Nařízení Komise (ES) č. 1526/98
ze dne 16. července 1998,
kterým se mění nařízení Komise (EHS) č. 752/93, kterým se stanoví způsob provádění nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 o vývozu kulturních statků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3911/92 ze dne 9. prosince 1992 o vývozu kulturních statků [1], pozměněné nařízením (ES) č. 2469/96 [2], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro kulturní statky,
vzhledem k tomu, že z důvodu vyloučení nadbytečné administrativy je vhodné zavést pojem otevřené povolení pro dočasný vývoz kulturních statků odpovědnými osobami nebo organizacemi pro použití a/nebo vystavení ve třetí zemi;
vzhledem k tomu, že členským státům, které si přejí využít takových možností, by mělo být umožněno takto učinit ve vztahu k jejich kulturním statkům, osobám a organizacím; že podmínky, které musí být splněny se mohou v různých členských státech lišit; že členským státům by měla být dána možnost výběru, zda otevřená povolení použijí či nikoli, a stanovit podmínky pro jejich vydávání;
vzhledem k tomu, že je nezbytné přijmout ustanovení týkající se vzhledu takových povolení, aby mohla být snadno uznána a požívána kdekoliv v rámci Společenství;
vzhledem k tomu, že ustanovení článku 10 týkající se společného tranzitu nejsou nadále nezbytná,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 752/93 [3] se mění tímto způsobem:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Zavádí se tři typy povolení k vývozu kulturních statků, která jsou vydávána a používána v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3911/92 (dále jen "základní nařízení") a s tímto prováděcím nařízením:
- standardní povolení,
- zvláštní otevřené povolení,
- obecné otevřené povolení,
2. Používání vývozních povolení se nijak nedotýká povinností spojených s vývozními formalitami nebo se souvisejícími dokumenty."
2. Článek 2 se označuje jako čl. 1 odst. 3.
3. Vkládá se nový článek:
"Článek 2
1. Standardní povolení se běžně použije pro každý vývoz podléhající základnímu nařízení. Každý z příslušných členských státu však může rozhodnout, zda si přeje vydávat jakákoliv zvláštní nebo obecná otevřená povolení, která mohou být použita místo standardního povolení, pokud jsou splněny zvláštní podmínky vztahující se k nim, vymezené v článcích 10 a 13.
2. Zvláštní otevřené povolení zahrnuje opakovaný dočasný vývoz zvláštního kulturního statku určitou osobou nebo organizací, v souladu s ustanoveními článku 10.
3. Obecné otevřené povolení zahrnuje jakýkoliv dočasný vývoz takových kulturních statků, které tvoří součást stálé sbírky muzea nebo jiné instituce, v souladu s ustanoveními článku 13.
4. Členský stát může kdykoliv zrušit jakékoliv zvláštní nebo obecné povolení, pokud podmínky, za kterých bylo toto povolení vydáno nejsou nadále splňovány. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi, jestliže vydané povolení není obnoveno a mohlo by být použito protiprávně. Komise ihned uvědomí ostatní členské státy.
5. Členské státy mohou zavést jakákoliv přiměřená opatření, která považují za nezbytná na svém vnitrostátním území ke sledování používání svých vlastních otevřených povolení."
4. Zavádí se nový oddíl II, který obsahuje stávající články 3 až 9:
"ODDÍL II
Standardní povolení"
5. Na začátku čl. 3 odst. 1 se vkládá toto:
"Standardní povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je uveden v příloze I."
6. Připojuje se nový oddíl III, stávající článek 10 se vypouští a stávající článek 11 se označí jako článek 17:
"ODDÍL III
Otevřená povolení
KAPITOLA 1
Zvláštní otevřená povolení
Článek 10
1. Zvláštní otevřená povolení mohou být vydávána pro určitý kulturní statek, který je pravidelně dočasně vyvážen ze Společenství za účelem použití a/nebo vystavení ve třetí zemi. Kulturní statek musí být vlastněn určitou osobou nebo organizací, která dotyčný statek používá nebo vystavuje, nebo výše uvedená osoba nebo organizace musí být jeho oprávněným držitelem.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná osoba nebo organizace poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby kulturní statek byl navrácen do Společenství v dobrém stavu, a že uvedený statek může být popsán nebo označen tak, aby v okamžiku dočasného vývozu nevznikly pochybnosti, že kulturní statek, který je vyvážen je ten popsaný ve zvláštním otevřeném povolení.
3. Doba platnosti povolení nemůže přesáhnout pět let.
Článek 11
Povolení je předloženo společně s písemným vývozním prohlášením nebo, v jiných případech, musí být na požádání předloženo spolu s kulturními statky ke kontrole.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo, mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků takového členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 12
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby předložené kulturní statky byly ty, které jsou popsány ve vývozním povolení, a aby na výše uvedené povolení byl učiněn odkaz v kolonce 44 vývozního prohlášení, pokud je písemné prohlášení vyžadováno.
2. Pokud je písemné prohlášení vyžadováno, musí být povolení přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního prostoru Společenství. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
KAPITOLA 2
Obecná otevřená povolení
Článek 13
1. Obecná otevřená povolení mohou být vydána muzeím nebo jiným institucím pro dočasný vývoz kteréhokoliv z kulturních statků, který patří do jejich stálé sbírky a je pravidelně dočasně vyvážen ze Společenství za účelem vystavení ve třetí zemi.
2. Povolení může být vydáno pouze za předpokladu, že příslušné orgány jsou přesvědčeny, že dotyčná instituce poskytuje veškeré záruky, jež jsou považovány za nezbytné k tomu, aby byl tento kulturní statek navrácen do Společenství v dobrém stavu. Povolení může být použito pro jakékoliv kombinace kulturních statků ve stálé sbírce při jakékoliv jednotlivé příležitosti dočasného vývozu. Může být použito pro skupiny různých kombinací kulturních statků buď postupně nebo souběžně.
3. Povolení nesmí mít platnost delší než pět let.
Článek 14
Povolení musí být předloženo společně s vývozním prohlášením.
Příslušné orgány členského státu, ve kterém je povolení předloženo mohou požadovat jeho přeložení do jazyka, nebo do jednoho z úředních jazyků, takového členského státu. V takovém případě náklady na překlad hradí držitel povolení.
Článek 15
1. Celní úřad oprávněný k přijetí vývozního prohlášení zajistí, aby povolení bylo předloženo společně se seznamem vyvážených kulturních statků, které jsou také popsány ve vývozním prohlášení. Seznam musí být vypracován na hlavičkovémpapíře příslušného orgánu a každá strana podepsána jednou z osob patřících k orgánu a jmenovaných na povolení. Každá strana musí být rovněž orazítkována razítkem orgánu, stejným jako je na povolení. V kolonce 44 vývozního prohlášení musí být učiněn odkaz na povolení.
2. Povolení musí být přiloženo ke kopii 3 jednotného správního dokladu a doprovázet kulturní statek na celní úřad v místě opuštění celního prostoru Společenství. Pokud je kopie 3 jednotného správního dokladu zpřístupněna vývozci nebo jeho zástupci, je mu povolení rovněž zpřístupněno k použití při další příležitosti.
KAPITOLA 3
Formuláře pro povolení
Článek 16
1. Zvláštní otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze II.
2. Obecná otevřená povolení jsou vydávána na formuláři, jehož vzor je v příloze III.
3. Formulář povolení je vytištěn v jednom nebo více úředních jazycích Společenství.
4. Povolení má rozměry 210 x 297 mm, je povolena tolerance délky nejvýše o 5 mm méně nebo o 8 mm více. Použitý papír musí být bílý, bezdřevý, upravený pro psaní, s hmotností nejméně 55 g/m2. Papír musí mít světle modrý gravírovaný podtisk, na kterém je viditelné každé mechanicky nebo chemicky provedené padělání.
5. Druhý list povolení, který nemá gravírovaný podtisk slouží pouze pro vlastní potřebu nebo záznamy vývozce.
Formu žádosti určí příslušné členské státy.
6. Členské státy si mohou vyhradit právo tisku formulářů povolení nebo je mohou nechat vytisknout schválenými tiskárnami. Ve druhém z uvedených případů musí každý formulář nést odkaz týkající se takového schválení. Na každém formuláři musí být název a adresa tiskárny nebo značka, podle které může být tiskárna identifikována. Každý formulář musí rovněž mít pořadové číslo, buď vytištěné nebo vyražené, podle kterého může být identifikován.
7. Členské státy jsou odpovědné za přijetí nezbytných opatření k zamezení padělání povolení. Prostředky identifikace přijaté členskými státy za tímto účelem jsou oznámeny Komisi, která o nich uvědomí příslušné orgány ostatních členských států.
8. Povolení musí být vyplněno mechanickými nebo elektronickými prostředky. Za výjimečných okolností mohou být vyplněna černým kuličkovým perem velkými tiskacími písmeny. Nic v nich nesmí v nich být mazáno, přepisováno nebo jinak upravováno."
7. Připojuje se nový oddíl IV obsahující článek 17:
"ODDÍL IV
Obecná ustanovení"
8. Stávající příloha se označí jako příloha I.
9. Příloha I tohoto nařízení se vkládá jako příloha II.
10. Příloha II tohoto nařízení se vkládá jako příloha III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmý den po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. září 1998.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. července 1998.
REGLAMENTO (CE) N° 1526/98 DE LA COMISIÓN de 16 de julio de 1998 por el que se modifica el Reglamento (CEE) n° 752/93 relativo a las disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) n° 3911/92 del Consejo relativo a la exportación de bienes culturales
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CEE) n° 3911/92 del Consejo, de 9 de diciembre de 1992, relativo a la exportación de bienes culturales (1), modificado por el Reglamento (CE) n° 2469/96 (2), y, en particular, su artículo 7,
Previa consulta al Comité consultivo de bienes culturales,
Considerando que, con objeto de eliminar tareas administrativas innecesarias, es aconsejable introducir el concepto de autorizaciones abiertas para la exportación temporal de bienes culturales por personas u organizaciones responsables, para su uso y/o exposición en terceros países;
Considerando que los Estados miembros que deseen emplear tales medios deberían tener la posibilidad de hacerlo con respecto a sus propios bienes, personas y organizaciones culturales, si bien las condiciones exigidas diferirán de un Estado miembro a otro; considerando que los Estados miembros deberían tener opción a utilizar o no autorizaciones abiertas y establecer las condiciones necesarias para su expedición;
Considerando que procede establecer las disposiciones relativas a la forma de tales autorizaciones de manera que sea fácil reconocerlas y usarlas en toda la Comunidad;
Considerando que las medidas previstas en el artículo 10 relativas al tránsito común ya no son necesarias,
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CEE) n° 752/93 de la Comisión (3) quedará modificado como sigue:
1) El artículo 1 se sustituirá por el texto siguiente:
«Artículo 1
1. Para la exportación de bienes culturales existirán tres tipos de autorizaciones, que se expedirán y utilizarán de conformidad con el Reglamento (CEE) n° 3911/92, en lo sucesivo denominado el «Reglamento de base», y con el presente Reglamento de aplicación:
- autorización normal,
- autorización abierta específica,
- autorización abierta general.
2. La utilización de autorizaciones de exportación no afectará en absoluto a las obligaciones relativas a las formalidades de exportación o los documentos conexos.».
2) El artículo 2 se convertirá en el apartado 3 del artículo 1.
3) Se insertará el artículo 2 siguiente:
«Artículo 2
1. Se utilizará normalmente una autorización normal para todas las exportaciones sujetas al reglamento de base. No obstante, cada Estado miembro podrá decidir si desea o no expedir licencias abiertas específicas o generales, que se podrán utilizar en su lugar cuando se cumplan las condiciones específicas relativas a las mismas establecidas en los artículos 10 y 13.
2. De acuerdo con lo establecido en el artículo 10, una autorización abierta específica cubrirá la exportación temporal reiterada de un bien cultural específico por una persona u organización.
3. De acuerdo con lo establecido en el artículo 13, una autorización abierta general cubrirá cualquier exportación temporal de bienes culturales que formen parte de la colección permanente de un museo u otra institución.
4. Un Estado miembro podrá revocar las autorizaciones abiertas específicas o generales cuando ya no se cumplan las condiciones en que fueron expedidas. En el caso de que la autorización expedida no se recupere y pueda ser utilizada de manera irregular, el Estado miembro lo comunicará inmediatamente a la Comisión, que informará inmediatamente a los demás Estados miembros.
5. Los Estados miembros podrán introducir en su territorio nacional cualquier medida razonable que consideren necesaria para vigilar la utilización de sus autorizaciones abiertas.».
4) Se añadirá la sección II siguiente, que contiene los actuales artículos 3 a 9:
«SECCIÓN II
Autorización normal»
5) Al principio del apartado 1 del artículo 3 se insertará el texto siguiente:
«El formulario de las autorizaciones normales deberá corresponder al modelo que figura en el anexo I.».
6) Se añadirá la sección III, se suprimirá el artículo 10 y el artículo 11 se convertirá en el artículo 17:
«SECCIÓN III
Autorizaciones abiertas
CAPÍTULO 1
Autorizaciones abiertas específicas
Artículo 10
1. Podrá expedirse una autorización abierta específica para bienes culturales específicos que puedan ser exportados temporalmente de la Comunidad de manera habitual para su uso y/o exposición en un país tercero. Estos bienes han de ser propiedad o estar en posesión legítima de la persona u organización que los usa y/o expone.
2. Solamente se podrá expedir la licencia cuando las autoridades se cercioren de que la persona u organización correspondiente ofrece todas las garantías que se consideran necesarias para que los bienes vuelvan a la Comunidad en buen estado y de que los bienes se pueden describir o marcar de manera que no existan dudas en el momento de su exportación temporal de que tales bienes son los descritos en la autorización abierta específica.
3. Una autorización no podrá ser válida por un período superior a cinco años.
Artículo 11
La autorización de exportación se presentará en apoyo de la declaración de exportación escrita o estará disponible en los demás casos para su presentación, junto con los bienes culturales, en caso de que se solicite para su examen.
Las autoridades competentes del Estado miembro en el que se presenta la autorización podrán solicitar que se traduzca a la lengua, o una de las lenguas oficiales, de dicho Estado miembro, en cuyo caso los costes de traducción correrán a cargo del titular de la autorización.
Artículo 12
1. La aduana autorizada para aceptar la declaración de exportación se cerciorará de que los bienes presentados son los descritos en la autorización de exportación y de que cuando se exija una declaración escrita se haga referencia a dicha autorización en la casilla 44 de la declaración de exportación.
2. Cuando se exija una declaración escrita, la autorización deberá unirse a la copia 3 del documento único administrativo y acompañará a los bienes hasta la aduana del punto de salida del territorio aduanero de la Comunidad. Cuando la copia 3 del documento único administrativo se ponga a disposición del exportador o de su representante, también se pondrá a su disposición la autorización a fin de que pueda ser utilizada en ocasiones sucesivas.
CAPÍTULO 2
Autorizaciones abiertas generales
Artículo 13
1. Podrán expedirse autorizaciones abiertas generales a museos u otras instituciones para amparar la exportación temporal de los bienes que formen parte de su colección permanente que puedan exportarse temporalmente de la Comunidad de forma regular para su exposición en un tercer país.
2. Solamente se podrá expedir una licencia cuando las autoridades se cercioren de que la institución correspondiente ofrece todas las garantías que se consideran necesarias de que los bienes vuelvan a la Comunidad en buen estado. La autorización se podrá utilizar para amparar cualquier combinación de bienes culturales de la colección permanente con motivo de su exportación temporal. Podrá utilizarse para amparar distintas combinaciones de bienes culturales, ya sea consecutiva o simultáneamente.
3. Una autorización no podrá ser válida por un período superior a cinco años.
Artículo 14
La autorización se presentará en apoyo de la declaración de exportación.
Las autoridades competentes del Estado miembro en el que se presenta la autorización podrán solicitar que se traduzca a la lengua, o una de las lenguas oficiales, de este Estado miembro, en cuyo caso los costes de traducción correrán a cargo del titular de la autorización.
Artículo 15
1. La aduana autorizada para aceptar la declaración de exportación se cerciorará de que la autorización va acompañada de una lista de los bienes que se exportan, y que también figuran en la declaración de exportación. La lista se presentará en papel con el membrete de la institución y cada página estará firmada por una de las personas de la institución, mencionada en la autorización. Asimismo, cada página llevará el sello de la institución que figura en la autorización. Una referencia a la autorización figurará en la casilla 44 de la declaración de exportación.
2. La autorización deberá unirse a la copia 3 del documento único administrativo y acompañará a los bienes hasta la aduana del punto de salida del territorio aduanero de la Comunidad. Cuando la copia 3 del documento único administrativo se ponga a disposición del exportador o de su representante, también se pondrá a su disposición la autorización a fin de que pueda ser utilizada en ocasiones sucesivas.
CAPÍTULO 3
Formularios para las autorizaciones
Artículo 16
1. El formulario de las autorizaciones abiertas específicas deberá corresponder al modelo que figura en el anexo II.
2. El formulario de las autorizaciones abiertas generales deberá corresponder al modelo que figura en el anexo III.
3. El formulario de autorización estará impreso en una o más de las lenguas oficiales de la Comunidad.
4. La autorización medirá 210 × 297 mm, con una tolerancia máxima de 5 mm de menos y de 8 mm de más en cuanto a su longitud. El papel que se deberá utilizar será de color blanco, encolado para escribir, sin pastas mecánicas, y con un peso mínimo de 55 g/m2. Llevará impreso un fondo de garantía de color azul claro que haga visible cualquier falsificación por medios mecánicos o químicos.
5. La segunda hoja de la autorización, que no llevará un fondo de garantía, es sólo para archivo o para uso propio del exportador.
El formulario de solicitud que se ha de utilizar será establecido por los Estados miembros correspondientes.
6. Los Estados miembros podrán reservarse el derecho de imprimir los formularios de autorización o confiar su impresión a imprentas autorizadas. En este último caso se deberá hacer referencia a esta autorización en cada formulario. Cada formulario deberá incluir el nombre y la dirección del impresor o una marca que permita su identificación. Deberá llevar, además, un número de serie, impreso o no, que permita individualizarlo.
7. Los Estados miembros serán responsables de adoptar todas las medidas necesarias para evitar la falsificación de las autorizaciones. Los medios de identificación adoptados por los Estados miembros a tal fin serán transmitidos a los servicios de la Comisión, que los comunicará a las autoridades competentes de los demás Estados miembros.
8. El formulario se rellenará por procedimientos mecánicos o electrónicos, aunque en circunstancias excepciones podrá rellenarse con bolígrafo de tinta negra y en caracteres de imprenta. Sea cual fuere el procedimiento utilizado, no deberá presentar raspaduras, ni adiciones, ni modificaciones.».
7) Se añadirá la sección IV, en la que figurará el artículo 17.
«SECCIÓN IV
Disposiciones generales»
8) El anexo actual se convertirá en el anexo I.
9) El anexo I del presente Reglamento se insertará como anexo II.
10) El anexo II del presente Reglamento se insertará como anexo III.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Será aplicable a partir del 1 de septiembre de 1998.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 16 de julio de 1998.