ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 3. května 2005
o režimu podpory Německa - Výstavba komunální hospodářské infrastruktury podle části II bodu 7 rámcového plánu společného programu „Zlepšení regionální hospodářské struktury“ - Výstavba nebo rozšíření obchodních, technologických a podnikatelských center, která poskytnou prostory a společné služby malým a středním podnikům 2004-2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 1315)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/782/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle těchto ustanovení (2) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 19. září 2002, zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 20. září 2002, informovalo Německo Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES o uvedeném režimu podpory. Ačkoli Německo nepovažovalo toto opatření za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, oznámilo jej z důvodů právní jistoty. Případ byl zaevidován jako státní podpora č. N 644/g/2002. Dopisy ze dne 9. října 2002, 17. ledna 2003, 30. června 2003 a 25. září 2003 požádala Komise o doplňující informace. Ty Německo poskytlo v dopisech ze dne 18. listopadu 2002, 11. a 12. února 2003, 24. července 2003 a 30. října 2003. V dopise ze dne 26. listopadu 2003 Německo souhlasilo s prodloužením dvouměsíční lhůty podle čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999 do 5. února 2004 a předalo další informace.
(2)
V dopise ze dne 18. února 2004 Komise sdělila Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby v této věci předložily své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 2. listopadu 2004 zaevidovaným dne 3. listopadu 2004 Komise obdržela stanovisko od Spolkového svazu německých inovačních, technologických a podnikatelských center (ADT - Bundesverband deutscher Innovations-, Technologie- und Gründerzentren e.V. (dále jen „ADT“)). Dopisem ze dne 15. listopadu 2004 Komise zaslala toto stanovisko Německu, které dostalo příležitost na něj reagovat. Německo se však k těmto připomínkám nevyjádřilo.
(5)
Dne 19. března 2004 byly doručeny připomínky Německa. Dne 22. dubna 2004 se uskutečnilo jednání, po kterém na základě dvou výzev Komise ze dne 9. července 2004 a 9. září 2004 Německo zaslalo dopisem ze dne 16. září 2004, který byl zaevidován dne 22. září, doplňující informace. Dne 16. prosince 2004 se konalo další jednání, po kterém na základě výzev Komise ze dne 14. února 2005 Německo zaslalo v dopisech z 3. a 23. března 2005, zaevidovaných ve stejné dny, doplňující informace a změnilo opatření.
II. POPIS OPATŘENÍ
(6)
Opatření financují společně spolková vláda a spolkové země. Je spravováno vládami spolkových zemí, takže opatření budou v jednotlivých spolkových zemích prováděna v určitých detailech s nepatrnými rozdíly.
(7)
Státní podpora je poskytována ve formě dotací zřizovatelům center. Obnáší nejvýše 90 % nákladů na výstavbu a rozšíření center. Z finanční podpory poskytované v rámci opatření by měli mít prospěch uživatelé center. Nelze ji chápat tak, že by zřizovatelé nebo uživatelé center získávali podpory ve výši 90 % nákladů způsobilých k podpoře. Opatření platí jak pro oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, tak i pro oblasti, které nejsou způsobilé pro podporu (okolo 5 % oblastí, na které se opatření vztahuje). Potrvá do 31. prosince 2006; předpokládané finanční prostředky činí přibližně 120 milionů EUR ročně.
(8)
Opatření je určeno k předkládání určitých nabídek malým a středním podnikům. V první řadě jde o možnost malých a středních podniků najmout si v daném centru prostory. Kromě toho mohou malé a střední podniky využívat v těchto centrech také poradenské služby, výzkumná vybavení a možnosti spolupráce zejména s vysokými školami a výzkumnými ústavy nebo propojení s jinými podniky.
(9)
Malé a střední podniky však nejsou podporovány přímo, nýbrž v rámci souhrnnější struktury. Německo poskytuje odpovědným místům, „zřizovatelům“, finanční prostředky, které mají sloužit jako pobídka k výstavbě a/nebo rozšíření budovy, tj. obchodního, technologického nebo podnikatelského centra, aby poskytovalo uživatelům, tj. malým a středním podnikům, prostory a služby. Zřizovatelé musí zajistit provoz center po dobu minimálně 15 let.
(10)
Zřizovateli center jsou obvykle obce a sdružení obcí, může však jít i o veřejná nebo soukromá nezisková sdružení.
(11)
Centra jsou obecně buď neziskové komunální podniky nebo samostatné neziskové právnické osoby.
(12)
Existují různé druhy center: obchodní centra poskytují obvykle prostory pro všechny druhy malých a středních podniků určitého odvětví nebo všech odvětví, zatímco technologická centra se zaměřují na malé podniky, které provozují výzkumnou činnost; nabízejí těmto podnikům nezbytné vybavení, např. laboratoře, poradenské služby, kontakty na vysoké školy a výzkumné ústavy. Cílovou skupinu podnikatelských center tvoří nově založené podniky, zejména ty nejmenší. Existují ovšem také smíšené formy. Pokud nemohou být všechny prostory pronajaty podnikům z určité cílové skupiny, zaměřují se centra také na jiné cílové skupiny. Technologické centrum by například mohlo být využito částečně jako obchodní centrum.
(13)
Malé a střední podniky, které využívají služby center (dále jen „uživatelé“), platí za pronajaté prostory nájem a příplatky za užívání ostatních zařízení (laboratoří nebo speciálních vybavení) a/nebo případně poradenských služeb. Nájemné a/nebo cena za využívání jiných zařízení/služeb může být nižší než je tržní cena. Nájemci mohou centra využívat obvykle po dobu pěti let (ve výjimečných případech osm let).
(14)
Následující graf znázorňuje fungování opatření:
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(15)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti opatření se společným trhem, neboť Německo neposkytlo dostatek informací. Šlo především o otázky, zda se podpory vztahují na všechny úrovně opatření, zejména, zda jsou zvýhodněni zřizovatelé center a malé a střední podniky, které využívají jejich služeb, nebo zda z celé podpory těží malé a střední podniky.
IV. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(16)
ADT prohlásil, že služby, které nabízejí centra, nejsou na trhu dostupné. K nabízeným službám patří podle ADT poradenské služby (vypracování podnikatelských plánů, pomoc s obstaráním počátečního kapitálu atd.), krátkodobé nájemní smlouvy, spolupráce a vytváření seskupení s regionálními výzkumnými zařízeními, vysokými školami nebo jinými podniky a výzkumná vybavení (laboratoře, speciální vybavení atd.).
(17)
Dále ADT poukázal na skutečnost, že přibližně 90 % nově založených podniků v centrech se udrží déle než tři roky, což je velmi mnoho v porovnání s nově založenými podniky kdekoli jinde.
V. STANOVISKO NĚMECKÝCH ORGÁNŮ
(18)
Ve svém původním stanovisku Německo vysvětlilo, že cílem opatření bylo kompenzovat selhání trhu s nemovitostmi, na kterém nebylo pro nově založené podniky možné získat prostory za přijatelnou cenu. Podle zkušeností Německa se soukromý trh zdráhá s nabídkami prostor inovačním nově založeným podnikům, neboť jsou zatíženy vysokým rizikem. Kromě toho nejsou zjevně na trhu k dispozici žádné malé prostory.
(19)
Německo dále prohlásilo, že celá podpora by přinesla užitek uživatelům center. Pokud jde o prvek podpory určený uživatelům prohlásilo Německo nejdříve, že míra podpory nepřesáhne u uživatelů 10-20 % srovnatelných tržních cen. Ve svém dopise ze dne 22. září 2004 naproti tomu uvedlo, že uživatelé obvykle platí tržní ceny (ceny na spodní hranici rozpětí tržních cen) a že podpora ve tříletém období nečiní v žádném případě více než 100 000 EUR (ročně až 23 000 EUR na uživatele v pětiletém období). Německo předalo stanoviska všech spolkových zemí, která odkazují zčásti na studie, ve kterých jsou popsány pozitivní účinky center na uživatele a na regiony. Do tohoto okamžiku se Německo nezavázalo dodržovat všechny podmínky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (4), a zejména v článku 3 pokud jde o kumulaci a sledování.
(20)
Ve svém posledním stanovisku a především v dopise ze dne 3. března 2005 změnilo Německo původní oznámení; zavázalo se, pokud jde o dotace na poradenství pro malé a střední podniky - uživatele center, že bude uplatňovat článek 5 nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (5). Kromě toho se Německo zavázalo, že bude na všechna ostatní opatření podpory pro malé a stření podniky, zejména na pronájmy prostor a laboratoří, využívání vybavení pro výzkum nebo jiných zařízení, uplatňovat nařízení (ES) č. 69/2001. Ačkoli se na podporu vztahuje výjimka na základě uvedeného nařízení, Německo požádalo z důvodů právní jistoty Komisi o konečné rozhodnutí.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(21)
Komise posoudila opatření ve světle článku 87 a násl. Smlouvy o ES a článku 61 a násl. Dohody o EHP a nařízení (ES) č. 69/2001 a (ES) č. 70/2001.
1. Existence podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(22)
Při posouzení opatření ve světle právních předpisů o státních podporách Smlouvy o ES je třeba nejprve přezkoumat, zda se u opatření jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(23)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou státní podpory nebo podpory poskytované v jakékoli formě ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Pojem podpory zahrnuje každé zvýhodnění, které je přímo nebo nepřímo financováno ze státních prostředků a je poskytováno samotným státem nebo subjekty, které jednají na základě zmocnění státu. Za státní podporu se považuje opatření, které splňuje všechna kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(24)
V rámci posouzení, zda se jedná o státní podporu, je u opatření, která jsou poskytována ve formě dotace nebo půjčky, obvykle zřejmé, který podnik potenciálně zvýhodňují. Toto posuzované opatření je však složitější, jelikož německé úřady vytvářejí podněty pro skupinu účastníků trhu (zřizovatele), aby podporovala jinou skupinu (uživatele). Kromě toho opatření předvídá, že bude vytvořena třetí skupina potenciálních účastníků trhu (centra), která bude existovat nezávisle na zřizovatelích a uživatelích. Ačkoli Německo zamýšlí zvýhodnit pouze uživatele, mohou být příjemci státní podpory podniky na všech třech úrovních.
(25)
Existence státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES proto musí být posouzena na třech různých úrovních: na úrovni zřizovatelů, center a uživatelů.
1. První úroveň: Zřizovatelé
(26)
Není sporné, že opatření je financováno ze státních prostředků. Procento státní podpory závisí na skutečnosti, zda je zřizovatelem obec nebo svaz obcí nebo veřejná příp. soukromá nezisková organizace. V prvním případě je na zřízení centra poskytnuto 100 % státních prostředků (až do výše 90 % z prostředků Spolku a spolkových zemí a nejméně 10 % z prostředků obce nebo sdružení obcí). Naproti tomu účastní-li se financování nezisková organizace, musí poskytnout finanční prostředky ve výši nejméně 10 %, zatímco zbylých až 90 % hradí stát. Skutečnými příjemci podpory jsou ovšem malé a střední podniky; státní prostředky jsou nezbytné k pokrytí způsobilých nákladů pro výstavbu budovy a nevypovídají nic o výši poskytnuté podpory malým a středním podnikům.
(27)
Jsou dva druhy zřizovatelů: 1. obce a sdružení obcí, příp. veřejné podniky v jejich vlastnictví a 2. veřejné nebo soukromé neziskové instituce, jako např. vysoké školy nebo výzkumná zařízení. Bez ohledu na právní formu zřizovatelů a na skutečnost, že se jedná o neziskové organizace, zastává Komise názor, který již uvedla ve svém rozhodnutí č. 98/353/ES ze dne 16. září 1997 o státních podporách pro podnik Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH (6), že zřizovatele je třeba posuzovat jako podniky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud na trhu vykonávají hospodářskou činnost.
(28)
Obce a sdružení obcí se sice obvykle nepovažují za podniky, přesto však, ačkoli provádějí řadu veřejných úkolů a mohou vykonávat veřejnou moc, mohou podle názoru Soudního dvora Evropských společenství, který vyjádřil ve svém rozsudku ze dne 16. června 1987 ve věci C-118/85 (Komise vs. Itálie) (7), být považovány za podniky, pokud na trhu vykonávají určitou hospodářskou činnost. Platí to především v případech, kdy obce vykonávají činnost prostřednictvím vlastního komunálního podniku.
(29)
V rámci posuzovaného opatření odpovídají zřizovatelé za výstavbu a správu centra. Tím vytvářejí předpoklad pro to, že centrum může malým a středním podnikům pronajímat prostory a/nebo nabízet jiné služby. I když jsou zřizovatelé neziskovými organizacemi, vykonávají hospodářskou činnost, kterou by mohly uskutečňovat například soukromé realitní kanceláře nebo soukromé poradenské společnosti.
(30)
Opatření však nemá zvýhodňovat samotné zřizovatele, neboť státní podpora je určena k nabídce prostor a služeb pro malé a střední podniky. Státní prostředky, které zřizovatelé dostávají k dispozici, mají zajistit hospodářskou výhodu výlučně uživatelům. Aby bylo zajištěno, že zřizovatelům nebude poskytnuta žádná výhoda, jsou stanoveny různé mechanismy.
(31)
V souvislosti s výstavbou nebo rozšířením centra se vypíše nabídkové řízení v souladu s předpisy o zadávání veřejných zakázek.
(32)
Zřizovatelé mají povinnost přenechat uživatelům centra do pronájmu nebo užívání na dobu nejméně 15 let. Během tohoto patnáctiletého období, ve kterém musí budovy sloužit jako centra, nezískávají zřizovatelé žádné výhody.
(33)
Po uplynutí 15 let však budovy zůstávají ve vlastnictví zřizovatelů a nebudou-li muset vyrovnat zůstatkovou cenu, mohla by hodnota centra, které je možné využít k jiným účelům nebo prodat, představovat pro zřizovatele (vlastníky budovy) výhodu. Aby bylo zajištěno, že po uplynutí této doby nevznikne zřizovatelům žádná výhoda, zavázaly se německé orgány v průběhu přezkumu Komisí, že po 15 letech zajistí odčerpání zisku. To proběhne buď formou hodnoty výnosu (metody discounted-cash-flow) nebo v každém případě podle metody, která odpovídá metodě stanovené v čl. 29 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (8). Při ní se spolu se zbytkovou hodnotou budovy zohledňují všechny zisky a ztráty, které vznikly zřizovatelům v patnáctiletém období provozování centra. Proto by měla být podnikatelská činnost center uskutečňována na úrovni zřizovatelů, neboť ti nesou v konečném důsledku riziko spojené s hospodářskou činností centra.
(34)
Zřizovatele nelze považovat za příjemce státních podpor ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jelikož nezískávají žádnou hospodářskou výhodu. Lze je považovat pouze za prostředníky, kteří se starají, aby uživatelům byla prostřednictvím center zajištěna plnění na podporu jejich činností.
2. Druhá úroveň: Centra a jejich provozovatelé
(35)
Státní prostředky poskytované v rámci posuzovaného opatření slouží na výstavbu nebo rozšíření center. Dané opatření nekryje provozní náklady center, neboť způsobilé pro podporu jsou v jeho rámci pouze stavební náklady. To může být zajištěno kontrolami využívání prostředků, tj. sledováním podpory ze strany Německa. Centra, která jsou ve vlastnictví zřizovatelů, slouží výlučně k poskytování prostor a služeb uživatelům.
(36)
Dále se odkazuje na odčerpání zisku uvedené v bodu odůvodnění 33, které se podle slibu Německa uplatní také na úrovni center. Tento postup zajistí, že na úrovni center nezůstane po uplynutí 15 let žádná neoprávněná výhoda.
(37)
Pro případ, že provoz centra bude přebírat třetí strana, Německo slíbilo, že na takový provoz vyhlásí nabídkové řízení v souladu s předpisy o zadávání veřejných zakázek. Provozovatelé centra obdrží pouze odměnu stanovenou v nabídkovém řízení, která je na trhu obvyklá.
(38)
Proto nezískávají ani centra ani jejich vedení hospodářskou výhodu a nelze je považovat za příjemce podpory, nýbrž jen za prostředníky, kteří zajišťují, aby uživatelům byla poskytnuta podpora jejich činností. Na úrovni center a jejich řízení proto nejsou v rámci opatření poskytovány žádné podpory.
3. Třetí úroveň: Uživatelé
(39)
Malé a střední podniky, které si najímají prostory v centrech, jsou zvýhodněny nepřímo státními prostředky prostřednictvím zřizovatelů center a samotných center. Je však třeba zdůraznit, že pro cílovou skupinu malých a středních podniků není stanovena žádná míra podpory ve výši 90 %. Náklady financované až do výše 90 % nebo dokonce až 100 % ze státních prostředků jsou nezbytné k výstavbě centra.
(40)
Centra poskytují malým a středním podnikům řadu služeb (prostory, vybavení, možnosti spolupráce, laboratoře, poradenské a jiné služby). Nájemné, které platí malé a střední podniky za užívání prostor a ceny za další služby (laboratoře, speciální vybavení), se mohou pohybovat pod tržní cenou, neboť tyto podniky mohou mít potíže nalézt podobné prostory a služby na trhu, přinejmenším ne za ceny, které by si mohly finančně dovolit. Výhoda pro malé a střední podniky proto spočívá v levném využívání prostor centra a jiných služeb v porovnání s tržními cenami. Pokud se nájem a/nebo jiné nabídky pohybují pod tržní cenou, domnívá se Komise, že opatření poskytuje malým a středním podnikům výhodu.
(41)
Tímto opatřením je narušena hospodářská soutěž, nebo hrozí její narušení, neboť je zaměřeno na určité podniky, přičemž cílová skupina je určena typem centra. Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 6-14, obchodní centra jsou zaměřena na všechny typy malých a středních podniků, technologická centra na inovační malé a střední podniky a podnikatelská centra na nově založené malé a nejmenší podniky. Samozřejmě existuje také mnoho smíšených forem, takže také nově založené podniky mohou být inovační.
(42)
V rámci opatření není vyloučeno, že se podpora poskytuje podnikům, které vykonávají činnost v hospodářských oblastech, ve kterých se uskutečňuje obchod mezi členskými státy. Proto je třeba předpokládat, že opatření narušuje obchod mezi členskými státy.
(43)
Opatření proto představuje na úrovni uživatelů státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud nebude podle nařízení (ES) č. 69/2001 překročena hranice de minimis ve výši 100 000 EUR na jednoho příjemce podpory v období tří let.
(44)
Ohledně použití horní hranice de minimis na různé nabídky center Komise stanoví:
-
Pokud jde o pronájmy prostor je třeba poznamenat, že se Německo zavázalo dodržovat na úrovni uživatelů center nařízení (ES) č. 69/2001. Předchozí nedostatek transparentnosti opatření je napraven, neboť se Německo zavázalo, že vypočítá prvky podpory obsažené v nájemném za prostory pronajaté malými a středními podniky na základě srovnatelných nájmů podobných prostor, zejména úředních tabulek komerčního nájemného. Tím Německo zajistí, že horní hranice de minimis ve výši 100 000 EUR bude během tříletého období dodržena. Zavazuje se proto, že každému uživateli centra vysvětlí, že využívání služeb centra může obsahovat prvky podpory, které mohou být posouzeny jako podpory de minimis, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 69/2001.
-
Pokud jde o využívání laboratoří a dalšího speciálního vybavení (zejména v technologických centrech) Německo sdělilo, že se veškeré prvky podpory odráží v příplatku k nájemnému, které má uživatel platit. To může proto být od běžného nájemného odděleno. Ohledně těchto příplatků za užívání laboratoří a speciálního vybavení Německo také slíbilo, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 69/2001.
-
V případě poradenských služeb nebyl prvek podpory omezen na horní hranici de minimis, a musí být proto posouzen jako státní podpora spadající do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2. Legalita opatření
(45)
Německo splnilo svoji povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
3. Slučitelnost opatření se Smlouvou o ES
(46)
Jelikož opatření spadající do režimu podpory ve prospěch malých a středních podniků (jako např. prostory, laboratoře a speciální vybavení), pokud je dodržena horní hranice - de minimis a nařízení (ES) č. 69/2001, nejsou s výjimkou poradenských služeb považována za státní podporu, zbývá posoudit již jen slučitelnost poradenských služeb ve prospěch malých a středních podniků se společným trhem.
(47)
Tento režim má podporovat rozšíření a obchodní využití nového německého a mezinárodního výzkumu a rozvoje v oblasti obecného řízení a rozvoje podnikání. Tím zvýhodňuje transfer technologií a spolupráci mezi podniky.
(48)
Podle článku 157 Smlouvy o ES jsou podpora transferu technologií a spolupráce mezi podniky důležitými cíly Společenství. Do této míry je režim podpory v souladu s cíly uvedenými v článku 157 Smlouvy o ES. Ačkoli jsou taková opatření běžně podporována Evropským fondem pro regionální rozvoj v rámci regionální politiky Společenství, Komise ještě nevypracovala žádná zvláštní kritéria pro posouzení opatření podpory, která jsou zvlášť zaměřená na cíle podle článku 157 Smlouvy o ES.
(49)
V této souvislosti Komise odkazuje na své sdělení jarnímu zasedání Evropské rady „Společně k růstu a zaměstnanosti“ (9), které podtrhuje význam stimulace inovací a uskupení zaměřených na inovaci. Cílovou skupinou posuzovaného opatření jsou tedy výlučně malé a střední podniky zaměřené na inovace a technologie v počáteční fázi; toto je zároveň nejdůležitější cílová skupina, pokud jde o podporu hospodářského růstu a zaměstnanosti.
(50)
Německo se zavázalo že nebude u poradenských služeb poskytovat podpory ve výši přesahující 50 % nákladů způsobilých pro podporu. Proto je podpora poskytovaná na poradenské služby v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001 a zejména článkem 5 uvedeného nařízení.
(51)
Proto by Komise měla opatření posoudit příznivě.
VII. ZÁVĚR
(52)
Na základě změn, které Německo provedlo v průběhu formálního vyšetřovacího řízení, Komise dospěla k tomuto závěru:
(53)
Pokud jde o podporu na pronájem prostor, využívání laboratoří nebo speciálního vybavení a/nebo jiných zařízení poskytovanou určitým malým a středním podnikům v rámci režimu podpory, bere Komise na vědomí příslib Německa, že zajistí dodržování nařízení (ES) č. 69/2001.
(54)
Pokud jsou v rámci režimu podpory poskytovány malým a středním podnikům podpory na „poradenské služby pro malé a střední podniky“ v centrech, Německo se zavázalo, že bude takové prostředky přidělovat v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001 a zejména článkem 5 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Režim podpory, který Německo zamýšlí provádět v období let 2004-2006 na vybudování komunální hospodářské infrastruktury podle části II bodu 7 rámcového plánu společného programu „Zlepšení regionální hospodářské struktury“ za účelem výstavby nebo rozšíření obchodních, technologických nebo podnikatelských center, které poskytují malým a středním podnikům prostory a služby, nepředstavuje státní podporu v rozsahu oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud Německo dodrží svůj slib, že bude, pokud jde o nájem prostor, laboratoře, speciální vybavení a/nebo jiná zařízení, dodržovat nařízení (ES) č. 69/2001.
2. Režim podpory uvedený v odstavci 1 představuje státní podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, která je slučitelná se společným trhem, pokud Německo dodrží příslib, že každá podpora na poradenské služby malým a středním podnikům, které využívají nabízených služeb v obchodních, technologických nebo podnikatelských centrech bude poskytnuta v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 3. května 2005.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 3 de mayo de 2005
relativa al régimen de ayudas previsto por Alemania para el desarrollo de la infraestructura municipal de carácter económico en el marco de la parte II, punto 7, del plan de ordenamiento «Mejora de la estructura económica regional» - Construcción o ampliación de centros industriales y tecnológicos que ponen a la disposición de PYME de reciente creación locales y servicios comunes, 2004-2006
[notificada con el número C(2005) 1315]
(El texto en lengua alemana es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2005/782/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Visto el Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (1), y, en particular, su artículo 7,
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con los citados artículos, y teniendo en cuenta dichas observaciones (2),
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
Mediante carta de 19 de septiembre de 2002, registrada en la Secretaría General de la Comisión el 20 de septiembre de 2002, Alemania notificó a la Comisión, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, del Tratado CE el régimen de ayudas antes citado. Aunque Alemania no considera esta medida como ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, sin embargo la notificó por razones de seguridad jurídica. El expediente se registró como ayuda estatal bajo el número N 644/g/2002. Mediante cartas de 9 de octubre de 2002, 17 de enero de 2003, 30 de junio de 2003 y 25 de septiembre de 2003, la Comisión pidió información suplementaria. Alemania la transmitió mediante cartas de 18 de noviembre de 2002, 11 y 12 de febrero de 2003, 24 de julio de 2003 y 30 de octubre de 2003. Mediante carta de 26 de noviembre de 2003, Alemania aprobó la prórroga hasta el 5 de febrero de 2004 del plazo de dos meses previsto en el artículo 4, apartado 5, del Reglamento (CE) no 659/1999 y transmitió más información.
(2)
Mediante carta de 18 de febrero de 2004, la Comisión comunicó a Alemania su intención de incoar el procedimiento previsto en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(3)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (3). La Comisión invitó a las partes a presentar sus comentarios.
(4)
Por carta de 2 de noviembre de 2004, registrada el 3 de noviembre de 2004, la Comisión recibió un escrito de la ADT (Bundesverband deutscher Innovations-, Technologie- und Gründerzentren, Federación de centros de innovación, tecnología y viveros de empresas, en lo sucesivo denominada «ADT»), que remitió a Alemania mediante carta de 15 de noviembre de 2004, ofreciéndole la ocasión de dar a conocer su punto de vista. Sin embargo, Alemania no se pronunció sobre estas observaciones.
(5)
El 19 de marzo de 2004 se recibieron observaciones de Alemania. El 22 de abril de 2004 se celebró una reunión. Después de haber sido invitada por la Comisión a hacerlo, el 9 de julio y el 9 de septiembre de 2004, Alemania facilitó información suplementaria mediante carta de 16 de septiembre de 2004, registrada el 22 de septiembre. El 16 de diciembre de 2004 tuvo lugar otra reunión, tras la cual Alemania, respondiendo a la invitación de la Comisión de 14 de febrero de 2005, facilitó información suplementaria mediante sendas cartas de 3 y 23 de marzo de 2005, registradas el mismo día, modificando la medida.
II. DESCRIPCIÓN DE LA MEDIDA
(6)
La medida está cofinanciada por el Estado federal y por los Estados federados, y administrada por los Gobiernos regionales (Landesregierungen), lo que explica que la aplicación de algunos de sus detalles sea ligeramente diferente en función del Estado federado.
(7)
La ayuda estatal se concede en forma de subvenciones en favor de los órganos responsables de los centros y está limitada al 90 % de los gastos de construcción o ampliación de éstos. La ayuda financiera concedida en el marco de la medida se supone que debe beneficiar a los usuarios de los centros y no debe interpretarse como la concesión de ayudas de hasta el 90 % de los costes seleccionables a los órganos responsables o a los usuarios de los centros. La medida se aplica tanto a las regiones citadas en el artículo 87, apartado 3, letras a) y c), del Tratado CE, como a las regiones no seleccionables (que supone aproximadamente el 5 % de las incluidas en la medida). Su período de validez expira el 31 de diciembre de 2006 y el presupuesto previsto es de unos 120 millones EUR anuales.
(8)
La medida se orienta a hacer ofertas a las PYME, esencialmente de alquiler de locales en un centro. En los centros, las PYME pueden además recurrir a servicios (asesoramiento, por ejemplo), equipos de investigación y a colaboraciones, en especial con altas escuelas e institutos de investigación y también en redes de empresas.
(9)
Sin embargo, las PYME no están subvencionadas directamente sino en el marco de una estructura más compleja. Alemania pone a disposición de los órganos responsables medios financieros para fomentar la construcción o ampliación de centros industriales y tecnológicos para que estos centros puedan ofrecer a los usuarios, es decir, a las PYME, servicios y locales. Los órganos responsables deben garantizar el funcionamiento de los centros durante al menos 15 años.
(10)
Los órganos responsables de los centros son generalmente los municipios y las mancomunidades de municipios y a veces asociaciones sin ánimo de lucro, públicas o privadas.
(11)
En general, los centros tienen el estatuto de empresa municipal sin ánimo de lucro o de personas jurídicas diferenciadas sin ánimo de lucro.
(12)
Existen distintas clases de centros: los industriales ofrecen habitualmente locales a toda clase de PYME de un sector dado o de todos los sectores y los tecnológicos se orientan a las pequeñas empresas que realizan actividades de investigación, proponiéndoles los equipos necesarios a tal efecto, como laboratorios, asesoramiento o contactos con altas escuelas e institutos de investigación. Se presta una atención particular a las empresas recientemente creadas y a las microempresas, aunque son posibles modalidades mixtas. Cuando la totalidad de los locales no pueden alquilarse a empresas del tipo buscado, los centros suelen atraer a empresas de otro tipo y así un centro tecnológico puede utilizarse parcialmente como centro industrial.
(13)
Las PYME que recurren a los servicios de los centros (en lo sucesivo denominados «los usuarios») pagan por los locales en alquiler así como suplementos por utilizar otras instalaciones (laboratorios o equipos especiales, por ejemplo) y por los servicios de asesoramiento, en su caso. El alquiler y el precio de las otras instalaciones o servicios pueden ser inferiores al precio de mercado. En general, los usuarios pueden utilizar los centros durante cinco años (y ocho años en casos excepcionales).
(14)
El siguiente gráfico aclara el método de funcionamiento de la medida:
III. RAZONES PARA INCOAR EL PROCEDIMIENTO DE EXAMEN
(15)
En su decisión de incoar el procedimiento formal, la Comisión planteó dudas sobre la compatibilidad de la medida con el mercado común debido a que Alemania no había proporcionado suficiente información sobre algunos aspectos. Uno ellos se refería, en particular, a la cuestión de saber si las ayudas abarcaban a todos los niveles de la medida y en especial si los órganos responsables de los centros y las PYME beneficiarias de los servicios estaban favorecidas o si la totalidad de la ayuda beneficiaba a las PYME.
IV. OBSERVACIONES DE TERCEROS INTERESADOS
(16)
La ADT afirmó que los servicios propuestos por los centros no estaban disponibles en el mercado. Según ella, los servicios ofrecidos son los de asesoramiento (elaboración de planes empresariales, apoyo para reunir el capital de lanzamiento, etc.), contratos de alquiler a corto plazo, colaboración y reagrupamiento con organismos de investigación regionales u otras empresas, así como equipos de investigación (laboratorios, equipos especiales, etc.).
(17)
La ADT indicó por otro lado que aproximadamente un 90 % de las empresas recientemente creadas en los centros sobreviven a los tres primeros años, lo que es mucho en comparación con otras creaciones de nuevas empresas.
V. OBSERVACIONES DE LAS AUTORIDADES ALEMANAS
(18)
En sus explicaciones iniciales, Alemania dijo que la medida servía para compensar la incapacidad del mercado en el sector inmobiliario, al no estar en condiciones de ofrecer, en particular a empresas recientemente creadas, locales a un precio asequible. Según la experiencia de Alemania, el mercado privado duda en ofrecer locales a sociedades innovadoras recientemente creadas teniendo en cuenta el alto riesgo que pesa sobre ellas. Además, en el mercado no existen manifiestamente pequeños locales disponibles.
(19)
Por otro lado, Alemania declaró que la totalidad de la ayuda beneficiaba a los usuarios de los centros. Por lo que se refiere al elemento de ayuda destinado a los usuarios, Alemania en primer lugar afirmó que la intensidad de la ayuda para los usuarios no sobrepasaba en más de un 10-20 % los precios comparables de mercado. Pero en su carta de 22 de septiembre de 2004, Alemania afirma que los usuarios pagan habitualmente los precios de mercado (aunque la franja inferior de la escala de precios de mercado) y que el importe de la ayuda era de cualquier forma inferior a 100 000 EUR durante un período de tres años (hasta 23 000 EUR por año y usuario durante cinco años). Alemania transmitió los informes de todos los Estados federados, algunos de los cuales se referían a estudios que describían las repercusiones positivas de los centros para los usuarios y las regiones. Hasta esa fecha, Alemania no se había comprometido a cumplir todas las condiciones del Reglamento (CE) no 69/2001 de la Comisión, de 12 de enero de 2001, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis (4), y, en particular, su artículo 3, relativo a la acumulación y control.
(20)
En su última información y en particular en su carta de 3 de marzo de 2005, Alemania modificó su comunicación inicial. Por lo que se refiere a las ayudas a los servicios de asesoramiento en favor de las PYME usuarias de los centros, se comprometió a cumplir el artículo 5 del Reglamento (CE) no 70/2001 de la Comisión, de 12 de enero de 2001, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas estatales en favor de las pequeñas y medianas empresas (5). Se comprometía además a aplicar el Reglamento (CE) no 69/2001 a todas las demás medidas de apoyo a las PYME y, en particular, al alquiler de locales y laboratorios, la utilización de instalaciones de investigación u otros equipos. Aunque la ayuda sea admisible en virtud de los susodichos Reglamentos, Alemania pidió a la Comisión una decisión definitiva por razones de seguridad jurídica.
VI. VALORACIÓN DE LA MEDIDA
(21)
La Comisión evaluó la medida a la luz de los artículos 87 y siguientes del Tratado CE, de los artículos 61 y siguientes del Acuerdo EEE y de los Reglamentos (CE) no 69/2001 y (CE) no 70/2001.
1. Existencia de ayuda en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE
(22)
Para evaluar la ayuda con respecto a las disposiciones del Tratado CE relativas a las ayudas estatales, conviene comprobar sobre todo si la medida constituye ayuda estatal según lo dispuesto en el artículo 87, apartado 1, del Tratado.
(23)
En virtud de esta disposición, son incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones. El concepto de ayuda incluye todas las ventajas directa o indirectamente financiadas con recursos del Estado y concedidas por el propio Estado o por instituciones que actúan en virtud de un mandato público. Se considera ayuda estatal toda medida que cumple el conjunto de los criterios del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
(24)
En el caso de medidas concedidas en forma de subvención o préstamo, el examen destinado a establecer si se trata de ayuda estatal suele dar como resultado saber qué empresa podría verse favorecida. Sin embargo, en el caso de la presente medida esto es más complicado dado que las autoridades alemanas crean incentivos para una categoría de participantes en el mercado (los órganos responsables) que apoyan a otros (los usuarios). Además, la medida prevé la creación de una tercera categoría (los centros), que existe independientemente de los órganos responsables y de los usuarios. Aunque Alemania sólo tiene intención de ofrecer una ventaja a los usuarios, las empresas de estos tres niveles podrían ser las beneficiarias de la ayuda estatal.
(25)
En consecuencia, la existencia de una ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE debe controlarse a tres niveles diferentes: órganos responsables, centros y usuarios.
1. Primer nivel: órganos responsables
(26)
Es innegable que la ayuda se financia con cargo a fondos públicos. El porcentaje de la ayuda pública varía en función de que el órgano responsable sea un municipio o mancomunidad de municipios, o un organismo público o privado sin ánimo de lucro. En el primer caso, el centro se crea con un 100 % de fondos públicos (hasta un 90 % de fondos federales y regionales y al menos 10 % de fondos municipales o de la mancomunidad). Por el contrario, si se trata de un organismo sin ánimo de lucro, éste debe aportar al menos un 10 % de la financiación y el Estado interviene con el restante 90 %. Los verdaderos beneficiarios de la ayuda son sin embargo las PYME. Las ayudas públicas son ciertamente necesarias para cubrir los gastos de construcción del edificio, pero no dicen nada sobre el importe de la ayuda concedida a las PYME.
(27)
Existen dos clases de órganos responsables: 1) municipios o mancomunidades de municipios y las empresas públicas que les pertenecen; 2) organismos públicos o privados sin ánimo de lucro como altas escuelas o institutos de investigación. Cualquiera que sea la forma jurídica de los órganos responsables y prescindiendo y sin tener en cuenta el ánimo de lucro, la Comisión opina, como ya indicó en su Decisión 98/353/CE, de 16 de septiembre de 1997, relativa a las ayudas estatales en favor de la sociedad Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH (6), que los órganos responsables deben considerarse como empresas según lo dispuesto en el artículo 87, apartado 1, siempre que ejerzan una actividad económica en el mercado.
(28)
Los municipios y mancomunidades no son de ordinario considerados como empresas. Sin embargo, como indicó el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas en su sentencia de 16 de junio de 1987 en el asunto C-118/85 (Comisión/Italia) (7), pueden ser consideradas como tales en cuanto ejercen en el mercado una actividad económica aunque desempeñen una serie de tareas públicas y puedan ejercer el poder público. Esta conclusión es aún más pertinente en el caso presente ya que los municipios ejercen un control directo.
(29)
En el marco de la medida, los órganos son responsables de la construcción y gestión del centro y así se cumple la condición necesaria para que éste pueda alquilar locales a PYME y proponerles otros servicios. Aunque los órganos responsables no son organismos con ánimo de lucro, no dejan de ejercer una actividad económica que podría, por ejemplo, ser ejercida por sociedades inmobiliarias privadas o asesorías privadas.
(30)
No obstante, no es necesario que la medida beneficie a los propios órganos responsables puesto que la ayuda pública tiene por objeto ofrecer a las PYME locales y servicios. Los fondos públicos puestos a disposición de los órganos responsables deben tener exclusivamente por objeto obtener una ventaja económica para los usuarios. Con el fin de garantizar que los órganos responsables no conservan ninguna ventaja, se establecen distintos mecanismos.
(31)
La construcción o ampliación del centro debe hacerse mediante un procedimiento de licitación que respete las normas sobre contratos públicos.
(32)
Los órganos responsables deben permitir que los usuarios disfruten o utilicen el centro durante al menos 15 años, período durante el cual los edificios deben utilizarse como centros, por lo que los órganos responsables no obtienen ninguna ventaja.
(33)
Al término de estos 15 años, los edificios siguen siendo propiedad de los órganos responsables y, en la medida en que éstos no están obligados a pagar una compensación por el valor residual, el valor del centro que entonces puede utilizarse para otras actividades o venderse podría suponer una ventaja para los responsables propietarios del edificio. Con el fin de garantizar que no subsiste ninguna ventaja para los órganos responsables al expirar este período, las autoridades alemanas se comprometen, en el momento del control por parte de la Comisión, a aplicar un impuesto al beneficio después de 15 años, que se calcularía según el método del valor productivo (método de recursos generados descontados) o, en cualquier caso, según un método definido de conformidad con lo dispuesto en el artículo 29, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1269/1999 del Consejo, de 21 de junio de 1999, por el que se establecen disposiciones generales sobre los Fondos Estructurales (8). El método tendrá en cuenta todos los beneficios y pérdidas registrados por los órganos responsables durante los 15 años de explotación del centro, incluido el valor residual del edificio. Esto sugiere establecer la actividad empresarial de los centros al nivel de los órganos responsables, puesto que son estos últimos los que, finalmente, deben asumir el riesgo económico del centro.
(34)
Puesto que los órganos responsables no obtienen ningún provecho económico, no pueden considerarse como destinatarios de la ayuda estatal según lo dispuesto en el artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, sino sólo como vehículos para la prestación de ayuda a los usuarios por intermedio de los centros.
2. Segundo nivel: los centros y sus gestores
(35)
Los fondos públicos liberados en el marco de la medida de ayuda sirven para la construcción o ampliación de los centros. Como sólo los costes de construcción son seleccionables en el marco de la ayuda, los costes de explotación no están cubiertos en este caso. A tal efecto es aconsejable un control de la utilización de los fondos, es decir, la vigilancia de la ayuda por parte de Alemania. Los centros propiedad de los órganos responsables sirven solamente para proponer locales y servicios a los usuarios.
(36)
Por otro lado, el impuesto citado en el apartado 33, tal como lo ha prometido Alemania, también se aplicará a los centros. El método garantizará que no persista ninguna ventaja injustificada para los centros al expirar los 15 años.
(37)
Alemania prometió por otro lado someter la explotación de los centros a las disposiciones aplicables en materia de contratos públicos en caso de que el centro pase al control de un tercero. Los gestores del centro percibirán simplemente la compensación comercial usual establecida en el concurso de licitación.
(38)
De esta forma, ni los centros ni sus gestores perciben una ventaja económica y no pueden ser considerados como beneficiarios de la ayuda, sino solamente como vehículos para poner ayuda a disposición de los usuarios. Por tanto, se concluye que ninguna ayuda se concede a los centros y a su gestión en el marco de la medida.
3. Tercer nivel: los usuarios
(39)
Las PYME que alquilan locales en los centros se benefician indirectamente de fondos públicos por medio de los órganos responsables de los centros y de los propios centros. Sin embargo, hay que tener en cuenta que para el grupo objetivo de las PYME, la intensidad de la ayuda prevista no es del 90 % pero los costes financiados hasta un máximo del 90 %, o incluso del 100 %, con fondos públicos son necesarios para poder construir un centro.
(40)
Los centros proponen a las PYME una multitud de ofertas (locales, equipos, posibilidad de trabajar juntos, laboratorios, servicios de asesoramiento u otros). El alquiler que pagan las PYME por utilizar los locales y por otros elementos (laboratorios y equipos especiales, por ejemplo) puede estar por debajo del de mercado. Algunas PYME pueden tener dificultades para encontrar en el mercado locales y ofertas similares, al menos a precios financieramente abordables. La ventaja en favor de las PYME reside, por lo tanto, en la utilización financieramente ventajosa (en relación con los precios de mercado) de los locales del centro, incluida la utilización de otros servicios. La Comisión considera pues que la medida otorga una ventaja a los usuarios PYME si el alquiler y las otras ofertas son inferiores al precio de mercado.
(41)
La medida tiene o puede tener como efecto falsear la competencia puesto que se destina a determinadas empresas y que el grupo objetivo viene determinado por la naturaleza del centro. Como se explica en los considerandos 6 a 14, los centros industriales se orientan hacia todo tipo de PYME, los centros tecnológicos a las PYME innovadoras y los viveros de empresas a las pequeñas empresas y las microempresas recientemente creadas. Numerosas formas intermedias son posibles, por supuesto, como empresas que sean a la vez innovadoras y hayan sido creadas recientemente.
(42)
En el marco de la medida, no se excluye que la ayuda se conceda a empresas activas en sectores económicos que registran intercambios intracomunitarios. Es necesario por lo tanto considerar que la medida afectará a los intercambios entre Estados miembros.
(43)
La medida constituye pues, con arreglo al artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, una ayuda a los usuarios en la medida en que el límite superior de minimis de 100 000 EUR por beneficiario, según lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 69/2001, no se supera durante un período de tres años.
(44)
Por lo que se refiere a la aplicación del límite máximo de minimis a las distintas ofertas de los centros, la Comisión constata lo que sigue:
-
En la medida en que se trata del alquiler de locales, toma nota de que Alemania se compromete a hacer cumplir por los usuarios de los centros las disposiciones del Reglamento (CE) no 69/2001. La falta de transparencia de la que sufría hasta ahora la medida queda disipada puesto que Alemania se compromete a calcular los elementos de ayuda contenida en el precio del alquiler de los locales a las PYME sobre la base de alquileres comparativos de locales similares y en particular del nivel de los alquileres industriales oficiales (Gewerbemietspiegel). Alemania garantizará de este modo el respeto del límite máximo de minimis de 100 000 EUR durante tres años y se compromete a precisar a cada usuario de un centro que el uso de los servicios de dicho centro puede contener elementos de ayuda evaluados como ayudas de minimis sujetas a las condiciones del Reglamento (CE) no 69/2001.
-
Por lo que se refiere a la utilización de laboratorios y otros equipos especiales (en particular, en los centros tecnológicos), Alemania informó de que los posibles elementos de ayuda se reflejarán en un aumento del alquiler que el usuario debe pagar, que puede pues estar separado del alquiler habitual. Subrayamos que Alemania también prometió, con respecto a estos suplementos por la utilización de laboratorios y equipos especiales, respetar el Reglamento (CE) no 69/2001.
-
No obstante, por lo que se refiere a los servicios de asesoramiento, el elemento de ayuda no se limitó al límite máximo de minimis y por ello debe ser evaluado como ayuda estatal contemplada en el artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
2. Legalidad de la ayuda
(45)
Alemania respetó la obligación de notificación prevista en el artículo 88, apartado 3, del Tratado CE.
3. Compatibilidad de la ayuda con el Tratado CE
(46)
Puesto que con excepción de los servicios de asesoramiento, las medidas posibles de conformidad con el régimen de ayudas en favor de las PYME (locales, laboratorios y equipos especiales, por ejemplo) no se consideran como ayuda estatal en cuanto al límite máximo de minimis siempre que se cumplan las disposiciones del Reglamento (CE) no 69/2001, solamente los servicios de asesoramiento en favor de las PYME quedan por examinar en cuanto a su compatibilidad con el mercado común.
(47)
El régimen de ayudas debería apoyar la difusión y utilización comercial de la nueva investigación y desarrollo alemán e internacional en el marco de la gestión general y del desarrollo de las empresas. Por lo tanto, favorece la transferencia de tecnología y la cooperación entre empresas.
(48)
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 157 del Tratado CE, la ayuda a la transferencia de tecnología y la cooperación entre empresas constituyen dos objetivos importantes de la Comunidad. A este respecto, el régimen de ayudas responde a los objetivos de dicho artículo. No obstante, la Comisión aún no elaboró criterios específicos para evaluar las medidas de ayuda específicamente orientadas a estos objetivos aunque, en el marco de la política regional de la Comunidad, tales medidas a menudo están respaldadas por el Fondo Europeo de Desarrollo Regional.
(49)
En este contexto, la Comisión también se refiere a su Comunicación destinada a la sesión de primavera del Consejo Europeo titulada «Trabajando juntos por el crecimiento y el empleo» (9), que destaca la importancia de estimular las innovaciones y los polos de innovación. El grupo objetivo de esta medida se limita a las PYME innovadoras orientadas hacia la tecnología y recientemente creadas, grupo que es también el más importante desde el punto de vista del crecimiento económico y el empleo.
(50)
Por lo que se refiere a los servicios de asesoramiento, hay que tener en cuenta que Alemania se comprometió a limitar al 50 % la ayuda concedida a los costes seleccionables. La ayuda a los servicios de asesoramiento se ajusta así al Reglamento (CE) no 70/2001 y, en particular, a su artículo 5.
(51)
En consecuencia, la Comisión debería examinar la medida con comprensión.
VII. CONCLUSIÓN
(52)
Las modificaciones aportadas por Alemania durante el procedimiento formal de examen llevan a la Comisión a concluir lo siguiente:
(53)
Por lo que se refiere a la ayuda concedida a las PYME en el marco del régimen de ayudas para el alquiler de locales, la utilización de laboratorios o equipos especiales y otros equipos, la Comisión toma nota de la promesa de Alemania de garantizar el respeto del Reglamento (CE) no 69/2001 en el marco del presente régimen.
(54)
En la medida en que, en el marco del régimen de ayudas, se conceden ayudas a las PYME establecidas en los centros para servicios de asesoramiento, Alemania se comprometió a conceder estas subvenciones de acuerdo con el Reglamento (CE) no 70/2001 y, en especial, con su artículo 5.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
1. El régimen de ayudas que Alemania prevé ejecutar durante el período 2004-2006 para el desarrollo de infraestructura municipal de carácter económico en el sentido de la parte II, punto 7, del marco de interés común «Mejora de la estructura económica regional» para la construcción o ampliación de centros industriales y tecnológicos que ponen a disposición de las pequeñas y medianas empresas y empresas de reciente creación locales y servicios comunes, no constituye una ayuda estatal en el sentido del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, siempre que Alemania respete su promesa de respetar el Reglamento (CE) no 69/2001 para el alquiler de locales, laboratorios, equipos especiales y otros servicios.
2. El régimen de ayudas citado en el apartado 1 constituye una ayuda estatal compatible con el mercado común con arreglo a lo dispuesto en el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE, siempre que Alemania mantenga su promesa de respetar el Reglamento (CE) no 70/2001 para toda ayuda concedida a servicios de asesoramiento en favor de pequeñas y medianas empresas que utilicen los servicios ofrecidos por los centros industriales, los centros tecnológicos y los centros que acogen a sociedades recientemente creadas.
Artículo 2
El destinatario de la presente Decisión será la República Federal de Alemania.
Hecho en Bruselas, el 3 de mayo de 2005.