumben al titular de las prestaciones por desempleo con arreglo a dicha legislación;
c)
deberá remitir mensualmente a la Agencia un certificado del servicio nacional de empleo competente en el que se precise si ha satisfecho o no las obligaciones establecidas en las letras a) y b).
La asignación podrá ser concedida o mantenida por la Agencia, a pesar de que no se cumplan las obligaciones nacionales contempladas en la letra b), en caso de enfermedad, accidente, maternidad, invalidez o situación reconocida como análoga o de dispensa para satisfacer dichas obligaciones por parte de la autoridad nacional competente.
La Junta Directiva establecerá las disposiciones que considere necesarias para la aplicación del presente artículo.
3. La asignación por desempleo se fijará en relación con el sueldo base del agente temporal en el momento de su cese en el servicio. Esta asignación por desempleo consistirá en:
a)
60 % del sueldo base durante un período inicial de doce meses
b)
45 % del sueldo base desde el decimotercer mes y hasta el vigesimocuarto mes.
Salvo durante un período inicial de seis meses, durante el cual será de aplicación el límite inferior que a continuación se especifica pero no el límite superior, las cuantías así determinadas no podrán ser inferiores a 1 171,52 euros ni superiores a 2 343,04 euros. Estos límites se adaptarán con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en el artículo 66 del Estatuto de los funcionarios CE, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 65 de dicho Estatuto.
4. La asignación por desempleo será abonada al antiguo agente temporal durante un período máximo de veinticuatro meses a partir del día de su cese en el servicio, sin que, en ningún caso, pueda sobrepasarse la tercera parte del período total de duración del servicio prestado. No obstante, si durante ese período el antiguo agente temporal dejara de reunir las condiciones previstas en los apartados 1 y 2, el pago de la asignación quedará interrumpido. El pago de la asignación se reanudará si, antes de la expiración de dicho período, el antiguo agente temporal reúne de nuevo las citadas condiciones sin haber adquirido derecho a una asignación por desempleo nacional.
5. El antiguo agente temporal beneficiario de una asignación por desempleo tendrá derecho a los complementos familiares con arreglo a la misma reglamentación que la prevista en el artículo 67 del Estatuto de los funcionarios CE. La asignación familiar se calculará en función de la asignación por desempleo con arreglo a las condiciones previstas en el artículo 1 del anexo V.
El interesado estará obligado a declarar cualquier asignación del mismo tipo que perciban, él o su cónyuge, de otra procedencia; dichas asignaciones se deducirán de las que se abonen en virtud del presente artículo.
El antiguo agente temporal beneficiario de la asignación por desempleo tendrá derecho, en las condiciones previstas en el artículo 67, a la cobertura de los riesgos por enfermedad sin contribución alguna a su cargo.
6. La asignación por desempleo y los complementos familiares se abonarán en euros con cargo al Fondo Especial de Desempleo. No se aplicará coeficiente corrector.
7. Todo agente temporal contribuirá, en un tercio, a la financiación del régimen de seguro contra el desempleo. Esta contribución se fija en el 0,81 % del sueldo base del interesado, una vez efectuada una deducción fija de 1 065,02 euros y sin aplicar los coeficientes correctores previstos en el artículo 64 del Estatuto de los funcionarios CE.
Esta contribución será descontada mensualmente del sueldo del interesado e ingresada, aumentada en los dos tercios restantes a cargo de la Agencia, en el Fondo Especial de Desempleo creado en virtud del artículo 28 bis del Régimen aplicable a otros agentes de las Comunidades (en lo sucesivo, «ROA de la CE»). La Agencia revisará y adaptará, según proceda, la cuota de contribución al cabo de un periodo de seis años, a la luz del riesgo de desempleo de los agentes temporales de la Agencia.
8. La asignación por desempleo abonada al antiguo agente temporal que permanezca sin empleo se regirá por las mismas normas que las establecidas en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 260/68 de conformidad con el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 259/68.
9. Los servicios nacionales competentes en materia de empleo y desempleo, actuando dentro del marco de su legislación nacional, y la Agencia mantendrán una cooperación eficaz para la buena aplicación del presente artículo.
10. Las modalidades de aplicación del presente artículo estarán sujetas a la misma reglamentación que la adoptada de común acuerdo por las instituciones comunitarias, sin perjuicio de lo dispuesto en el último párrafo del apartado 2.
Artículo 71
1. En caso de nacimiento de un hijo de un agente temporal, se abonará una asignación de 198,31 euros a la persona que asuma la guarda efectiva del niño.
Igual asignación se entregará al agente temporal que adopte un niño cuya edad no exceda de cinco años y que permanezca a su cargo en las condiciones establecidas en el apartado 2 del artículo 2 del anexo V.
2. Se tendrá derecho a la misma asignación en caso de interrupción del embarazo después de los siete meses.
3. El beneficiario de la asignación por nacimiento estará obligado a declarar las asignaciones de la misma naturaleza que perciba por el mismo hijo. Tales asignaciones se deducirán de la prevista más arriba. Cuando ambos progenitores sean agentes temporales de la Agencia, la asignación sólo se abonará una vez.
Artículo 72
En caso de fallecimiento del agente temporal, de su cónyuge, de los hijos a su cargo o de cualquier otra persona que esté a su cargo con arreglo al artículo 2 del anexo V y que conviva bajo su techo, la Agencia reembolsará los gastos de transporte del cadáver desde el lugar de destino hasta el lugar de origen del agente temporal.
Sin embargo, en caso de fallecimiento del agente temporal durante una misión, la Agencia reembolsará los gastos de transporte del cadáver desde el lugar del fallecimiento hasta el lugar de origen del agente temporal.
Artículo 73
Podrán concederse donaciones, préstamos o anticipos al agente temporal durante la duración de su contrato o a la expiración de éste cuando, como resultado de una enfermedad grave o prolongada, de discapacidad o de un accidente sufrido durante el tiempo de servicio, el agente temporal se halle imposibilitado para trabajar y demuestre que la enfermedad o accidente no está cubierto por ningún otro régimen de seguridad social.
Sección B
Cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento
Artículo 74
El agente temporal estará asegurado, en las condiciones previstas en los artículos siguientes, contra los riesgos de fallecimiento y de invalidez que pudieran sobrevenirle durante el tiempo de su contrato.
Las prestaciones y garantías previstas en la presente sección se suspenderán si los efectos pecuniarios del contrato del agente temporal se encuentran temporalmente suspendidos en aplicación de las disposiciones del presente Estatuto.
Artículo 75
Si el examen médico previo a la contratación del agente temporal revela que éste está afectado por una enfermedad o dolencia, la AFCC podrá decidir que su derecho al disfrute de las garantías previstas en materia de invalidez y fallecimiento no se inicie hasta haber cumplido un período de cinco años a partir de la fecha de su incorporación al servicio de la Agencia, por lo que se refiere a las consecuencias de esta enfermedad o dolencia.
El agente temporal podrá recurrir esta decisión ante la Comisión de Invalidez que establecerá la Agencia. En virtud del acuerdo celebrado entre la Agencia y el Consejo de la Unión Europea, la Agencia podrá utilizar los servicios de la Comisión de Invalidez del Consejo.
Artículo 76
1. El agente temporal aquejado de una invalidez considerada como total y que por esta causa tenga que dejar de prestar servicios en la Agencia, tendrá derecho, mientras subsista la incapacidad, a una asignación por invalidez cuya cuantía se establecerá como se indica seguidamente.
Cuando un agente temporal beneficiario de una asignación por invalidez cumpla los 65 años, se aplicarán las normas generales que regulan la indemnización por cese en el servicio. La cuantía de la indemnización por cese en el servicio se fijará en función del sueldo correspondiente al grado y escalón en que estuviera clasificado el agente en la fecha en que fuera declarado inválido.
2. La asignación por invalidez será igual al 70 % del último sueldo base del agente temporal. No obstante, dicha asignación no podrá ser inferior a la renta mínima de subsistencia, es decir, al sueldo base de un agente temporal de la CE clasificado en el primer escalón del grado 1. La asignación por invalidez estará sujeta a una contribución al régimen de pensiones, calculada en función de dicha asignación.
3. Cuando la invalidez sea consecuencia de un accidente sufrido por el agente temporal en el ejercicio o con ocasión del ejercicio de sus funciones, de una enfermedad profesional, de un acto de abnegación realizado en interés público o del hecho de haber expuesto su vida para salvar la de otra persona, la asignación por invalidez no podrá ser inferior al 120 % de la renta mínima de subsistencia. Además, en este supuesto, la contribución al régimen de pensiones se hará con cargo al presupuesto de la Agencia.
4. Si la invalidez hubiese sido provocada intencionadamente por el agente temporal, la AFCC podrá acordar que el agente no tenga derecho más que a la asignación prevista en el artículo 85.
5. El beneficiario de una asignación por invalidez también tendrá derecho a los complementos familiares determinados con arreglo a lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 59. En virtud del anexo V, la asignación familiar se calculará en función de la asignación por invalidez.
Artículo 77
1. La situación de invalidez será declarada por la Comisión de Invalidez a que se hace mención en el artículo 75.
2. La Agencia podrá hacer que el titular de una asignación por invalidez sea sometido periódicamente a un reconocimiento, a fin de asegurarse de que sigue reuniendo las condiciones necesarias para ser beneficiario de ella. Si la Comisión de Invalidez comprueba que han dejado de cumplirse estas condiciones, el agente temporal deberá reincorporarse al servicio de la Agencia, siempre y cuando su contrato no haya expirado.
No obstante, si el interesado no pudiera ser readmitido al servicio de la Agencia, podrá rescindírsele el contrato y tendrá derecho a una indemnización cuya cuantía será igual a las retribuciones que habría percibido durante el plazo de preaviso y, en su caso, a la indemnización por rescisión de contrato prevista en el artículo 95. Será igualmente de aplicación el artículo 85.
Artículo 78
Los causahabientes de un agente temporal fallecido, tal y como se definen con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en el capítulo 3 del anexo VI, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones previstas en los artículos 79 a 82.
En caso de fallecimiento de un agente temporal beneficiario de una asignación por invalidez, sus causahabientes, según lo establecido en el capítulo 3 del anexo VI, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones previstas en dicho anexo.
En caso de desaparición, durante más de un año, de un agente temporal o de un antiguo agente temporal titular de una asignación por invalidez, las pensiones provisionales a su cónyuge y las personas reconocidas como personas a cargo se determinarán con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en los capítulos 5 y 6 del anexo VIII del Estatuto de los funcionarios CE.
Artículo 79
El derecho a pensión comenzará a partir del primer día del mes siguiente al del fallecimiento o, en su caso, a partir del primer día del mes siguiente al período durante el cual el cónyuge supérstite, los huérfanos o las personas a cargo del agente fallecido perciban las retribuciones de éste en aplicación de lo dispuesto en el apartado 8 del artículo 59.
Artículo 80
El cónyuge supérstite de un agente temporal tendrá derecho a una pensión de supervivencia, en las condiciones previstas en el capítulo 3 del anexo VI. La cuantía de dicha pensión no podrá ser inferior al 35 % del último sueldo base mensual percibido por el agente temporal ni al salario de base de un agente temporal de la CE clasificado en el primer escalón del grado 1.
El beneficiario de una pensión de supervivencia tendrá derecho, en las condiciones previstas en el anexo V, a los complementos familiares regulados en el apartado 3 artículo 59. No obstante, la cuantía de la asignación por hijo a cargo será igual al doble de la cuantía del complemento previsto en la letra b) del apartado 3 del artículo 59.
Artículo 81
Cuando un agente temporal o un titular de una asignación por invalidez fallezca sin dejar cónyuge beneficiario de una pensión de viudedad, los hijos que, según el artículo 2 del anexo V, estuvieren a su cargo en el momento del fallecimiento tendrán derecho a una pensión de orfandad en las condiciones previstas en el artículo 10 del anexo VI.
Tendrán el mismo derecho los hijos que reúnan las condiciones antes citadas, en caso de fallecimiento o de nuevas nupcias del cónyuge beneficiario de una pensión de viudedad.
Cuando un agente temporal o una persona beneficiaria de una asignación por invalidez fallezca sin que se reúnan las condiciones establecidas en el párrafo primero, los hijos a su cargo en virtud del artículo 2 del anexo V tendrán derecho a una pensión de orfandad con arreglo a lo dispuesto en el artículo 10 del anexo VI; no obstante, la cuantía de esta pensión será igual a la mitad de la pensión calculada de conformidad con dicho artículo.
En el caso de las personas asimiladas a hijos a cargo en virtud de lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 2 del anexo V, la pensión de orfandad no podrá rebasar un importe igual al doble de la asignación por hijo a cargo.
El fallecimiento del progenitor biológico que haya sido sustituido por el padre o la madre adoptivos no generará el derecho a una pensión de orfandad.
El huérfano tendrá derecho a una asignación por escolaridad en las condiciones previstas en el artículo 3 del anexo V.
Artículo 82
En caso de divorcio o cuando concurran varios grupos de supérstites que pudieran aspirar a una pensión de supervivencia, ésta será repartida según las condiciones establecidas en el anexo VI.
Artículo 83
1. No obstante lo dispuesto en cualquiera otra disposición, en particular en lo que se refiere a la cuantía mínima concedida a los que tengan derecho a una pensión de supervivencia, el importe total percibido en concepto de pensión de supervivencia, sumados los complementos familiares y deducidos el impuesto y otras retenciones obligatorias, al que pueden tener derecho la viuda y los demás causahabientes no podrá exceder:
a)
en caso de fallecimiento de un agente temporal cuando se halle en activo o disfrutando de una licencia por motivos personales, por servicio militar, parental o familiar, de la cuantía del sueldo base al que el agente temporal, de continuar en vida, hubiera tenido derecho en el mismo grado y escalón, sumados los complementos familiares que le corresponderían en ese caso y deducidos el impuesto y otras retenciones obligatorias;
b)
para el período posterior a la fecha en que el agente temporal mencionado en la letra a) hubiera cumplido 65 años, de la cuantía de la indemnización por cese en el servicio a la que el interesado, de continuar en vida, hubiera tenido derecho a partir de esa fecha, en el mismo grado y escalón en los que estuviera situado en el momento del fallecimiento, sumados los complementos familiares que le hubieran correspondido y deducidos el impuesto y otras retenciones obligatorias;
c)
en caso de fallecimiento de un antiguo agente temporal con derecho a una asignación por invalidez, de la cuantía de la pensión a la que el interesado, de continuar en vida, hubiera tenido derecho, una vez aplicados los complementos y retenciones mencionados en la letra b).
2. A los efectos de la aplicación del apartado 1, se prescindirá de los coeficientes correctores que pudieran afectar a las diversas cuantías de que se trate.
3. La cuantía máxima definida en cada una de las anteriores letras a) a c) del apartado 1 será repartida entre los causahabientes de una pensión de supervivencia de forma proporcional a los derechos que respectivamente les hayan sido reconocidos, prescindiendo del apartado 1.
A las cuantías resultantes de dicho reparto les serán aplicables los párrafos segundo y tercero del apartado 1 del artículo 84.
Artículo 84
1. Las pensiones previstas en las disposiciones anteriores serán calculadas por referencia a las escalas retributivas en vigor el día primero del mes en que comience el derecho a pensión.
No se aplicará coeficiente corrector alguno a las pensiones.
Las pensiones expresadas en euros se pagarán en una de las monedas a que se refiere el artículo 29 del anexo VI.
2. Cuando, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 59, se apruebe una adaptación de las retribuciones, esa misma adaptación se aplicará a las pensiones.
3. Lo dispuesto en los apartados 1 y 2 será aplicable por analogía a los beneficiarios de una asignación por invalidez.
Sección C
Indemnización por cese en el servicio
Artículo 85
A partir del cese en sus funciones, el agente temporal tendrá derecho a una indemnización por cese en el servicio o a la transferencia del equivalente actuarial de sus derechos a pensión, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 1 del anexo VI.
Artículo 86
Si el agente temporal ha hecho uso de la posibilidad prevista en el artículo 90, su indemnización por cese en el servicio será reducida proporcionalmente al período que corresponda a estas deducciones.
La disposición del primer párrafo no se aplicará al agente temporal que, en los tres meses siguientes a su integración en el régimen del presente Estatuto, haya solicitado reponer tales cantidades aumentadas en un 3,5 % de interés compuesto anual, tipo que podrá ser revisado conforme al procedimiento establecido en el artículo 87.
Artículo 87
1. El tipo de interés para el cálculo del interés compuesto será el tipo efectivo mencionado en los apartados 2 y 3 y se revisará, si fuese necesario, en el momento de efectuar las evaluaciones actuariales quinquenales.
2. Los tipos de interés que deberán tomarse en consideración para los cálculos actuariales se basarán en la media anual registrada de los tipo de interés de la deuda pública a largo plazo de los Estados miembros de la UE, publicadas por la Comisión de las Comunidades Europeas. Se utilizará un índice de precios al consumo adecuado para calcular el tipo de interés correspondiente, corregido por la inflación, que resulte necesario para los cálculos actuariales.
3. El tipo efectivo anual que se tomará en consideración para efectuar los cálculos actuariales será la media de los tipos de interés reales medios de los doce años anteriores al año en curso.
Sección D
Financiación del régimen de cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento y del régimen de pensiones
Artículo 88
1. El pago de las prestaciones previstas en el régimen de seguridad social dispuesto en las secciones B y C se hará con cargo al presupuesto de la Agencia. Los Estados miembros que participen en la Agencia garantizarán colectivamente el pago de estas prestaciones según las escala de reparto establecida para la financiación de estos gastos.
2. Toda percepción de un sueldo o una asignación por invalidez estará sujeta a la cotización al régimen de seguridad social previsto en la sección B.
3. La financiación del régimen de seguridad social previsto en las secciones B y C será la establecida en el artículo 89 del presente Estatuto y en los artículos 21 y 22 del anexo VI.
4. Las contribuciones de los agentes temporales y de la Agencia al régimen de seguridad social previsto en las secciones B y C serán abonadas en su totalidad al presupuesto de la Agencia.
Artículo 89
Los agentes temporales contribuirán con un tercio del coste de este sistema de pensiones. Esta contribución se fija en un 9,25 % del sueldo base del agente temporal, sin tener en cuenta los coeficientes correctores previstos en el artículo 59. La cuota se deducirá mensualmente de la retribución del agente temporal. Las contribuciones se adaptarán de conformidad con las mismas normas que las estipuladas en el anexo XII del Estatuto de los funcionarios CE.
Artículo 90
El agente temporal podrá solicitar que la Agencia, en las condiciones que ésta determine, satisfaga las cantidades que eventualmente tenga que pagar en su país de origen para causar o mantener en él sus derechos a pensión. La Agencia podrá decidir asimismo efectuar el pago de las cantidades que el agente temporal deba satisfacer para causar o mantener sus derechos a pensión en su país de origen, aunque el agente no lo haya solicitado. En tal caso, la Agencia deberá justificar debidamente su decisión.
Dichos pagos no podrán ser superiores al doble del porcentaje previsto en el artículo 89 y se harán con cargo al presupuesto de la Agencia.
Sección E
Liquidación de los derechos del agente temporal
Artículo 91
El régimen de invalidez o el régimen de la pensión de supervivencia se establecen en los artículos 19 a 23 del anexo VI.
Sección F
Pago de prestaciones
Artículo 92
1. El pago de las prestaciones se efectuará con arreglo a los artículos 83 y 84 del presente Estatuto y al artículo 28 del anexo VI.
2. Las cantidades que un agente temporal adeude a la Agencia, en virtud del presente régimen de pensiones, en la fecha en que tenga derecho a las prestaciones, serán deducidas de las prestaciones que correspondan al agente temporal o a sus causahabientes. Dicha devolución podrá escalonarse en varios meses.
Sección G
Subrogación de la Agencia
Artículo 93
1. Cuando la causa del fallecimiento, del accidente o de la enfermedad de una persona a la que se aplica el presente Estatuto sea imputable a un tercero, la Agencia, dentro del límite de las obligaciones que le incumben en virtud del presente Estatuto a raíz del suceso causante de la muerte, accidente o enfermedad, se subrogará de pleno derecho con la víctima o con sus causahabientes en sus derechos y acciones contra el tercero responsable.
2. Se incluyen, en particular, en el ámbito cubierto por la subrogación contemplada en el apartado 1:
-
la retribución que continuará siendo abonada al agente temporal conforme al artículo 52 durante el periodo de su incapacidad laboral transitoria;
-
los pagos efectuados conforme al apartado 8 del artículo 59, como consecuencia del fallecimiento de un agente temporal o de un agente titular de una asignación por invalidez;
-
las prestaciones con arreglo a los artículos 67 y 68 y a las reglamentaciones adoptadas para su aplicación, relativas a la cobertura de los riesgos de enfermedad y accidente;
-
el pago de los gastos de transporte del cadáver contemplado en el artículo 72;
-
el pago de los suplementos de los complementos familiares efectuados, conforme al apartado 5 del artículo 59 y a los apartados 3 y 5 del artículo 2 del anexo V en caso de enfermedad grave, minusvalía o discapacidad que afecte a un hijo a su cargo;
-
el pago de la asignación por invalidez en caso de accidente o enfermedad cuya consecuencia para el agente temporal sea la incapacidad definitiva para ejercer sus funciones;
-
el pago de la pensión de supervivencia en caso de fallecimiento del agente temporal o del antiguo agente temporal o del fallecimiento del cónyuge, que no sea agente temporal, de un agente temporal o de un antiguo agente temporal titular de una pensión;
-
el pago de la pensión de orfandad, sin limitación de edad, al hijo de un agente temporal o de un antiguo agente temporal cuando tal hijo esté aquejado de una enfermedad, minusvalía o discapacidad que le impidan satisfacer sus necesidades después del fallecimiento de la persona a cuyo cargo estaba.
3. Sin embargo, la subrogación de la Agencia no se extenderá a los derechos de indemnización respecto de perjuicios de carácter puramente personal como, en particular, el perjuicio moral, el pretium doloris, así como la parte de perjuicios de complacencia que sobrepasen la cuantía de la indemnización que hubiera sido concedida por tal motivo en aplicación del artículo 68.
4. Las disposiciones de los apartados 1, 2 y 3 no obstarán el ejercicio de una acción directa por parte de la Agencia.
CAPÍTULO 7
Devolución de cantidades percibidas en exceso
Artículo 94
Las cantidades percibidas en exceso darán lugar a su devolución cuando el beneficiario haya tenido conocimiento de la irregularidad del pago o cuando ésta sea tan evidente que no haya podido dejar de advertirla.
La devolución deberá solicitarse, a más tardar, al término de un plazo de cinco años a contar desde la fecha en que se haya abonado la cantidad. Este plazo no será oponible a la AFCC cuando ésta pueda demostrar que el interesado ha inducido deliberadamente a error a la Administración con vistas a obtener el pago de la cantidad considerada.
CAPÍTULO 8
Extinción del contrato
Artículo 95
Además de en el caso de cese por fallecimiento, el contrato del agente temporal quedará extinguido:
a)
al término del mes en el cual el agente temporal cumpla la edad de 65 años;
b)
en la fecha establecida en el contrato; o
c)
al término del plazo de preaviso establecido en el contrato, si éste contiene una cláusula que otorgue al agente temporal o a la Agencia la facultad de rescindir el contrato antes de su vencimiento. Este plazo de preaviso no podrá ser inferior a un mes por año de servicio, con un mínimo de un mes y un máximo de tres.
Para el agente temporal cuyo contrato se haya renovado, el referido plazo será como máximo de seis meses. No obstante, el plazo de preaviso no podrá comenzar a contar durante la licencia de maternidad o una licencia por enfermedad, siempre y cuando esta última no sea superior a tres meses. Además, quedará en suspenso durante el período de la licencia de maternidad o por enfermedad, dentro del citado límite. En caso de rescisión del contrato por parte de la Agencia, el agente temporal tendrá derecho a una indemnización igual a la tercera parte de su sueldo base, por el período comprendido entre la fecha del cese en sus funciones y la de vencimiento de su contrato, o
d)
si el agente temporal deja de reunir las condiciones establecidas en la letra a) del apartado 2 del artículo 36, sin perjuicio de la posibilidad de otorgar la excepción prevista en dicho artículo. Si no se otorga dicha excepción, será de aplicación el plazo de preaviso señalado en la letra c) del presente artículo.
Artículo 96
El contrato podrá ser rescindido por la Agencia sin preaviso en los siguientes casos:
a)
en el transcurso o al final del período de prueba, en las condiciones previstas en el artículo 38;
b)
en caso de que el agente temporal no pueda reincorporarse a sus funciones al término de la licencia retribuida por enfermedad a que se refiere el artículo 52; en este caso, el agente temporal tendrá derecho a una indemnización igual a su sueldo base, más sus complementos familiares a razón de dos días por mes de servicio cumplido.
Artículo 97
1. Una vez concluido el procedimiento disciplinario previsto en el título V, el contrato podrá ser rescindido sin preaviso por motivos disciplinarios en caso de incumplimiento grave, voluntario o por negligencia, de las obligaciones del agente temporal. La decisión, que habrá de ser motivada, será adoptada por la AFCC una vez que se haya dado al interesado la oportunidad de presentar su defensa.
Previamente a la rescisión del contrato, el agente temporal podrá ser suspendido en sus funciones, en las condiciones previstas en el artículo 160.
2. En caso de rescisión del contrato conforme al apartado 1, la AFCC podrá decidir:
a)
limitar la indemnización por cese en el servicio prevista en el artículo 85 al reembolso de la contribución prevista en el artículo 88, incrementada en un 3,5 % de interés compuesto anual;
b)
privar al interesado total o parcialmente del derecho a la indemnización prevista en el apartado 2 del artículo 63.
Artículo 98
1. El contrato del agente temporal será rescindido por la AFCC sin preaviso cuando ésta tenga conocimiento:
a)
de que el interesado proporcionó intencionadamente, en el momento de su contratación, datos falsos sobre su cualificación y experiencia profesional o su aptitud para cumplir las condiciones previstas en el apartado 2 del artículo 36; y
b)
de que estos datos falsos fueron determinantes para la contratación del interesado.
2. En este caso, la AFCC procederá a la rescisión del contrato del agente temporal, una vez oído el interesado y concluido el procedimiento disciplinario previsto en el título V.
Previamente a la rescisión del contrato, el agente temporal podrá ser suspendido en sus funciones, en las condiciones previstas en el artículo 160.
Serán aplicables las disposiciones del apartado 2 del artículo 97.
Artículo 99
Sin perjuicio de las disposiciones de los artículos 97 y 98, todo incumplimiento voluntario o por negligencia de las obligaciones a las que el agente temporal o antiguo agente temporal esté sometido con arreglo al presente Estatuto será objeto de una sanción disciplinaria en las condiciones previstas en el título V del presente Estatuto.
TÍTULO III
AGENTES CONTRACTUALES
CAPÍTULO 1
Disposiciones generales
Artículo 100
A efectos de lo dispuesto en el presente Estatuto, se entenderá por «agente contractual» todo agente no destinado a un puesto de trabajo de los comprendidos en la relación aneja al presupuesto de la Agencia y contratado para ejercer funciones con dedicación parcial o plena.
Artículo 101
1. Los agentes contractuales serán retribuidos con cargo a los créditos globales consignados a estos efectos en el presupuesto de la Agencia.
2. En su caso, la Junta Directiva adoptará disposiciones específicas que regulen el empleo de agentes contractuales, en el marco de la Acción Común 2004/551/PESC.
3. La Agencia facilitará previsiones anuales indicativas del empleo de agentes contractuales por grupos de funciones, en el marco del procedimiento presupuestario.
Artículo 102
1. Los agentes contractuales se distribuirán en cuatro grupos de funciones, que se corresponden con las funciones que deben ejercer. Cada grupo de funciones se subdividirá en grados y en escalones.
2. La correspondencia entre los tipos de funciones y los grupos de cargos será la establecida en el siguiente cuadro:
Grupo de funciones
Grados
Funciones
IV
de 13 a 18
Administrativas, de asesoramiento, de traducción y funciones técnicas equivalentes, realizadas bajo la supervisión de agentes temporales.
III
de 8 a 12
De ejecución, de redacción, de contabilidad y funciones técnicas equivalentes, realizadas bajo la supervisión de agentes temporales.
II
de 4 a 7
Administrativas y de secretariado, de gestión del trabajo de oficina y otras funciones equivalentes, realizadas bajo la supervisión de agentes temporales.
I
de 1 a 3
Trabajo manual y servicios de apoyo, realizados bajo la supervisión de agentes temporales.
3. Sobre la base de este cuadro, la Agencia definirá las facultades que se conferirán a cada tipo de función.
4. Será aplicable, por analogía, lo dispuesto en el artículo 6.
CAPÍTULO 2
Derechos y obligaciones
Artículo 103
Los artículos 10 a 34 serán aplicables por analogía.
CAPÍTULO 3
Condiciones de contratación
Artículo 104
1. Los agentes contractuales serán seleccionados, en un ámbito geográfico lo más amplio posible, de entre quienes posean la nacionalidad de alguno de los Estados miembros participantes, sin distinción por razones de origen racial o étnico, creencias políticas, filosóficas o religiosas, edad o discapacidad, sexo u orientación sexual, y con independencia de su estado civil o situación familiar.
2. Para ser seleccionado como agente contractual se requerirá, como mínimo, lo siguiente:
a)
En lo que respecta al grupo de funciones I, haber completado el período de escolaridad obligatoria.
b)
En lo que respecta a los grupos de funciones II y III:
i)
un nivel de estudios superiores acreditado por un título, o
ii)
un nivel de educación secundaria acreditado por un título que dé acceso a los estudios superiores, así como una experiencia profesional adecuada de tres años como mínimo; o
iii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional o experiencia profesional de nivel equivalente.
c)
En lo que respecta al grupo de funciones IV:
i)
un nivel de educación correspondiente a estudios universitarios completos de una duración mínima de tres años y acreditados por un título, o
ii)
cuando esté justificado en interés del servicio, formación profesional de nivel equivalente.
3. Sólo podrán ser seleccionados como agentes contractuales quienes:
a)
posean la nacionalidad de alguno de los Estados miembros participantes en la Agencia y estén en pleno uso de sus derechos civiles;
b)
se encuentren en situación regular respecto a las leyes de reclutamiento para la prestación del servicio militar que les sean aplicables;
c)
ofrezcan las garantías de moralidad requeridas para el ejercicio de sus funciones;
d)
reúnan las condiciones de aptitud física requeridas para el ejercicio de sus funciones; y
e)
justifiquen que poseen un conocimiento profundo de una de las lenguas de la Unión Europea y un conocimiento satisfactorio de otra de ellas, en la medida necesaria para el desempeño de sus funciones.
4. Al celebrar el contrato inicial, la AFCC podrá eximir al interesado de la presentación de documentos que justifiquen que reúne los requisitos establecidos en las letras a), b) y c) de los apartados 2 y 3, cuando el contrato no exceda de tres meses.
5. En su caso, la Junta Directiva adoptará disposiciones específicas para los procedimientos de contratación de agentes contractuales, en el marco de la Acción Común 2004/551/PESC.
Artículo 105
Antes de proceder a la celebración del contrato, el agente contractual será sometido a examen médico por un médico asesor reconocido por la Agencia, a fin de garantizar que reúne las condiciones exigidas en la letra d) del apartado 3 del artículo 104.
El artículo 37 será aplicable por analogía.
Artículo 106
1. Al agente contractual cuyo contrato tenga una duración mínima de un año se le considerará en período de prueba durante los seis primeros meses de su entrada en servicio si pertenece al grupo de funciones I, y durante los nueve primeros meses si pertenece a cualquiera de los demás grupos de funciones.
2. Cuando en el curso de su período de prueba, el agente contractual se encuentre imposibilitado de ejercer sus funciones por causa de enfermedad o accidente, durante un período de al menos un mes, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por el tiempo correspondiente.
3. Al menos un mes antes de la conclusión del período de prueba, se hará un informe sobre la aptitud del agente contractual para cumplir las tareas propias de su puesto, así como sobre su rendimiento y su conducta en el servicio. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. El agente contractual que no haya demostrado tener cualidades suficientes para ser mantenido en su empleo será despedido. No obstante, en circunstancias excepcionales, la AFCC podrá prorrogar el período de prueba por un máximo de seis meses y, en su caso, destinar al agente contractual a otro servicio.
4. En caso de ineptitud manifiesta del agente contractual en período de prueba, se podrá hacer un informe en cualquier momento durante dicho período. Este informe se comunicará al interesado, quien podrá formular por escrito sus observaciones. Tomando como base este informe, la AFCC podrá decidir el despido del agente contractual antes de finalizar el período de prueba, con un plazo de preaviso de un mes.
5. El agente contractual despedido durante el período de prueba tendrá derecho a una indemnización igual a un tercio de su sueldo base por mes cumplido de período de prueba.
Artículo 107
Los contratos de los agentes contractuales podrán tener una duración mínima de tres meses y máxima de cuatro años. Podrán renovarse una sola vez, por un período determinado máximo de cinco años. El contrato inicial y la primera renovación tendrán una duración total mínima de seis meses en lo que se refiere al grupo de funciones I y de nueve meses para los demás grupos de funciones.
Artículo 108
1. Los agentes contractuales sólo podrán ser contratados:
i)
en los grados 13, 14 o 16 para el grupo de funciones IV,
ii)
en los grados 8, 9 o 10 para el grupo de funciones III,
iii)
en los grados 4 o 5 para el grupo de funciones II,
iv)
en el grado 1 para el grupo de funciones I.
La clasificación de estos agentes contractuales dentro de cada grupo de funciones dependerá de la cualificación y experiencia profesional de los interesados. A fin de responder a las necesidades concretas de la Agencia, también podrán tenerse en cuenta las condiciones imperantes en el mercado laboral de la Unión Europea. Tales agentes contractuales se clasificarán en el primer escalón de su grado al ser contratados.
2. Cuando un agente contractual cambie de puesto de trabajo dentro de un mismo grupo de funciones, no podrá ser clasificado en un grado o escalón inferiores a los de su puesto anterior.
Cuando dicho agente contractual pase a formar parte de un grupo de funciones más elevado, será clasificado en un grado y un escalón que le den derecho a una retribución al menos igual a la que percibía en virtud de su contrato precedente.
Artículo 109
1. Las disposiciones del párrafo primero del artículo 40 se aplicarán por analogía a los agentes contractuales que hayan sido contratados por un período mínimo de un año.
2. El agente contractual que cumpla dos años de antigüedad en un escalón de su grado accederá automáticamente al escalón siguiente de ese grado.
3. En el caso de los agentes contractuales, la clasificación en el grado inmediatamente superior dentro del mismo grupo de funciones se hará por decisión de la Agencia. Se llevará a efecto clasificándolos en el primer escalón del grado inmediatamente superior. Para conceder esta mejora se hará una selección exclusivamente entre los agentes contractuales con un contrato mínimo de tres años que hayan cumplido un tiempo mínimo de dos años en su grado, tras estudiar los méritos relativos y los informes de evaluación de los distintos agentes contractuales que reúnan las condiciones para ascender a un grado superior. Al estudiar los méritos comparativos, la Agencia tomará en cuenta, en particular, las evaluaciones sobre los agentes contractuales, su utilización, en el desempeño de sus tareas, de lenguas distintas de aquéllas que hayan probado conocer a fondo con arreglo a la letra e) del apartado 3 del artículo 104 y, en su caso, el nivel de responsabilidad que hayan ejercido.
4. Los agentes contractuales sólo podrán ser promovidos a un grupo de funciones superior mediante la participación en un proceso general de selección.
CAPÍTULO 4
Condiciones de trabajo
Artículo 110
Serán aplicables, por analogía, los artículos 41 a 57.
CAPÍTULO 5
Retribuciones y reembolso de gastos
Artículo 111
Serán aplicables, por analogía, los artículos 58 a 66, con supeditación a las modificaciones enunciadas en los artículos 112 y 113.
Artículo 112
El baremo de los sueldos base se determinará según el mismo baremo que el establecido en el artículo 93 del ROA de la CE.
Artículo 113
No obstante lo dispuesto en el apartado 3 del artículo 63, la indemnización por gastos de instalación y la indemnización por gastos de reinstalación, previstas en el apartado 1 y el apartado 2 del citado artículo, no podrán ser inferiores a:
-
734,76 euros para el agente contractual que tenga derecho a la asignación familiar, y
-
435,62 euros para el agente contractual que no tenga derecho a esta asignación.
CAPÍTULO 6
Sección A
Seguridad social
Artículo 114
Los artículos 67 a 69 se aplicarán por analogía. No obstante, los apartados 4 y 5 del artículo 67 no se aplicarán a los agentes contractuales que permanezcan al servicio de la Agencia hasta los 63 años de edad, a no ser que hayan tenido dicha condición de agentes contractuales por un período superior a 3 años.
Artículo 115
1. El antiguo agente contractual que se encuentre sin empleo después de haber cesado en la Agencia y:
a)
que no sea titular de una asignación por invalidez a cargo de la Agencia,
b)
cuyo cese en el servicio no haya sido debido a una renuncia o rescisión del contrato por motivo disciplinario,
c)
que haya prestado servicios durante al menos seis meses,
d)
que sea residente de un Estado miembro de la UE,
se beneficiará de una asignación mensual por desempleo en las condiciones que a continuación se determinan.
Cuando tenga derecho a una prestación por desempleo con arreglo a un régimen nacional, deberá declararlo a la Agencia. En tal caso, la cuantía de dicha prestación será deducida de la asignación que perciba con arreglo al apartado 3.
2. Para beneficiarse de la asignación por desempleo, el antiguo agente contractual:
a)
deberá haber solicitado su inscripción como demandante de empleo en los servicios de empleo del Estado miembro de la UE donde fije su residencia;
b)
deberá satisfacer las obligaciones que según la legislación de dicho Estado miembro de la UE incumban al titular de prestaciones por desempleo con arreglo a dicha legislación;
c)
deberá remitir mensualmente a la Agencia un certificado del servicio nacional de empleo competente en el que se precise si ha satisfecho o no las obligaciones establecidas en las letras a) y b).
La asignación podrá ser concedida o mantenida por la Agencia, incluso aunque no se cumplan las obligaciones nacionales contempladas en la letra b), en caso de enfermedad, accidente, maternidad, invalidez o situación reconocida como análoga, o en caso de dispensa de satisfacer dichas obligaciones por parte de la autoridad nacional competente.
La Junta Directiva establecerá las disposiciones que considere necesarias para la aplicación del presente artículo.
3. La asignación por desempleo se fijará en relación con el sueldo base del agente contractual en el momento de cesar en el servicio. Esta asignación por desempleo consistirá en:
a)
60 % del sueldo base durante un período inicial de doce meses,
b)
45 % del sueldo base desde el decimotercer mes hasta el vigesimocuarto mes,
c)
30 % del sueldo base desde el vigesimoquinto mes hasta el trigesimosexto mes.
Salvo durante un período inicial de seis meses, durante el cual será de aplicación el límite inferior que a continuación se especifica, pero no el límite superior, las cuantías así determinadas no podrán ser inferiores a 878,64 euros ni superiores a 1 757,28 euros. Estos límites se adaptarán del mismo modo que las retribuciones que figuran en el artículo 66 del Estatuto de los funcionarios CE, con arreglo a la misma reglamentación que la establecida en el artículo 65 de dicho Estatuto.
4. La asignación por desempleo será abonada al antiguo agente contractual durante un período máximo de treinta y seis meses a partir del día de su cese en el servicio, sin que, en ningún caso, pueda sobrepasarse la tercera parte de la duración total del servicio prestado. No obstante, si durante ese período el antiguo agente contractual dejara de reunir las condiciones previstas en los apartados 1 y 2, el pago de la asignación quedará interrumpido. La asignación será pagada de nuevo si, antes de la expiración de dicho período, el antiguo agente contractual reuniera de nuevo las citadas condiciones sin haber adquirido derecho a una prestación nacional por desempleo.
5. El antiguo agente contractual que pueda acogerse a una asignación por desempleo tendrá derecho a los complementos familiares de acuerdo con la misma reglamentación que la prevista en el artículo 67 del Estatuto de los funcionarios CE. La asignación familiar se calculará en relación con la asignación por desempleo con arreglo a las condiciones previstas en el artículo 1 del anexo V de dicho Estatuto.
El interesado estará obligado a declarar cualquier asignación del mismo tipo que perciban, él o su cónyuge, de otra procedencia; dichas asignaciones se deducirán de las que se abonen en virtud del presente artículo.
El antiguo agente contractual beneficiario de la asignación por desempleo tendrá derecho, en las condiciones previstas en el artículo 67, que se aplicará por analogía, a la cobertura de los riesgos por enfermedad sin contribución alguna a su cargo.
6. La asignación por desempleo y los complementos familiares correrán a cargo del Fondo Especial de Desempleo en euros. No se aplicará coeficiente corrector.
7. Todo agente contractual contribuirá en un tercio a la financiación del régimen de seguro contra el desempleo. Esta contribución se fijará en el 0,81 % del sueldo base del interesado, una vez efectuada una deducción fija de 798,77 euros y sin aplicar ningún coeficiente corrector de los previstos en el artículo 64 del Estatuto de los funcionarios CE. Esta contribución será descontada mensualmente del sueldo del interesado e ingresada, aumentada en los dos tercios restantes a cargo de la Agencia, en el Fondo Especial de Desempleo creado de conformidad con el artículo 28 bis del ROA de la CE. La Agencia, después de transcurridos seis años, revisará y adaptará el porcentaje de la contribución como corresponda, a la luz del riesgo de desempleo que corra el personal contractual de la Agencia.
8. Las asignaciones por desempleo pagadas al antiguo agente contractual que permanezca sin empleo estarán sujetas a la misma reglamentación que la prevista en el Reglamento (CEE, Euratom, CECA) no 260/68.
9. Los servicios nacionales competentes en materia de empleo y desempleo, actuando dentro del marco de su legislación nacional, y la Agencia mantendrán una cooperación eficaz para la buena aplicación del presente artículo.
10. A efectos de lo dispuesto en el presente artículo, serán aplicables las disposiciones de aplicación aprobadas conforme a lo establecido en el apartado 10 del artículo 70, sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo tercero del apartado 2 del presente artículo.
Artículo 116
Las disposiciones de los artículos 71 y 72 serán aplicables por analogía.
Artículo 117
Podrán concederse donaciones, préstamos o anticipos a los agentes contractuales durante la duración de su contrato o a la expiración de éste, cuando el agente contractual quede incapacitado para trabajar como consecuencia de una enfermedad grave y prolongada, de discapacidad o de un accidente ocurrido durante su contrato, siempre que justifique no estar acogido a otro régimen de seguridad social.
Sección B
Cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento
Artículo 118
El agente contractual estará asegurado, en las condiciones previstas en los artículos siguientes, contra los riesgos de fallecimiento y de invalidez que pudieran sobrevenirle durante el tiempo de su contrato.
Las prestaciones y garantías previstas en la presente sección serán suspendidas si los efectos pecuniarios del contrato del agente se encuentran temporalmente suspendidos en aplicación del presente Estatuto.
Artículo 119
Si el examen médico previo a la contratación del agente contractual revela que éste está afectado por una enfermedad o discapacidad, la AFCC podrá decidir que su derecho al disfrute de las garantías previstas en materia de invalidez y fallecimiento no se inicie hasta haber cumplido un período de cinco años a partir de la fecha de su incorporación al servicio de la Agencia, por lo que se refiere a las consecuencias de esta enfermedad o discapacidad.
El agente contractual podrá recurrir contra esta decisión ante la Comisión de invalidez prevista en el artículo 75 del presente Estatuto.
Artículo 120
1. El agente contractual aquejado de una invalidez considerada como total y que por esta causa tenga que dejar de prestar servicios en la Agencia, tendrá derecho, mientras subsista la incapacidad, a una asignación por invalidez cuya cuantía se establecerá de la siguiente manera.
Si un agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez alcanza la edad de 65 años, se aplicarán las normas generales que regulan la indemnización por cese en el servicio. Dicha indemnización se fijará en función del sueldo correspondiente al grado y escalón en que estuviera clasificado el agente en la fecha en que se le haya declarado inválido.
2. La asignación por invalidez será igual al 70 % del último sueldo base del agente. No obstante, dicha asignación no podrá ser inferior al sueldo base mensual de un agente contractual clasificado en el escalón 1 del grado 1 del grupo de funciones I. La asignación por invalidez estará sujeta a una contribución al régimen de pensiones, calculada en función de dicha asignación.
3. Cuando la invalidez sea consecuencia de un accidente sufrido por el interesado en el ejercicio o con ocasión del ejercicio de sus funciones, de una enfermedad profesional, de un acto de abnegación realizado en interés público o del hecho de haber expuesto su vida para salvar la de otra persona, la asignación por invalidez no podrá ser inferior al 120 % del sueldo base mensual de un agente contractual clasificado en el escalón 1 del grado 1 del grupo de funciones I. Además, en este supuesto, la contribución al régimen de pensiones se hará con cargo al presupuesto del antiguo empleador.
4. Si la invalidez hubiese sido provocada intencionadamente por el agente contractual, la AFCC podrá acordar que el agente no tenga derecho más que a la asignación prevista en el artículo 128.
5. El beneficiario de una asignación por invalidez también tendrá derecho a los complementos familiares determinados de conformidad con el apartado 3 del artículo 59, de conformidad con el anexo V; la asignación familiar se calculará a partir de la asignación del beneficiario.
Artículo 121
1. La invalidez será declarada por la Comisión de invalidez a que se refiere el artículo 75.
2. El derecho a asignación por invalidez comenzará el día siguiente a aquél en que se extinga el contrato del agente, según lo establecido en los artículos 95 y 96, aplicables por analogía.
3. La Agencia podrá hacer que el titular de una asignación por invalidez sea sometido periódicamente a un reconocimiento, a fin de asegurarse de que sigue reuniendo las condiciones necesarias para ser beneficiario de dicha asignación. Si la Comisión de invalidez comprueba que han dejado de cumplirse estas condiciones, el agente contractual deberá reincorporarse al servicio de la Agencia, siempre y cuando su contrato no haya expirado.
No obstante, si el interesado no pudiera ser readmitido al servicio de la Agencia, podrá rescindírsele el contrato y tendrá derecho a una indemnización cuya cuantía será igual a las retribuciones que habría percibido durante el plazo de preaviso y, en su caso, a la indemnización por rescisión de contrato prevista en el artículo 95. Será igualmente de aplicación el artículo 128.
Artículo 122
1. Los causahabientes de un agente contractual fallecido, determinados según las mismas normas que las establecidas en el capítulo 3 del anexo VI, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones previstas en los artículos 123 a 126.
2. En caso de fallecimiento de un antiguo agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez, los causahabientes, según se definen en el capítulo 3 del anexo VI, que será aplicable por analogía, tendrán derecho a una pensión de supervivencia en las condiciones que se establecen en dicho anexo.
3. En caso de desaparición, durante más de un año, de un agente contractual, de un antiguo agente contractual titular de una asignación por invalidez, las pensiones provisionales destinadas a su cónyuge y a las personas consideradas a cargo del desaparecido se determinarán de acuerdo con las mismas normas que las establecidas en los capítulos 5 y 6 del anexo VIII del Estatuto de los funcionarios CE.
Artículo 123
El derecho a pensión comenzará a partir del primer día del mes siguiente al del fallecimiento o, en su caso, a partir del primer día del mes siguiente al período durante el cual el cónyuge supérstite, los huérfanos o las personas a cargo del agente fallecido perciban las retribuciones de éste en aplicación de lo dispuesto en el apartado 5 del artículo 59.
Artículo 124
El cónyuge supérstite de un agente contractual tendrá derecho, en las condiciones previstas en el capítulo 3 del anexo VI, que será aplicable por analogía, a una pensión de supervivencia, cuya cuantía no podrá ser inferior al 35 % del último sueldo base mensual percibido por el agente ni al sueldo base mensual de un agente contractual clasificado en el escalón 1 del grado 1 del grupo de funciones I.
El beneficiario de una pensión de supervivencia tendrá derecho, en las condiciones previstas en el anexo V, a los complementos familiares regulados en el apartado 3 del artículo 59, que será aplicable por analogía. No obstante, la cuantía de la asignación por hijo a cargo será igual al doble de la cuantía del complemento previsto en la letra b) del apartado 8 del artículo 59.
Artículo 125
1. Cuando un agente contractual o antiguo agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez fallezca sin dejar cónyuge con derecho a una pensión de supervivencia, los hijos considerados a su cargo en el momento del fallecimiento tendrán derecho a una pensión de orfandad en las condiciones previstas en el artículo 81, que será aplicable por analogía.
2. Igual derecho se reconoce a los hijos que reúnan las mismas condiciones, en caso de fallecimiento o de nuevas nupcias del cónyuge titular de una pensión de supervivencia.
3. Cuando un agente contractual o un antiguo agente contractual beneficiario de una asignación por invalidez fallezca sin que se cumplan las condiciones previstas en el apartado 1, se aplicarán las disposiciones previstas en el párrafo tercero del artículo 81, que será aplicable por analogía.
4. En lo que atañe a las personas asimiladas a hijo a cargo, según lo establecido en el apartado 4 del artículo 2 del anexo V, su pensión de orfandad no podrá sobrepasar una cuantía igual al doble de la asignación por hijo a cargo. No obstante, el derecho a pensión de orfandad se extinguirá si, con arreglo a la legislación nacional de aplicación, una tercera persona tiene la obligación alimentaria legal.
5. En caso de adopción, el fallecimiento del padre natural, al que sustituye el padre adoptivo, no generará derecho a una pensión de orfandad.
6. El huérfano tendrá derecho a asignación por escolaridad, en las condiciones previstas en el artículo 3 del anexo V.
Artículo 126
En caso de divorcio o cuando concurran varios grupos de supérstites que pudieran aspirar a una pensión de supervivencia, ésta será repartida según las condiciones establecidas en el capítulo 2 del anexo VI.
Artículo 127
Los artículos 82 y 83 serán aplicables por analogía.
Sección C
Indemnización por cese en el servicio
Artículo 128
A partir del cese en sus funciones, los agentes contractuales tendrán derecho a una indemnización por cese en el servicio o a la transferencia del equivalente actuarial de los derechos a pensión de jubilación, de conformidad con el artículo 1 del anexo VI.
Artículo 129
1. Si el agente contractual ha hecho uso de la posibilidad prevista en el artículo 130, su indemnización por cese en el servicio se reducirá proporcionalmente al período que corresponda a estas deducciones.
2. Lo dispuesto en el apartado precedente no se aplicará al agente contractual que, en los tres meses siguientes a su integración en el régimen del presente Estatuto, haya solicitado reponer tales cantidades aumentadas en un 3,5 % de interés compuesto anual, tipo que podrá ser revisado conforme al procedimiento establecido en el artículo 87.
Sección D
Financiación del régimen de cobertura de los riesgos de invalidez y fallecimiento y del régimen de pensiones
Artículo 130
Los artículos 88 y 89 del presente Estatuto se aplicarán por analogía.
Artículo 131
En las condiciones que la Agencia determine, el agente contractual podrá solicitar que dicha Agencia satisfaga las cantidades que, en su caso, deba pagar en su país de origen para causar o mantener, en éste, sus derechos a pensión, así como su seguro de desempleo, de invalidez, de vida y de enfermedad. La Agencia, por su parte, podrá decidir satisfacer las cantidades que deba pagar un agente contractual para causar o mantener derechos de pensión en su país de origen, incluso si el agente contractual interesado no ha hecho la correspondiente petición. En ese caso, la Agencia deberá justificar debidamente su decisión. Durante el período en el que se satisfagan estas contribuciones, el agente contractual no se beneficiará del régimen de seguro de enfermedad de la Agencia. Además, durante el período correspondiente a dichas contribuciones, el agente contractual no disfrutará de los regímenes de cobertura de los riesgos de fallecimiento e invalidez de la Agencia y no adquirirá derechos en virtud de los regímenes de seguro de desempleo y de pensiones de la Agencia.
El período efectivo de realización de tales pagos será para todos los agentes contractuales igual o inferior a 6 meses. No obstante, la Agencia podrá decidir ampliar dicho período a un año. Los pagos se harán con cargo al presupuesto de la Agencia. Los pagos destinados a causar o conservar los derechos a pensión no podrán ser superiores al doble del porcentaje previsto en el artículo 89.
Sección E
Liquidación de los derechos de los agentes contractuales
Artículo 132
Los regímenes de invalidez o de pensión de supervivencia figuran en los artículos 19 a 23 del anexo VI.
Sección F
Pago de prestaciones
Artículo 133
1. Las disposiciones de los artículos 83 y 84 del presente Estatuto del personal serán aplicables por analogía, así como el artículo 29 del anexo VI.
2. Las cantidades que un agente contractual adeude a la Agencia, en virtud del presente régimen de pensiones, en la fecha en que tenga derecho a las prestaciones, serán deducidas de las prestaciones que correspondan al agente o a sus causahabientes. Dicha devolución podrá escalonarse en varios meses.
Sección G
Subrogación de la Agencia
Artículo 134
Las disposiciones del artículo 93 serán aplicables a la Agencia por analogía.
CAPÍTULO 7
Devolución de las cantidades percibidas en exceso
Artículo 135
Serán aplicables por analogía las disposiciones del artículo 94.
CAPÍTULO 8
Extinción del contrato
Artículo 136
Los artículos 95 a 99 se aplicarán por analogía a los agentes contractuales.
En caso de incoarse procedimiento disciplinario contra un agente contractual, el Consejo de Disciplina previsto en el artículo 141 se reunirá con dos miembros adicionales pertenecientes al mismo grupo de funciones y al mismo grado que el interesado. Estos dos miembros adicionales serán designados con arreglo a un procedimiento ad hoc aprobado por la AFCC y por el Comité de Personal.
TÍTULO IV
REPRESENTACIÓN DEL PERSONAL
Artículo 137
1. Se constituirá un Comité de Personal con arreglo a las modalidades que determine la Junta Directiva.
2. El Comité de Personal representará los intereses de los agentes ante la Agencia y servirá de enlace entre ésta y aquéllos. Este órgano favorecerá el buen funcionamiento del servicio, sirviendo de canal de expresión del personal.
El Comité de Personal comunicará a los órganos competentes de la Agencia cualquier dificultad que tenga consecuencias generales en relación con la interpretación y aplicación del presente Estatuto. Podrá ser consultado en caso de cualquier dificultad de esta índole.
El Comité de Personal presentará a los órganos competentes de la Agencia sugerencias sobre la organización y funcionamiento del servicio y propuestas para mejorar las condiciones de trabajo del personal o las condiciones de vida en general.
El Comité de Personal participará en la gestión y supervisión de los órganos de carácter social creados por la Agencia en beneficio de sus agentes. Con el consentimiento de la Agencia, podrá crear servicios sociales de esa índole.
TÍTULO V
PROCEDIMIENTO DISCIPLINARIO
Sección A
Disposiciones generales
Artículo 138
1. Todo incumplimiento de las obligaciones a las que el agente o antiguo agente esté sometido en virtud del presente Estatuto, cometido voluntariamente o por negligencia, estará expuesto a una sanción disciplinaria.
2. Cuando la AFCC tenga conocimiento de algún indicio que lleve a presumir la existencia de incumplimiento, a efectos de lo previsto en el apartado 1, podrán iniciar una investigación administrativa para verificar la existencia de tal incumplimiento.
Artículo 139
1. Siempre que una investigación interna revele la posible implicación de un agente, o de un antiguo agente, éste será informado de ello sin demora, siempre que tal información no perjudique al desarrollo de la investigación. En ningún caso podrán extraerse conclusiones que se refieran nominalmente a un agente de la institución, al término de la investigación, sin que aquel haya tenido la oportunidad de expresar su opinión con respecto a los hechos que le conciernan. Las conclusiones harán referencia a tales opiniones.
2. En aquellos casos en que la investigación requiera que se guarde un absoluto secreto y que comporten el recurso a procedimientos de investigación que sean de la competencia de una autoridad judicial nacional, el cumplimiento de la obligación de invitar al agente a expresar su opinión podrá diferirse, de común acuerdo con la AFCC. En tal caso, no podrá incoarse ningún procedimiento disciplinario antes de que el agente haya tenido la posibilidad de expresar su opinión.
3. Si, al término de una investigación interna, no pudiera imputarse cargo alguno a un agente con respecto al cual se hayan realizado alegaciones, la investigación relativa al mismo quedará archivada por decisión del Director de la Agencia, que lo notificará por escrito al agente. El agente podrá solicitar que la decisión figure en su expediente personal.
4. La AFCC informará al interesado del término de la investigación y le trasladará las conclusiones del informe de investigación, así como, previa solicitud y sin perjuicio de la protección de los intereses legítimos de terceros, todos los documentos que guarden relación directa con las alegaciones formuladas contra él.
Artículo 140
Basándose en el informe de investigación, una vez se haya dado traslado, al agente afectado, de todos los documentos de prueba del expediente y tras haber sido oído dicho agente, la AFCC podrá:
a)
resolver que el agente queda libre de todo cargo, en cuyo caso este último será informado de ello por escrito, o
b)
resolver, aun cuando exista o parezca haber existido incumplimiento de las obligaciones, que no procede adoptar ninguna sanción y, en su caso, hacer al agente un apercibimiento, o
c)
en caso de incumplimiento de alguna obligación, con arreglo al artículo 138:
i)
decidir incoar el procedimiento disciplinario previsto en la sección D del presente Título, o
ii)
decidir incoar un procedimiento disciplinario ante el Consejo de Disciplina.
Artículo 141
En el supuesto de que, por razones objetivas, el agente afectado no pudiera ser oído con arreglo a lo dispuesto en el presente Título, podrá ser invitado a formular sus observaciones por escrito o ser representado por una persona de su elección.
Sección B
Consejo de Disciplina
Artículo 142
1. Se creará un Consejo de Disciplina en la Agencia. Al menos uno de sus miembros, que podrá ser el presidente, habrá de elegirse entre los funcionarios del Consejo de la Unión Europea.
2. El Consejo de Disciplina estará compuesto por un presidente y cuatro miembros permanentes, que podrán ser sustituidos por suplentes; al menos uno de los miembros del Consejo de Disciplina pertenecerá al mismo grupo de funciones que el agente objeto del procedimiento disciplinario.
Artículo 143
1. La AFCC y el Comité de Personal a que se refiere el artículo 137 designarán cada uno, al mismo tiempo, dos miembros permanentes y dos suplentes.
2. El presidente y su suplente serán designados por la AFCC.
3. El presidente, los miembros y los suplentes serán nombrados por un período de tres años. No obstante, la Agencia podrá prever un período más breve para los miembros y los suplentes, sin que éste pueda en ningún caso ser inferior a un año.
4. En los cinco días siguientes a la constitución del Consejo, el agente afectado podrá recusar, por una sola vez, a uno de los miembros de aquél. La agencia podrá recusar asimismo a uno de los miembros del Consejo.
En ese mismo plazo, los miembros del Consejo podrán hacer valer motivos legítimos para no participar en el Consejo y deberán abandonarlo si existiera un conflicto de intereses.
Artículo 144
El Consejo estará asistido por un secretario designado por la AFCC.
Artículo 145
1. El presidente y los miembros del Consejo disfrutarán de total independencia en el ejercicio de sus funciones.
2. Las deliberaciones y los trabajos del Consejo serán secretos.
Sección C
Medidas disciplinarias
Artículo 146
1. La AFCC podrá aplicar una de las siguientes sanciones:
a)
apercibimiento por escrito;
b)
amonestación;
c)
suspensión de subida de escalón durante un período comprendido entre un mes y veintitrés meses;
d)
descenso de escalón;
e)
descenso temporal de grado durante un período comprendido entre quince días y un año;
f)
descenso de grado en el mismo grupo de funciones;
g)
clasificación en un grupo de funciones inferior, con o sin descenso de grado;
h)
separación del servicio y, en su caso, retención, por un período de tiempo determinado, de una parte de la asignación por invalidez, sin que los efectos de esta sanción puedan hacerse extensivos a los causahabientes del agente. No obstante, si se produjera esta reducción, los ingresos del agente afectado no podrán ser inferiores a la renta mínima de subsistencia correspondiente al sueldo base de un agente temporal en el primer escalón del grado 1, incrementada, en su caso, con los complementos familiares.
2. Cuando el agente sea beneficiario de una asignación por invalidez, la AFCC podrá decidir que, durante un tiempo determinado, se efectúe una retención sobre el importe de la asignación por invalidez, sin que los efectos de esta sanción puedan hacerse extensivos a los causahabientes del agente. Los ingresos del agente afectado no podrán, sin embargo, ser inferiores a la renta mínima de subsistencia, correspondiente al sueldo base de un agente temporal en el primer escalón del grado 1, incrementada, en su caso, con los complementos familiares.
3. No podrá imponerse más de una sanción disciplinaria por una misma falta.
Artículo 147
La sanción disciplinaria impuesta deberá ser proporcional a la gravedad de la falta cometida. Para determinar la gravedad de la falta y la sanción que cabe imponer, se tendrá en cuenta, en particular,
a)
la naturaleza de la falta y las circunstancias en las que haya sido cometida
b)
la magnitud del perjuicio causado a la integridad, la reputación o los intereses de la Agencia
c)
el grado de intencionalidad o negligencia en la falta cometida
d)
los motivos que hayan llevado al agente a cometer la falta
e)
el grado y la antigüedad del agente
f)
el grado de responsabilidad del agente
g)
el nivel de las funciones y responsabilidades del agente
h)
el carácter reincidente del acto o la actuación infractora
i)
la conducta del agente a lo largo de su carrera.
Sección D
Procedimiento disciplinario sin recurso al Consejo de Disciplina
Artículo 148
La AFCC podrá imponer la sanción de apercibimiento por escrito o amonestación sin consultar al Consejo. Antes de que la AFCC adopte tales medidas habrá de darse audiencia al interesado.
Sección E
Procedimiento disciplinario ante el Consejo de Disciplina
Artículo 149
1. La AFCC presentará al Consejo de Disciplina un informe en el que deberá indicar claramente los hechos imputados y, si procede, las circunstancias en las que hayan sido cometidos, incluidas cualesquiera circunstancias agravantes o atenuantes.
2. Este informe será remitido al interesado y al presidente del Consejo de Disciplina, quien lo pondrá en conocimiento de los miembros de dicho Consejo.
Artículo 150
1. En cuanto le sea remitido el informe, el agente interesado tendrá derecho a acceder a su expediente personal completo y a hacer copia de todos los documentos relativos al procedimiento, incluidos aquellos que puedan eximirle de responsabilidad.
2. Para preparar su defensa, el agente dispondrá, como mínimo, de un plazo de quince días a contar desde la fecha de recepción del informe por el que se incoe el procedimiento disciplinario.
3. El agente interesado podrá estar asistido por una persona de su elección.
Artículo 151
1. Cuando, en presencia del presidente del Consejo de Disciplina, el interesado reconozca su falta y acepte sin reservas el informe mencionado en el artículo 148 del presente Estatuto, la AFCC podrá retirar el asunto del Consejo de Disciplina, aplicando el principio de proporcionalidad entre la gravedad de la falta y la sanción que se prevea imponer. Aunque el asunto sea retirado del Consejo de Disciplina, el presidente se pronunciará en relación con la sanción prevista.
2. Con arreglo a este procedimiento, la AFCC podrá aplicar, no obstante lo establecido en el artículo 148, una de las sanciones previstas en las letras a), b), c) y d) del apartado 1 del artículo 146.
3. Antes de que el interesado reconozca su falta, se le informará de las consecuencias que tal reconocimiento pueda acarrear.
Artículo 152
Antes de la primera reunión del Consejo de Disciplina, el presidente designará a uno de sus miembros como ponente en relación con el conjunto del caso y lo notificará a los demás miembros del Consejo.
Artículo 153
1. El agente será oído por el Consejo de Disciplina; con tal ocasión, podrá presentar observaciones escritas o verbales, ya sea personalmente o por medio de un representante de su elección. Podrá, asimismo, citar testigos.
2. La Agencia estará representada ante el Consejo de Disciplina por un agente designado por la AFCC a tal efecto, que dispondrá de los mismos derechos que el interesado.
Artículo 154
1. Si el Consejo de Disciplina considera que no dispone de elementos suficientes sobre los hechos imputados al interesado o sobre las circunstancias en las que se han cometido, ordenará una investigación contradictoria.
2. El presidente o un miembro del Consejo de Disciplina dirigirá la investigación en nombre de este órgano. A efectos de la misma, el Consejo de Disciplina podrá solicitar que le sea remitido cualquier documento relacionado con el caso planteado. La Agencia responderá a toda solicitud de este tipo en el plazo que, en su caso, haya fijado el Consejo de Disciplina. Cuando dicha solicitud vaya dirigida al agente, se tomará nota de toda negativa a obedecer.
Artículo 155
A la luz de los documentos presentados y habida cuenta de las declaraciones que hayan podido realizarse verbalmente o por escrito, así como de los resultados de la investigación que, en su caso, se haya llevado a cabo, el Consejo de Disciplina emitirá por mayoría un dictamen motivado en el que se pronunciará sobre la realidad de los hechos imputados y, si ha lugar, sobre la sanción que, a su juicio, merecen tales hechos. Este dictamen será firmado por todos los miembros del Consejo de Disciplina. Todo miembro del Consejo podrá adjuntar al dictamen un voto particular. El dictamen se remitirá a la AFCC y al agente interesado en el plazo de dos meses a contar desde la fecha de recepción del informe de la AFCC, siempre que este plazo sea compatible con la complejidad del caso. Cuando se efectúe una investigación por iniciativa del Consejo de Disciplina, el plazo será de cuatro meses, siempre que sea compatible con la complejidad del caso.
Artículo 156
1. El presidente no tomará parte en las votaciones del Consejo de Disciplina, salvo en cuestiones de procedimiento o en caso de empate en la votación.
2. El presidente garantizará la ejecución de las decisiones adoptadas por el Consejo de Disciplina y comunicará a cada uno de sus miembros toda la información y los documentos relativos al caso.
Artículo 157
El secretario levantará acta de las reuniones del Consejo de Disciplina. Los testigos firmarán el acta de su declaración.
Artículo 158
1. Los gastos que, a iniciativa propia, realice el interesado en el transcurso del procedimiento disciplinario, y en particular los honorarios pagados a toda persona elegida para asistirle o garantizar su defensa, correrán por su cuenta en el caso de que el procedimiento disciplinario dé lugar a la imposición de una de las sanciones previstas en el artículo 146.
2. No obstante, la AFCC podrá adoptar una decisión en sentido contrario en casos excepcionales en que la carga mencionada resulte injusta para el agente.
Artículo 159
1. Tras haber oído al agente, la AFCC tomará su decisión de conformidad con lo dispuesto en los artículos 146 y 147 del presente Estatuto de Personal, en un plazo de dos meses a contar desde la recepción del dictamen del Consejo de Disciplina. Esta decisión deberá ser motivada.
2. Si la AFCC decidiera archivar el caso sin imponer sanción disciplinaria alguna, deberá informar de ello al interesado, por escrito y sin demora. El agente podrá solicitar que esta decisión figure en su expediente personal.
Sección F
Suspensión
Artículo 160
1. En el supuesto de que la AFCC acuse a un agente de falta grave, ya sea por el incumplimiento de sus obligaciones profesionales o por una infracción de Derecho común, aquélla podrá en todo momento suspender de empleo al presunto autor de dicha falta por un período determinado o indeterminado.
2. Salvo en circunstancias excepcionales, la AFCC adoptará tal decisión una vez oído el interesado.
Artículo 161
1. La decisión por la que se suspenda al agente deberá especificar si, durante el período de suspensión, el interesado conservará su retribución íntegra o si ésta quedará sujeta a una retención. El importe que se pague al agente no deberá en ningún caso ser inferior a la renta mínima de subsistencia correspondiente al sueldo base de un agente temporal en el primer escalón del grado 1, incrementada, en su caso, con los complementos familiares.
2. La situación del agente suspendido deberá ser resuelta definitivamente en el plazo de seis meses a contar desde la fecha en que surta efecto la decisión de suspensión. Si, transcurridos los seis meses, no se ha adoptado decisión alguna, el interesado volverá a recibir su retribución íntegra, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3.
3. La retención podrá mantenerse más allá del plazo de seis meses mencionado en el apartado 2 cuando el agente esté incurso en un procedimiento penal por los mismos hechos y se halle detenido a raíz de dicho procedimiento. En tal caso, el interesado no volverá a recibir su retribución íntegra en tanto el tribunal competente no haya ordenado su puesta en libertad.
4. Cuando en la decisión definitiva no se haya impuesto sanción alguna al interesado o éste sólo haya sido objeto de un apercibimiento por escrito, una amonestación o una suspensión temporal de subida de escalón, tendrá derecho a la devolución de las retenciones practicadas sobre su retribución al amparo del apartado 1, a las que se añadirá, en caso de no imponerse ninguna sanción, el pago de los correspondientes intereses compuestos al tipo definido en el artículo 87.
Sección G
Procedimiento penal paralelo
Artículo 162
Cuando el agente se halle incurso en un procedimiento penal por los mismos hechos, su situación no quedará definitivamente resuelta hasta tanto la resolución dictada por el tribunal competente no adquiera carácter firme.
Sección H
Disposiciones finales
Artículo 163
Todo agente sobre el que recaiga una sanción disciplinaria distinta de la separación del servicio podrá solicitar, al cabo de tres años si se trata de un apercibimiento por escrito o de una amonestación, o al cabo de seis años en los demás casos, que se elimine de su expediente personal toda mención de la citada sanción. La Agencia decidirá si debe accederse a la solicitud del interesado.
Artículo 164
En el supuesto de que se descubran nuevos hechos respaldados por pruebas pertinentes, la AFCC podrá reabrir el procedimiento disciplinario a iniciativa propia o a instancia del interesado.
Artículo 165
En el supuesto de que el interesado haya quedado libre de todo cargo, con arreglo al artículo 159, tendrá derecho, previa solicitud, a la reparación del perjuicio sufrido mediante una publicidad adecuada de la decisión de la AFCC.
Artículo 166
La Junta Directiva adoptará disposiciones de aplicación de estos procedimientos.
TÍTULO VI
RECURSOS
Artículo 167
1. Las personas a las que se aplique el presente Estatuto podrán dirigirse a la AFCC para solicitar que se adopte una determinada decisión con respecto a ellas. La AFCC notificará su decisión motivada al interesado en un plazo de cuatro meses a partir del día en que se presente la petición. Si al término de este plazo no se ha recibido respuesta, se considerará que se ha producido una decisión denegatoria implícita, que podrá ser objeto de reclamación según lo establecido en el apartado 2.
2. Las personas a las que se aplique el presente Estatuto podrán presentar ante la AFCC reclamaciones contra los actos que les sean lesivos, ya sea por resolución de dicha autoridad o por la falta de adopción por parte de ésta de medidas que hubieran debido tomarse según el presente Estatuto. Las reclamaciones deberán presentarse en un plazo de tres meses. Este plazo comenzará a contar:
-
a partir del día de la publicación del acto, si se trata de una medida de carácter general
-
a partir del día de la notificación de la decisión al destinatario, pero en ningún caso después del día en que haya recibido dicha notificación, si se tratara de una medida de carácter individual; sin embargo, si un acto de carácter individual puede perjudicar también a una persona distinta del destinatario, este plazo comenzará a contar, por lo que hace referencia a la citada persona, a partir del día en que reciba notificación de la misma, pero en ningún caso más tarde del día de la publicación
-
a partir de la fecha de expiración del plazo de contestación, cuando la reclamación se dirija contra una decisión denegatoria implícita, según lo establecido en el apartado 1.
La AFCC notificará su decisión motivada al interesado en un plazo de cuatro meses a partir del día en que se presentó la reclamación. Si al término de este plazo no se ha recibido respuesta, se considerará que se ha producido una decisión denegatoria implícita, que podrá ser objeto de recurso de conformidad con lo dispuesto en el artículo 169.
TÍTULO VII
COMISIÓN DE RECURSOS
Artículo 168
1. Se crea una Comisión de Recursos que será competente para conocer de los litigios entre la Agencia Europea de Defensa y cualquier persona a la que se aplique el presente Estatuto.
2. La Comisión de Recursos estará compuesta por cuatro jueces nombrados para un período de seis años por el Consejo de la Unión Europea entre los candidatos presentados por los Estados miembros participantes, previa consulta al Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas. No obstante, para la primera Comisión de Recursos, dos jueces serán nombrados por tres años y dos por seis.
Cuando la Comisión de Recursos no logre adoptar una decisión por mayoría, el Presidente tendrá el voto de calidad.
3. Los jueces elegirán Presidente de la Comisión de Recursos a uno de los integrantes de la Comisión por un período de tres años, al término del cual podrá ser reelegido.
4. Cada tres años se procederá a la sustitución parcial de los jueces. Los jueces salientes podrán ser renovados.
5. Los jueces de la Comisión de Recursos serán independientes. No estarán sujetos a ninguna instrucción.
6. Los jueces no podrán ejercer otras funciones en la Agencia Europea de Defensa durante su mandato.
7. La Comisión de Recursos nombrará su Secretario y establecerá las normas que rigen su servicio.
Artículo 169
1. Sólo podrá ser admitido un recurso ante la Comisión de Recursos si:
-
previamente se hubiera presentado reclamación ante la AFCC de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 167 y dentro del plazo que en el mismo se prevé, y
-
si respecto de esta reclamación se hubiera adoptado una decisión denegatoria, ya sea explícita o implícita.
2. El recurso a que se refiere el apartado 1 deberá interponerse en un plazo de tres meses. Este plazo se computará:
-
a partir del día de la notificación de la decisión adoptada respecto de la reclamación
-
a partir del día en que finalice el plazo para resolver, cuando el recurso tenga por objeto una decisión denegatoria implícita de una reclamación presentada en aplicación del apartado 2 del artículo 167; no obstante, en caso de que una reclamación se rechace mediante una decisión explícita tras una decisión denegatoria implícita dentro del plazo para interponer el recurso, este plazo comenzará a computarse de nuevo.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1 del presente artículo, el interesado, previa presentación ante la AFCC de una reclamación de conformidad con el apartado 2 del artículo 167, podrá interponer inmediatamente un recurso ante la Comisión de Recursos, siempre que se adjunte al mismo una demanda solicitando la paralización de la ejecución del acto recurrido o la adopción de medidas provisionales. El procedimiento principal ante la Comisión de Recursos se suspenderá hasta que se produzca una decisión denegatoria, explícita o implícita, de la reclamación.
4. Dentro de los límites y en las condiciones fijadas por el reglamento de procedimiento, las partes podrán recibir asistencia de una persona elegida por ellas.
5. La Comisión de Recursos aprobará su reglamento de procedimiento, que necesitará la aprobación del Consejo de la Unión Europea con el acuerdo del Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas. La Comisión de Recursos podrá modificar su reglamento de procedimiento. Las modificaciones deberán ser aprobadas por el Consejo de la Unión Europea con el acuerdo del Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas.
6. Hasta que entre en vigor el reglamento de procedimiento de la Comisión de Recursos, se aplicará mutatis mutandis el Reglamento de Procedimiento del Tribunal de Primera Instancia de las Comunidades Europeas.
7. La Comisión de Recursos decidirá sobre las costas. Sin perjuicio de las disposiciones particulares del reglamento de procedimiento, la parte que pierda el proceso será condenada en costas, si así lo hubiera decidido la Comisión de Recursos.
TÍTULO VIII
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 170
1. Las disposiciones del presente Estatuto por lo que se refiere a derechos y obligaciones (artículos 10 a 34 y 102), condiciones de contratación (artículos 36 -excepto la letra a) del apartado 2- a 40 y 104 -excepto la letra a) del apartado 3- a 108), condiciones de trabajo (artículos 41 a 57 y 110), cese (artículos 95 a 99 y 136) y procedimiento disciplinario (artículos 138 a 166) podrán ser modificadas, en la medida necesaria, por la Junta Directiva de la Agencia de conformidad con el inciso 1.10 del apartado 1 del artículo 9 y con el inciso 3.1 del apartado 3 del artículo 11 de la Acción Común 2004/551/PESC relativa a la creación de la Agencia Europea de Defensa. Las modificaciones propuestas se remitirán al Consejo, y se considerarán aprobadas a menos que el Consejo, en el plazo de dos meses y por mayoría cualificada, decida modificarlos a su vez.
2. Las modificaciones de otras disposiciones del presente Estatuto, en particular las relativas a las retribuciones, asignaciones y prestaciones de la seguridad social, serán adoptadas por el Consejo, por unanimidad, a propuesta de la Junta Directiva.
Artículo 171
Antes de transcurridos tres años de la entrada en vigor del presente Estatuto del Personal o en el momento de la entrada en vigor del Tratado por el que se instituye una Constitución para Europa, lo que suceda antes, el Consejo de la Unión Europea estudiará y modificará el presente Estatuto o tomará una decisión sobre su expiración, según proceda.
Artículo 172
La presente Decisión surtirá efectos el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión.
Hecho en Bruselas, el 24 de septiembre de 2004.