Rozhodnutí Rady
ze dne 28. května 2001
o předávání vzorků sledovaných látek
(2001/419/SVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropského unii, a zejména na článek 30, 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Švédského království,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Boj proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi je věcí společného zájmu donucovacích a justičních orgánů členských států.
(2) Možnost legálního předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi orgány členských států za účelem odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo forenzní analýzy vzorků by zvýšila účinnost boje proti nezákonné výrobě drog a obchodování s nimi.
(3) V současné době neexistují právně závazná pravidla upravující předávání vzorků zadržených sledovaných omamných látek mezi orgány členských států. Proto je třeba vytvořit na úrovni Evropské unie systém umožňující zákonné předávání těchto vzorků. Takový systém by se měl vztahovat na všechny způsoby předávání vzorků zadržených sledovaných látek mezi členskými státy. Předávání by se mělo zakládat na dohodě mezi předávajícím a přijímajícím členským státem.
(4) Předávání by mělo být prováděno způsobem, který je spolehlivý a zaručuje, že přepravované vzorky nemohou být zneužity,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vytvoření systému předávání vzorků
1. Tímto rozhodnutím se vytváří stálý systém předávání vzorků sledovaných látek mezi členskými státy.
2. Předávání vzorků sledovaných látek (dále jen "vzorků") je považováno ve všech členských státech za povolené, je-li prováděno v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se "sledovanými látkami" rozumějí:
a) všechny látky, přírodní nebo syntetické, zapsané v seznamech I nebo II Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961, ve znění protokolu z roku 1972;
b) všechny látky zapsané v revidovaných seznamech I, II, III a IV Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971;
c) všechny látky podléhající kontrolním opatřením přijatým podle čl. 5 odst. 1 společné akce 97/396/SVV ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [2].
Článek 3
Národní kontaktní místa
1. Každý členský stát určí národní kontaktní místo k provádění tohoto rozhodnutí.
2. Informace o určených národních kontaktních místech, včetně pozdějších změn, se předají generálnímu sekretariátu Rady, který je zveřejní v Úředním věstníku.
3. Národní kontaktní místa, případně ve spojení s jinými příslušnými vnitrostátními orgány, jsou jedinými orgány oprávněnými povolit předávání vzorků podle tohoto rozhodnutí, aniž jsou dotčeny související předpisy o vzájemné právní pomoci v trestních věcech.
Článek 4
Dohoda o předávání vzorků a potvrzení převzetí
1. Národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí zaslat vzorek, a národní kontaktní místo členského státu, který zamýšlí vzorek přijmout, se před uskutečněním předání dohodnou na způsobu přepravy. Za tím účelem použijí formulář pro předávání vzorku uvedený v příloze.
2. V případě, že při předávání vzorku je nutná přeprava přes území jiného členského státu (dále je "tranzitní členský stát"), musí být národním kontaktním místem předávajícího členského státu zároveň o plánované přepravě informováno národní kontaktní místo dotčeného tranzitního členského státu. Za tím účelem dostane každý tranzitní členský stát před započetím přepravy kopii řádně vyplněného formuláře pro předávání vzorku.
3. Přijímající členský stát potvrdí odesílajícímu členskému státu převzetí vzorku.
Článek 5
Způsoby přepravy
1. Přeprava vzorků je prováděna bezpečným způsobem.
2. Za bezpečné jsou považovány tyto způsoby přepravy:
a) přeprava prostřednictvím úředníka předávajícího nebo přijímajícího členského státu;
b) přeprava poslem;
c) přeprava v diplomatickém zavazadle;
d) přeprava doporučenou (expresní) zásilkou.
3. Náležitě vyplněný formulář pro předávání vzorku podle článku 4 musí vzorek doprovázet po celou dobu přepravy.
4. Orgány zúčastněných členských států nesmějí bránit přepravě provázené řádně vyplněným formulářem pro předávání vzorku ani ji zdržovat, ledaže mají pochybnosti, že je přeprava prováděna legálně. V případě pochybností o legalitě formuláře pro předávání vzorku se národní kontaktní místo členského státu, který přepravu zdržuje, bezodkladně spojí s národním kontaktním místem příslušným pro vyplnění formuláře pro předávání vzorku za účelem objasnění věci.
5. Pokud je zvoleným způsobem přepravy přeprava prostřednictvím úředníka předávající nebo přijímající strany, nesmí tento úředník nosit stejnokroj. Dále nesmí vykonávat v souvislosti s přepravou žádné operativní úkoly, ledaže to je slučitelné s použitelnými vnitrostátními právními předpisy a schváleno předávajícím, tranzitním nebo přijímajícím členským státem. K cestě letadlem smějí být použity pouze letecké společnosti se sídlem v některém z členských států.
Článek 6
Množství vzorku a jeho použití
1. Vzorek nesmí přesahovat množství považované za nezbytné pro účely donucovacích orgánů nebo soudní účely nebo pro analýzu vzorku.
2. O použití vzorku v přijímajícím členském státě se předávající a přijímající stát dohodnou mezi sebou, přičemž se rozumí, že vzorky lze používat výlučně k odhalování, vyšetřování a stíhání trestných činů nebo pro forenzní analýzu vzorků.
Článek 7
Hodnocení
1. Toto rozhodnutí bude vyhodnoceno Radou nejdříve za dva roky a nejpozději do pěti let od svého vstupu v platnost.
2. Pro účely hodnocení uchová každé kontaktní místo předávajícího členského státu ve svých archivech opisy formulářů pro předávání vzorků vydaných nejméně během předchozích pěti let.
Článek 8
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. července 2001.
V Bruselu dne 28. května 2001.
Decisión del Consejo
de 28 de mayo de 2001
sobre el envío de muestras de sustancias controladas
(2001/419/JAI)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de la Unión Europea, y en particular, sus artículos 30 y 31 y la letra c) del apartado 2 de su artículo 34,
Vista la iniciativa del Reino de Suecia,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo(1),
Considerando lo siguiente:
(1) La lucha contra la producción y el tráfico ilícitos de drogas es una cuestión de interés común para las autoridades policiales y judiciales de los Estados miembros.
(2) La posibilidad de que las autoridades de los Estados miembros se envíen legalmente muestras de sustancias controladas incautadas, a efectos del descubrimiento, investigación y persecución de delitos penales o para el análisis de policía científica de las muestras, haría más eficaz la lucha contra la producción y el tráfico ilícitos de estupefacientes.
(3) Actualmente no existen normas jurídicamente vinculantes que regulen el envío entre las autoridades de los Estados miembros de muestras de sustancias estupefacientes controladas incautadas. Debería por tanto crearse a escala de la Unión Europea un sistema que permitiera el envío legal de tales muestras. El sistema debería aplicarse a todas las formas de envío de muestras de sustancias controladas incautadas entre los Estados miembros. El envío debería basarse en un acuerdo entre el Estado remitente y el destinatario
(4) El envío debería efectuarse con medidas de seguridad para impedir el uso indebido de las muestras transportadas.
HA DECIDIDO LO SIGUIENTE:
Artículo 1
Creación de un sistema de envío de muestras
1. Por la presente Decisión se crea un sistema de envío de sustancias controladas entre los Estados miembros.
2. El envío de muestras de sustancias controladas (en lo sucesivo denominadas "muestras") se considerará lícito en todos los Estados miembros cuando se lleve a cabo con arreglo a la presente Decisión.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Decisión, se entenderá por sustancias controladas:
a) cualquier sustancia, natural o de síntesis, mencionada en los anexos I o II de la Convención Única de las Naciones Unidas de 1961 sobre Estupefacientes, enmendada por el Protocolo de 1972;
b) cualquier sustancia mencionada en los anexos revisados I, II, III y IV del Convenio de las Naciones Unidas sobre sustancias sicotrópicas de 1971;
c) cualquier sustancia que deba ser objeto de medidas de control con arreglo al apartado 1 del artículo 5 de la Acción común 97/396/JAI del Consejo, de 16 de junio de 1997, relativa al intercambio de información, la evaluación del riesgo y el control de las nuevas drogas sintéticas(2).
Artículo 3
Puntos de contacto nacionales
1. Cada Estado miembro designará un punto de contacto nacional a efectos de la aplicación de la presente Decisión.
2. La información relativa a los puntos de contacto nacionales que hayan sido designados, así como las modificaciones ulteriores, se transmitirá a la Secretaría General del Consejo, que la publicará en el Diario Oficial.
3. Los puntos de contacto nacionales, en su caso junto con las demás autoridades nacionales pertinentes, tendrán competencia exclusiva para autorizar el envío de muestras con arreglo a la presente Decisión, no obstante las disposiciones pertinentes sobre asistencia judicial en materia penal.
Artículo 4
Acuerdos sobre envío de muestras y acuse de recibo
1. Los puntos de contacto nacionales del Estado miembro remitente y del Estado miembro destinatario de las muestras se pondrán de acuerdo sobre el transporte antes de que se lleva a cabo el envío. Para ello utilizarán el modelo de ficha de transmisión que figura en el anexo.
2. En los casos en que el transporte para el envío de una muestra implique atravesar el territorio de otros Estados miembros (denominados en adelante "Estados miembros de tránsito"), el punto de contacto del Estado miembro remitente informará a continuación a los puntos de contacto nacionales de los Estados miembros de tránsito acerca del transporte previsto. A tal fin, cada Estado miembro de tránsito recibirá copia de la ficha de transmisión de muestras debidamente cumplimentada antes de que comience el envío.
3. El Estado miembro destinatario dará un acuse de recibo al Estado miembro que le ha enviado la muestra.
Artículo 5
Medios de transporte
1. El transporte de las muestras se realizará con garantías de seguridad.
2. Se considerará que los siguientes medios de transporte ofrecen garantías de seguridad:
a) transporte por un funcionario del Estado miembro remitente o destinatario;
b) transporte por servicios de paquetería;
c) transporte por valija diplomática;
d) transporte por correo certificado (urgente).
3. La muestra irá acompañada durante todo el transporte de la ficha de transmisión de muestras debidamente cumplimentada a la que se refiere el artículo 4.
4. Las autoridades de los Estados miembros afectados no obstaculizarán ni retendrán ningún transporte que vaya acompañado de la ficha de transmisión de muestras debidamente cumplimentada, salvo que existan dudas acerca de la legalidad de su transporte. En tal caso, el punto de contacto nacional del Estado miembro que retenga el transporte se pondrá en contacto sin pérdida de tiempo con los puntos de contacto nacionales de los Estados miembros que hayan cumplimentado la ficha de transmisión de muestras a fin de aclarar la cuestión.
5. Cuando se haya optado por el transporte de la muestra por un funcionario del Estado miembro remitente o del Estado miembro destinatario, dicho funcionario no podrá vestir uniforme y no podrá llevar a cabo ninguna misión operativa relacionada con el transporte, salvo si es compatible con la legislación nacional aplicable y ha sido aprobada por el Estado miembro remitente, el Estado miembro de tránsito o el Estado miembro destinatario. Cuando se viaje en avión, sólo deberán utilizarse compañías aéreas registradas en uno de los Estados miembros.
Artículo 6
Volumen y uso de la muestra
1. La muestra no superará el volumen que se considere necesario con fines policiales, judiciales o para el análisis de muestras.
2. El Estado miembro remitente y el Estado miembro destinatario acordarán el uso que deba darse a la muestra en este último Estado, sin perjuicio de la prohibición de usarla para fines distintos del descubrimiento, la investigación y la persecución de delitos penales o del análisis de policía científica de las muestras.
Artículo 7
Evaluación
1. La presente Decisión será objeto de una evaluación en el Consejo una vez transcurridos por lo menos dos años de su entrada en vigor, y antes de que hayan transcurrido cinco años.
2. A efectos de la evaluación, los puntos de contacto nacionales de los Estados miembros remitentes mantendrán en sus archivos una copia de todas las fichas de transmisión de muestras expedidas al menos durante los últimos cinco años.
Artículo 8
Entrada en vigor
La presente Decisión surtirá efecto el 1 de julio de 2001.
Hecho en Bruselas, el 28 de mayo de 2001.