Směrnice Rady
ze dne 19. září 1983
o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS)
(83/477/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 29. června 1978 o akčním programu Evropských společenství o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci [4] stanoví zavedení zvláštních harmonizovaných postupů týkajících se ochrany zaměstnanců proti azbestu;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [5] obsahuje určitá ustanovení, ke kterým musí být přihlédnuto pro zajištění této ochrany; že uvedená směrnice upravuje zavádění limitních hodnot a zvláštních požadavků na tyto činitele vyjmenované v příloze I, které zahrnují také azbest, prostřednictvím samostatných směrnic;
vzhledem k tomu, že azbest je škodlivý činitel vyskytující se ve velkém počtu situací při práci; že mnoho zaměstnanců je z tohoto důvodu vystaveno možnému zdravotnímu riziku; že krokydolit je považován za zvláště nebezpečný typ azbestu;
vzhledem k tomu, že současné vědecké poznatky sice neumožňují stanovit hranici, pod níž rizika pro zdraví přestávají existovat, nicméně snížení expozice azbestu sníží riziko vzniku nemocí spojených s jeho účinky; že tato směrnice stanoví minimální požadavky, které budou přezkoumány na základě získaných zkušeností a rozvoje technologie v této oblasti;
vzhledem k tomu, že optická mikroskopie, ačkoli neumožňuje počítání nejmenších vláken škodlivých pro zdraví, je nejběžněji používanou metodou pro pravidelná měření azbestu;
vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu jsou preventivní opatření na ochranu zdraví zaměstnanců vystavených působení azbestu a závazek zamýšlený pro členské státy, pokud jde o dohled nad jejich zdravím, důležité,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice, která je druhou samostatnou směrnicí ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS, má za cíl ochranu zaměstnanců proti rizikům pro jejich zdraví, včetně prevence těchto rizik, která vznikají nebo která by mohla vzniknout z expozice azbestu při práci. Stanoví limitní hodnoty a obsahuje další zvláštní ustanovení.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
- námořní dopravu,
- leteckou dopravu.
3. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států uplatňovat nebo zavést právní a správní předpisy zajišťující větší ochranu pro zaměstnance, zejména pokud jde o nahrazení azbestu méně nebezpečnými náhražkami.
Článek 2
Pro účely této směrnice se "azbestem" rozumí tyto vláknité křemičitany:
- aktinolit CAS č. 77536-66-4 (*) [6],
- amosit CAS č. 12172-73-5 (*) [7],
- antofylit CAS č. 77536-67-5 (*) [8],
- chrysotil CAS č. 12001-29-5 [9],
- krokydolit CAS č. 12001-28-4 [10],
- tremolit CAS č. 77536-68-6 (*) [11].
Článek 3
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti, při kterých zaměstnanci jsou nebo mohou být vystaveni během práce azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
2. V případě jakékoli činnosti, která by mohla zahrnovat riziko expozice azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, jež azbest obsahují, musí být toto riziko posouzeno způsobem pro stanovení povahy a stupně expozice zaměstnance azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
3. Ukáže-li posouzení uvedené v odstavci 2, že koncentrace azbestových vláken ve vzduchu na pracovišti je při nepřítomnosti jakéhokoli osobního ochranného prostředku podle volby členských států na úrovni měřené či vypočtené ve vztahu k osmihodinovému referenčnímu období:
- menší než 0,25 vlákna na cm3 nebo
- menší než kumulativní dávka 15,00 vláknodnů na cm3 po dobu tří měsíců,
články 4, 7, 13, čl. 14 odst. 2 a články 15 a 16 se nepoužijí.
4. Posouzení uvedené v odstavci 2 podléhá projednání se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě a je přezkoumáno, pokud se vyskytne důvod domnívat se, že je nesprávné, nebo pokud dojde při práci ke změně materiálu.
Článek 4
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Na činnosti uvedené v čl. 3 odst. 1 se musí vztahovat systém oznamování řízený příslušným orgánem členského státu.
2. Oznámení musí podávat zaměstnavatel příslušnému orgánu členského státu v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy. Toto oznámení musí zahrnovat alespoň stručný popis:
- typů a množství používaných azbestů,
- prováděných činností a použitých postupů,
- vyráběných výrobků.
3. Zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě mají přístup k dokumentům, které jsou předmětem oznámení týkajícího se jejich podniku nebo závodu, v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
4. Pokaždé, když dojde k důležité změně v používání azbestů nebo materiálů obsahujících azbesty, musí být podáno nové oznámení.
Článek 5
Aplikace azbestu postřikem je zakázána.
Článek 6
U všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 musí být expozice zaměstnanců azbestovému prachu na pracovišti nebo prachu z materiálů, který azbest obsahují, snížena na nejnižší prakticky dosažitelnou úroveň a v každém případě pod limitní hodnoty stanovené v článku 8, zejména pomocí těchto opatření, jsou-li vhodná:
1. Množství azbestu používané v každém jednotlivém případě musí být omezeno na nejmenší prakticky dosažitelné množství.
2. Počet zaměstnanců, kteří jsou vystaveni nebo kteří by mohli být vystaveni azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují, musí být omezen na nejnižší možný počet.
3. Pracovní postupy musí být v zásadě řešeny tak, aby se předešlo uvolňování azbestového prachu do vzduchu.
Pokud to není prakticky proveditelné, musí být prach odstraňován co nejblíže místu, kde se uvolňuje.
4. Všechny budovy nebo zařízení a vybavení využívané při zpracování nebo úpravě azbestu musí být možné pravidelně a účinně čistit a udržovat.
5. Surový azbest musí být skladován a přepravován ve vhodně utěsněném obalu.
6. Odpad musí být sbírán a odstraňován z pracoviště co nejrychleji a ve vhodně utěsněných obalech opatřených štítkem upozorňujícím, že obsahují azbest. Toto opatření se nevztahuje na těžební činnosti.
S odpadem uvedeným v předchozím odstavci se potom nakládá v souladu se směrnicí Rady 78/319/EHS ze dne 20. března 1978 o toxických a nebezpečných odpadech [12].
Článek 7
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Pro zajištění souladu s limitními hodnotami stanovenými v článku 8 se měření azbestu ve vzduchu na pracovišti provádí referenční metodou popsanou v příloze I nebo jakoukoli jinou metodou poskytující rovnocenné výsledky. Měření musí být plánováno a prováděno pravidelně, s reprezentativním odběrem vzorků pro osobní expozici zaměstnance azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
Pro účely měření azbestu ve vzduchu uvedeného v předchozím pododstavci se berou v úvahu pouze vlákna o délce větší než pět mikrometrů, se šířkou menší než tři mikrometry a s poměrem délka/šířka větším než 3 : 1.
Rada na návrh Komise a s přihlédnutím zejména k pokroku dosaženému ve vědeckých poznatcích a technologii a ke zkušenosti získané při uplatňování této směrnice přezkoumá první pododstavec první větu do pěti let po přijetí této směrnice za účelem zavedení jednotné metody pro měření koncentrací azbestu ve vzduchu na úrovni Společenství.
2. Odběr vzorků se provádí po projednání se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě.
3. Odběr vzorků musí provádět osoby s požadovanou kvalifikací. Odebrané vzorky jsou následovně analyzovány v laboratořích vybavených pro jejich analýzu a způsobilých pro provádění nezbytných vyhodnocovacích postupů.
4. Množství azbestu ve vzduchu se obecně měří alespoň každé tři měsíce a v každém případě při zavedení technické změny. Četnost měření však může být snížena za podmínek blíže určených v bodě 5.
5. Četnost měření může být snížena na jednou za rok, pokud:
- nedošlo k žádné podstatné změně v podmínkách na pracovišti a
- výsledky dvou předcházejících měření nepřekročily polovinu limitních hodnot stanovených článkem 8.
Pokud skupiny zaměstnanců vykonávají stejné nebo podobné práce na stejném místě a jsou tak vystaveni stejnému zdravotnímu riziku, může být odběr vzorků prováděn na skupinovém základě.
6. Doba odběru vzorků musí být taková, aby bylo možné měřením nebo časově váženými výpočty stanovit reprezentativní expozici pro osmihodinové referenční období (jedna směna). Doba různých odběrů vzorků je stanovena také na základě bodu 6 přílohy I.
Článek 8
Použijí se tyto limitní hodnoty:
a) koncentrace azbestových vláken jiných než krokydolit ve vzduchu na pracovišti:
1,00 vlákna na cm3 měřená či vypočtená ve vztahu k osmihodinovému referenčnímu období;
b) koncentrace krokydolitových vláken ve vzduchu na pracovišti:
0,50 vlákna na cm3 měřená či vypočtená ve vztahu k osmihodinovému referenčnímu období;
c) koncentrace azbestových vláken ve vzduchu na pracovišti v případě směsí krokydolitu a jiných azbestových vláken:
limitní hodnotou je úroveň vypočtená na základě limitních hodnot stanovených v písmenech a) a b), s přihlédnutím k poměru krokydolitu a jiných typů azbestu ve směsi.
Článek 9
Rada na návrh Komise před 1. lednem 1990 přezkoumá ustanovení stanovená v čl. 3 odst. 3 a v článku 8 s přihlédnutím zejména k pokroku dosaženému ve vědeckých poznatcích a technologii a se zřetelem ke zkušenostem získaným při uplatňování této směrnice.
Článek 10
1. Pokud jsou překročeny limitní hodnoty stanovené v článku 8, musí být zjištěny příčiny překročení a co nejrychleji přijata opatření k nápravě situace.
V postižené oblasti se nesmí pokračovat v práci, dokud nejsou přijata vhodná opatření na ochranu dotyčných zaměstnanců.
2. Pro účely ověření účinnosti opatření zmíněných v odst. 1 prvním pododstavci se neprodleně provede další stanovení koncentrace azbestu ve vzduchu.
3. Pokud není rozumně možné snížit expozici jinými prostředky a pokud se ukáže nezbytným použití osobního ochranného dýchacího přístroje, nesmí jeho použití být trvalé a musí být omezeno na nezbytně nutné minimum pro každého zaměstnance.
Článek 11
1. V případě určitých činností, u nichž je překročení limitní hodnoty uvedené v článku 8 předvídatelné a u nichž technická preventivní opatření pro omezení koncentrace ve vzduchu nejsou prakticky proveditelná, vymezí zaměstnavatel opatření zamýšlená pro zajištění ochrany zaměstnanců během těchto prací, zejména tato:
a) zaměstnanci obdrží vhodný dýchací přístroj a další osobní ochranné prostředky, které musí být nošeny a
b) jsou umístěny výstražné značky oznamující, že je předvídatelné překročení limitních hodnot stanovených v článku 8.
2. Se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě jsou tato opatření projednána předtím, než se k těmto činnostem přistoupí.
Článek 12
1. Před zahájením demoličních prací nebo odstraňování azbestu nebo výrobků obsahujících azbest z budov, konstrukcí, zařízení a instalací nebo z lodí musí být vypracován plán práce.
2. Plán uvedený v odstavci 1 musí stanovit nezbytná opatření pro zajištění bezpečnosti a zdraví zaměstnanců na pracovišti.
Tento plán musí zejména stanovit, že:
- pokud je to prakticky proveditelné, odstraní se azbest nebo výrobky azbest obsahující před použitím demoličních technik,
- se použijí osobní ochranné prostředky uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a).
Článek 13
1. V případě všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 a s výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata vhodná opatření pro zajištění toho, aby:
a) místa, kde probíhají tyto činnosti:
i) byla jasně ohraničena a označena výstražnými značkami;
ii) byla nepřístupná pro zaměstnance s výjimkou těch, kteří jsou z důvodu své práce nebo povinností nuceni do těchto míst vstupovat;
iii) představují oblasti se zákazem kouření;
b) byly zřízeny oblasti, kde zaměstnanci mohou jíst a pít bez rizika kontaminace azbestovým prachem;
c) i) byli zaměstnanci vybaveni odpovídajícím pracovním nebo ochranným oděvem;
ii) tento pracovní nebo ochranný oděv nebyl vynášen z podniku. Může však být prán v zařízeních mimo podnik, která jsou pro tento druh práce vybavena, neprovádí-li podnik čištění sám; v takových případech musí být oděv převážen v uzavřených kontejnerech;
iii) pracovní nebo ochranný oděv a civilní oděv byly uloženy odděleně;
iv) byla pro zaměstnance k dispozici vhodná hygienická zařízení, včetně sprch, jedná-li se o prašné operace;
v) ochranné prostředky byly umístěny na dobře označeném místě a po každém použití byly kontrolovány a čištěny a aby byla přijata vhodná opatření pro opravu nebo nahrazení vadných prostředků před dalším použitím.
2. Náklady na opatření přijatá podle odstavce 1 nesmějí nést zaměstnanci.
Článek 14
1. V případě všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 jsou přijata vhodná opatření pro zajištění toho, aby zaměstnanci a jejich zástupci v podniku nebo závodě byli vhodně informováni o:
- možných rizicích pro zdraví spojených s expozicí azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují,
- existenci zákonných limitních hodnot a o nutnosti sledovat ovzduší,
- hygienických požadavcích včetně nutnosti zdržet se kouření,
- bezpečnostních opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o nošení a používání ochranných prostředků a ochranného oděvu,
- zvláštních bezpečnostních opatřeních navržených za účelem snížení expozice azbestu.
2. Kromě opatření uvedených v odstavci 1 a s výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata vhodná opatření pro zajištění toho, aby:
a) zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě měli přístup k výsledkům měření koncentrací azbestu ve vzduchu a mohli dostat vysvětlení významu těchto výsledků;
b) jestliže výsledky překračují limitní hodnoty stanovené v článku 8, byli dotyční zaměstnanci a jejich zástupci v podniku nebo závodě co nejrychleji informováni o tomto překročení a o jeho příčinách a aby se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě byla projedána opatření, která mají být přijata nebo, v případě nouze, aby byli informováni o opatřeních, která byla přijata.
Článek 15
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Posouzení zdravotního stavu každého zaměstnance musí být k dispozici před zahájením expozice azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
Toto posouzení musí zahrnovat specifické vyšetření hrudníku. Příloha II uvádí praktická doporučení, na která mohou členské státy odkazovat pro účely klinického vyšetření zaměstnanců; tato doporučení se přizpůsobují technickému rozvoji postupem podle článku 10 směrnice 80/1107/EHS.
Nové posouzení musí být k dispozici alespoň jednou za každé tři roky po celou dobu trvání expozice.
Pro každého zaměstnance uvedeného v prvním pododstavci je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy zavedena osobní zdravotní dokumentace.
2. Po klinickém vyšetření uvedeném v bodě 1 by lékař nebo orgán odpovědný za lékařský dohled nad zaměstnanci měl v souladu s vnitrostátními právními předpisy poradit nebo určit osobní ochranná či preventivní opatření, která mají být přijata; tato mohou popřípadě zahrnovat odvolání dotyčného zaměstnance z jakéhokoli expozice azbestu.
3. Zaměstnancům musí být poskytnuty informace a doporučení, pokud jde o jakékoli posouzení jejich zdravotního stavu, které mohou podstupovat po ukončení expozice.
4. Dotyčný zaměstnanec nebo zaměstnavatel mohou požadovat přezkoumání posouzení uvedeného v bodě 2 v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 16
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Zaměstnavatel musí zanést zaměstnance odpovědné za provádění činností uvedených v čl. 3 odst. 1 do seznamu s označením povahy a délky trvání činnosti a expozice, které byli vystaveni. K tomuto seznamu má přístup lékař nebo orgán odpovědný za lékařský dohled. Každý zaměstnanec má přístup k výsledkům v seznamu, které se jej osobně týkají. Zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě mají dále přístup k anonymním neosobním informacím v seznamu.
2. Seznam uvedený v bodě 1 a lékařské dokumentace uvedené v čl. 15 bodě 1 jsou uchovávány alespoň 30 let po ukončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 17
Členské státy vedou seznam rozpoznaných případů azbestózy a mezotheliomu.
Článek 18
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1987. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Den 1. ledna 1987 se však nahrazuje dnem 1. ledna 1990, pokud jde o těžbu azbestu.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 19. září 1983.
DIRECTIVA DEL CONSEJO
de 19 de septiembre de 1983
sobre la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición al amianto durante el trabajo ( segunda Directiva particular con arreglo al artículo 8 de la Directiva 80/1107/CEE )
( 83/477/CEE )
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS ,
visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y , en particular , su artículo 100 ,
vista la propuesta de la Comisión (1) ,
visto el dictamen del Parlamento Europeo (2) ,
visto el dictamen del Comité Económico y Social (3) ,
considerando que la Resolución del Consejo , de 29 de junio de 1978 , relativa a un programa de acción de las Comunidades Europeas en materia de salud y de seguridad en el lugar de trabajo (4) , prevé la elaboración de medidas específicas armonizadas para la protección de los trabajadores contra el amianto ;
considerando que la Directiva 80/1107/CEE del Consejo , de 27 de noviembre de 1980 , sobre la protección de los trabajadores contra los riesgos relacionados con la exposición a agentes químicos , físicos y biológicos durante el trabajo (5) , ha establecido ciertas disposiciones que hay que tener en cuenta para garantizar dicha protección ; que la citada Directiva prevé el establecimiento , por medio de directivas especiales , de valores límite y prescripciones específicas para los agentes enumerados en su Anexo I , entre los que figura el amianto ;
considerando que el amianto es un agente nocivo presente en gran número de situaciones laborales y que , por consiguiente , gran número de trabajadores están expuestos a un riesgo potencial de su salud ; que la crocidolita está considerada como un tipo de amianto particularmente peligroso ;
considerando que los conocimientos científicos actualmente disponibles no permiten establecer un nivel por debajo del cual los riesgos de salud no existan , únicamente reduciendo la exposición al amianto se disminuirá el riesgo de enfermedades relacionadas con él ; que la presente Directiva incluye prescripciones mínimas que serán revisadas en base a la experiencia adquirida y a la evolución de la técnica en esta materia ;
considerando que la microscopia óptica , aun cuando no permite el recuento de las fibras más finas nocivas para la salud , es el método más corriente para la medida con regularidad del amianto ;
considerando por ello la importancia de las medidas preventivas para la protección de la salud de los trabajadores expuestos al amianto y del compromiso previsto para los Estados miembros en materia de vigilancia de la salud de dichos trabajadores ,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA :
Artículo 1
1 . La presente Directiva , que es la segunda Directiva especial con arreglo al artículo 8 de la Directiva 80/1107/CEE , tiene por objeto la protección de los trabajadores contra los riesgos que se deriven o puedan derivarse para su salud por el hecho de una exposición durante el trabajo al amianto , así como la prevención de tales riesgos . Establece los valores límite , así como otras disposiciones especiales .
2 . La presente Directiva no es aplicable a :
- la navegación marítima ,
- la navegación aérea .
3 . La presente Directiva no va en menoscabo de la facultad que tienen los Estados miembros de aplicar o introducir disposiciones legales , reglamentarias o administrativas que garanticen una protección más completa de los trabajadores , especialmente en lo que se refiere a la sustitución del amianto por productos menos peligrosos .
Artículo 2
A los efectos de la presente Directiva , el término amianto designa los silicatos fibrosos siguientes :
- actinolita n º 77536-66-4 (*) del CAS (6) ,
- grunerita amianto ( amosita ) n º 12172-73-5(*) del CAS (6) ,
- antofilita n º 77536-67-5(*) del CAS (6) ,
- crisotilo n º 12001-29-5 del CAS (6) ,
- crocidolita n º 12001-28-4 del CAS (6) ,
- tremolita n º 77536-68-6(*) del CAS (6) .
Artículo 3
1 . La presente Directiva es aplicable a las actividades en las que los trabajadores estén expuestos - o puedan estarlo - durante su trabajo al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan .
2 . Para toda actividad que pueda presentar un riesgo de exposición al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan , dicho riesgo debe evaluarse de forma que se determine la naturaleza y el grado de exposición de los trabajadores al polvo de amianto o de materiales que lo contengan .
3 . Si la evaluación prevista en el apartado 2 revela que la concentración de las fibras de amianto en suspensión en el lugar de trabajo , y sin equipamiento de protección individual , se sitúa , de acuerdo con lo fijado por los Estados miembros , a un nivel , calculado o medido con relación a un período de referencia de 8 horas .
- inferior a 0,25 fibra por centímetro cúbico y/o
- inferior a una dosis acumulada de 15,00 fibras día por centímetro cúbico durante tres meses ,
los artículos 4 , 7 y 13 del apartado 2 del artículo 14 , así como los artículos 15 y 16 no son de aplicación .
4 . La evaluación prevista en el apartado 2 es objeto de consulta por parte de los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento , y revisada cuando existan razones para considerar que no es correcta o se haya producido una modificación material en el trabajo .
Artículo 4
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se toman las siguientes medidas :
1 . las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 deben ser objeto de un sistema de notificación controlado por la autoridad responsable del Estado miembro ;
2 . dicha notificación debe ser realizada por el empresario a la autoridad responsable del Estado miembro , en conformidad con las disposiciones legales , reglamentarias y administrativas nacionales . La citada notificación debe incluir como mínimo una descripción sucinta :
- de los tipos y cantidades de amianto utilizados ,
- de las actividades y procedimientos puestos en marcha ,
- de los productos fabricados ;
3 . los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento deberán tener acceso al documento objeto de la notificación relativa a su empresa o establecimiento de conformidad con las legislaciones nacionales ;
4 . cada vez que se produzca una modificación importante en el empleo del amianto o de los materiales que lo contengan , debe efectuarse una nueva notificación .
Artículo 5
La proyección de amianto por medio de « flocage » debe prohibirse .
Artículo 6
Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 , la exposición de los trabajadores al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan en el lugar de trabajo , debe quedar reducida a un nivel tan bajo como sea razonablemente practicable y en todo caso por debajo de los valores límite fijados en el artículo 8 , especialmente por medio de las medidas siguientes , si ello se considera apropiado :
1 . la cantidad de amianto utilizada en cada caso debe quedar limitada a la cantidad mínima razonablemente practicable ;
2 . el número de trabajadores expuestos o que puedan quedar expuestos al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan debe limitarse al más bajo posible ;
3 . los procesos de trabajo deben concebirse en principio de tal forma que no hay emanación de polvo de amianto en el aire .
Si ello no fuere razonablemente practicable , es conveniente eliminar el polvo en la zona más cercana a su punto de emisión ;
4 . todas las construcciones y/o instalaciones y equipos que sirvan para la transformación o el tratamiento de amianto deben estar en condiciones de poderse limpiar y mantener eficazmente y con regularidad ;
5 . el amianto en su estado bruto debe ser almacenado y transportado en embalajes herméticos apropiados ;
6 . los desechos de los trabajos deben reunirse y transportarse fuera del lugar de trabajo lo antes posible en embalajes apropiados cerrados y con un etiquetaje que indique que contienen amianto . Esta medida no es aplicable a las actividades de extracción .
Los derechos a que se refiere el primer apartado deben tratarse seguidamente conforme a la Directiva 78/319/CEE del Consejo , de 20 de marzo de 1978 , relativa a los desechos tóxicos peligrosos (7) .
Artículo 7
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , deben tomarse las siguientes medidas :
1 . con vistas a garantizar el respeto de los valores límite fijados en el artículo 8 , la medición del contenido de amianto en el aire en el lugar de trabajo debe efectuarse conforme al método de referencia descrito en el Anexo I , o a cualquier otro método que ofrezca resultados , equivalentes . Dicha medición debe ser programada y efectuada con regularidad , debiendo la muestra ser representativa de la exposición personal del trabajador al polvo de amianto o de materiales que lo contengan .
Para la medición a que se refiere el primer párrafo sólo se tienen en consideración las fibras que representan una longitud superior a 5 micrómetros y una anchura inferior a 3 micrómetros y cuya relación longitud/anchura es superior a 3 : 1 .
El Consejo , a propuesta de la Comisión , examinará de nuevo , teniendo especialmente en cuenta los progresos habidos en los conocimientos científicos y en la tecnología y vista la experiencia adquirida en la aplicación de la presente Directiva , las disposiciones de la primera fase del primer párrafo , en un plazo de cinco años a partir de la adopción de la presente Directiva , con el fin de establecer un único método para la medición del contenido de amianto en el aire a nivel comunitario ;
2 . los muestreos se efectuarán previa consulta con los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento ;
3 . la toma de muestras debe realizarse por personal que esté en posesión de las cualificaciones exigidas . Dichas muestras deberán ser seguidamente analizadas en laboratorios debidamente equipados para llevar a cabo estos análisis y cualificados para aplicar las técnicas de identificación necesarias ;
4 . el contenido de amianto en el aire debe medirse , por regla general , al menos cada tres meses y en todo caso cada vez que se produzca una modificación técnica . La frecuencia de las mediciones puede disminuirse en las condiciones previstas en el punto 5 ;
5 . la frecuencia de las mediciones puede reducirse hasta una vez al año cuando :
- ninguna modificación substancial tenga lugar en las condiciones del lugar de trabajo
y
- los resultados de las dos mediciones precedentes no hayan sobrepasado la mitad de los valores límite fijados en el artículo 8 .
Cuando existan grupos de trabajadores que realicen tareas idénticas o similares en un mismo lugar y cuya salud esté por ello expuesta a un mismo riesgo , el muestreo puede realizarse por grupos ;
6 . La duración de los muestreos debe ser tal que , por medición o cálculo ponderado en el tiempo , sea posible determinar la exposición de forma representativa para un período de referencia de 8 horas ( un equipo ) . La duración de los distintos muestreos está igualmente determinada en función del punto 6 del Anexo I .
Artículo 8
Deberán aplicarse los valores límite siguientes :
a ) concentración de fibras de amianto ( que no sean de crocidolita ) en el aire en el lugar de trabajo :
1,00 fibra por centímetro cúbico medida o calculada con relación a un período de referencia de 8 horas ;
b ) concentración de fibras de crocidolita en el aire en el lugar de trabajo :
0,50 fibra por centímetro cúbico medida o calculada con relación a un período de referencia de 8 horas ;
c ) concentración de fibras de amianto en el aire en el lugar de trabajo en caso de mezcla de crocidolita y otras fibras de amianto :
el valor límite se sitúa a un nivel calculado sobre la base de los valores límite previstos en las letras a ) y b ) , teniendo en cuenta la proporción de crocidolita y de los demás tipos de amianto en la mezcla .
Artículo 9
El Consejo , a propuesta de la Comisión , examinará de nuevo , teniendo en cuenta los progresos habidos en los conocimientos científicos y en la tecnología y vista la experiencia adquirida en la aplicación de la presente Directiva , las disposiciones previstas en el apartado 3 del artículo 3 , y en el artículo 8 antes del 1 de enero de 1990 .
Artículo 10
1 . Cuando los valores límite fijados en el artículo 8 se sobrepasen , deberán identificarse las causas y tomar lo antes posible las medidas adecuadas para remediar la situación .
No podrá proseguirse el trabajo en la zona afectada si no se toman medidas adecuadas para la protección de los trabajadores implicados .
2 . Al objeto de verificar la eficacia de las medidas a que se refiere el primer párrafo del apartado 1 , se procederá de inmediato a una nueva medición del contenido de amianto en el aire .
3 . Cuando la exposición no pueda razonablemente ser reducida por otros medios y el uso de un equipo respiratorio de protección individual se haga necesario , éste no podrá ser permanente y su duración , para cada trabajador , deberá limitarse al mínimo estrictamente necesario .
Artículo 11
1 . Para ciertas actividades para las que pueda preverse que los valores límite fijados en el artículo 8 van a ser sobrepasados , y para las que no sea razonablemente practicable la toma de medidas técnicas preventivas tendentes a limitar el contenido de amianto en el aire , el empresario definirá las medidas destinadas a garantizar la protección de los trabajadores durante dichas actividades , y en particular las siguientes :
a ) los trabajadores recibirán un equipo respiratorio apropiado y otros equipos de protección individual , que deberán utilizar ;
b ) se pondrán paneles en los lugares oportunos para señalar que es previsible que se sobrepasen los valores límite fijados en el artículo 8 .
2 . Los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento serán consultados respecto a dichas medidas antes de emprender las citadas actividades .
Artículo 12
1 . Antes del comienzo de los trabajos de demolición o de retirada de amianto y/o de materiales que lo contengan , de edificios , estructuras , aparatos e instalaciones , así como de navios , deberá establecerse un plan de trabajo .
2 . El plan a que se refiere el apartado 1 deberá prever las medidas necesarias para garantizar la seguridad y salud de los trabajadores en el lugar de trabajo .
Dicho plan debe especialmente prever :
- que el amianto y/o materiales que lo contengan sea retirado antes de empezar las técnicas de demolición ,
- que el equipo de protección individual a que se refiere la letra a ) del apartado 1 del artículo 11 , sea suministrado siempre que sea necesario .
Artículo 13
1 . Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 y sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se tomarán las medidas apropiadas para :
a ) que los lugares donde dichas actividades tengan lugar :
i ) estén claramente delimitados y señalados por paneles ;
ii ) no puedan ser accesibles a otros trabajadores que no sean aquellos que , por razón de su trabajo o de su función , deban penetrar en ellos ;
iii ) sean objeto de la prohibición de fumar ;
b ) que se prevean zonas que permitan a los trabajadores comer y beber sin riesgo de contaminación por el polvo de amianto ;
c ) i ) que se pongan a disposición de los trabajadores trajes de trabajo o de protección apropiados ;
ii ) que los mencionados trajes de trabajo o de protección no salgan de la empresa . Pueden , no obstante , ser lavados en las lavanderías equipadas para este género de operaciones , situadas fuera de la empresa , siempre que ésta no proceda directamente a la limpieza ; en este caso el trasnporte de ropa debe efectuarse en recipientes cerrados ;
iii ) que se destine un lugar separado para los trajes de trabajo o de protección por una parte , y los trajes de vestir , por otra ;
iv ) que se pongan a disposición de los trabajadores instalaciones sanitarias apropiadas y adecuadas , incluyendo duchas en caso de operaciones polvorientas ;
v ) que se coloquen equipos de protección en un lugar determinado ; que se verifiquen y limpien después de cada utilización y que se tomen las medidas apropiadas para reparar o sustituir los equipos defectuosos antes de una nueva utilización .
2 . El costo de las medidas tomadas en aplicación de las disposiciones previstas en el apartado 1 no podrá correr a cargo de los trabajadores .
Artículo 14
1 . Para todas las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 , deberán tomarse las medidas apropiadas con el fin de garantizar a los trabajadores así como a sus representantes en la empresa o establecimiento , una información adecuada relativa a :
- los riesgos potenciales para la salud debidos a una exposición al polvo procedente del amianto o de materiales que lo contengan ,
- la existencia de valores límite reglamentarios y la necesidad de una vigilancia de la atmósfera ,
- las prescripciones relativas a las medidas de higiene , incluida la necesidad de no fumar ,
- las precauciones que se han de tomar respecto a la utilización y empleo de equipos y trajes de protección ,
- las precauciones especiales destinadas a reducir al mínimo la exposición al amianto .
2 . Además de las medidas a que se refiere el apartado 1 y sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se tomarán medidas para que :
a ) los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento tengan acceso a los resultados de las mediciones del contenido de amianto en el aire y puedan recibir explicaciones relativas al significado de dichos resultados ;
b ) si los resultados superan los valores límite fijados en el artículo 8 , los trabajadores afectados así como sus representantes en el seno de la empresa o establecimiento , sean informados lo más rápidamente posible de ello y de las causas que lo han motivado , y que los trabajadores y/o sus representantes en la empresa o establecimiento sean consultados sobre las medidas que se han de tomar o , en caso de urgencia , sobre las medidas tomadas .
Artículo 15
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 , se tomarán las siguientes medidas :
1 . cada trabajador debe ser sometido a un reconocimiento médico antes de la exposición al polvo procedente de amianto o de materiales que lo contengan .
Dicho reconocimiento debe incluir un examen específico del tórax . El Anexo II ofrece recomendaciones prácticas a las que los Estados miembros pueden referirse para la vigilancia clínica de los trabajadores ; dichas recomendaciones serán adaptadas en función de los progresos técnicos de acuerdo con el procedimiento a que se refiere el artículo 10 de la Directiva 80/1107/CEE .
Deberá realizarse una nueva revisión cada tres años , como mínimo , durante el tiempo que dure la exposición .
Debe confeccionarse un historial médico individual , de acuerdo con las legislaciones y prácticas nacionales , para cada trabajador ;
2 . posteriormente a la vigilancia clínica a que se refiere el punto 1 , el médico o autoridad responsable de dicha vigilancia médica de los trabajadores debe , de acuerdo con las legislaciones nacionales , pronunciarse sobre o determinar las eventuales medidas individuales de protección o prevención que se han de tomar ; dichas medidas pueden incluir , llegado el caso , el retiro del trabajador afectado de toda exposición al polvo de amianto o de materiales que lo contengan ;
3 . deben suministrarse informaciones y consejos a los trabajadores en todo cuanto se refiere a la revisión de su salud a la que pueden someterse al final de la exposición ;
4 . el trabajador o el empresario pueden solicitar la revisión de los reconocimientos a que se refiere el punto 2 , de acuerdo con las legislaciones nacionales .
Artículo 16
Sin perjuicio del apartado 3 del artículo 3 se tomarán las siguientes medidas :
1 . los trabajadores encargados de realizar las actividades a que se refiere el apartado 1 del artículo 3 , deben ser inscritos por parte del empresario , en un registro que indique la naturaleza y la duración de su actividad , así como la exposición a la que han estado sometidos . El médico y/o la autoridad responsable de la vigilancia médica tendrán acceso a dicho registro . Cada trabajador interesado tendrá acceso a sus propios resultados y/o sus representantes en la empresa o establecimiento deben tener acceso a las informaciones colectivas anónimas que pueda haber en dicho registro ;
2 . los registros a que se refiere el punto 1 y los historiales médicos individuales referidos en el punto 1 del artículo 15 , deben conservarse durante por lo menos treinta años después de terminada la exposición , de acuerdo con las legislaciones nacionales .
Artículo 17
Los Estados miembros deberán tener un registro de los casos reconocidos de asbestosis y mesotelioma .
Artículo 18
1 . Los Estados miembros adoptarán las disposiciones legales , reglamentarias y administrativas necesarias para cumplir la presente Directiva , antes del 1 de enero de 1987 . Informarán inmediatamente de ello a la Comisión . No obstante , la fecha del 1 de enero de 1987 se retrasará al 1 de enero de 1990 para lo referente a las actividades de extracción de amianto .
2 . Los Estados miembros comunicarán a la Comisión las disposiciones de derecho interno que adopten en la materia a que se refiere la presente Directiva .
Artículo 19
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros .
Hecho en Bruselas , el 19 de septiembre de 1983 .