Nařízení Rady (ES) č. 2852/2000
ze dne 22. prosince 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Přechodná opatření
(1) nařízením Komise (ES) č. 1472/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství;
2. Další postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel předložilo několik stran písemné připomínky. V souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení. Stranám byly sděleny základní skutečnosti a koncepce, na jejichž základě se mělo doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání dávek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla na úrovni konečného cla. Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska;
(3) ústní a psané připomínky předložené dotčenými stranami v rámci termínů stanovených za tímto účelem byly zváženy, a tam, kde to bylo považováno za vhodné, náležitě vzaty v úvahu při konečných závěrech;
(4) některé dotčené strany prohlašovaly, že normy uplatněné Komisí při zahájení byly neoprávněné a svévolné. Dále prohlašovaly, že zahájení nového řízení proti Korejské republice dva měsíce po ukončení předchozího řízení (viz 7. bod odůvodnění prozatímního nařízení) odporovalo závěru tohoto šetření, že opakování dumpingu není pravděpodobné. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné, byl založen na zjištěních, která se vztahovala k dvanáctiměsíčnímu období šetření, které skočilo v září 1997, tzn. dva roky před zahájením současného řízení. Komise navíc přezkoumala nové důkazy předložené ve stížnosti ze srpna 1999 a uznala tyto důkazy za postačující k zahájení současného šetření;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(6) sdružení uživatelů prohlašovalo, že oznámení o zahájení současného řízení nezahrnovalo druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají k jiným účelům než ke spřádání, a proto měly být tyto druhy polyesterových střižovstřižových vláken vyloučeny z řízení;
(7) mělo by být uvedeno, že oznámení o zahájení stejně jako stížnost jasně reprodukují popis příslušného kódu KN (kombinované nomenklatury), který zahrnuje všechny druhy polyesterových střižových vláken dovážených od vyvážejících výrobců dotyčných zemí a vyráběných výrobním odvětvím Společenství, nehledě na jejich využití. Popis příslušného kódu KN správně pochopily všechny dotčené strany tohoto řízení kromě uvedeného sdružení uživatelů, které opakovalo požadavek, který již byl zamítnut v předchozím šetření týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken z Austrálie, Indonésie a Thajska, které je zahrnuto v nařízení (ES) č. 1522/2000 [3];
(8) některé dotčené strany rovněž tvrdily, že by se v každém případě mělo rozlišovat mezi druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají ke spřádání (tkaniny), a polyesterovými střižovými vlákny využívanými k jiným účelům (netkaná nebo výplň ze syntetických vláken), vzhledem k rozdílným základním fyzikálním vlastnostem, které určují konečné využití výrobku. Proto bylo řečeno, že dovážená vlákna by měla podléhat neutrálním laboratorním osvědčením, která tyto vlastnosti potvrzují. Dále se tvrdilo, že zaměnitelnost těchto dvou kategorií, pokud je vůbec nějaká, je velmi omezená a týká se jen vybraných druhů polyesterových střižových vláken původně zamýšlených pro spřádání, která mohou být využita jako polyesterová střižová vlákna využívaná k jiným účelům. Pokud nebudou vlákna určená k jiným účelům vyloučena z šetření, měla by být alespoň zkoumána v samostatném řízení;
(9) co se týče využití dotyčného výrobku, mezi různými druhy polyesterových střižových vláken bylo zjištěno výrazné překrývání, nahrazování a výrazná hospodářská soutěž. Šetření ukázalo, že mezi různými druhy neexistuje žádná jasná dělící čára, která by stanovila jednoznačnou vazbu mezi fyzickými vlastnostmi výrobku a využitím výrobku, a že tedy dostupné důkazy neumožňují rozlišovat výrobky na tomto základě. V tomto ohledu je rovněž nutno zdůraznit, že výsledky nezávislé laboratorní analýzy nemohou v žádném případě definitivně určit konečné využití výrobku. Proto by měly být uvedené různé druhy polyesterových střižových vláken považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek;
(10) vzhledem k výše uvedenému se má za to, že obdržené připomínky týkající se definice dotyčného výrobku nemají takovou povahu, aby zpochybnily závěry 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Proto se tyto závěry, které se shodují se závěry pro obdobný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
C. DUMPING
1. Indie
(11) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se rozhodnutí neprovádět namátkové průzkumy indických vyvážejících výrobců, a proto se závěry uvedené v 20. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
1.1 Běžná hodnota
(12) po přijetí prozatímních opatření požadoval jeden vyvážející výrobce, aby byly náklady výroby některých typů výrobků nižší kvality prodávaných na domácím trhu upraveny směrem dolů pro účely zkoušky, která má určit, zda byl prodej realizován v průběhu běžné obchodní činnosti. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tato společnost vykazovala ve své odpovědi na dotazník shodné náklady výroby pro různé kvality každého typu výrobku;
(13) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení běžné hodnoty. Závěry uvedené v 46. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.2 Vývozní cena
(14) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Závěry uvedené v 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.3 Srovnání
(15) po přijetí prozatímních opatření prohlašoval jeden vyvážející výrobce, že typy výrobků prodávané na domácím trhu, které byly srovnávány s typy vyváženými do Společenství, měly odlišné fyzikálním a technické vlastnosti a rozdílné konečné využití. Společnost proto požadovala úpravu fyzikálních vlastností a k podpoření své žádosti předložila nové údaje. Bylo zjištěno, že nové údaje předložené po přijetí prozatímních opatření se týkají dodatečných vlastností výrobku, které Komise nikdy nepožadovala nebo které tato společnost ve své odpovědi na dotazník nevyznačila. V této fázi šetření nebylo možné změnit základ pro srovnávání výrobků, který je stanoven v tabulce specifikací dotazníku Komise a který se týká všech spolupracujících vyvážejících výrobců. Nové údaje navíc odporovaly těm, které byly obdrženy dříve, a proto byla žádost o úpravu fyzikálních vlastností zamítnuta;
(16) další vyvážející výrobce tvrdil, že rozdíly v síle vláken vyjádřené v denierech nebo decitexech by se neměly brát v potaz, a proto by se měly všechny typy výrobků považovat za jediný. V tomto ohledu jsou za účelem zajištění spravedlivého a smysluplného srovnání výrobků prodávaných na domácím a vývozním trhu porovnávány výrobky vyráběné všemi vyvážejícími výrobci na základě typů, které jsou definovány v dotazníku Komise. Proto nelze přijmout argument pro omezení srovnávání na jeden typ výrobku;
(17) jeden vyvážející výrobce předložil nové údaje k podpoření svého požadavku na navrácení cla, který Komise zamítla v prozatímní fázi. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tyto údaje, i když byly požadovány v dotazníku, nebyly dodány včas a nemohly být proto ověřeny;
(18) stejný vyvážející výrobce dále prohlašoval, že jelikož byl tento nárok na vyrovnání cla již dokázán v souvislosti s předchozím řízením zahájeným přibližně před deseti lety (nařízení Rady (EHS) č. 54/93 [4], neměl by být znovu prošetřován. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu, že každé antidumpingové řízení je hodnoceno podle své vlastní podstaty věci a je zkoumáno na základě vlastních faktických a právních skutečností, které se mohou u každého řízení lišit. Jak je uvedeno v předchozím bodě odůvodnění, tento vyvážející výrobce neposkytl důkazy, které by mohly podpořit jeho nárok v rámci šetření. Zejména nebylo prokázáno, že na obdobný výrobek určený k domácí spotřebě se vztahovalo jakékoli clo během období šetření. Žádost byla proto zamítnuta;
(19) v souvislosti se záležitostí navrácení cla prohlašovali dva vyvážející výrobci, že by mělo být toto vyrovnání poskytnuto automaticky, jakmile je clo vyplaceno na vývozní straně, a že otázka, zda se tato cla vybírají v případě domácí spotřeby, je bezvýznamná. Podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení je vyrovnání cla poskytnuto pouze za předpokladu, že jsou zároveň splněny dvě podmínky: za prvé musí být prokázáno, že odbobný výrobek a materiály, které jsou v něm obsažené, podléhají dovozním dávkám, když má být tento výrobek spotřebován v zemi vývozu, a za druhé, tyto dovozní dávky jsou vráceny nebo nejsou vybrány, když je výrobek vyvezen do Společenství. Pokud není jeden z požadavků splněn, clo nemůže být navráceno;
(20) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že některé výrobky prodávané na domácím trhu podléhaly některým dovozním clům vyšším než je částka, kterou určila Komise ve svých prozatímních závěrech. Tento dodatečný požadavek byl přezkoumán a bylo zjištěno, že dovozní cla vyplacená za některé materiály obsažené ve výrobku prodávaném na domácím trhu byla opravdu vyšší, než dříve stanovená částka. Proto byly prozatímní výpočty náležitě revidovány;
(21) nové žádosti tohoto vyvážejícího výrobce o další vyrovnání dovozních cel za materiály dovážené a zaplacené spřízněnou společností však nelze vyhovět, protože tato žádost jednak nebyla podána včas, jednak neprokázala, že byla ovlivněna srovnatelnost cen, a nové údaje předložené v této souvislosti nebylo navíc možno v této fázi šetření ověřit;
(22) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání závodů v méně rozvinutých oblastech byly společnosti osvobozeny od placení daně z obratu, kterou měly platit vládě, a za tím účelem požadoval, aby mu bylo poskytnuto vyrovnání. Obdržené údaje ukazují, že všechny prodejní faktury týkající se výrobků z těchto osvobozených závodů uvádějí, že stát nemá vybírat žádné daně z obratu a že kupující nemá nárok požadovat jakoukoli náhradu, vyrovnání či kompenzaci jakékoli daně z obratu. Protože se za těchto okolností neplatí žádná daň z obratu, nelze poskytnout žádné vyrovnání. Avšak v případech, kdy prodejní faktury týkající se výrobků vyrobených v jiných závodech zahrnovaly daň z obratu vybíranou státem, bylo vyrovnání oprávněné a výpočty byly náležitě revidovány;
(23) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že placení daně z příjmu se týkalo pouze zisku dosaženého na domácím trhu, nikoli na vývozním trhu, čímž byla ovlivněna srovnatelnost cen. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že daň z příjmu představuje dávku uvalenou na zisk společnosti, pokud nějakého dosahuje, a jako taková se vypočítává zpětně na konci každého účetního roku. Proto ji nelze brát do úvahy při stanovení ceny. Společnost navíc nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že daň byla zahrnuta v domácích fakturách. Žádost byla proto zamítnuta;
1.4 Dumpingové rozpětí
(24) srovnání revidovaného, pokud to bylo vhodné, váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech hodnocených vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(25) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Indian Organic Chemicals Limited, Mumbai | 23,3 % |
JCT Limited, New Delhi | 32,6 % |
Reliance Industries Ltd, Mumbai | 35,4 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
2. Korejská republika
2.1 Běžná hodnota
(26) po přijetí prozatímních opatření prohlásili tři vyvážející výrobci, že vyjmutí prodejů "místního vývozu" ze soupisů domácího prodeje používaných pro stanovení běžné hodnoty bylo nesprávné nebo neodůvodněné;
(27) tvrdili, že vyjmutí odporovalo ustanovením článku 2 základního nařízení a obvyklé praxi Komise a že bylo neslučitelné s přístupem přijatým ostatními členskými státy Světové obchodní organizace. Dva z těchto vyvážejících výrobců rovněž tvrdili, že Komise neobjasnila právní základ, podle něhož byly tyto prodeje vyjmuty;
(28) vyvážející výrobci dále naznačili, že v předchozích řízeních týkajících se Korejské republiky (např. přezkum vypršení platnosti opatření týkajících se polyesterových střižových vláken v nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [5] a postup týkající se drátů z nerez oceli v nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 [6] a rozhodnutí Komise č. 1999/483/ES [7] neměla Komise námitek vůči vyvážejícím výrobcům, co se týče jejich řazení prodejů "místního vývozu" do soupisu domácího prodeje, a v jednom uvedeném případě požadovala jejich začlenění do soupisu domácího prodeje;
(29) má se za to, že prodeje "místního vývozu", které podle zvláštních administrativních předpisů nepodléhaly domácí dani z obratu, byly obyčejně fakturovány v USD, zaplaceny akreditivy a podléhaly předpisům pro navrácení cla, což dokazuje skutečnost, že tyto prodeje byly realizovány konkrétní obchodní cestou orientovanou na vývoz za zvláštní situace na trhu. Dotyční vyvážející výrobci výslovně označili tyto prodeje ve svých účetních záznamech jakožto prodeje zboží, které má být součástí výrobků určených pro vývoz. Vzhledem k jejich zvláštnímu postavení na trhu se došlo k závěru, že tyto prodeje "místního vývozu" nebyly realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti a že jejich začlenění do výpočtů běžné hodnoty by tudíž neumožnilo řádné a spravedlivé srovnání s vývozní cenou v souladu s článkem 2 základního nařízení. Komise nesouhlasí s tím, že dřívější praxe spočívala ve vědomém zahrnování těchto prodejů do výpočtů běžné hodnoty. Jejich začlenění v předchozích řízeních může odrážet skutečnost, že nebyly konkrétně označeny nebo že se nemělo za to, že jejich začlenění bude mít výrazný dopad na výsledky. Avšak v tomto případě, z důvodů uvedených výše, byly prodeje "místního vývozu" vyřazeny ze soupisu domácího prodeje používaného ke stanovení běžné hodnoty;
(30) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že některé suroviny byly pořízeny od spřízněného dodavatele za cenu odpovídající tržním podmínkám, a Komise proto neměla právo stanovit vyšší nákupní tržní cenu a zvýšit v důsledku toho náklady výroby. Dále tvrdil, že úprava byla v každém případě nadměrná, protože nebrala v úvahu technické a cenové rozdíly mezi surovinami pořizovanými hlavně od spřízněného dodavatele a podobnými surovinami pořizovanými od ostatních dodavatelů;
(31) bylo zjištěno, že vztah k dodavateli měl takovou podobu, která by vyvážejícímu výrobci umožnila vyvíjet značný tlak na nákupní cenu. Jelikož byla navíc průměrná cena surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele výrazně nižší než průměrná cena stejných surovin pořizovaných od nespřízněných dodavatelů a jelikož se zdálo, že nákupní cena znamenala pro dodavatele ztrátu, ceny surovin byly považovány za nespolehlivé transferové ceny. Za těchto okolností byla zachována metoda výpočtu používaná pro stanovení nákupní ceny odpovídající tržním podmínkám prostřednictvím zvýšení ceny surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele úměrně k rozdílu mezi váženými průměry nákupních cen surovin, které byly pořízeny od spřízněného dodavatele a od nespřízněných dodavatelů;
(32) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že běžná hodnota pro jeden typ výrobku měla být založena spíše na domácí ceně než na vypočtené hodnotě. Tento argument byl přijat, protože bylo zjištěno, že prodeje tohoto typu výrobku byly realizovány v reprezentativním množství a byly téměř všechny ziskové. Výpočty byly proto odpovídajícím způsobem upraveny;
(33) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neoprávněně odmítla využít čistý devizový zisk zahrnutý v prodejních, administrativních a všeobecných nákladech, který se používá ke stanovení celkových nákladů výroby, pro stanovení vypočítávané běžné hodnoty a při zkoušce, která určuje, zda byly prodeje realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti. Dále tvrdil, že by tato otázka měla být znovu zvážena, protože část zisku z devizových převodů byla realizována, a že navíc nejvhodnějším základem pro rozvržení čistého devizového zisku na různé trhy je obrat;
(34) bylo zjištěno, že devizový zisk byl spíše spojen zejména se zisky z převodu souvisejícími s novým oceněním dlouhodobých devizových závazků než s výrobou a prodejem v průběhu běžné obchodní činnosti na domácím trhu během období šetření (1. říjen 1998 až 30. září 1999). Vzhledem k tomu, že se tyto devizové zisky nebo ztráty neberou při antidumpingových šetřeních v úvahu, ať jsou realizovány či nikoli, argument byl zamítnut;
2.2 Vývozní cena
(35) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že společnost, která je s ním spřízněna, hrála jen malou roli v procesu prodeje nespřízněným odběratelům ve Společenství, a proto není oprávněné odečítat zisk z výpočtu vývozní ceny. Tvrdil rovněž, že chybí základ pro stanovení výše použité ziskové marže. V souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení obsahují položky, které by měly být upraveny za účelem výpočtu vývozní ceny, přiměřenou ziskovou marži. Má se za to, že zisk odečtený za účelem výpočtu vývozní ceny byl přiměřený ve srovnání s údaji poskytnutými spolupracujícími nezávislými dovozci. Nárok se proto zamítá;
(36) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Proto se závěry uvedené v 54. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2.3 Srovnání
(37) jeden vyvážející výrobce uvedl, že chybně zahrnul stejné úpravy týkající se úvěrových nákladů do různých sloupců soupisu prodejů vývozu, a Komise je proto počítala dvakrát při stanovení vývozní ceny pro odpovídající srovnání s běžnou hodnotou. Úvěrové náklady, které společnost uvedla ve své odpovědi na dotazník ve vztahu ke smluveným platebním podmínkám u každé transakce, byly prozkoumány a tam, kde to bylo oprávněné, bylo požadavku vyhověno;
(38) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet Komise podhodnocoval rozsah náhrady cla, protože byl založen spíše na clu placeném z dovozů surovin obsažených v odbobném výrobku než na náhradě cla, z níž těžily vývozy dotyčného výrobku do Společenství během období šetření. Dále tvrdil, že výpočet Komise byl neodůvodněně založen na clu placeném během prvních osmi měsíců období šetření v poměru k celkovému množství dovozů za celé období šetření. První argument byl zamítnut, protože částka zaplacená během období šetření byla nižší než navrácená částka, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Avšak jak společnost požadovala, navrácení cla na kilogram výrobku bylo přepočítáno podle množství dovozů za prvních osm měsíců;
(39) další vyvážející výrobce tvrdil, že Komise měla při výpočtu vyměřené částky náhrady cla na kilogram dělit celková dovozní cla vztahující se na dovoz některých surovin pouze množstvím dovezených surovin, nikoli však celkovým množstvím surovin, jak pořízených na domácím trhu, tak dovezených. Má se za to, že vyměřená částka náhrady cla, která má být odečtena od běžné hodnoty, by měla být založena na průměrném clu zahrnutém v nákladech výrobků určených k domácímu prodeji, protože tyto výrobky obsahují suroviny jak pořízené na domácím trhu, tak dovezené. Tento argument se proto zamítá;
(40) dva vyvážející výrobci tvrdili, že přístup uplatňovaný Komisí spočívající v zamítnutí nárokovaných úprav úvěrových nákladů v systému úvěrových účtů, protože platby nebylo možno jasně přiřadit fakturám, nemá žádný právní základ. Nebylo však možné ověřit, že platby provedené v systému "úvěrových účtů" probíhaly v souladu s jakýmikoli dohodnutými platebními podmínkami. Za těchto okolností nebyl žádný důvod předpokládat, že smluvní platební podmínky byly vzaty v úvahu při určování požadovaných cen, a požadavky byly proto zamítnuty;
2.4 Dumpingové rozpětí
(41) srovnání vhodně upraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(42) po oznámení prozatímních závěrů sdělili Komisi dva vyvážející výrobci, Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, že sloučí své obchodní činnosti týkající se polyesteru do jedné společně vlastněné společnosti, Huvis Corporation. Tito vyvážející výrobci poskytli na žádost Komise další údaje s ohledem na tuto změnu okolností a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že by mělo být definitivně stanoveno jediné dumpingové rozpětí pro Huvis Corporation. Toto dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno jako vážený průměr upravených dumpingových rozpětí dvou dotyčných vyvážejících výrobců. Dumpingové rozpětí pro spřízněnou obchodní společnost v Koreji bylo stanoveno na stejné úrovni jako pro Huvis Corporation;
(43) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd, Seoul | 0,9 % (de minimis) |
Huvis Corporation, Seoul | 4,8 % |
Saehan Industries Inc, Seoul | 20,2 % |
SK Global Co. Ltd, Seoul | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd, Seoul | 0,05 % (de minimis) |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
D. ÚJMA
1. Procedurální otázky
(44) tvrdilo se, že při sloučení obou antidumpingových řízení týkajících se Korejské republiky a Indie nebylo správné stanovit stejné období šetření pro přezkum potencionálního škodlivého dumpingu způsobeného dovozy z těchto zemí. S ohledem na Indii to znamenalo vypuštění posledních tří měsíců roku 1999 a tvrdilo se, že vzhledem ke zvýšení cen ropy to bude mít dopad na výsledky přezkumu prodejních cen, nákladů výroby a ziskovosti v šetření týkajícím se újmy;
(45) mělo by být připomenuto, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že sloučení řízení týkajících se Indie a Korejské republiky bylo provedeno z administrativních důvodů. Stanovení období šetření upravuje čl. 6 odst. 1 základního nařízení, který mimo jiné stanoví, že období šetření pokrývá za obvylkých okolností období minimálně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení. V případě Indie proběhlo zahájení šetření v prosinci 1999. V důsledku toho byla lhůta, o kterou mohlo být období šetření posunuto, nanejvýše dva měsíce. Je rovněž nutno připomenout, že dovozy z obou zemí lze zhodnotit kumulativně, jelikož byla splněna kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení (viz 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení). A konečně byl za účelem zohlednění základních požadavků zhodnocen vliv zvýšených nákladů surovin v roce 1999 a porovnán se situací v období šetření;
(46) šetření ukázalo, že ceny hlavních surovin používaných při výrobě polyesterových střižových vláken, zejména kyselina tereftalová a monoetylenglykol, se zvýšily jak v roce 1999, tak během období šetření. Ukázalo rovněž, že prodejní ceny polyesterových střižových vláken byly ve Společenství v roce 1999 o 2,6 % vyšší než během období šetření. Bez ohledu na tyto závěry prokázalo výrobní odvětví Společenství větší ziskovost během období šetření než v roce 1999;
(47) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že Komise neověřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství. V tomto ohledu je potvrzeno, že značná část údajů předložených výrobním odvětvím Společenství již byla prověřena během souvisejícího antidumpingového řízení. Všechny ostatní údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství byly co do přesnosti přezkoumány v souladu s čl. 6 odst. 8 základního nařízení;
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(48) v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že se nezjistilo, že by byli dva výrobci Společenství, kteří jsou spřízněni s vyvážejícími výrobci z Indonésie, chráněni před účinky dumpingu, že by neoprávněně těžili z dumpingu nebo že by se na něm dokonce podíleli. V tomto ohledu prohlašovali někteří vyvážející výrobci, že by tyto dvě společnosti měly být vyloučeny z hodnocení postavení výrobního odvětví Společenství s ohledem na jiné antidumpingové případy, zejména na případ týkající se magnetických disků v nařízeních Komise (ES) č. 534/94 a (ES) č. 2426/95 [8] a na případ týkající se mikrovlnných trub v nařízení Komise (ES) č. 1645/95 [9];
(49) je vhodné poznamenat, že jakékoli vyloučení výrobců Společenství z definice výrobního odvětví Společenství je oprávněné pouze na základě okolností každého případu. V tomto případě nebyly uvedeny žádné argumenty týkající se okolností případu a nebyly předloženy žádné důkazy, které by podpořily požadavek na vyloučení zmíněných dvou výrobců. V tomto ohledu není výše uvedený požadavek podložený, a proto se zamítá;
(50) někteří vyvážející výrobci vznesli dodatečný požadavek na vyloučení jiného výrobce Společenství z definice výrobního odvětví Společenství vzhledem k jeho vztahu k dovozci se sídlem mimo Společenství, avšak v žádné z dotyčných zemí. Tvrdilo se, že výrobce Společenství způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství formou dovozu polyesterových střižových vláken od dovozce, který je s ním spřízněn;
(51) za prvé, Komise nenalezla žádné důkazy o dovozech polyesterových střižových vláken od tohoto dovozce během uvažovaného období, tedy od roku 1996 do období šetření. Navíc skutečnost, že výrobce Společenství je spřízněn s dovozcem se sídlem mimo Společenství, nemůže být sama o sobě důvodem k vyloučení tohoto výrobce z definice výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další argumenty, definice výrobního odvětví Společenství obsažená v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje;
3. Dovozy polyesterových střižových vláken z dotyčných zemí do Společenství
3.1 Kumulativní hodnocení dovozů
(52) dva indičtí vyvážející výrobci prohlašovali, že kumulativní hodnocení dovozů nebylo opodstatněné, protože nárůst, jakož i absolutní objem indických dovozů byly nevýznamné ve srovnání s korejskými dovozy a objemem prodeje výrobního odvětví Společenství. Tvrdilo se rovněž, že indické vyvážející výrobce je nutno považovat za výrobce, kteří cenu přebírají, nikoli určují. Indické dovozy byly navíc na základě dat Eurostatu nižší, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení;
(53) tyto argumenty byly zhodnoceny na základě ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení. V tomto ohledu je vhodné připomenout, že dumpingové rozpětí, které bylo u Indie zjištěno, je nad úrovní de minimis. Objem dovozů pocházejících z Indie není navíc zanedbatelný, jelikož byl během období šetření nad úrovní de minimis;
(54) ve skutečnosti je nárůst dovozů během období od roku 1996 až do období šetření ještě výraznější u indických dovozů (nárůst přibližně o 600 %) než u korejských dovozů (nárůst přibližně o 300 %). Co se týče průměrné cenové úrovně indických dovozů, ta byla soustavně pod úrovní cen korejských vyvážejících výrobců a během období od roku 1996 až do období šetření ostřeji poklesla. To neodpovídá chování výrobců, kteří přebírají cenu. A konečně co se týče nesrovnalosti mezi čísly Eurostatu a závěry Komise, orgány Společenství založily své závěry na ověřených odpovědích na dotazníky vzhledem k tomu, že oznámené dovozy byly vyšší než jsou dovozy zaznamenané ve statistikách Eurostatu. Požadavky indických vyvážejících výrobců se proto zamítají;
3.2 Dovozy z Korejské republiky
(55) vyvážející výrobce prohlašoval, že některé dovozy za nedumpingové ceny pocházející z Korejské republiky by měly být vyjmuty z hodnocení újmy;
(56) pokud se v tomto ohledu zjistí, že celostátní dumpingové rozpětí (které představuje rozpětí vážených průměrů zahrnující všechny hodnocené společnosti) je nad úrovní de minimis v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, Komise obvykle hodnotí účinky dumpingových dovozů na celostátní úrovni;
3.3 Prodej pod cenou a prodej pod konečnou cenou
(57) vyvážející výrobce prohlašoval, že výpočet rozpětí újmy založený na kategoriích shrnujících různé typy polyesterových střižových vláken nebyl opodstatněný, vzhledem k tomu, že v dotaznících byly požadovány dodatečné údaje o vlastnostech jednotlivých typů polyesterových střižových vláken. Tvrdil rovněž, že byly ignorovány podrobnosti jednotlivých transakcí a že nebylo správné nezahrnout absenci cen/prodej pod konečnou cenou do celkového výsledku výpočtů;
(58) po přezkumu rozdílů přiřazených vlastnostem, jako je např. délka, síla, roztažení, pevnost, zvlnění, srážení, lesk a zvláknění, se došlo k závěru, že typy výrobků v rámci definovaných kategorií jsou dostatečně srovnatelné. Na tomto základě se potvrzuje, že výpočty cenového podtržení a prodeje pod cenou podle kategorií výrobků mají význam. Navíc poskytují reprezentativní výsledek co se týče počtu transakcí, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3 základního nařízení. Dále se má za to, že údaje o jednotlivých transakcích byly zohledněny při cenovém srovnání. Potvrzuje se však, že při konečném srovnání na úrovni kategorií výrobků nebyla poskytnuta žádná náhrada za částku, která nebyla cenovým podtržením ani prodejem pod cenou výrobního odvětví Společenství. Jelikož nebyly vzneseny žádné další argumenty, výše uvedené žádosti byly zamítnuty;
(59) vyvážející výrobce požadoval, aby byly při výpočtech cenového podtržení a prodeje pod cenou upraveny jeho ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), protože tato úprava byla uvedena ve stížnosti;
(60) v tomto ohledu by mělo být připomenuto, že Komise získávala údaje prostřednictvím dotazníků a ověřovala je prostřednictvím inspekce na místě a neopírala se o čísla uvedená ve stížnosti. Bylo však zjištěno, že při výpočtech prodeje pod cenou týkajících se dvou indických vyvážejících výrobců bylo omylem vypuštěno clo. Zároveň byl přijat požadavek na změnu metody vážení a konkrétní úpravu úrovně obchodu. Následně byla náležitě upravena rozpětí pro prodeje pod cenou u dvou indických vyvážejících výrobců;
(61) výsledky výpočtů cenového podtržení se s přihlédnutím k nižšímu cenovému podtržení zjištěnému u dalšího indického vyvážejícího výrobce (viz 75. bod odůvodnění) pohybují mezi 0 % a 27,7 %u Indie a zůstávají mezi 14,8 % a 56,7 %u Korejské republiky. Vážený průměr rozpětí pro cenové podtržení byl 19,9 % u Indie a 23,3 %u Korejské republiky;
4. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
4.1 Obecně
(62) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že podle ustanovení článku 3.4 Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace vyžaduje přezkum ekonomického postavení výrobního odvětví Společenství zhodnocení všech příslušných ekonomických faktorů a ukazatelů, které mají vliv na stav tohoto výrobního odvětví;
(63) tento přezkum by měl obsahovat faktory, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení, jako je např. dopad velikosti dumpingového rozpětí, produktivita, návratnost investic, tok hotovosti, mzdy, růst a schopnost získávat kapitál. V tomto ohledu bylo zjištěno následující:
4.1.1 Dopad velikosti dumpingového rozpětí
(64) co se týče dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento dopad vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný;
4.1.2 Produktivita
(65) produktivita výrobního odvětví Společenství vypočtená jako množství dotyčného výrobku na jednoho zaměstnance, se zlepšila z 92,1 tun v roce 1996 na 127,1 tun během období šetření (+38 %). Toto zlepšení je především důsledkem snížení zaměstnanosti popsaného v 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.3 Návratnost investic
(66) návratnost investic byla vypočtena poměrem čistého zisku před zdaněním a mimořádných položek k čisté účetní hodnotě investic vztahujících se k dotyčnému výrobku. Návratnost investic se u dotyčného výrobku zvýšila z 4,6 %v roce 1996 na 16,7 % v roce 1997 a na 25,7 % v roce 1998. Následně poklesla během období šetření na 5,5 %. Vývoj tohoto ukazatele je podobný vývoji ziskovosti popsanému v 81. až 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.4 Pohotové prostředky
(67) Pohotové prostředky výrobního odvětví Společenství se u dotyčného výrobku výrazně zvýšily mezi roky 1996 a 1997 (+84 %) a mezi roky 1997 a 1998 (+28 %) v důsledku dobrých výsledků v těchto dvou letech. Od roku 1998 do období šetření se pohotové prostředky snížily o 60 % a dosáhl úrovně, která byla o 6 % nižší než v roce 1996. Zvýšení pohotových prostředků v letech 1997 a 1998 je méně výrazné než zvýšení ziskovosti. Navíc během období šetření jsou pohotové prostředky nižší než v roce 1996, zatímco čistý zisk a ziskovost jsou vyšší;
4.1.5 Mzdy
(68) mzdy jsou součástí analýzy nákladů výroby popsané v 79. a 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Mzdy výrobního odvětví Společenství se zvýšily o 10 % mezi roky 1996 a 1997, avšak výrazně poklesly mezi roky 1997 a 1998 a během období šetření, kdy byla absolutně vyjádřená úroveň mezd v prvním případě o 24 % a v druhém o 23 % nižší než v roce 1996;
4.1.6 Růst
(69) růst trhu s dotyčným výrobkem byl zhodnocen v 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. (Záporný) růst tržního podílu výrobního odvětví Společenství byl uveden v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.7 Schopnost získávat kapitál
(70) co se týče schopnosti získávat kapitál, současné pohotové prostředky jsou v průměru považovány za stále ještě dostatečné pro nezbytné reprodukční investice. Špatná situace na trhu však nepříznivě ovlivnila schopnost výrobního odvětví Společenství získávat dodatečné vnější zdroje financování ve formě bankovních úvěrů nebo většího zapojení akcionářů při zahajování nových projektů. Zejména když podniky vyrábějí jiné výrobky, srovnání návratnosti investic do polyesterových střižových vláken a do těchto jiných výrobků je pro polyesterová střižová vlákna nepříznivé, což způsobuje potíže při přidělování prostředků pro dotyčný výrobek;
4.1.8 Závěr
(71) má se za to, že v prozatímním nařízení byly zhodnoceny všechny faktory a ukazatelé, které jsou rozhodující pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství. Popis ukazatelů, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení a které jsou uvedeny výše v 65. až 70. bodě odůvodnění, podpořil závěry uvedené v prozatímním nařízení;
4.1.9 Zásoby
(72) vyvážející výrobce tvrdil, že srovnání, které provedla Komise v 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, týkající se úrovně zásob na konci roku 1998 a na konci roku 1999 bylo neregulérní a v rozporu se základním nařízením. Tvrdilo se, že srovnání zásob na konci měsíce září (1999) se zásobami na konci roku (1998) je jedinou platnou, nepředpojatou a objektivní metodou pro analýzu vývoje zásob polyesterových střižových vláken;
(73) v tomto ohledu je pozornost upřena na sezónní povahu zásob v odvětví polyesterových střižových vláken. Úroveň zásob se během kalendářního roku skutečně mění a v důsledku toho má srovnání úrovně zásob mezi rokem 1998 a obdobím šetření smysl jedině tehdy, pokud se berou v úvahu odpovídající časové momenty během roku. Proto nelze srovnávat úroveň zásob na konci roku 1998 (31. prosinec) s úrovní zásob na konci období šetření (30. září);
4.2 Náklady výroby
(74) vyvážející výrobce prohlašoval, že náklady výroby jednoho výrobce výrobního odvětví Společenství byly ve srovnání s jinými výrobci příliš vysoké na to, aby byly využity při stanovení rozpětí pro podbízení konečných cen;
(75) náklady přiřazené dotyčnému výrobku každou společností byly Komisí ověřeny. Výsledkem je, že nebyly nalezeny žádné důvody k nezahrnutí jakékoli společnosti do výpočtu prodeje pod cenou na základě absolutní úrovně jejích nákladů výroby;
(76) další vyvážející výrobce prohlašoval, že výrobce, který vyrábí polyesterová střižová vlákna z dimetyltereftalátu a monoetylenglykolu namísto z kyseliny tereftalové a monoetylenglykolu, by měl být vyloučen, protože tato výroba údajně nepředstavuje nejlevnější výrobní postup;
(77) na základě důvodů uvedených v 75. bodě odůvodnění nemůže ani výrobní proces jako takový, ani odpovídající náklady výroby představovat kritéria, na jejichž základě by měly být společnosti vyloučeny z šetření;
4.3 Závěr
(78) na základě výše uvedeného se má za to, že výše uvedené argumenty a požadavky nemají takovou povahu, která by změnila závěry prozatímního nařízení. Proto se obsah 86. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a závěr, že Společenství utrpělo během období šetření významnou újmu, potvrzují;
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingových dovozů
(79) vyvážející výrobce prohlašoval, že jediným faktorem, který vysvětluje nízkou ziskovost výrobního odvětví Společenství během období šetření, byly ceny surovin, a nikoli účinek dumpingových dovozů. Tvrdilo se rovněž, že vzhledem ke zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Společenství z 2,30 % na 3,38 % mezi rokem 1996 a obdobím šetření nemohly dumpingové dovozy během tohoto období způsobit újmu;
(80) je nutno podotknout, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na snižování prodejních cen, které byly běžné na trhu Společenství, a bránily tak prodejním cenám, aby adekvátně odrážely zvýšení cen surovin;
(81) co se týče malého zvýšení ziskovosti mezi rokem 1996 a obdobím šetření, šetření ukázalo, že zvýšení ziskovosti bylo především důsledkem procesu restrukturalizace, který Společenství podstoupilo. Tento proces rovněž zahrnoval snížení prodejních, administrativních a všeobecných nákladů;
(82) jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, který se týká závěrů o ekonomickém postavení výrobního odvětví Společenství, nízkou ziskovost, kterou vykázalo, nelze považovat za uspokojivou. Naopak, je nutno považovat ji za nepřiměřeně nízkou v důsledku účinku dumpingových dovozů snižujícího cenu. Dalším negativním ukazatelem bylo snížení prodaného množství, ztráta tržního podílu, omezení výrobní kapacity, snížení zaměstnanosti a zvýšení zásob;
(83) na základě předchozího se závěr uvedený v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje;
(84) vyvážející výrobce dále tvrdil, že jakákoli újma, kterou Společenství utrpělo, nemohla být způsobena dovozy z Korejské republiky vzhledem k tomu, že antidumpingová opatření byla již zavedena po převážnou část období od ledna 1996 do konce období šetření. Konečná antidumpingová cla uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena v srpnu 1999 nařízením (ES) č. 1728/99 [10];
(85) je nutno připomenout, že opatření uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena, protože se po závěrech přezkumu uplynutí platnosti, jehož období šetření pokrývalo 1. leden 1996 až 30. září 1997, mělo za to, že opakování dumpingu není pravděpodobné. Avšak během období šetření současného řízení byl zaveden dumping, a výše uvedený argument proto pozbývá platnosti;
2. Jiné dovozy
(86) vyvážející výrobce prohlašoval, že Komise měla rovněž přezkoumat možné účinky dovozů z Polska, Turecka a České republiky;
(87) na základě údajů Eurostatu bylo stanoveno, že tyto dovozy vstoupily do Společenství za ceny, které byly výrazně vyšší než dovozní ceny zemí, které jsou předmětem šetření (během období šetření mezi 12,3 %až 30,5 %). V důsledku toho nebyl žádný důvod zařadit tyto dovozy do stejného pásma dovozních cen jako dovozy zemí, které jsou předmětem šetření, ani domnívat se, že jakákoli újma, kterou mohly způsobit, mohla přerušit příčinnou souvislost mezi zjištěnou utrpěnou újmou a dumpingem vyvážejících výrobců v dotyčných zemích;
3. Závěr
(88) vzhledem k výše uvedenému se závěr, že dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, jak je uvedeno v 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje;
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(89) vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky, závěry týkající se zájmu výrobního odvětví Společenství uvedené v 104. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dopad na vývozce a uživatele
(90) sdružení uživatelů a také uživatel, který je členem tohoto sdružení, odděleně prohlašovaly, že některé druhy polyesterových střižových vláken nebyly nabízeny výrobci Společenství a že uživatelé byli proto nuceni zásobovat se mimo Společenství. Další uživatel prohlašoval, že výrobci Společenství nemohli uspokojit poptávku Společenství;
(91) šetření stanovilo, že ačkoli Společenství nevyrábělo vybrané druhy polyesterových střižových vláken v některých obdobích, neznamená to, že by Společenství nemělo možnost tyto druhy vyrábět. Byly by zapotřebí pouze malé úpravy, jako např. změna zvlákňovací trysky a vynechání či přidání přísady, které vyžadují malou investici. Šlo spíše o to, že v konkrétních časových úsecích nebyla některá polyesterová střižová vlákna k dispozici, protože výrobci Společenství nemohli dodat dotyčná množství za snížené ceny, které byli uživatelé ochotni zaplatit;
(92) co se týče spotřeby Společenství, vzhledem k výši navržených cel budou dovozy z dotyčných zemí nadále moci pronikat na trh Společenství, i když za nedumpingové ceny. Co se týče cen výrobního odvětví Společenství, i když je pravděpodobné, že se zvýší, toto zvýšení by mělo být omezené vzhledem k tomu, že polyesterová střižová vlákna se dovážejí rovněž z ostatních třetích zemí. Se zřetelem k výše uvedenému neohrozí účinek antidumpingových opatření dostatečný výběr a nabídku uživatelům Společenství;
(93) bylo požadováno vysvětlení 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, kde se uvádí, že navrhovaná opatření mohou mít vliv na zvýšení nákladů výroby uživatelů o 0,6 % až 1,2 %;
(94) na základě údajů obdržených několika spolupracujícími uživateli Společenství bylo zjištěno, že antidumpingová opatření týkající se polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky by mohla zvýšit jejich náklady výroby o 0,6 % až 1,2 %. K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím k významu podílu polyesterových střižových vláken na nákladech výroby konečných výrobků těchto uživatelů, k průměrnému antidumpingovému clu dočasně uloženému na dovozy z Korejské republiky a Indie a k tržnímu podílu korejských a indických dovozů ve srovnání se spotřebou Společenství během období šetření;
(95) je zřejmé, že postavení, v jakém se ten který uživatel nachází, závisí na rozsahu, v jakém dováží z dotyčných zemí a od dotyčných vyvážejících výrobců, a na struktuře jeho vlastních nákladů. Uvedený průměrný účinek proto odpovídá společnosti s průměrným reprezentativním vzorem zásobování, která dováží 14,7 % polyesterových střižových vláken z Korejské republiky a Indie;
(96) po vyhlášení prozatímního nařízení prohlašovalo několik uživatelů Společenství, že uložení antidumpingových cel by mělo nepříznivé účinky na jejich konkurenceschopnost na trzích výrobků navazujícího výrobního odvětví a nakonec by ohrozilo jejich přežití. Podle jejich názoru by uložení antidumpingových cel způsobilo zvýšení cen, které by byli uživatelé nuceni zohlednit ve svých cenách výrobků zpracovatelského průmyslu. Tento vývoj by dále způsobil zvýšení dovozů výrobků navazujícího výrobního odvětví za nižší ceny z ostatních třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření, a donutil by některé výrobce konečných výrobků navazujícího výrobního odvětví Společenství, které obsahují polyesterová střižová vlákna, k převedení své výroby mimo Společenství;
(97) analýza maximálního průměrného dopadu navrhovaných opatření na uživatele však ukazuje, že není pravděpodobné, že by uložení antidumpingových opatření způsobilo výrazný nárůst dovozu levných výrobků navazujícího výrobního odvětví do Společenství. K tomuto závěru se zároveň došlo při neexistenci jakýchkoli důkazů ze strany dotyčných uživatelů, které by podpořily jejich požadavek, a takovéto účinky nebyly navíc pozorovány během období platnosti předešlých opatření týkajících se polyesterových střižových vláken. Navíc by mělo být poznamenáno, že tkané dokončené výrobky (jako např. ty, které se používají při výrobě oblečení a domácího nábytku) podléhají množstevním omezením systému textilních kvót;
(98) vzhledem k tomu, že přezkum výše uvedených argumentů předložených uživatelskými společnostmi nevede k novým závěrům, závěry 109. a 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení o pravděpodobném dopadu navrhovaných opatření na uživatele se potvrzují;
3. Závěr
(99) má se za to, že nové obdržené argumenty týkající se určení zájmu Společenství nemají takovou povahu, aby změnily závěr, že neexistují žádné závažné důvody, které by svědčily proti uložení antidumpingových opatření. Prozatímní závěry se proto potvrzují;
G. KONEČNÉ CLO
(100) s ohledem na dosažené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by měla být uložena, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Indie a Korejské republiky;
1. Úroveň odstranění újmy
(101) jak bylo vysvětleno v 116. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, byla stanovena úroveň cen, která nepůsobí újmu a která plně pokryje náklady výroby výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl realizován při neexistenci dumpingových dovozů z dotyčných zemí;
(102) někteří vyvážející výrobci tvrdili, že 6 % by odpovídalo přiměřenému zisku, s odvoláním na případy týkající se polyesterových střižových vláken a polyesterové tvarované příze z nekonečných vláken, které předcházely šetření proti Austrálii a dalším zemím. Avšak v tomto posledně jmenovaném řízení byl přiměřený zisk stanoven na úrovni 10 %, což byla také úroveň stanovená v současném šetření. Jiní vyvážející výrobci tvrdili, že přiměřený zisk by měl být ještě nižší, např. 4 %, protože celková ziskovost výrobního odvětví Společenství byla nyní vyšší, než v době předešlého řízení vztahujícího se na Bělorusko, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 1490/96 [11], a řízení vztahujícího se na Indonésii, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 2160/96 [12];
(103) mělo by být poznamenáno, že Komise uvedla v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za úroveň zisku, které mohlo být dosaženo při neexistenci dumpingových dovozů;
(104) úroveň zisku, která je považována za přiměřenou, se stanovuje na základě toho, co by Společenství pravděpodobně získalo při neexistenci dumpingu působícího újmu. Vzhledem k tomu, že období šetření předešlých šetření byla různá a snížení cen v důsledku dumpingu, které bylo v těchto případech konstatováno, bylo různě vysoké, není žádný důvod předpokládat, že Společenství by byl dosáhlo stejné úrovně zisku. Proto nemusí být předchozí úrovně zisku nezbytně vhodné pro současný případ. V tomto ohledu se dále odkazuje na důvody obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
(105) z těchto důvodů se na základě výše uvedeného závěry obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2. Forma a výše cla
(106) v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení odpovídají následující sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, pokud bylo zjištěno, že jsou tato rozpětí nižší než rozpětí újmy. To platí pro všechny společnosti kromě jedné;
Země | Společnost | Sazba cla |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited | 14,7 % |
JCT Limited | 32,6 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd | 0 % |
Huvis Corporation | 4,8 % |
SK Global Co. Ltd | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd | 0 % |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
(107) sazby antidumpingového cla jednotlivých společností byly stanoveny na základě závěrů současného šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby (v protikladu k celostátnímu clu, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se tak vztahují výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými společnostmi, a tedy konkrétními právními subjekty. Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v podstatné části některého nařízení spolu s jejím názvem a sídlem, včetně výrobků subjektů spřízněných se společnostmi, které tam jsou výslovně uvedeny, nemohou těžit z těchto sazeb a podléhají celní sazbě vztahující se na "všechny ostatní společnosti";
(108) jakýkoli požadavek na uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla jednotlivých společností (např. po změně v názvu subjektu či po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měl být neprodleně zaslán Komisi [13] spolu se všemi příslušnými údaji, zejména co se týče jakékoli změny činnosti společnosti spojené s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které např. vyústily v tuto změnu názvu nebo v toto vytvoření výrobních či prodejních subjektů. Pokud to bude vhodné, Komise po konzultaci s Poradním výborem náležitě pozmění jakékoli nařízení formou aktualizace seznamu společností, které těží z jednotlivých celních sazeb;
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(109) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a na základě závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby byly částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla v rámci nařízení Komise (ES) č. 124/2000 [14] definitivně vybrány do výše částky uložených konečných cel, pokud je tato částka stejná nebo nižší než částka prozatímního cla. V ostatních případech by měla být definitivně vybrána pouze částka prozatímního cla. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného antidumpingového cla, budou uvolněny;
(110) po fúzi obchodních činností týkajících se polyesteru společností Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd do jedné společně vlastněné společnosti Huvis Corporation by měla být u těchto společností definitivně vybrána prozatímně uložená cla na úrovni definitivně uloženého cla vztahujícího se na Huvis Corporation;
I. ZÁVAZEK
(111) po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídl jeden vyvážející výrobce v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(112) Komise má za to, že závazek nabídnutý společností Reliance Industries Limited lze přijmout, protože odstraňuje účinky dumpingu působící újmu. Pravidelné a podrobné zprávy, které se společnost zavázala poskytovat Komisi, navíc umožní účinnou kontrolu, přičemž Komise má za to, že struktura společnosti má takový charakter, který minimalizuje nebezpečí obcházení závazku.
Za účelem zajištění dodržování a účinné kontroly závazku, jakmile je předložen požadavek na propuštění do volného oběhu na základě závazku, je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje uvedené v příloze, které celní úřady potřebují, aby mohly ověřit, že dodávky odpovídají obchodnímu dokumentu v požadované míře. Pokud není tato faktura předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celnímu úřadu, uplatní se příslušná sazba antidumpingového cla;
(113) v případě podezření na porušení závazku, porušení závazku či odvolání závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozy syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Země | Společnost | Sazba cla | Doplňkový kód Taric |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited,Bhupati Chambers3rd floor, 13 Mathew Road, Mumbai - 400 004 | 14,7 % | A148 |
JCT Limited, Thapar House, 124 Janpath, New Delhi - 110 001 | 32,6 % | A149 |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % | A999 |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd,162 - 1 Changchoong-dongChung-gu, Seoul, Korea | 0 % | A150 |
Huvis Corporation, 77-1 Garak-dong,Songpaku, Seoul,Korea | 4,8 % | A151 |
SK Global Co. Ltd, 36-1, 2Ga, Ulchiro,Chung-Gu, Seoul, Korea | 4,8 % | A153 |
Sung Lim Co. Ltd, Rum 502, Shinhan Building,Youido-Dong,Youngdungpo-Ku, Seoul, Korea | 0 % | A154 |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % | A999 |
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy vpuštěné do volného oběhu v souladu s ustanoveními článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Zboží vyrobené následující společností a dovezené v souladu s odstavcem 2 se osvobozuje od cla uvedeného v článku 1:
Společnost | Země | Dodatečný kód Taricu |
Reliance Industries Limited, Marker Chamber IV, 3rd Floor,222, Nariman Point, Mumbai 400 021 | Indie | A212 |
2. Dovozy prohlášené pod dodatečným kódem Taric A212 se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tzn. vyfakturovány a dodány) společností uvedenou v odstavci 1 společnosti, která působí jako dovozce ve Společenství, za předpokladu, že obchodní faktura předložená příslušným celním úřadům zároveň s požadavkem na propuštění do volného oběhu obsahuje údaje uvedené v příloze.
3. Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží celním úřadům, které přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
1. Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na dovozy z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 1472/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
2. Co se týče Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla se vyberou ve výši konečného cla uloženého tímto nařízením na Huvis Corporation. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného cla uloženého na Huvis Corporation, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2000.
Reglamento (CE) no 2852/2000 del Consejo
de 22 de diciembre de 2000
por el que se establece un derecho antidumping definitivo y se percibe definitivamente el derecho provisional establecido sobre las importaciones de fibras sintéticas discontinuas de poliéster originarias de la India y de la República de Corea
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) n° 384/96 del Consejo, de 22 de diciembre de 1995, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea(1) y, en particular, su artículo 9,
Vista la propuesta presentada por la Comisión previa consulta al Comité consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. PROCEDIMIENTO
1. Medidas provisionales
(1) Mediante el Reglamento (CE) no 1472/2000(2) de la Comisión (el "Reglamento provisional"), se establecieron derechos antidumping provisionales sobre las importaciones en la Comunidad de fibras sintéticas discontinuas de poliéster ("FSDP") clasificadas en el código NC 5503 20 00 y originarias de la India y la República de Corea.
2. Procedimiento ulterior
(2) Tras el establecimiento de derechos antidumping provisionales, varias partes presentaron observaciones por escrito. De conformidad con lo dispuesto en el apartado 5 del artículo 6 del Reglamento (CE) no 384/96 del Consejo (el "Reglamento de base"), se dio a las partes que así lo solicitaron la posibilidad de ser oídas. Se informó a las partes de los principales hechos y consideraciones sobre cuya base se tenía intención de recomendar el establecimiento de un derecho antidumping definitivo y la percepción definitiva, con este tipo de derecho, de los importes garantizados mediante el derecho provisional. Además, se les concedió un plazo para presentar observaciones tras la comunicación de esta información.
(3) Se tomaron en consideración las observaciones orales y escritas presentadas por las partes interesadas en los plazos fijados y, cuando se consideró apropiado, se tuvieron en cuenta a la hora de establecer las conclusiones definitivas.
(4) Ciertas partes interesadas alegaron que las normas iniciales aplicadas por la Comisión eran incorrectas y arbitrarias. Además, adujeron que el inicio de un nuevo procedimiento contra la República de Corea, dos meses después de concluir un procedimiento previo (véase el considerando 7 del Reglamento provisional), invalidaba la conclusión de que no había ninguna probabilidad de que reapareciera el dumping. A este respecto, debe señalarse que esta última conclusión se basaba en un período de investigación de doce meses que finalizaba en septiembre de 1997, es decir, dos años antes de que se iniciara el presente procedimiento. Además, la Comisión analizó la exactitud de las nuevas pruebas presentadas en la denuncia de agosto de 1999 y consideró suficiente iniciar la actual investigación.
(5) La Comisión siguió recabando y verificando toda la información que consideró necesaria para sus conclusiones definitivas.
B. PRODUCTO AFECTADO
(6) Una asociación de usuarios alegó que el anuncio de inicio del presente procedimiento no abarcaba los tipos de FSDP para aplicaciones distintas a la hilatura y que, por lo tanto, estos tipos de FSDP debían excluirse del procedimiento.
(7) Debe señalarse que el anuncio de inicio, así como la denuncia, reproducen exactamente la descripción del código NC pertinente, que abarca todos los tipos de FSDP originarios de los productores exportadores de los países afectados y producidos por la industria de la Comunidad, con independencia de su uso. El texto de la descripción del código NC pertinente fue comprendido correctamente por todas las partes afectadas por este procedimiento, salvo la asociación de usuarios mencionada, que reiteró una alegación que ya se había rechazado en una investigación previa sobre las importaciones de FSDP de Australia, Indonesia y Tailandia que figura en el Reglamento (CE) no 1522/2000(3).
(8) Algunas partes interesadas también alegaron que, en cualquier caso, debía establecerse una distinción entre los tipos de FSDP utilizados para la hilatura (también denominados fibras tejidas, en lo sucesivo FSDP-T) y los demás (también denominados fibras no tejidas o "fibrefill", en lo sucesivo FSDP-NT), debido a sus distintas características físicas, que determinan el uso final del producto. Por consiguiente, se alegó que las fibras importadas debían ir acompañadas de unos certificados neutros de laboratorio que atestaran estas características. Además, se alegó que, en su caso, la capacidad de intercambio entre las FSDP-T y las FSDP-NT era muy limitada y sólo se aplicaba a determinados tipos de fibras destinadas en principio a la hilatura pero que podían utilizarse también para usos distintos. Las FSDP-NT, por lo tanto, aunque no se excluyan de la investigación, deberían examinarse al menos en un procedimiento separado.
(9) En lo que respecta al uso del producto afectado, se constató la existencia de una coincidencia, una capacidad de intercambio y una competencia significativas entre los diversos tipos de FSDP. La investigación ha mostrado que no hay ninguna línea divisoria clara entre los distintos tipos que pueda llevar a la conclusión de que existe un vínculo único entre las características físicas y el uso del producto y que, por lo tanto, las pruebas disponibles no permiten establecer una diferenciación del producto sobre esta base. A este respecto, también se subraya que los conclusiones del análisis independiente efectuado en laboratorio no permiten aclarar de manera definitiva el uso final del producto. Por lo tanto, los diversos tipos de FSDP implicados deberían considerarse como un solo producto a efectos de este procedimiento.
(10) Basándose en lo anterior, se considera que los comentarios relativos a la definición del producto afectado que se han recibido no invalidan las conclusiones del considerando 18 del Reglamento provisional. Por lo tanto, se confirman estas conclusiones, que coinciden con las alcanzadas en relación con el mismo producto en investigaciones previas.
C. DUMPING
1. India
(11) Al no haberse presentado ningún argumento más sobre la decisión de no someter a los productores exportadores indios a un muestreo, se confirman las conclusiones señaladas en los considerandos 20 a 25 del Reglamento provisional.
1.1. Valor normal
(12) Tras la adopción de medidas provisionales, un productor exportador solicitó que el coste de producción de determinados tipos de producto de calidad inferior vendidos en el mercado interior se ajustara a la baja en la prueba sobre el curso de las operaciones comerciales normales. Esta solicitud no puede aceptarse, ya que la empresa comunicó unos costes idénticos de producción para distintas calidades de cada tipo de producto en su respuesta al cuestionario.
(13) No se presentó ninguna alegación respecto a la determinación del valor normal. Por lo tanto, se confirman las conclusiones del considerando 46 del Reglamento provisional.
1.2. Precio de exportación
(14) Tampoco se presentó ninguna alegación respecto a la determinación del precio de exportación. Por lo tanto, se confirman las conclusiones del considerando 47 del Reglamento provisional.
1.3. Comparación
(15) Tras la adopción de medidas provisionales, un productor exportador sostuvo que los tipos de producto vendidos en el mercado interior que se compararon con los exportados a la Comunidad tenían distintas características físicas y técnicas y diversos usos finales. La empresa, por lo tanto, solicitó un ajuste por estas características físicas y presentó nuevos datos para apoyar su solicitud. Se constató que la nueva información presentada tras la adopción de medidas provisionales se refería a características adicionales del producto que nunca había pedido la Comisión ni identificado la empresa en su respuesta al cuestionario. En esta fase de la investigación, no fue posible cambiar la base sobre la que se había comparado el producto en el cuadro de especificaciones del cuestionario de la Comisión, que se refiere a todos los productores exportadores que cooperaron. Además, la nueva información contradice la recibida previamente y hubo que rechazar, por consiguiente, la solicitud de ajuste por características físicas.
(16) Otro productor exportador sostuvo que había que ignorar las diferencias debidas al grosor de las fibras, expresadas en denier o decitex, y que, por lo tanto, todos los tipos debían tratarse como un solo producto. A este respecto, para garantizar una comparación adecuada entre los productos vendidos en los mercados nacionales y de exportación, los productos fabricados por todos los productores exportadores se han comparado para cada tipo particular, tal como se establece en el cuestionario de la Comisión. Por lo tanto, no puede aceptarse la limitación de la comparación a un solo tipo de producto.
(17) Un productor exportador presentó nuevos datos para apoyar una solicitud de devolución de derechos rechazada por la Comisión en la fase provisional. Esta solicitud no puede aceptarse, ya que esta información, pese a exigirse en el cuestionario, no se había presentado a su debido tiempo y no podía por lo tanto verificarse.
(18) El mismo productor exportador sostenía además que, puesto que la solicitud de ajuste por devolución de derechos ya se había justificado en el contexto de un procedimiento previo iniciado hace unos diez años (Reglamento (CEE) no 54/93 del Consejo(4), no debía volver a investigarse. A este respecto, debería tenerse en cuenta que cada procedimiento antidumping se evalúa en función de sus propias características y se examina sobre la base de sus propias circunstancias de hecho y de derecho, que pueden ser diferentes en cada procedimiento. Tal como se señala en el considerando anterior, dicho productor exportador no presentó pruebas para justificar su solicitud en el marco de esta investigación. En especial, no se demostró que el producto similar destinado al consumo nacional soportara un derecho cualquiera durante el período de investigación. En consecuencia, se rechazó la solicitud.
(19) Por lo que respecta a la devolución de los derechos, dos productores exportadores alegaron que este ajuste debía concederse automáticamente en cuanto se hubieran devuelto los derechos al exportador y que el hecho de que se hubiesen incorporado a escala nacional era irrelevante. De conformidad con la letra b) del apartado 10 del artículo 2 del Reglamento de base, sólo se realizará un ajuste del derecho si se cumplen dos condiciones: en primer lugar, hay que demostrar que el producto similar y las materias primas incorporadas físicamente al mismo soportan gravámenes a la importación únicamente cuando se destina al consumo en el país de exportación y, en segundo lugar, que estos se hayan devuelto o no se hayan percibido al exportar el producto a la Comunidad. Si no se cumple uno de los dos requisitos, no podrá concederse el ajuste por devolución de derechos.
(20) Un productor exportador alegó que se habían incorporado de hecho al producto vendido en el mercado interior ciertos derechos de importación que superaban la cantidad establecida por la Comisión en las conclusiones provisionales. Se examinó esta solicitud adicional y se constató que, efectivamente, los derechos de importación pagados por ciertos materiales incorporados al producto vendido a escala nacional superaban la cantidad establecida previamente. Por lo tanto, se revisaron en consecuencia los cálculos provisionales.
(21) Sin embargo, esta nueva solicitud del productor exportador para que se ajusten los derechos de importación para un material importado y pagado por una empresa vinculada no puede aceptarse, puesto que esta solicitud no se realizó a su debido tiempo ni se demostró que afectara a la comparabilidad de los precios. Además, la nueva información presentada a este respecto no pudo comprobarse en esta fase de la investigación.
(22) Un productor exportador alegó que, como consecuencia de la política del Gobierno indio para fomentar la creación de fábricas en zonas menos desarrolladas, se había eximido a las empresas del pago del impuesto sobre las ventas adeudado y pidió que se concediera un ajuste a este respecto. La información presentada revela que todas las facturas correspondientes a las ventas de productos de estas fábricas exentas demuestran que el Estado no cobra ningún impuesto sobre las ventas y que el comprador no tiene derecho a reivindicar ninguna devolución o compensación por este concepto. Dadas las circunstancias, y puesto que no se paga ningún impuesto sobre las ventas, no puede concederse el ajuste. Sin embargo, en los casos en que las facturas correspondientes a las ventas de productos de otras fábricas incluían impuestos sobre las ventas cobrados por el Estado, se consideró que podía concederse un ajuste y los cálculos se revisaron en consecuencia.
(23) Un productor exportador afirmó que el pago del impuesto sobre la renta solamente atañía al beneficio generado a escala nacional, y no en el mercado de exportación, afectando en consecuencia a la comparabilidad de los precios. A este respecto, debe señalarse que dicho impuesto constituye un gravamen recaudado sobre el beneficio de la empresa, en su caso, y se calcula como tal de manera retroactiva al final de cada ejercicio presupuestario. No puede tenerse en cuenta, por lo tanto, al fijar el precio. Además, la empresa no proporcionó ninguna prueba que demostrara que el impuesto se había incluido en las facturas nacionales. Se rechazó por consiguiente esta solicitud.
1.4. Margen de dumping
(24) La comparación de la media ponderada del valor normal, revisada en su caso, con la media ponderada del precio de exportación por tipo de producto en la fase en fábrica demostró la existencia de dumping para todos los productores exportadores investigados. Puesto que el nivel de cooperación era alto, el margen de dumping para las demás empresas se situó al nivel del margen de dumping más alto establecido para un productor exportador que cooperó.
(25)
SITIO PARA UN CUADRO
2. República de Corea
2.1. Valor normal
(26) Tras la adopción de medidas provisionales, tres productores exportadores sostuvieron que la exclusión de las ventas de "exportación local" de los listados nacionales utilizados para establecer el valor normal no era correcta ni razonable.
(27) Alegaron que esta exclusión se contradecía con lo dispuesto en el artículo 2 del Reglamento de base y con la práctica habitual de la Comisión y era contraria al planteamiento adoptado por otros países miembros de la OMC. Dos de estos productores exportadores también sostuvieron que la Comisión no explicó la base jurídica sobre la que se habían excluido estas ventas.
(28) Los productores exportadores indicaron además que, en los procedimientos previos referentes a la República de Corea [por ejemplo la reconsideración por expiración de las FSDP que figura en el Reglamento (CE) no 1728/1999 del Consejo(5) y el caso del alambre de acero inoxidable que figura en el Reglamento (CE) no 1600/1999 del Consejo(6) y el Reglamento (CE) no 1999/483/CE de la Comisión(7)], la Comisión no se había opuesto a la clasificación de los productores exportadores de ventas de "exportación local" en el listado de ventas nacionales y había pedido en un caso concreto su inclusión en dicha lista.
(29) Se considera que los acuerdos administrativos específicos aplicables a las ventas de "exportación local", según los cuales estas últimas no están sujetas al impuesto sobre las ventas nacionales, se facturaban normalmente en USD, se pagaban mediante cartas de crédito y estaban sometidas a regímenes de devolución de derechos, evidenciaban el hecho de que estas ventas se realizaban a través de un canal de ventas concreto orientado a la exportación con una situación del mercado particular. Los productores exportadores afectados identificaron específicamente estas ventas en sus registros contables como destinadas a incorporarse a productos para su exportación. Dada la situación particular del mercado, se concluyó que estas ventas de "exportación local" no se realizaron en el curso de operaciones comerciales normales y, por lo tanto, su inclusión en los cálculos del valor normal no permitía una comparación adecuada con el precio de exportación, de conformidad con el artículo 2 del Reglamento de base. La Comisión no puede aceptar que la práctica en el pasado haya sido incluir expresamente tales ventas en los cálculos de valor normal. Su inclusión en procedimientos previos puede reflejar el hecho de que no se identificaron específicamente o no se consideró que su inclusión tuviera una incidencia significativa en las conclusiones. En este caso, sin embargo, por las razones citadas anteriormente, ventas de "exportación local" se han excluido del listado nacional de las ventas utilizado para establecer el valor normal.
(30) Un productor exportador sostuvo que se compraron determinadas materias primas a un proveedor vinculado a precios de mercado y, por lo tanto, no estaba justificado que la Comisión determinara un precio de compra más alto que el valor del mercado y aumentara el coste de producción en consecuencia. Sostuvieron además que, en cualquier caso, el ajuste era excesivo y no tenía en cuenta diferencias técnicas y de precio entre la materia prima comprada principalmente al proveedor vinculado y una materia prima similar comprada a otros proveedores.
(31) Se constató que la relación con el proveedor era tan estrecha que el productor exportador podía ejercer una influencia significativa en el precio de compra. Además, como el precio medio para la materia prima comprada al proveedor vinculado era sensiblemente más bajo que el de la misma materia prima comprada a los proveedores independientes y el precio de compra suponía una pérdida para este proveedor, se consideró que los precios de la materia prima constituían precios de transferencia que no resultaban fiables. Dadas las circunstancias, se ha mantenido el método de cálculo del precio de compra en el mercado aumentando el precio de las materias primas compradas al proveedor vinculado proporcionalmente a la diferencia media ponderada en el precio de compra de la materia prima que se compró al proveedor vinculado y a los proveedores independientes.
(32) Un productor exportador sostuvo que el valor normal para un tipo de producto debía basarse en el precio interior en vez del valor calculado. Este argumento se aceptó, al constatarse que las ventas de este tipo de producto se realizaban en cantidades representativas y eran casi todas ellas rentables y, por lo tanto, los cálculos se ajustaron en consecuencia.
(33) Un productor exportador alegó que la Comisión rechazó incorrectamente el aumento neto de divisas incluido en los gastos de venta, generales y administrativos utilizados para determinar el coste total de producción utilizado para el cálculo del valor normal y en la prueba sobre las operaciones comerciales normales. Sostuvo que esta decisión debía reconsiderarse, puesto que ya se había aplicado en parte el aumento en la conversión a moneda extranjera y, además, el volumen de ventas constituía la base más apropiada para asignar el aumento neto de divisas a los diversos mercados.
(34) Se constató que el beneficio obtenido en el cambio se debía principalmente a los aumentos de conversión al reevaluar el pasivo de moneda extranjera a largo plazo, y no a la producción y ventas en el curso de operaciones comerciales normales en el mercado interior durante el período de investigación (1 de octubre de 1998 hasta el 30 de septiembre de 1999). Puesto que estos aumentos o pérdidas no se tienen en cuenta en las investigaciones antidumping, se rechazó la alegación.
2.2. Precio de exportación
(35) Un productor exportador sostuvo que su empresa vinculada en la Comunidad solamente desempeñaba un papel menor en el proceso de ventas a clientes independientes en la Comunidad y, por lo tanto, no estaba justificado deducir un beneficio al calcular el precio de exportación. También sostuvo que no existía ninguna base para establecer el nivel del margen de beneficio utilizado. De conformidad con lo dispuesto en el apartado 9 del artículo 2 del Reglamento de base, el ajuste que debe realizarse al determinar el precio de exportación calculado tiene que incluir un margen de beneficio razonable. Se considera que el beneficio deducido para calcular el precio de exportación era razonable, si lo comparamos con la información suministrada por los importadores independientes que cooperaron. En consecuencia, no se aceptó esta alegación.
(36) No se presentó ninguna otra alegación respecto al cálculo del precio de exportación. Por lo tanto, se confirman las conclusiones establecidas en el considerando 54 del Reglamento provisional.
2.3. Comparación
(37) Un productor exportador sostuvo que se habían incluido erróneamente los mismos ajustes, referentes a costes de crédito, en distintas columnas del listado de ventas de exportación y, por lo tanto, la Comisión estaba contando por partida doble las deducciones al determinar el precio de exportación para establecer una comparación adecuada con el valor normal. Se examinaron los costes de crédito comunicados por la empresa en su respuesta al cuestionario en relación con las condiciones de pago acordadas en cada transacción, y esta alegación se aceptó cuando estaba justificada.
(38) Un productor exportador alegó que la base del cálculo realizado por la Comisión subestimaba la cantidad de derechos devueltos, al basarse en el derecho pagado sobre las importaciones de materias primas incorporadas físicamente al producto similar y no en el importe de los derechos devueltos sobre las exportaciones del producto afectado a la Comunidad durante el período de investigación. Sostuvo además que el cálculo de la Comisión se basaba erróneamente en el derecho pagado durante los primeros ocho meses del período de investigación, dividido por el volumen total de importaciones para todo este período. El primer argumento se rechazó, ya que la cantidad pagada durante el período de investigación era inferior a la devuelta, tal como está previsto en la letra b) del apartado 10 del artículo 2 del Reglamento de base. Sin embargo, tal como pedía la empresa, se volvió a calcular la devolución de derechos por kilogramo basándose en el volumen de importación durante los primeros ocho meses.
(39) Otro productor exportador sostuvo que, al calcular el ajuste en concepto de devolución de derechos por kilogramo, la Comisión tenía que haber dividido los derechos de importación totales incorporados a las compras de ciertas materias primas importadas por la cantidad de estas materias primas, y no por la cantidad total de materias primas compradas a escala local e importadas. Se considera que este ajuste del valor normal debía basarse en el derecho medio incorporado al coste de las ventas interiores, ya que el producto vendido en el mercado interior incorpora tanto materias primas compradas a escala nacional como importadas. Por lo tanto, se rechaza esta alegación.
(40) Dos productores exportadores sostuvieron que el planteamiento seguido por la Comisión al rechazar los ajustes solicitados por los costes de crédito en un régimen de cuenta abierta no tenía una base jurídica, ya que los pagos no podían vincularse claramente a las facturas. Sin embargo, no se pudo comprobar que los pagos efectuados bajo el régimen de "cuenta abierta" se hicieran de acuerdo con unas condiciones de pago acordadas. Dadas las circunstancias, no había ninguna razón para creer que las condiciones de pago contractuales fueran un factor a tener en cuenta a la hora de determinar los precios cobrados y, por lo tanto, se rechazaron las alegaciones.
2.4. Margen de dumping
(41) La comparación de la media ponderada del valor normal, revisada en su caso, con la media ponderada del precio de exportación por tipo de producto en la fase en fábrica mostró la existencia de dumping para todos los productores exportadores investigados. Puesto que el nivel de cooperación fue alto, el margen de dumping para las demás empresas se sitúa al nivel del margen más alto establecido para un productor exportador que cooperó.
(42) Tras la comunicación de las conclusiones provisionales, dos productores exportadores, Samyang Corporation y SK Chemicals Co. Ltd., informaron a la Comisión de que fundirían sus actividades económicas relacionadas con el poliéster en una empresa conjunta, Huvis Corporation. Estos productores exportadores proporcionaron alguna información adicional sobre este cambio de circunstancias a petición de la Comisión y, como consecuencia, se decidió que debía fijarse definitivamente un margen de dumping único para Huvis Corporation. Este margen de dumping se estableció, por lo tanto, como una media ponderada de los márgenes de dumping revisados de los dos productores exportadores afectados. El margen de dumping para la empresa comercial vinculada en Corea se estableció al mismo nivel que para Huvis Corporation.
(43)
SITIO PARA UN CUADRO
D. PERJUICIO
1. Cuestiones de procedimiento
(44) Se alegó que, al combinar los procedimientos antidumping referentes a la República de Corea y a la India, se estableció injustamente un mismo período de investigación para el examen del dumping que pudieran haber ocasionado las importaciones de estos países. En lo que respecta a la India, se afirmó que esto suponía omitir los últimos tres meses de 1999 y, dado el aumento de los precios del petróleo, tendría una incidencia en las conclusiones alcanzadas al examinar el precio de las ventas, el coste de producción y la rentabilidad en la investigación del perjuicio.
(45) Debería recordarse que, tal como se declara en el considerando 8 del Reglamento provisional, la combinación de los procedimientos relativos a la India y a la República de Corea se llevó a cabo por razones administrativas. La determinación del período de investigación se basa en el apartado 1 del artículo 6 del Reglamento de base, en el que se estipula entre otras cosas que el período de investigación cubrirá normalmente un período no inferior a seis meses antes del inicio del procedimiento. En el caso de la India, la investigación se inició en diciembre de 1999. Por lo tanto, el espacio en que el período de investigación podría haber variado era de dos meses como mucho. Debe recordarse también que las importaciones procedentes de ambos países pueden evaluarse acumulativamente, puesto que se cumplen los criterios mencionados en el apartado 4 del artículo 3 del Reglamento de base (véase el considerando 65 del Reglamento provisional). Finalmente, para tomar en consideración las preocupaciones expresadas, se analizó la influencia del coste cada vez mayor de las materias primas en 1999 y se comparó con el del período de investigación.
(46) La investigación mostró que los precios de las materias primas principales utilizadas en la producción de FSDP, a saber, el ácido tereftálico (PTA) y el monoetilenglicol (MEG), aumentaron tanto en 1999 como en el período de investigación. También mostró que los precios de venta en la Comunidad de las FSDP en 1999 eran un 2,6 % más altos que durante el período de investigación. A pesar de estas conclusiones, la industria de la Comunidad demostró ser más rentable durante el período de investigación que en 1999.
(47) Algunos productores exportadores alegaron que la Comisión no había verificado la información presentada por la industria de la Comunidad. A este respecto, se confirma que gran parte de la información presentada por esta industria ya se había comprobado durante un procedimiento antidumping relacionado con el presente. Toda la información adicional recibida de la industria de la Comunidad se ha examinado para comprobar su exactitud, de conformidad con el apartado 8 del artículo 6 del Reglamento de base.
2. Definición de la industria de la Comunidad
(48) El considerando 63 del Reglamento provisional señalaba que los dos productores comunitarios vinculados a los productores exportadores indonesios no estaban resguardados de los efectos del dumping, no se beneficiaban de las prácticas de dumping ni participaban en ellas. A este respecto, algunos productores exportadores alegaron que las dos empresas debían excluirse del análisis de la situación de la industria de la Comunidad remitiéndose a otros casos antidumping, a saber, los discos magnéticos que figura en los Reglamentos (CE) no 534/94 y n° 2426/95 de la Comisión(8) y los hornos microondas que figura en el Reglamento (CE) no 1645/95 de la Comisión(9).
(49) Debe señalarse que toda exclusión de productores comunitarios de la definición de industria de la Comunidad solamente puede autorizarse sobre la base de los hechos en cada caso particular. En este caso, no se presentó ningún argumento relativo a los hechos concretos ni se presentó ninguna prueba para justificar la solicitud de exclusión de los dos productores. Partiendo de esta base, esta alegación no está justificada y, por lo tanto, se ha rechazado.
(50) Algunos productores exportadores presentaron una solicitud adicional para que se excluyera a otro productor comunitario de la definición de industria de la Comunidad, dada su relación con un importador ubicado fuera de su territorio, aunque no en uno de los países afectados. Se alegó que el productor comunitario causó un perjuicio a la industria de la Comunidad importando FSDP de su importador vinculado.
(51) En primer lugar, la Comisión no encontró ninguna prueba de la importación de FSDP procedente de esta fuente durante el período considerado, a saber, de 1996 al período de investigación. Además, el hecho de que un productor comunitario esté vinculado a un importador ubicado fuera de la Comunidad no constituye de por sí una razón para excluir a este productor de la definición de industria de la Comunidad. Dado que no se presentó ningún otro argumento, se confirma la definición de industria de la Comunidad que figura en el considerando 60 del Reglamento provisional.
3. Importaciones de FSDP de los países afectados en la Comunidad
3.1. Evaluación acumulativa de las importaciones
(52) Dos productores exportadores indios alegaron que no se podía justificar una evaluación acumulativa de las importaciones porque el aumento, así como el volumen absoluto, de las importaciones indias eran insignificantes en comparación con las importaciones coreanas y el volumen de ventas de la industria de la Comunidad. También se afirmó que había que considerar a los productores exportadores indios como "seguidores", y no como "líderes", en materia de precios. Además, basándonos en datos de Eurostat, las importaciones indias eran inferiores a las declaradas en el Reglamento provisional.
(53) Estos argumentos se analizaron de conformidad con lo dispuesto en el apartado 4 del artículo 3 del Reglamento de base. A este respecto, se recuerda que el margen de dumping para la India está por encima del mínimo. Además, el volumen de importaciones originarias de la India no es insignificante, al superar el nivel mínimo durante el período de investigación.
(54) De hecho, el aumento de las importaciones durante el período que va de 1996 al período de investigación es aún más pronunciado para las importaciones indias (alrededor del 600 %) que para las importaciones coreanas (alrededor del 300 %). En cuanto al nivel de precios medios de las importaciones indias, estaba claramente por debajo del de los precios de los productores exportadores coreanos entre 1996 y el período de investigación y había disminuido todavía más. Esto no indica un comportamiento de "seguidores" de los precios. Finalmente, por lo que respecta a la discrepancia entre las cifras de Eurostat y las conclusiones de la Comisión, las instituciones comunitarias han basado estas últimas en respuestas al cuestionario comprobadas, dado que se comunicaron unas importaciones más altas que las registradas en las estadísticas de Eurostat. Se rechazan por lo tanto las alegaciones de los productores exportadores indios.
3.2. Importaciones de la República de Corea
(55) Un productor exportador alegó que ciertas importaciones originarias de la República de Corea que no eran objeto de dumping debían excluirse del análisis del perjuicio.
(56) A este respecto, cuando se haya comprobado que el margen de dumping a escala nacional (que representa un margen medio ponderado que incluye a todas las empresas investigadas) está por encima del nivel mínimo, de conformidad con el apartado 3 del artículo 9 del Reglamento de base, la práctica habitual de la Comisión es evaluar los efectos de las importaciones objeto de dumping a escala nacional.
3.3. Subcotización y abaratamiento de los precios
(57) Un productor exportador alegó que el cálculo de los márgenes de perjuicio basado en grupos de productos que reunían diversos tipos de FSDP no estaba justificado, ya que se pedía en los cuestionarios más información sobre las características de los tipos particulares de FSDP. También alegó que se ignoraban los detalles relativos a las transacciones concretas y que no había que excluir la subcotización y el abaratamiento de los precios del resultado global de los cálculos.
(58) Al volver a examinar las diferencias atribuidas a características como la longitud, el grosor, el alargamiento, la tenacidad, la curvatura, la contracción, el lustre y el acabado, se concluye que los tipos de producto clasificados en los distintos grupos eran suficientemente comparables. Sobre esta base, se confirma que el análisis de la subcotización y el abaratamiento de los precios por grupos de productos es coherente. Además, arroja un resultado representativo del número de transacciones, tal como está previsto en el apartado 3 del artículo 3 del Reglamento de base. Por otra parte, se considera que la información sobre las transacciones se tuvo en cuenta efectivamente en la comparación de los precios. Sin embargo, se confirma que no se realizó ninguna compensación para las cantidades que no subcotizaban o abarataban los precios de la industria comunitaria en la comparación final por grupos de productos. Puesto que no se presentó ningún otro argumento, se rechazaron las alegaciones anteriormente mencionadas.
(59) Un productor exportador pidió que se ajustaran sus precios cif en los cálculos sobre la subcotización y el abaratamiento de los precios al señalarse tal ajuste en la denuncia.
(60) A este respecto, debe recordarse que la Comisión recogió información a través de cuestionarios y la verificó mediante una inspección in situ sin basarse en las cifras mencionadas en la denuncia.
Sin embargo, se constató que el derecho de aduana se había omitido erróneamente en los cálculos sobre el abaratamiento de los precios relativos a dos productores exportadores indios. Al mismo tiempo, también se aceptó una petición para que se cambiara el método de ponderación y un nivel específico de ajuste comercial. Por lo tanto, los márgenes de abaratamiento para los dos productores exportadores indios se revisaron en consecuencia.
(61) Los conclusiones de los cálculos relativos a la subcotización, teniendo en cuenta el margen rebajado para otro productor exportador indio mencionado en el considerando 75, varían entre el 0 % y el 27,7 % para la India y se sitúan entre el 14,8 % y el 56,7 % para la República de Corea. El margen de subcotización medio ponderado era del 19,9 % para la India y el 23,3 % para la República de Corea.
4. Situación económica de la industria de la Comunidad
4.1. General
(62) Algunos productores exportadores alegaron que, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 3.4 del Acuerdo antidumping de la OMC, el examen de la situación económica de la industria de la Comunidad requería una evaluación de todos los factores económicos e índices pertinentes que tuvieran que ver con la situación de esa industria.
(63) Este examen debería tener en cuenta factores que no se comentaron en el Reglamento provisional, tales como la incidencia de la magnitud del margen de dumping, la productividad, el rendimiento de la inversión, el flujo de tesorería, los salarios, el crecimiento y la capacidad de reunir capital. A este respecto, debe señalarse lo siguiente.
4.1.1. Incidencia de la magnitud del margen de dumping
(64) Por lo que respecta a la incidencia en la industria de la Comunidad de la magnitud del margen de dumping real, dado el volumen y los precios de las importaciones de los países afectados, esta incidencia es importante.
4.1.2. Productividad
(65) La productividad de la industria de la Comunidad, calculada como la producción del producto afectado por empleado, experimentó un aumento de 92,1 toneladas en 1996 a 127,1 toneladas durante el período de investigación (+38 %). Este incremento se debe principalmente a la disminución en el empleo descrita en el considerando 85 del Reglamento provisional.
4.1.3. Rendimiento de la inversión
(66) El rendimiento de la inversión se calculó relacionando el beneficio neto antes de aplicarle los impuestos y gravámenes extraordinarios con el valor contable neto de las inversiones relacionadas con el producto afectado. El rendimiento de la inversión para el producto afectado aumentó del 4,6 % en 1996 al 16,7 % en 1997 y al 25,7 % en 1998. Posteriormente, disminuyó hasta el 5,5 % durante el período de investigación. La evolución de este indicador es similar a la de la rentabilidad descrita en los considerandos 81 a 83 del Reglamento provisional.
4.1.4. Flujo de tesorería
(67) El flujo de tesorería de la industria de la Comunidad para el producto afectado aumentó considerablemente de 1996 a 1997 (+84 %) y de 1997 a 1998 (+28 %) como consecuencia de los buenos resultados de estos dos años. A partir de 1998 y hasta el período de investigación, se redujo en un 60 % hasta alcanzar un nivel inferior en un 6 % al de 1996. La mejora de la tesorería en 1997 y 1998 fue menos pronunciada que la de la rentabilidad. Por otra parte, en el período de investigación, el flujo de tesorería fue menor que en 1996, mientras que el beneficio neto y la rentabilidad fueron superiores.
4.1.5. Salarios
(68) Los salarios forman parte del análisis del coste de producción, tal como se describe en los considerandos 79 y 80 del Reglamento provisional. Los salarios de la industria de la Comunidad aumentaron un 10 % de 1996 a 1997, pero disminuyeron sensiblemente de 1997 a 1998 y en el período de investigación, en que el nivel absoluto de los salarios fue inferior en un 24 % y 23 %, respectivamente, al de 1996.
4.1.6. Crecimiento
(69) El crecimiento del mercado en relación con el producto afectado se comentó en el considerando 64 del Reglamento provisional. La evolución (negativa) de la cuota de mercado de la industria de la Comunidad se mencionó en el considerando 76 del Reglamento provisional.
4.1.7. Capacidad de reunir capital
(70) En cuanto a la capacidad de reunir capital, se considera que el actual flujo de tesorería todavía es suficiente, en general, para realizar las inversiones sustitutorias necesarias. La situación deprimida del mercado, sin embargo, ha afectado negativamente a la capacidad de la industria de la Comunidad para atraer financiación exterior adicional en forma de préstamos bancarios o motivar a los accionistas para que inicien nuevos proyectos. En especial, cuando se fabrican otros productos, la comparación del rendimiento de la inversión en el caso de las FSDP con el de esos productos es desfavorable y provoca dificultades a la hora de asignar presupuestos al producto afectado.
4.1.8. Conclusión
(71) Puede concluirse que en el Reglamento provisional se analizaron todos los factores e índices que resultaban decisivos para llevar a cabo un análisis coherente de la situación de la industria de la Comunidad. La descripción de los indicadores no comentados en el Reglamento provisional en los considerandos 65 a 70 anteriores refuerza efectivamente las conclusiones mencionadas en dicho Reglamento.
4.1.9. Existencias
(72) Un productor exportador sostuvo que la comparación realizada por la Comisión en el considerando 77 del Reglamento provisional referente al nivel de existencias a finales de 1998 y 1999 era irregular e infringía el Reglamento de base. Se alegaba que la comparación de las existencias a finales del mes de septiembre (1999) y a finales de año (1998) era desde un punto de vista científico el único método válido, imparcial y objetivo para analizar la evolución de las existencias de FSDP.
(73) A este respecto, debe llamarse la atención sobre el carácter estacional de la constitución de existencias en la industria de FSDP. Efectivamente, las existencias fluctuaron durante el año civil y, por lo tanto, una comparación de sus niveles entre 1998 y el período de investigación solamente tiene sentido si se consideran a su debido tiempo, a lo largo del año, los puntos correspondientes. Por consiguiente, el nivel de las existencias a finales de 1998 (31 de diciembre) no puede compararse al de finales del período de investigación (30 de septiembre).
4.2. Coste de producción
(74) Un productor exportador afirmó que el coste de producción para un fabricante de la industria comunitaria era demasiado alto en comparación con los otros productores y no debía utilizarse para determinar el margen de abaratamiento de los precios.
(75) Los costes atribuidos al producto afectado por cada empresa fueron verificados por la Comisión. En consecuencia, no se encontró ninguna razón para excluir a alguna de estas empresas del cálculo del margen de subcotización sobre la base del nivel absoluto de su coste de producción.
(76) Otro productor exportador alegó que un fabricante que produce FSDP a partir de dimetiltereftalato (DMT) y MEG en vez de PTA y MEG debía excluirse porque este no representaba supuestamente el método de producción más barato.
(77) Basándonos en el razonamiento expuesto en el considerando 75, ni el proceso de producción como tal ni el coste de producción correspondiente pueden constituir criterios para excluir las empresas del ámbito de la investigación.
4.3. Conclusión
(78) En vista de todo lo anterior, se considera que los argumentos y las alegaciones anteriormente expuestos no justifican la modificación de las conclusiones alcanzadas en el Reglamento provisional. Por lo tanto, se confirman el contenido de los considerandos 86 a 90 del Reglamento provisional y la conclusión de que la industria de la Comunidad sufrió un perjuicio importante durante el período de investigación.
E. CAUSALIDAD
1. Efecto de las importaciones objeto de dumping
(79) Un productor exportador alegó que el único factor que explicaba la baja rentabilidad de la industria de la Comunidad durante el período de investigación era el precio de la materia prima, y no el efecto de las importaciones objeto de dumping. También se alegó que la mejora en la rentabilidad de la industria de la Comunidad, que pasó del 2,3 % al 3,38 % durante el período que va de 1996 al período de investigación, excluía el perjuicio causado por las importaciones objeto de dumping durante ese período.
(80) Debe señalarse que la presencia de las importaciones objeto de dumping ejercía una presión a la baja sobre los precios de venta prevalecientes en el mercado comunitario, con lo cual no podían reflejar correctamente el aumento de precios de la materia prima.
(81) En cuanto al ligero aumento de la rentabilidad entre 1996 y el período de investigación, la investigación ha mostrado que esta mejora se debía principalmente al proceso de reestructuración emprendido por la industria de la Comunidad. Este también supuso la reducción en los gastos de venta, generales y administrativos.
(82) Tal como se ha indicado en el considerando 87 del Reglamento provisional, relativo a las conclusiones sobre la situación económica de la industria de la Comunidad, la baja rentabilidad alcanzada por esta industria no podía considerarse satisfactoria. Al contrario, debe concluirse que se debía a la presión sobre los precios de las importaciones objeto de dumping. Había otros indicadores negativos como la disminución del volumen de ventas, la pérdida de cuota de mercado, la reducción de la capacidad de producción y empleo, así como el aumento de las existencias.
(83) Por lo tanto, se confirma la conclusión del considerando 87 del Reglamento provisional.
(84) Un productor exportador alegó que no podía atribuirse ningún perjuicio sufrido por la industria de la Comunidad a las importaciones procedentes de la República de Corea, puesto que ya se aplicaban medidas antidumping en la mayor parte del período que va de enero de 1996 al final del período de investigación. Las medidas antidumping definitivas impuestas sobre las importaciones de FSDP originarias de la República de Corea se derogaron en agosto de 1999 por el Reglamento (CE) no 1728/1999(10).
(85) Debe recordarse que las medidas impuestas sobre las importaciones de FSDP originarias de la República de Corea se derogaron al considerarse que no había ninguna probabilidad de reaparición del dumping basándose en las conclusiones de una reconsideración por expiración, cuyo período de investigación iba del 1 de enero de 1996 al 30 de septiembre de 1997. Durante el período de investigación del presente procedimiento, sin embargo, se estableció la existencia de prácticas de dumping. Por lo tanto, este argumento no es válido.
2. Otras importaciones
(86) Un productor exportador alegó que la Comisión también tendría que haber examinado los posibles efectos de importaciones procedentes de Polonia, Turquía y la República Checa.
(87) Sobre la base de la información de Eurostat, se determinó que los precios con los que estas importaciones entraron en la Comunidad eran sensiblemente más altos que los precios de importación de los países investigados (entre un 12,3 % y un 30,5 % durante el período de investigación). Por lo tanto, no había ninguna razón para clasificar estas importaciones en la misma gama de precios de importación que los países investigados ni para considerar que cualquier perjuicio que hubieran causado pudiese romper el nexo causal entre dicho perjuicio y el dumping practicado por los productores exportadores en los países afectados.
3. Conclusión
(88) En vista de lo anterior, se confirma la conclusión de que las importaciones objeto de dumping han causado un perjuicio importante a la industria de la Comunidad, tal como se declara en el considerando 102 del Reglamento provisional.
F. INTERÉS DE LA COMUNIDAD
1. Interés de la industria de la Comunidad
(89) Puesto que no se recibió ninguna observación al respecto, se confirman las conclusiones sobre el interés de la industria de la Comunidad expuestas en los considerandos 104 a 106 del Reglamento provisional.
2. Incidencia en los importadores y usuarios
(90) Una asociación de usuarios y un miembro de esta asociación alegaron que ciertos tipos de FSDP no formaban parte de la oferta de los productores comunitarios y que, por lo tanto, debían obtenerlos fuera de la Comunidad. Otro usuario alegó que los productores comunitarios no podían satisfacer la demanda comunitaria.
(91) La investigación ha establecido que, aunque la industria de la Comunidad no hubiera producido determinados tipos de FSDP durante ciertos períodos, esto no significa que no esté en condiciones de fabricarlos. De hecho, solamente se necesitarían pequeñas adaptaciones para ello, tales como un cambio de hilador y la eliminación o incorporación de un aditivo, lo cual requiere una inversión mínima. Más bien, en algunos momentos, no se disponía de ciertos tipos de FSDP porque los productores comunitarios no podían suministrar las cantidades solicitadas a unos precios tan baratos como los que estaban dispuestos a pagar los usuarios.
(92) Por lo que respecta al consumo comunitario, dado el nivel de los derechos propuestos, las importaciones procedentes de los países afectados podrán seguir afluyendo al mercado comunitario, aunque a precios no objeto de dumping. En lo que respecta a los precios de la industria de la Comunidad, aunque es probable que aumenten, este aumento debería ser limitado, ya que también existen importaciones procedentes de otros terceros países. Por lo tanto, la incidencia de las medidas antidumping no mermará la capacidad de elección y abastecimiento de los usuarios comunitarios.
(93) Se ha pedido que se aclare el considerando 109 del Reglamento provisional, alegando que las medidas propuestas podrían contribuir a aumentar el coste de producción de los usuarios entre un 0,6 % y un 1,2 %.
(94) Sobre la base de la información recibida por los pocos usuarios comunitarios que cooperaron, se constató que la incidencia de las medidas antidumping en el coste de producción de las FSDP originarias de la India y la República de Corea variaría entre un 0,6 % y un 1,2 %. Se llegó a esta conclusión teniendo en cuenta la importancia de las FSDP en el coste de fabricación de los productos acabados de estos usuarios, el derecho antidumping medio establecido provisionalmente sobre las importaciones procedentes de la República de Corea y la India y la cuota de mercado de las importaciones coreanas e indias en comparación con el consumo comunitario durante el período de investigación.
(95) Está claro que la situación en la que se encuentra un usuario particular depende de las cantidades que importa de los países y de los productores exportadores afectados, así como de su propia estructura de costes. La incidencia media citada anteriormente indica por lo tanto que se trata de una empresa que acude normalmente a fuentes alternativas, entre las cuales la República de Corea y la India suponen el 14,7 %.
(96) Tras la publicación del Reglamento provisional, varios usuarios comunitarios alegaron que la imposición de derechos antidumping podría afectar negativamente a su competitividad en los mercados de productos transformados y poner en peligro su supervivencia. Según ellos, la imposición de derechos antidumping provocaría incrementos de precios que los usuarios tendrían que repercutir en estos productos. Esta evolución causaría a su vez un aumento en las importaciones de productos transformados a bajo precio de otros terceros países y de los países afectados por esta investigación y obligaría a ciertos fabricantes comunitarios de productos finales transformados que incorporan FSDP a dirigir su producción hacia el exterior de la Comunidad.
(97) Este análisis sobre la incidencia media máxima de las medidas propuestas en los usuarios indica que no es probable que la imposición de medidas antidumping provoque un aumento significativo de la importación de productos transformados baratos en la Comunidad. También se llega a esta conclusión a falta de cualquier prueba suministrada por los usuarios afectados para justificar su alegación. De hecho, tales efectos no eran evidentes durante el período de validez de las últimas medidas aplicadas a FSDP. Por otra parte, debe recordarse que los productos tejidos acabados (tales como los utilizados en las prendas de vestir y los muebles) están sujetos a las restricciones cuantitativas del sistema de contingentes para las materias textiles.
(98) Como el examen de los argumentos anteriores presentados por las empresas usuarias no ha llevado a nuevas conclusiones, se confirman las de los considerandos 109 y 111 del Reglamento provisional sobre la posible incidencia de las medidas propuestas en los usuarios.
3. Conclusión
(99) No se considera que los nuevos argumentos presentados sobre la determinación del interés comunitario puedan invertir la conclusión de que no existe ninguna razón para no imponer medidas antidumping. Por lo tanto, se ratifican las conclusiones provisionales.
G. DERECHO DEFINITIVO
(100) En vista de las conclusiones sobre el dumping, el perjuicio, la causalidad y el interés comunitario, se considera que deben imponerse medidas antidumping definitivas para evitar que las importaciones objeto de dumping originarias de la India y Corea sigan causando un perjuicio a la industria de la Comunidad.
1. Nivel de eliminación del perjuicio
(101) Tal como se ha explicado en el considerando 116 del Reglamento provisional, se determinó un nivel no perjudicial de precios que abarcaba el coste de producción de la industria de la Comunidad y el beneficio razonable que se obtendría en ausencia de importaciones objeto de dumping de los países afectados.
(102) Algunos productores exportadores sostuvieron que el 6 % debía considerarse como un beneficio razonable, remitiéndose a casos relativos a FSDP e hilados texturados de filamentos de poliéster que precedieron a la investigación contra Australia y otros países. Sin embargo, en este último procedimiento, se había determinado un beneficio razonable del 10 %, al igual que en la presente investigación. Otros productores exportadores sostuvieron que el beneficio razonable debería ser incluso más bajo, por ejemplo del 4 %, puesto que la rentabilidad global de la industria de la Comunidad había mejorado respecto a esos procedimientos anteriores relativos a Bielorrusia en el Reglamento (CE) no 1490/96(11) y a Indonesia y Tailandia en el Reglamento (CE) no 2160/96(12).
(103) Debe señalarse que la Comisión indicaba en el considerando 116 del Reglamento provisional que un margen de beneficio del 10 % podía considerarse razonable en ausencia de importaciones objeto de dumping.
(104) Este margen de beneficio se determina sobre la base del que la industria de la Comunidad podría obtener a falta de dumping. Como el período de investigación de las investigaciones previas era diferente y los efectos deflacionarios del dumping sobre los precios establecidos en esos casos eran distintos, no hay ninguna razón para suponer que la industria de la Comunidad hubiera logrado el mismo margen de beneficio. Por lo tanto, los márgenes previos de beneficio no son necesariamente apropiados en el presente caso. A este respecto, también se hace referencia al razonamiento expuesto en el considerando 117 del Reglamento provisional.
(105) Por lo tanto, basándose en lo anterior, se confirman las conclusiones del considerando 117 del Reglamento provisional.
2. Forma y nivel del derecho
(106) De conformidad con el apartado 4 del artículo 9 del Reglamento de base, los siguientes tipos de derecho antidumping corresponden a los márgenes de dumping cuando éstos son más bajos que los márgenes de perjuicio. Ése es el caso para todas las empresas menos una.
SITIO PARA UN CUADRO
(107) Los tipos del derecho antidumping para cada empresa se establecieron sobre la base de las conclusiones de la actual investigación. En consecuencia, reflejan la situación constatada durante esta investigación en relación con dichas empresas. Estos tipos de derecho (contrariamente al derecho aplicable a escala nacional a "las demás empresas") sólo son aplicables a las importaciones de productos originarios del país afectado y fabricados por las empresas y personas jurídicas específicamente mencionadas. Los productos importados fabricados por cualquier otra empresa no mencionada específicamente en la parte operativa del presente Reglamento con su nombre y dirección, incluidas las entidades vinculadas a las mencionadas específicamente, no podrán beneficiarse de estos tipos y estarán sujetos al tipo del derecho aplicable a "las demás empresas".
(108) Cualquier solicitud de aplicación de estos tipos individuales del derecho antidumping para las distintas empresas (por ejemplo, a raíz de un cambio de nombre de la entidad o de la creación de nuevas entidades de producción o venta) deberá dirigirse inmediatamente a la Comisión(13) con toda la información pertinente, en especial cualquier modificación de las actividades de la empresa relacionadas con la producción, las ventas interiores y de exportación derivada, por ejemplo, del cambio de nombre o de la creación de entidades de producción o venta. La Comisión, si procede, y previa consulta al Comité Consultivo, modificará en consecuencia el Reglamento poniendo al día la lista de empresas que se beneficiarán de tipos del derecho individuales.
H. PERCEPCIÓN DEL DERECHO PROVISIONAL
(109) Habida cuenta de la magnitud de los márgenes de dumping constatados en el caso de los productores exportadores y de la gravedad del perjuicio ocasionado a la industria de la Comunidad, se considera necesario percibir definitivamente los importes garantizados por el derecho antidumping provisional establecido en el Reglamento (CE) no 124/2000 de la Comisión(14) por un valor correspondiente al importe de los derechos definitivos establecidos, siempre que sea igual o inferior al del derecho provisional. En caso contrario, solamente deberá percibirse definitivamente el importe del derecho provisional. Los importes garantizados superiores al tipo del derecho antidumping definitivo se liberarán.
(110) Tras la fusión de las actividades económicas relacionadas con el poliéster de Samyang Corporation y SK Chemicals Co. Ltd. en una empresa conjunta, Huvis Corporation, deberán percibirse definitivamente los derechos impuestos provisionalmente a estas empresas al nivel del derecho definitivamente impuesto a Huvis Corporation.
I. COMPROMISO
(111) Tras la imposición de medidas antidumping provisionales, un productor exportador en la India ofreció un compromiso en relación con los precios, de conformidad con el apartado 1 del artículo 8 del Reglamento de base.
(112) La Comisión considera que el compromiso ofrecido por Reliance Industries Limited puede aceptarse, ya que elimina el efecto perjudicial del dumping. Por otra parte, los informes periódicos y detallados que la empresa se comprometió a proporcionar a la Comisión permitirán un control efectivo, y la estructura de la empresa es tal que la Comisión considera que el riesgo de elusión de los derechos es mínimo en este caso.
A fin de garantizar el respeto y control efectivo del compromiso, cuando se presente la solicitud de despacho a libre práctica conforme a este último, la exención del derecho dependerá de la presentación de una factura comercial que contenga la información enumerada en el anexo, necesario para que las aduanas puedan asegurarse de que los envíos corresponden al documento comercial con los detalles requeridos. Cuando no se presente tal factura, o cuando no corresponda al producto presentado en aduana, deberá pagarse el derecho antidumping apropiado.
(113) En caso de sospecha de incumplimiento, incumplimiento o denuncia de los compromisos, podrá establecerse un derecho antidumping, de conformidad con los apartados 9 y 10 del artículo 8 del Reglamento de base.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de fibras sintéticas discontinuas de poliéster, sin cardar, peinar ni transformar de otro modo para la hilatura, clasificadas en el código NC 55032000 y originarias de la India y de la República de Corea.
2. El tipo del derecho definitivo aplicable al precio neto franco frontera de la Comunidad, antes del despacho de aduana, para los productos fabricados por las empresas exportadoras indicadas a continuación será el siguiente:
SITIO PARA UN CUADRO
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 1, el derecho definitivo no se aplicará a las importaciones despachadas a libre práctica, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 2.
4. Salvo que se disponga lo contrario, serán aplicables las disposiciones vigentes en materia de derechos de aduana.
Artículo 2
1. Las mercancías producidas por la siguiente empresa e importados de conformidad con el apartado 2 estarán exentas del derecho que figura en el artículo 1:
SITIO PARA UN CUADRO
2. Las importaciones declaradas bajo el código TARIC adicional A212 estarán exentas de los derechos antidumping impuestos por el artículo 1 siempre que hayan sido producidas y exportadas directamente (es decir, facturadas y enviadas) a una empresa que actúe como importador en la Comunidad por la empresa mencionada en el apartado 1, y siempre que la factura comercial presentada a las autoridades aduaneras pertinentes al mismo tiempo que la solicitud de despacho a libre práctica contenga la información que figura en el anexo.
3. La exención de derechos también dependerá de que las mercancías declaradas y presentadas en aduana correspondan exactamente a la descripción que figura en la factura comercial.
Artículo 3
1. Los importes garantizados por el derecho antidumping provisional sobre las importaciones originarias de la India y la República de Corea conforme al Reglamento (CE) no 1472/2000 se percibirán aplicando el tipo del derecho definitivamente impuesto por el presente Reglamento. Los importes garantizados superiores al tipo del derecho antidumping definitivo se liberarán. En caso de que el tipo del derecho definitivo impuesto sea más elevado que el tipo del derecho provisional, sólo deberán percibirse definitivamente los importes garantizados al nivel del derecho provisional.
2. Por lo que respecta a Samyang Corporation y SK Chemicals Co. Ltd., las cantidades garantizadas mediante el derecho antidumping provisional se percibirán al nivel del derecho definitivamente impuesto por el presente Reglamento a Huvis Corporation. Los importes garantizados superiores al tipo del derecho antidumping definitivo impuesto a esta última empresa se liberarán.
Artículo 4
El presente Reglamento entrará en vigor el día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 2000.