NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1013/2006
ze dne 14. června 2006
o přepravě odpadů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním a rozhodujícím cílem a předmětem tohoto nařízení je ochrana životního prostředí, přičemž jeho dopady na mezinárodní obchod jsou podružné.
(2)
Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (3) již bylo několikrát podstatně změněno a vyžaduje další změnu. Do nařízení je zejména nezbytné zahrnout obsah rozhodnutí Komise 94/774/ES ze dne 24. listopadu 1994 o standardním nákladním listu ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 (4) a rozhodnutí Komise 1999/412/ES ze dne 3. června 1999 o dotazníku pro informační povinnost členských států podle čl. 41 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 (5). Z důvodu srozumitelnosti by tudíž mělo být nařízení (EHS) č. 259/93 nahrazeno.
(3)
Na základě rozhodnutí Rady 93/98/EHS (6) byla jménem Společenství uzavřena Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (7), jíž je Společenství stranou od roku 1994. Nařízením (EHS) č. 259/93 stanovila Rada pravidla pro omezení a kontrolu tohoto pohybu, navržená kromě jiného k uvedení dosavadního systému Společenství pro dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu do souladu s požadavky Basilejské úmluvy.
(4)
Na základě rozhodnutí Rady 97/640/ES (8) byla jménem Společenství schválena změna Basilejské úmluvy, stanovená v rozhodnutí III/1 konference stran. Touto změnou byly zakázány všechny vývozy nebezpečných odpadů určených k odstranění ze zemí uvedených v příloze VII úmluvy do zemí, které v této příloze uvedeny nejsou, a dále byly s účinkem od 1. ledna 1998 zakázány i všechny takovéto vývozy nebezpečných odpadů uvedených v čl. 1 odst.1 písm. a) úmluvy, které jsou určeny k využití. Nařízení (EHS) č. 259/93 bylo odpovídajícím způsobem změněno nařízením Rady (ES) č. 120/97 (9).
(5)
Vzhledem ke skutečnosti, že Společenství schválilo rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí OECD C(92)39/v konečném znění o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití (dále jen „rozhodnutí OECD“), aby sladilo seznamy odpadů s Basilejskou úmluvou a upravilo některé další požadavky, je nutné obsah tohoto rozhodnutí včlenit do právních předpisů Společenství.
(6)
Společenství podepsalo Stockholmskou úmluvu ze dne 22. května 2001 o perzistentních organických znečišťujících látkách.
(7)
Je důležité organizovat a upravovat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohledňuje potřebu zachovávat, chránit a zlepšovat kvalitu životního prostředí a lidského zdraví a který přispívá k jednotnějšímu uplatňování nařízení v celém Společenství.
(8)
Je rovněž důležité mít na paměti požadavek stanovený v čl. 4 odst. 2 písm. d) Basilejské úmluvy, že přeprava nebezpečných odpadů se má snížit na minimum slučitelné s účinným nakládáním s takovými odpady, které je šetrné k životnímu prostředí.
(9)
Dále je důležité mít na paměti právo každé strany Basilejské úmluvy v souladu s jejím čl. 4 odst. 1 zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy.
(10)
Přeprava odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi by měla být z působnosti tohoto nařízení vyloučena, jsou-li dováženy do Společenství za určitých situací (včetně tranzitu v rámci Společenství, kdy odpady vstupují na jeho území). V souvislosti s touto přepravou by měly být dodrženy požadavky mezinárodního práva a mezinárodních dohod. V těchto případech by měl být o přepravě a jejím cíli předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení ve Společenství.
(11)
Je nutné zamezit duplicitě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (10), které již obsahuje ustanovení upravující zasílání, směrování a pohyb (sběr, doprava, manipulace, zpracování, použití, využití nebo odstranění, evidence, průvodní doklady a vysledovatelnost) vedlejších produktů živočišného původu v rámci Společenství, do něj a z něj.
(12)
Do dne vstupu tohoto nařízení v platnost by Komise měla podat zprávu o vztahu mezi stávajícími odvětvovými právními veterinárními a hygienickými předpisy a ustanoveními tohoto nařízení a předložit do uvedeného dne návrhy, které jsou nezbytné pro uvedení těchto právních předpisů do souladu s tímto nařízením, aby se tím dosáhlo rovnocenné úrovně kontroly.
(13)
Přestože je dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola pravomocí dotyčného členského státu, měly by vnitrostátní systémy týkající se přepravy odpadů brát v úvahu potřebu soudržnosti se systémem Společenství, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví.
(14)
V případě přepravy odpadů určených k odstranění a odpadů neuvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB, určených k využití, je vhodné zajistit optimální dozor a kontrolu tím, že se pro tuto přepravu vyžaduje udělení předchozího písemného souhlasu. Takový postup by měl v sobě zahrnovat předchozí oznámení, na jehož základě budou příslušné orgány řádně informovány tak, aby mohly učinit veškerá potřebná opatření pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí. Toto oznámení by rovněž mělo uvedeným orgánům umožnit vznést proti takové přepravě odůvodněné námitky.
(15)
V případě přepravy odpadů uvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB a určených k využití je vhodné zajistit minimální úroveň dozoru a kontroly tím, že se bude vyžadovat, aby tyto přepravy byly provázeny určitými informacemi.
(16)
Vzhledem k potřebě jednotného uplatňování nařízení a řádného fungování vnitřního trhu je nezbytné v zájmu účinnosti požadovat, aby oznámení vyřizoval příslušný orgán místa odeslání.
(17)
Je rovněž důležité vyjasnit soustavu finančních záruk nebo odpovídajícího pojištění.
(18)
S ohledem na odpovědnost původců odpadů za nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by formulář oznámení a průvodní doklady pro přepravu odpadů měli vyplňovat, je-li to možné, původci odpadů.
(19)
Oznamovateli je nezbytné poskytnout procesní záruky, a to jak v zájmu právní jistoty, tak pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a řádného fungování vnitřního trhu.
(20)
V případě přepravy odpadů určených k odstranění by členské státy měly zohlednit zásady blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství i na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (11) tím, že v souladu se Smlouvou přijmou opatření, aby takovou přepravu úplně nebo částečně zakázaly nebo aby proti této přepravě soustavně vznášely námitky. Rovněž by se měl vzít v úvahu požadavek stanovený směrnicí 2006/12/ES, podle kterého mají členské státy zřídit jednotnou a přiměřenou síť zařízení pro odstraňování odpadů, aby umožnily Společenství jako celku soběstačnost v odstraňování odpadů a členským státům se k tomuto cíli jednotlivě přibližovat, s ohledem na zeměpisnou polohu nebo na potřebu specializovaných zařízení pro určité druhy odpadů. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (12), používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky vymezené uvedenou směrnicí a že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí týkajícími se odstraňování odpadů, které jsou stanoveny právními předpisy Společenství.
(21)
V případě přepravy odpadů určených k využití by členské státy měly mít rovněž možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES, používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky, jak je vymezuje uvedená směrnice. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí pro využívání odpadů, stanovenými právními předpisy Společenství, a že se s přihlédnutím k čl. 7 odst. 4 směrnice 2006/12/ES s odpady nakládá v souladu s plány odpadového hospodářství vypracovanými podle uvedené směrnice, aby se zajistilo uplatňování právně závazných povinností týkajících se využívání nebo recyklace, stanovených právními předpisy Společenství.
(22)
Vypracování závazných požadavků na úrovni Společenství pro zařízení pro nakládání s odpady a pro nakládání s určitými odpadními látkami, které doplní stávající ustanovení právních předpisů Společenství, může přispět k vytvoření vysoké úrovně ochrany životního prostředí na celém území Společenství, pomoci při vzniku rovných podmínek pro recyklaci a při zajištění toho, že nebude bráněno rozvoji hospodářsky životaschopného vnitřního trhu pro recyklaci. Na úrovni Společenství je proto třeba zajistit rozvoj rovných podmínek pro recyklaci používáním společných norem v určitých oblastech, případně včetně vztahu k druhotným surovinám, aby se zlepšila kvalita recyklace. Komise by měla případně předložit návrhy takových norem pro některé odpady a některá zařízení pro jejich recyklaci, jakmile to bude prakticky proveditelné na základě dalšího zkoumání v rámci strategie nakládání s odpady a s ohledem na stávající právní předpisy Společenství a právní předpisy členských států. V mezidobí by mělo být možné vznášet za určitých podmínek námitky proti plánované přepravě, pokud by související využití nebylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy o využívání odpadů v zemi odeslání. V mezidobí by Komise měla rovněž přezkoumávat situaci týkající se možných nežádoucích přeprav odpadů do nových členských států a v případě potřeby předložit vhodné návrhy na řešení takových situací.
(23)
Členské státy by měly zajistit, aby v souladu s úmluvou EHK OSN ze dne 25. června 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (Aarhuská úmluva) příslušné orgány vhodným způsobem zveřejnily informace o oznámení přepravy, pokud takové informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství důvěrné.
(24)
Měla by být stanovena povinnost v tom smyslu, že odpady z přepravy, kterou nelze podle původního záměru dokončit, se převezmou zpět do země odeslání nebo se využijí nebo odstraní jiným způsobem.
(25)
Rovněž by mělo být povinné, aby osoba, jejíž činnost je příčinou nedovolené přepravy, převzala dotčené odpady zpět nebo učinila jiná opatření k jejich využití nebo odstranění. Pokud tak neučiní, měly by zasáhnout příslušné orgány místa odeslání nebo případně místa určení.
(26)
Za účelem ochrany životní prostředí dotčených zemí je nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu odpadů určených k odstranění ve třetí zemi, jež není zemí ESVO (Evropského sdružení volného obchodu), ze Společenství, stanoveného na základě Basilejské úmluvy.
(27)
Země, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, mohou přijmout kontrolní postupy stanovené pro přepravu v rámci Společenství.
(28)
Za účelem ochrany životního prostředí dotčených zemí je rovněž nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu nebezpečných odpadů určených k využití v zemi, na níž se nevztahuje rozhodnutí OECD, který je rovněž stanoven na základě Basilejské úmluvy. Zejména je nezbytné vyjasnit seznam odpadů, na které se tento zákaz vztahuje, a zajistit, aby rovněž zahrnoval odpady uvedené v příloze II Basilejské úmluvy, zejména komunální odpad shromážděný z domácností a zbytky ze spalování komunálního odpadu.
(29)
Měla by být zachována zvláštní ujednání pro vývoz nikoliv nebezpečných odpadů určených k využití v zemích, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD, a měla by se přijmout ustanovení k jejich dalšímu pozdějšímu zjednodušení.
(30)
Dovozy odpadů určených k odstranění do Společenství by měly být povoleny, pokud je vyvážející země stranou Basilejské úmluvy. Dovozy odpadů určených k využití do Společenství by měly být povoleny, pokud se na vyvážející zemi vztahuje rozhodnutí OECD nebo pokud je stranou Basilejské úmluvy. V ostatních případech by však měly být dovozy povoleny pouze tehdy, je-li vyvážející země vázána dvoustrannou nebo vícestrannou dohodou nebo ujednáním, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, kromě situací, kdy to není možné z důvodu krizových situací, operací k nastolení nebo udržení míru nebo z důvodu války.
(31)
Toto nařízení by se mělo používat v souladu s mezinárodním mořským právem.
(32)
Toto nařízení by mělo odrážet pravidla o vývozu odpadů do zámořských zemí a území a o dovozu z nich, stanovených v rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („Rozhodnutí o přidružení zámoří“) (13).
(33)
Měly by být učiněny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se v souladu se směrnicí 2006/12/ES a jinými právními předpisy Společenství o odpadech nakládalo s odpady přepravovanými v rámci Společenství a s odpady dováženými do Společenství v průběhu celé doby přepravy včetně využití nebo odstranění v zemi určení bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí. Pokud jde o vývozy ze Společenství, které nejsou zakázány, mělo by se usilovat o zajištění toho, aby se s odpady po celou dobu jejich přepravy a včetně jejich využití nebo odstranění ve třetí zemi určení nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí. Zařízení, které přijímá odpad, by mělo být provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které jsou v podstatě rovnocenné normám stanoveným právními předpisy Společenství. Měl by být stanoven seznam nezávazných pokynů, v nichž by se dala nalézt vodítka pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí.
(34)
Členské státy by měly Komisi poskytovat informace o provádění tohoto nařízení jak prostřednictvím zpráv předkládaných sekretariátu Basilejské úmluvy, tak na základě samostatného dotazníku.
(35)
V zájmu ochrany lidského zdraví a životního prostředí je nutné zajistit bezpečnou demontáž lodí šetrnou k životnímu prostředí. Dále je třeba zmínit, že loď se může stát odpadem ve smyslu článku 2 Basilejské úmluvy a že zároveň může být podle jiných mezinárodních pravidel stále definována jako loď. Je důležité připomenout, že pokračuje úsilí zahrnující spolupráci mezi Mezinárodní organizací práce (ILO), Mezinárodní námořní organizací (IMO) a sekretariátem Basilejské úmluvy, jehož cílem je stanovit na globální úrovni povinné požadavky zajišťující efektivní a účinné vyřešení problému demontáže lodí.
(36)
Účinná mezinárodní spolupráce při kontrole přepravy odpadů má zásadní význam pro zajištění kontroly přepravy nebezpečných odpadů. Pro zajištění nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by měla být podporována výměna informací, společná odpovědnost a snaha o spolupráci mezi Společenstvím a jeho členskými státy a třetími zeměmi.
(37)
Některé přílohy tohoto nařízení by Komise měla přijmout postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES. Tento postup by se měl použít rovněž pro změny příloh, které zohledňují vědecký a technický pokrok, úpravy příslušných právních předpisů Společenství nebo události spojené s rozhodnutím OECD nebo Basilejskou úmluvou a s dalšími souvisejícími mezinárodními úmluvami a dohodami.
(38)
Při přípravě pokynů pro vyplňování formuláře oznámení a průvodního dokladu stanovených v příloze IC by Komise měla s ohledem na rozhodnutí OECD a Basilejskou úmluvu kromě jiného upřesnit, že formulář oznámení a průvodní doklad by měly být pokud možno dvoustránkové a jaké jsou přesné lhůty pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu v přílohách IA a IB, s přihlédnutím k příloze II. Kromě toho, jestliže se terminologie a požadavky rozhodnutí OECD a Basilejské úmluvy liší od tohoto nařízení, měly by se zvláštní požadavky objasnit.
(39)
Při zvažování směsí odpadů, které se mají doplnit do přílohy IIIA, by se měly vzít v úvahu mimo jiné tyto údaje: vlastnosti odpadů, jako například jejich případné nebezpečné vlastnosti, schopnost znečišťovat a fyzikální stav; hlediska nakládání s nimi, jako například technologická schopnost využít odpad a environmentální přínosy vyplývající z takového využití včetně toho, zda by nemohlo dojít k nakládání s odpady, které by bylo méně šetrné k životnímu prostředí. Komise by měla dosáhnout pokroku v dopracování této přílohy pokud možno před vstupem tohoto nařízení v platnost a dokončit tento úkol nejpozději do šesti měsíců poté.
(40)
Další opatření vztahující se k provádění tohoto nařízení by měla Komise rovněž přijmout postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES. Tato opatření by měla zahrnovat způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, který by měla Komise dokončit pokud možno před dnem použitelnosti tohoto nařízení.
(41)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (14).
(42)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajištění ochrany životního prostředí při přepravě odpadů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může ho být proto z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví postupy a kontrolní režimy pro přepravu odpadů v závislosti na původu, určení a trase přepravy, druhu přepravovaných odpadů a způsobu nakládání s odpady v místě určení.
2. Toto nařízení se vztahuje na přepravu odpadů:
a)
mezi členskými státy, v rámci Společenství nebo tranzitem přes třetí země;
b)
dovážených do Společenství ze třetích zemí;
c)
vyvážených ze Společenství do třetích zemí;
d)
tranzitem přes Společenství na cestě ze třetí země do třetí země.
3. Z oblasti působnosti tohoto nařízení jsou vyloučeny:
a)
vykládka na pobřeží odpadů, včetně odpadních vod a zbytků, vzniklých běžným provozem lodí a těžebních plošin na širém moři, pokud se na tyto odpady vztahuje Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, ve znění protokolu k této úmluvě z roku 1978 (Marpol 73/78), nebo jiné závazné nástroje mezinárodního práva;
b)
odpad vzniklý v motorových vozidlech a vlacích a na palubě letadel a lodí , dokud tento odpad není vyložen za účelem jeho využití nebo odstranění;
c)
přeprava radioaktivních odpadů ve smyslu článku 2 směrnice Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole (15);
d)
přeprava, na kterou se vztahují požadavky pro schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002;
e)
přeprava odpadů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) body ii), iv) a v) směrnice 2006/12/ES, pokud se na tuto přepravu již vztahují jiné právní předpisy Společenství obsahující podobná ustanovení;
f)
přeprava odpadů do Společenství z Antarktidy, která je v souladu s požadavky Protokolu o ochraně životního prostředí připojeného ke Smlouvě o Antarktidě z roku 1991;
g)
dovoz odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi v krizových situacích nebo při operacích k nastolení nebo udržení míru do Společenství, pokud jsou tyto odpady přepravovány přímo nebo nepřímo do země určení ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi či jejich jménem. V těchto případech je o přepravě a jejím místu určení předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení ve Společenství.
4. Na přepravu odpadů z Antarktidy do zemí mimo Společenství tranzitem přes Společenství se vztahují články 36 a 49.
5. Na přepravu odpadů výhradně v rámci členského státu se vztahuje pouze článek 33.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1.
„odpad“ definuje v čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/12/ES;
2.
„nebezpečný odpad“ definuje v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (16);
3.
„směsí odpadů“ rozumí odpad vzniklý úmyslným či neúmyslným smícháním dvou nebo více různých odpadů, přičemž pro tuto směs neexistuje jedna položka v přílohách III, IIIB, IV a IVA. Za směs odpadů se nepovažuje odpad přepravovaný v jedné zásilce skládající se ze dvou nebo více odpadů, pokud jsou jednotlivé odpady odděleny;
4.
„odstraňování“ definuje v čl. 1 odst. 1 písm. e) směrnice 2006/12/ES;
5.
„předběžným odstraněním“ rozumí postupy pro odstraňování D 13 až D 15 vymezené v příloze II A směrnice 2006/12/ES;
6.
„využití“ definuje v čl. 1 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/12/ES;
7.
„předběžným využitím“ rozumí postupy pro využití R 12 a R 13 vymezené v příloze II B směrnice 2006/12/ES;
8.
„nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí“ rozumí provedení všech praktických kroků k zajištění toho, že se s odpady nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před škodlivými účinky, které by mohly být těmito odpady způsobeny;
9.
„původcem“ rozumí kdokoli, jehož činností vzniká odpad (prvotní původce), nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů (nový původce) (podle definice v čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/12/ES);
10.
„držitelem“ rozumí původce odpadu nebo právnická či fyzická osoba, která má odpad v držení (a podle definice v čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/12/ES);
11.
„osobou, která sbírá odpad“ rozumí jakákoli osoba, která provádí sběr odpadů podle definice v čl. 1 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/12/ES;
12.
„obchodníkem“ rozumí jakákoli osoba, která jedná jako příkazce při nákupu a následném prodeji odpadů, včetně obchodníků, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2006/12/ES;
13.
„zprostředkovatelem“ rozumí jakákoli osoba, která zařizuje využití nebo odstraňování odpadu jménem jiných, včetně zprostředkovatelů, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2006/12/ES;
14.
„příjemcem“ rozumí osoba nebo podnik spadající pod jurisdikci země určení, jimž je odpad přepravován k využití nebo odstranění;
15.
„oznamovatelem“ rozumí:
a)
v případě přepravy z členského státu jakákoli fyzická nebo právnická osoba v jurisdikci daného členského státu, která zamýšlí provést nebo nechat provést přepravu odpadů a které je uložena oznamovací povinnost. Oznamovatelem je jedna z osob nebo jeden ze subjektů, níže uvedených, vybraných podle pořadí stanoveného v tomto výčtu:
i)
prvotní původce nebo
ii)
oprávněný nový původce, který provádí operace před přepravou, nebo
iii)
osoba oprávněná ke sběru odpadů, která z různých malých množství stejného druhu odpadu sebraných u různých zdrojů vytvořila zásilku pro přepravu, která má být zahájena na jednom oznámeném místě, nebo
iv)
registrovaný obchodník, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
v)
registrovaný zprostředkovatel, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
vi)
pokud žádná z osob uvedených v podbodech i), ii), iii), iv) a v) není známa nebo pokud jsou všechny tyto osoby v platební neschopnosti, držitel.
Pokud oznamovatel uvedený v podbodech iv) a v) nesplní závazky uvedené v článcích 22 až 25, týkající se převzetí odpadů zpět, považuje se pro účely uvedených povinností týkajících se převzetí odpadů zpět za oznamovatele prvotní původce, nový původce nebo osoba oprávněná ke sběru odpadů, uvedení v podbodech i), ii) a iii), kteří tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnili, aby jednal jejich jménem. V případě nedovolené přepravy, kterou oznámili obchodník nebo zprostředkovatel uvedení v podbodech iv) nebo v), se pro účely tohoto nařízení považuje za oznamovatele osoba uvedená v podbodech i), ii) nebo iii), která tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnila, aby jednal jejím jménem;
b)
v případě dovozu do Společenství nebo tranzitu přes Společenství odpadů, které nepocházejí z členského státu, jakákoli z následujících fyzických nebo právnických osob v jurisdikci dané země původu, která zamýšlí provést nebo nechat provést či která nechala provést přepravu odpadů a je:
i)
osobou určenou podle práva země odeslání, nebo pokud není takto určena,
ii)
držitelem v době, kdy k vývozu došlo;
16.
„Basilejskou úmluvou“ rozumí Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
17.
„rozhodnutím OECD“ rozumí rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí C(92)39/v konečném znění o kontrole pohybů odpadů určených k využití přes hranice;
18.
„příslušným orgánem“ rozumí:
a)
v případě členských států orgán určený dotyčným členským státem podle článku 53 nebo
b)
v případě třetí země, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, orgán určený touto zemí podle článku 5 úmluvy jako příslušný orgán pro účely uvedené úmluvy nebo
c)
v případě země neuvedené ani v písmenu a), ani v písmenu b), orgán určený dotyčnou zemí nebo dotyčným regionem jako příslušný orgán, nebo pokud není takto určen, regulační orgán pro zemi nebo případně region, který je příslušný pro přepravu odpadů k využití nebo odstranění nebo případně tranzit;
19.
„příslušným orgánem místa odeslání“ rozumí příslušný orgán pro oblast, ze které má být nebo je přeprava zahájena;
20.
„příslušným orgánem místa určení“ rozumí příslušný orgán pro oblast, do které je přeprava plánována nebo uskutečňována nebo ve které je odpad naložen před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
21.
„příslušným orgánem pro tranzit“ rozumí příslušný orgán pro jakoukoliv zemi, jiný než příslušný orgán místa odeslání nebo místa určení, přes kterou je přeprava plánována nebo uskutečňována;
22.
„zemí odeslání“ rozumí jakákoli země, ze které má být nebo je přeprava odpadů zahájena;
23.
„zemí určení“ rozumí jakákoli země, do které je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována, aby v ní byly využity nebo odstraněny nebo aby v ní byly naloženy před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
24.
„zemí tranzitu“ rozumí jakákoli země, jiná než země odeslání či země určení, přes kterou je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována;
25.
„oblastí pod vnitrostátní jurisdikcí země“ rozumí jakékoli území nebo mořská oblast, nad nimiž stát vykonává správní a řídící pravomoc v souladu s mezinárodním právem, pokud jde o ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí;
26.
„zámořskými zeměmi a územími“ rozumí zámořské země a území uvedené v příloze IA rozhodnutí 2001/822/ES;
27.
„celním úřadem vývozu ze Společenství“ rozumí celní úřad definovaný v čl. 161 odst. 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (17);
28.
„celním úřadem výstupu ze Společenství“ rozumí celní úřad definovaný v čl. 793 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (18);
29.
„celním úřadem vstupu do Společenství“ rozumí celní úřad, kam se přivážejí odpady dopravené na celní území Společenství v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2913/92;
30.
„dovozem“ rozumí vstup odpadů do Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
31.
„vývozem“ rozumí výstup odpadů ze Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
32.
„tranzitem“ rozumí přeprava nebo plánovaná přeprava odpadů přes jednu nebo více zemí, jiných než země odeslání nebo určení;
33.
„dopravou“ rozumí převoz odpadů po silnici, železnici, letecky, po moři a po vnitrozemských vodních cestách;
34.
„přepravou“ rozumí doprava odpadů určených k využití nebo odstranění, která je plánována nebo se uskutečňuje:
a)
mezi zemí a jinou zemí nebo
b)
mezi zemí a zámořskými zeměmi a územími nebo jinými oblastmi pod ochranou dané země nebo
c)
mezi zemí a územím, které podle mezinárodního práva není součástí žádné země, nebo
d)
mezi zemí a Antarktidou nebo
e)
z jedné země přes některou z výše uvedených oblastí nebo
f)
v rámci země přes některou z výše uvedených oblastí a která začíná i končí ve stejné zemi nebo
g)
do země ze zeměpisné oblasti, která nespadá pod jurisdikci žádné země;
35.
„nedovolenou přepravou“ rozumí přeprava odpadů, která se uskutečňuje:
a)
bez oznámení všem dotčeným příslušným orgánům podle tohoto nařízení nebo
b)
bez souhlasu dotčených příslušných orgánů podle tohoto nařízení nebo
c)
se souhlasem dotčených příslušných orgánů, který byl získán paděláním, uvedením nesprávných údajů nebo podvodem, nebo
d)
způsobem, který není výslovně uveden ve formuláři oznámení nebo v průvodním dokladu, nebo
e)
způsobem, který má za následek využití nebo odstranění v rozporu s předpisy Společenství nebo mezinárodními předpisy, nebo
f)
v rozporu s články 34, 36, 39, 40, 41 a 43 nebo
g)
která s ohledem na přepravu odpadů uvedenou v čl. 3 odst. 2 a 4 byla zapříčiněná:
i)
odhalením, že odpad není uveden v přílohách III, IIIA nebo IIIB, nebo
ii)
nedodržením čl. 3 odst. 4,
iii)
uskutečněním přepravy způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII.
HLAVA II
PŘEPRAVA ODPADŮ V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ TRANZITEM NEBO BEZ TRANZITU PŘES TŘETÍ ZEMĚ
Článek 3
Celkový procedurální rámec
1. Přeprava těchto odpadů podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle ustanovení této hlavy:
a)
je-li odpad určen k odstranění:
veškeré odpady;
b)
je-li odpad určen k využití:
i)
odpady uvedené v příloze IV, které mimo jiné zahrnují odpady uvedené v přílohách II a VIII Basilejské úmluvy,
ii)
odpady uvedené v příloze IVA,
iii)
odpady nezařazené pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA,
iv)
směsi odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA.
2. Přeprava těchto odpadů určených k využití podléhá obecným požadavkům na informace podle článku 18, jestliže množství přepravovaného odpadu překračuje 20 kg:
a)
odpady uvedené v příloze III nebo IIIB;
b)
směsi nezařazené pod jednu položku v příloze III, skládající se ze dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III, pokud složení těchto směsí neztěžuje jejich využití způsobem šetrným k životnímu prostředí a pokud jsou tyto směsi v souladu s článkem 58 uvedeny v příloze IIIA.
3. Pro odpady uvedené v příloze III se ve výjimečných případech použijí příslušná ustanovení, jako by byly uvedeny v příloze IV, pokud vykazují některou z nebezpečných vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS. V těchto případech se postupuje podle článku 58.
4. Přeprava odpadů výslovně určených k laboratorní analýze k posouzení jejich fyzikálních nebo chemických vlastností nebo ke stanovení jejich vhodnosti pro využití nebo odstranění nepodléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle odstavce 1. Místo toho se použijí požadavky na postup podle článku 18. Množství odpadu, na který se vztahuje výjimka, je-li výslovně určen k laboratorní analýze, se stanoví na základě minimálního množství, které je odůvodněně potřebné k odpovídajícímu provedení analýzy v každém jednotlivém případě, a nepřekročí 25 kg.
5. Na přepravu směsného komunálního odpadu (položka 20 03 01) sebraného v soukromých domácnostech, včetně případů, kdy tento sběr odpadu zahrnuje rovněž odpad od jiných původců, do zařízení k využití nebo odstranění odpadů se podle tohoto nařízení vztahují stejná ustanovení jako na přepravu odpadů určených k odstranění.
KAPITOLA 1
Předchozí písemné oznámení a souhlas
Článek 4
Oznámení
Zamýšlí-li oznamovatel přepravit odpad uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. a) nebo b), podá u příslušného orgánu místa odeslání a prostřednictvím tohoto orgánu předchozí písemné oznámení, a pokud podává obecné oznámení, dodrží článek 13.
Při podávání oznámení musí být splněny tyto požadavky:
1.
Formulář oznámení a průvodní doklad:
Oznámení se provádí pomocí těchto dokladů:
a)
formuláře oznámení uvedeného v příloze IA a
b)
průvodního dokladu uvedeného v příloze IB.
Při podávání oznámení vyplní oznamovatel formulář oznámení a případně průvodní doklad.
Pokud oznamovatel není prvotním původcem podle čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodu i), zajistí, aby formulář oznámení uvedený v příloze IA podepsal, je-li to možné, i tento původce nebo jedna z osob uvedených v čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodech ii) nebo iii).
Formulář oznámení a průvodní doklad vydá oznamovateli příslušný orgán místa odeslání.
2.
Informace a dokumentace ve formuláři oznámení a v průvodním dokladu:
Oznamovatel ve formuláři oznámení nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 1. Oznamovatel v průvodním dokladu nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 2 v rozsahu možném v době oznámení.
Oznámení se považuje za řádně podané, pokud je příslušný orgán místa odeslání toho názoru, že formulář oznámení a průvodní doklad byly vyplněny v souladu s prvním pododstavcem.
3.
Doplňující informace a dokumentace:
Pokud je o to oznamovatel některým z dotčených příslušných orgánů požádán, poskytne doplňující informace a dokumentaci. Seznam doplňujících informací a dokumentace, které lze požadovat, je uveden v příloze II části 3.
Oznámení se považuje za řádně provedené, pokud je příslušný orgán místa určení toho názoru, že byl vyplněn formulář oznámení a průvodní doklad a že oznamovatel poskytl informace a dokumentaci uvedené v příloze II částech 1 a 2, jakož i doplňující informace a dokumentaci požadované podle tohoto odstavce a uvedené v příloze II části 3.
4.
Uzavření smlouvy mezi oznamovatelem a příjemcem:
Oznamovatel uzavře o využití nebo odstranění oznámeného odpadu s příjemcem smlouvu podle článku 5.
Při oznámení se dotčeným příslušným orgánům poskytne důkaz o uzavření této smlouvy nebo prohlášení, kterým se osvědčuje její existence, v souladu s přílohou IA. Oznamovatel nebo příjemce poskytne na žádost příslušného orgánu kopii smlouvy nebo důkaz, který je pro příslušný orgán uspokojivý.
5.
Poskytnutí finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění:
Poskytne se finanční záruka nebo odpovídající pojištění podle článku 6. Za tímto účelem učiní oznamovatel prohlášení vyplněním příslušné části formuláře oznámení uvedeného v příloze IA.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění (nebo pokud to příslušný orgán umožní, důkaz o finanční záruce nebo pojištění nebo prohlášení, kterým se osvědčuje jejich existence) se poskytne jako součást formuláře oznámení v době oznámení nebo, pokud to příslušný orgán na základě vnitrostátních právních předpisů umožní, v době před zahájením přepravy.
6.
Rozsah oznámení:
Oznámení se vztahuje na přepravu odpadů z původního místa odeslání, včetně jejich předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstranění.
Pokud dojde k následným předběžným nebo jiným než předběžným postupům v zemi, která není první zemí určení, uvede se v oznámení jiný než předběžný postup a jeho místo určení a použije se čl. 15 písm. f).
Každé oznámení se vztahuje pouze na jeden identifikační kód odpadu, s výjimkou:
a)
odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA. V tomto případě se uvede pouze jeden druh odpadu;
b)
směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA. V tomto případě se uvede kód pro každou část odpadu v pořadí podle významu.
Článek 5
Smlouva
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být mezi oznamovatelem a příjemcem uzavřena smlouva o využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
2. Smlouva musí být uzavřená a účinná v době oznámení a po celou dobu trvání přepravy, dokud není vydáno potvrzení podle čl. 15 písm. e), čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. d).
3. Smlouva musí obsahovat povinnost:
a)
oznamovatele převzít v souladu s článkem 22 a čl. 24 odst. 2 odpady zpět, pokud přeprava odpadů nebo jejich využití či odstranění nebylo dokončeno tak, jak bylo plánováno, nebo pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
b)
příjemce využít nebo odstranit odpad podle čl. 24 odst. 3, pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
c)
zařízení poskytnout v souladu s čl. 16 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení.
4. Pokud jsou přepravované odpady určeny k předběžnému využívání nebo odstraňování, smlouva musí obsahovat tyto dodatečné povinnosti:
a)
povinnost zařízení místa určení poskytnout v souladu s čl. 15 písm. d) a případně s čl. 15 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení, a
b)
povinnost příjemce případně podat prvotnímu příslušnému orgánu prvotní země odeslání oznámení podle čl. 15 písm. f) bodu ii).
5. Pokud jsou odpady přepravovány mezi dvěma zařízeními, která jsou ovládána týmž právním subjektem, může být tato smlouva nahrazena prohlášením tohoto právního subjektu, že se zavazuje využít nebo odstranit oznámený odpad.
Článek 6
Finanční záruka
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které pokrývají:
a)
dopravní náklady;
b)
náklady na využití nebo odstranění, včetně nezbytných předběžných postupů, a
c)
náklady na uskladnění po dobu 90 dnů.
2. Finanční záruka nebo odpovídající pojištění má pokrývat náklady vzniklé:
a)
v případě, kdy přepravu nebo využití či odstranění odpadů nelze dokončit podle plánu, jak je uvedeno v článku 22, a
b)
v případě, kdy se jedná o nedovolenou přepravu, využití či odstranění odpadů, jak je uvedeno v článku 24.
3. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění poskytne oznamovatel nebo jiná fyzická či právnická osoba jménem oznamovatele a tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění musí být v době oznámení, nebo pokud to povolí příslušný orgán, který tuto záruku nebo pojištění schvaluje, nejpozději při zahájení přepravy účinné a platit pro oznámenou přepravu nejpozději od okamžiku jejího zahájení.
4. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění, včetně jejich druhu, znění a výše krytí, schválí příslušný orgán místa odeslání.
Při dovozu do Společenství však přezkoumá výši krytí a případně schválí dodatečnou finanční záruku nebo odpovídající pojištění příslušný orgán místa určení ve Společenství.
5. Finanční záruky nebo odpovídající pojištění musí platit pro a vztahovat se na oznámenou přepravu a využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 16 písm. e) nebo případně v čl. 15 písm. e), pokud jde o předběžné využití a odstranění.
6. Odchylně od odstavce 5, pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění a další využívání nebo odstraňování se uskutečňuje v zemi určení, je možno uvolnit finanční záruku nebo odpovídající pojištění, pokud odpad opustí zařízení, které provedlo předběžný postup, a dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d). V tomto případě se na další přepravu do zařízení k využití nebo odstranění odpadů vztahuje nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění, ledaže je příslušný orgán místa určení toho názoru, že tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění není nutné. V tomto případě odpovídá příslušný orgán místa určení za závazky vzniklé v případě nedovolené přepravy nebo za převzetí odpadů zpět, pokud nelze přepravu nebo další využití nebo odstranění dokončit tak, jak bylo plánováno.
7. Příslušný orgán ve Společenství, který finanční záruku nebo odpovídající pojištění schválil, k nim má přístup a využívá je ke splnění závazků vzniklých podle článků 23 a 25, včetně plateb jiným dotčeným orgánům.
8. V případě obecného oznámení podle článku 13 lze místo jediné finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, které se vztahují na celé obecné oznámení, poskytnout finanční záruku nebo odpovídající pojištění, které se vztahují pouze na jeho části. V těchto případech finanční záruka nebo odpovídající pojištění platí pro přepravu nejpozději od zahájení oznámené přepravy, kterou pokrývají.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 16 písm. e) nebo případně v čl. 15 písm. e), pokud jde o předběžné využití nebo odstranění dotyčného odpadu. Ustanovení odstavce 6 se použije obdobně.
9. Členské státy uvědomí Komisi o vnitrostátních právních předpisech přijatých podle tohoto článku.
Článek 7
Předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání
1. Po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2 si příslušný orgán místa odeslání ponechá kopii oznámení a oznámení předá příslušnému orgánu místa určení a kopii příslušným orgánům pro tranzit a o předání uvědomí oznamovatele. Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
2. Pokud není oznámení řádně podané, vyžádá si příslušný orgán místa odeslání od oznamovatele informace a dokumentaci podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
V tomto případě má příslušný orgán místa odeslání tři pracovní dny po obdržení požadovaných informací nebo dokumentace na to, aby dodržel ustanovení odstavce 1.
3. Příslušný orgán místa odeslání může ve lhůtě tří pracovních dnů po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2 rozhodnout, že oznámení nepostoupí dále, pokud má podle článků 11 a 12 k přepravě námitky.
Neprodleně oznamovatele uvědomí o svém rozhodnutí a o námitkách.
4. Pokud ve lhůtě 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa odeslání nepředal oznámení podle odstavce 1, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů. To však neplatí, pokud nebylo vyhověno žádosti o informace podle odstavce 2.
Článek 8
Žádosti dotčených příslušných orgánů o informace a dokumentaci a potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení
1. Pokud po předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání má některý z dotčených příslušných orgánů za to, že potřebuje doplňující informace a dokumentaci podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 3, vyžádá si od oznamovatele tyto informace a dokumentaci a uvědomí o své žádosti ostatní příslušné orgány. Toto je nutno provést do tří pracovních dnů od obdržení oznámení. V takových případech mají dotčené příslušné orgány tři pracovní dny od obdržení požadovaných informací a dokumentace na to, aby uvědomily příslušný orgán místa určení.
2. Pokud má příslušný orgán místa určení za to, že oznámení bylo řádně provedeno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 3, zašle potvrzení o přijetí oznamovateli a kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům. Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení řádně provedeného oznámení.
3. Pokud do 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa určení nepotvrdí příjem oznámení podle odstavce 2, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů.
Článek 9
Souhlas příslušných orgánů místa určení, místa odeslání a pro tranzit a lhůty pro dopravu, využití nebo odstranění
1. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a pro tranzit mají 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 na to, aby písemně vydaly jedno z níže uvedených, řádně odůvodněných rozhodnutí o oznámené přepravě:
a)
souhlas bez uložení podmínek;
b)
souhlas s uložením podmínek podle článku 10 nebo
c)
námitky podle článků 11 a 12.
Tichý souhlas příslušného orgánu pro tranzit lze předpokládat, pokud v uvedené lhůtě 30 dnů nebyla vznesena žádná námitka.
2. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit předají oznamovateli své rozhodnutí s uvedením důvodů písemně ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 a kopii zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům.
3. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit stvrdí svůj písemný souhlas tak, že formulář oznámení nebo jeho kopii náležitě opatří razítkem, podpisem a datem.
4. Písemný souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od jeho udělení nebo k pozdějšímu dni uvedenému ve formuláři oznámení. To však naplatí, pokud dotčené příslušné orgány uvedou kratší lhůtu.
5. Tichý souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od uplynutí lhůty 30 dnů uvedené v odstavci 1.
6. Plánovanou přepravu je možno provést pouze tehdy, pokud byly splněny požadavky čl. 16 písm. a) a b), a pouze v době platnosti tichých nebo písemných souhlasů všech příslušných orgánů.
7. Využití nebo odstranění odpadů v souvislosti s plánovanou přepravou musí být dokončeno nejpozději jeden kalendářní rok od převzetí odpadů zařízením, pokud dotyčné příslušné orgány neuvedou kratší lhůtu.
8. Dotčené příslušné orgány zruší svůj souhlas, pokud je jim známo, že:
a)
složení odpadu neodpovídá oznámení nebo
b)
nejsou dodrženy podmínky, které byly pro přepravu uloženy, nebo
c)
odpad není využit nebo odstraněn v souladu s povolením zařízení, které dotyčný postup provádí, nebo
d)
odpad má být nebo byl přepraven, využit nebo odstraněn způsobem, který neodpovídá informacím uvedeným ve formuláři oznámení a průvodním dokladu nebo v jejich příloze.
9. Zrušení souhlasu se oznamovateli sdělí prostřednictvím úředního sdělení a kopie se zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci.
Článek 10
Podmínky přepravy
1. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 stanovit v souvislosti se svým souhlasem s oznámenou přepravou podmínky. Tyto podmínky se mohou zakládat na jednom nebo více důvodech uvedených v článku 11 nebo článku 12.
2. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínky, pokud jde o dopravu odpadů v jejich jurisdikci. Tyto podmínky pro dopravu nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravy prováděné plně v jejich jurisdikci a musí zohledňovat stávající dohody, zejména příslušné mezinárodní dohody.
3. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že jejich souhlas má být považován za zrušený, pokud finanční záruka nebo odpovídající pojištění nejsou podle čl. 6 odst. 3 platné nejpozději od okamžiku zahájení oznámené přepravy.
4. Podmínky sdělí oznamovateli příslušný orgán, který je stanoví, písemně a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům.
Podmínky uvede dotčený příslušný orgán ve formuláři oznámení nebo jeho příloze.
5. Příslušný orgán místa určení může také ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že zařízení, které odpad přijímá, musí vést pravidelnou evidenci vstupů a výstupů nebo objemu odpadů a souvisejících využití nebo odstranění, jak jsou uvedeny v oznámení, a to po dobu platnosti oznámení. Takovou evidenci podepíše osoba právně odpovědná za toto zařízení a zašle se příslušnému orgánu místa určení do jednoho měsíce od ukončení oznámeného využití nebo odstranění.
Článek 11
Námitky k přepravě odpadů určených k odstranění
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k odstranění, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a)
plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s opatřeními, která byla přijata k provádění zásad blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni podle směrnice 2006/12/ES a k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadů nebo k soustavnému vznášení námitek proti přepravě nebo
b)
plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi, nebo
c)
oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí. V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí, nebo
d)
oznamovatel nebo zařízení při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
e)
členský stát hodlá uplatnit své právo podle čl. 4 odst. 1 Basilejské úmluvy zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy nebo
f)
plánovaná přeprava nebo odstranění je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g)
plánovaná přeprava nebo odstranění odpadů není při zohlednění zeměpisných okolností nebo potřeby specializovaného zařízení pro určité druhy odpadů v souladu se směrnicí 2006/12/ES, a zejména s články 5 a 7 uvedené směrnice,
i)
podle které má být prováděna zásada soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni nebo
ii)
v případě, kdy je specializované zařízení povinno odstraňovat odpady z bližšího zdroje a příslušný orgán upřednostňuje tento odpad, nebo
iii)
podle které má být zajištěno, aby přeprava byla v souladu s plány nakládání s odpady, nebo
h)
odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení, nebo
i)
odpadem je směsný komunální odpad sebraný v soukromých domácnostech (položka odpadů 20 03 01) nebo
j)
dotčené odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k odstraňování odpadů, jež jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), c), d) a f).
13. V případě nebezpečných odpadů, které se v členském státu odeslání produkují v tak malých množstvích za rok, že zřízení nových specializovaných zařízení k odstraňování odpadů v tomto členském státě by bylo nehospodárné, se odst. 1 písm. a) neuplatní.
Příslušný orgán místa určení spolupracuje s příslušným orgánem místa odeslání, který se domnívá, že by se měl použít tento odstavec, a nikoliv odst. 1 písm. a), s cílem vzájemného vyřešení problému.
Pokud není nalezeno uspokojivé řešení, může kterýkoli členský stát předložit záležitost Komisi. Komise o otázce rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
4. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
5. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti. Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
6. Opatření, která přijmou členské státy podle odst. 1 písm. a) k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadu určeného k odstranění nebo k soustavnému vznášení námitek proti takové přepravě nebo která přijmou podle odst. 1 písm. e), se bezodkladně oznámí Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 12
Námitky k přepravě odpadů určených k využití
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k využití, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a)
plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu se směrnicí 2006/12/ES, a zejména články 3, 4, 7 a 10 uvedené směrnice, nebo
b)
plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi, nebo
c)
plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy v zemi odeslání, které se týkají využití odpadů, a to i pokud by se plánovaná přeprava týkala odpadů určených k využití v zařízení, které má méně přísné normy pro zpracování určitých odpadů, než jsou normy v zemi odeslání, přičemž je nutno přihlédnout k potřebě zajistit řádné fungování vnitřního trhu.
Toto se nepoužije, pokud:
i)
existují odpovídající právní předpisy Společenství, zejména pro odpady, a pokud požadavky, které jsou přinejmenším stejně přísné jako požadavky stanovené v právních předpisech Společenství, byly do vnitrostátních právních předpisů zavedeny při provádění těchto právních předpisů Společenství,
ii)
využívání se v zemi určení uskutečňuje za podmínek, které všeobecně odpovídají podmínkám stanoveným ve vnitrostátních právních předpisech země odeslání,
iii)
vnitrostátní právní předpisy v zemi odeslání, kromě předpisů uvedených v bodu i), nebyly oznámeny v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (19), pokud to uvedená směrnice vyžaduje, nebo
d)
oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí. V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí, nebo
e)
oznamovatel nebo zařízení při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
f)
plánovaná přeprava nebo využití je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g)
poměr využitelných a nevyužitelných odpadů, odhadovaná hodnota materiálů, které mají být využitím nakonec získány, či náklady na využití a náklady na odstranění nevyužitelných částí využití z hlediska hospodárnosti či životního prostředí neospravedlňují nebo
h)
přepravovaný odpad je určen k odstranění a nikoliv k využití nebo
i)
odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu v čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení, nebo
j)
dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k využívání nebo právně závaznými povinnostmi týkajícími se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky, nebo
k)
dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s plány nakládání s odpady vypracovanými podle článku 7 směrnice 2006/12/ES za účelem zajištění splnění právně závazných povinností týkajících se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), d), e) a f).
3. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti. Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
5. Námitky, které příslušné orgány vznesly podle odst. 1 písm. c), oznámí členské státy Komisi podle článku 51.
6. Členský stát odeslání sdělí Komisi a ostatním členským státům vnitrostátní právní předpisy, na jejichž základě mohou příslušné orgány vznést námitky podle odst. 1 písm. c), a uvede, kterých odpadů a postupů využívání odpadů se tyto námitky týkají, a to dříve, než se těchto právních předpisů využije ke vznesení odůvodněných námitek.
Článek 13
Obecné oznámení
1. Oznamovatel může podat obecné oznámení, které se vztahuje na více přeprav, pokud při každé přepravě:
a)
má odpad v podstatě stejné fyzikální a chemické vlastnosti a
b)
odpad se přepravuje stejnému příjemci a stejnému zařízení a
c)
trasa přepravy uvedená ve formuláři oznámení je stejná.
2. Pokud z důvodu nepředvídaných okolností nelze dodržet stejnou trasu, uvědomí oznamovatel co nejdříve dotčené příslušné orgány, pokud možno před zahájením přepravy, je-li již známa nutnost změny.
Pokud je změna trasy známá před zahájením přepravy a pokud se týká jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené obecným oznámením, nelze obecné oznámení použít a je nutno podat nové oznámení.
3. Dotčené příslušné orgány mohou podmínit svůj souhlas s použitím obecného oznámení pozdějším předložením doplňujících informací a dokumentace podle čl. 4 druhého pododstavce bodů 2 a 3.
Článek 14
Zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem
1. Příslušné orgány místa určení, pod jejichž jurisdikci spadají specializovaná zařízení k využití odpadů, mohou rozhodnout o vydání předchozího souhlasu pro tato zařízení.
Tato rozhodnutí jsou omezena na určitou dobu a lze je kdykoli odvolat.
2. V případě obecného oznámení podaného podle článku 13 může příslušný orgán místa určení po dohodě s ostatními dotčenými příslušnými orgány prodloužit období platnosti souhlasu uvedené v čl. 9 odst. 4 a 5 až na tři roky.
3. Příslušné orgány, které se rozhodnou vydat předchozí souhlas pro zařízení podle odstavců 1 a 2, sdělí Komisi a případně sekretariátu OECD tyto údaje:
a)
název, registrační číslo a adresu zařízení k využití odpadů;
b)
popis používaných technologií, včetně kódů R;
c)
odpady podle příloh IV a IVA nebo odpady, na které se rozhodnutí vztahuje;
d)
celkové předem odsouhlasené množství;
e)
období platnosti;
f)
případné změny předchozího souhlasu;
g)
jakoukoliv změnu sdělených informací a
h)
odvolání předchozího souhlasu.
K tomuto účelu se použije formulář uvedený v příloze VI.
4. Odchylně od článků 9, 10 a 12 podléhají souhlas udělený podle článku 9, podmínky uložené podle článku 10 nebo námitky vznesené podle článku 12 dotčenými příslušnými orgány lhůtě v délce sedmi pracovních dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
5. Bez ohledu na odstavec 4 může příslušný orgán místa odeslání rozhodnout, že je zapotřebí více času, aby od oznamovatele obdržel další informace nebo dokumentaci.
V takových případech uvědomí příslušný orgán oznamovatele písemně ve lhůtě sedmi pracovních dnů a kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Celková potřebná doba nepřekročí 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
Článek 15
Dodatečná ustanovení o předběžném využití a odstranění
Na přepravu odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění se vztahují tato dodatečná ustanovení:
a)
Pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění, uvedou se ve formuláři oznámení kromě prvotního předběžného využití nebo odstranění rovněž všechna zařízení, ve kterých se navrhuje následné předběžné i jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
b)
Příslušné orgány místa odeslání a místa určení mohou udělit svůj souhlas s přepravou odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění pouze tehdy, pokud neexistují žádné důvody pro vznesení námitek podle článku 11 nebo 12 k přepravě odpadů do zařízení, která provádějí jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
c)
Do tří dnů od převzetí odpadů zařízením, které provádí toto předběžného využívání nebo odstraňování, poskytne uvedené zařízení písemné potvrzení, že odpad obdrželo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze. Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
d)
Co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e)
Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, dodá odpad pro jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění v zařízení umístěném v zemi určení, získá co nejdříve, avšak nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od dodání odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, potvrzení od uvedeného zařízení, že bylo dokončeno následné, jiné než předběžné využití nebo odstranění.
Zařízení, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, zašle neprodleně příslušná potvrzení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům, přičemž uvede přepravu, na kterou se potvrzení vztahuje.
f)
Pokud se dodávka podle písmene e) uskutečňuje do zařízení, které se nachází:
i)
v prvotní zemi odeslání nebo v jiném členském státu, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení této hlavy, nebo
ii)
v třetí zemi, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení tohoto nařízení s tím, že ustanovení o dotčených příslušných orgánech se použijí rovněž na prvotní příslušný orgán prvotní země odeslání.
Článek 16
Požadavky po odsouhlasení přepravy
Po odsouhlasení oznámené přepravy dotčenými příslušnými orgány vyplní všechny dotčené podniky na příslušných místech průvodní doklad, nebo v případě obecného oznámení průvodní doklady, podepíší je a ponechají si kopie. Musí být splněny tyto požadavky:
a)
Vyplnění průvodního dokladu oznamovatelem: jakmile oznamovatel obdrží od příslušného orgánu místa odeslání, místa určení a pro tranzit souhlas nebo může s ohledem na příslušný orgán pro tranzit předpokládat tichý souhlas, zapíše skutečné datum přepravy a v možném rozsahu vyplní ostatní údaje v průvodním dokladu.
b)
Předchozí informace o skutečném zahájení přepravy: oznamovatel zašle podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu podle písmene a) dotčeným příslušným orgánům a příjemci nejméně tři pracovní dny před zahájením přepravy.
c)
Doklady provázející každou dopravu: oznamovatel si ponechá kopii průvodního dokladu. Každou dopravu provází průvodní doklad a kopie formuláře oznámení s uvedením písemných souhlasů a podmínek dotčených příslušných orgánů. Průvodní doklad si ponechá zařízení, které přijímá odpad.
d)
Písemné potvrzení o přijetí odpadu zařízením: do tří dnů od přijetí odpadu poskytne zařízení písemné potvrzení, že odpad přijalo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e)
Potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění zařízením: co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení jiného než předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku po převzetí odpadu, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo jiné než předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
Článek 17
Změny v přepravě po odsouhlasení
1. Dojde-li k podstatným změnám v podrobnostech nebo podmínkách odsouhlasené přepravy, včetně změn plánovaného množství, trasy, plánu přepravy, data přepravy nebo dopravce, uvědomí oznamovatel neprodleně dotčené příslušné orgány a příjemce, a to pokud možno před zahájením přepravy.
2. V tomto případě se podá nové oznámení, ledaže se všechny dotčené příslušné orgány domnívají, že navržené změny nové oznámení nevyžadují.
3. Pokud se tyto změny týkají jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené původním oznámením, podá se nové oznámení.
KAPITOLA 2
Obecné požadavky na informace
Článek 18
Odpady, které mají být doprovázeny určitými informacemi
1. Odpady uvedené v čl. 3 odst. 2 a 4, které mají být přepraveny, podléhají těmto procedurálním požadavkům:
a)
Aby bylo možno lépe sledovat přepravu těchto odpadů, osoba v jurisdikci země odeslání, která přepravu zařizuje, zajistí, aby byl odpad doprovázen dokladem obsaženým v příloze VII.
b)
Doklad obsažený v příloze VII podepíše před zahájením přepravy osoba, která přepravu zařizuje, a po převzetí daného odpadu jej podepíše zařízení k využití odpadů nebo laboratoř a příjemce.
2. Smlouva o využití odpadů mezi osobou, která přepravu zařizuje, a příjemcem uvedená v příloze VII musí být při zahájení přepravy účinná a musí obsahovat závazek, že pokud přepravu odpadů nebo jejich využití nelze dokončit podle plánu nebo pokud byla provedena jako nedovolená přeprava, osoba, která přepravu zařizuje, nebo pokud tato osoba není s to přepravu odpadů nebo jejich využití dokončit (např. je v platební neschopnosti), příjemce:
a)
převezme odpad zpět nebo zajistí jeho využití jiným způsobem a
b)
je-li to nezbytné, zajistí jeho prozatímní uskladnění.
Osoba, která přepravu zařizuje, nebo příjemce poskytne dotčenému příslušnému orgánu na jeho žádost kopii smlouvy.
3. Pro účely kontroly, vymáhání, plánování a pro statistické účely mohou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů požadovat informace uvedené v odstavci 1 o přepravách, na které se vztahuje tento článek.
4. S informacemi uvedenými v odstavci 1 se nakládá jako s důvěrnými, pokud je to vyžadováno právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA 3
Obecné požadavky
Článek 19
Zákaz směšování odpadů během přepravy
Od zahájení přepravy odpadů do jejich převzetí v zařízení k využití nebo odstranění odpadů se nesmí odpady uvedené ve formuláři oznámení nebo v článku 18 směšovat s jinými odpady.
Článek 20
Uchovávání dokladů a informací
1. Veškeré doklady zaslané příslušným orgánům nebo zaslané těmito orgány, jež se týkají oznámené přepravy, uchovávají ve Společenství příslušné orgány, oznamovatel, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
2. Informace poskytnuté podle čl. 18 odst. 1 uchovává ve Společenství osoba, která přepravu zařizuje, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
Článek 21
Zpřístupnění oznámení veřejnosti
Příslušné orgány místa odeslání nebo místa určení mohou vhodným způsobem, např. prostřednictvím internetu, zpřístupnit veřejnosti informace týkající se oznámení přepravy, kterou povolily, pokud takové informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství důvěrné.
KAPITOLA 4
Povinnost zpětného převzetí
Článek 22
Zpětné převzetí v případě, kdy přepravu nelze dokončit podle plánu
1. Pokud se některý z dotčených příslušných orgánů dozví, že přepravu odpadů, včetně jejich využití nebo odstranění, nelze dokončit podle plánu v souladu s podmínkami formuláře oznámení a průvodního dokladu nebo smlouvy uvedené v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa odeslání. Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů odmítne převzít přepravené odpady, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa určení.
2. Příslušný orgán místa odeslání zajistí, aby s výjimkou případů uvedených v odstavci 3 dotyčný odpad převzal zpět oznamovatel určený podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, samotný příslušný orgán nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem, do oblasti jeho jurisdikce nebo do jiné oblasti v zemi odeslání.
To se provede ve lhůtě 90 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven, že odsouhlasenou přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, a je informován o důvodech. Taková zpráva může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
3. Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud jsou příslušné orgány místa odeslání, pro tranzit nebo místa určení, které jsou dotčeny odstraňováním nebo využíváním odpadů, toho názoru, že odpad může v zemi určení nebo jinde využít nebo odstranit jiným způsobem oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud přepravovaný odpad byl během zpracování v dotčeném zařízení nevratným způsobem smíchán s jiným odpadem před tím, než se dotčený příslušný orgán dověděl o skutečnosti, že oznámenou přepravu nelze dokončit, jak je uvedeno v odstavci 1. Taková směs se využije nebo odstraní jiným způsobem v souladu s prvním pododstavcem.
4. V případě převzetí odpadů zpět podle odstavce 2 se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Případné nové oznámení podá prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Příslušné orgány nesmí bránit vrácení odpadů z přepravy, kterou nebylo možno dokončit, nebo souvisejícímu využívání nebo odstraňování či proti nim vznášet námitky.
5. V případě jiného postupu mimo prvotní zemi určení podle odstavce 3 podá případné nové oznámení prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud toto nové oznámení podává oznamovatel, podá se toto oznámení také u příslušného orgánu prvotní země odeslání.
6. V případě jiného postupu v prvotní zemi určení podle odstavce 3 se nevyžaduje nové oznámení a postačuje řádně odůvodněná žádost. Tuto řádně odůvodněnou žádost o souhlas s jiným postupem zašle příslušnému orgánu místa určení a místa odeslání prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušnému orgánu místa určení prvotní příslušný orgán místa odeslání.
7. Pokud se podle odstavců 4 a 6 nepožaduje podání nového oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s článkem 15 nebo 16 prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud nové oznámení podává podle odstavců 4 nebo 5 prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
8. Povinnost oznamovatele a doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zajistit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile zařízení vydá potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění podle čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. e). V případech předběžného využívání nebo odstraňování podle čl. 6 odst. 6 doplňující povinnost země odeslání končí, jakmile zařízení vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud zařízení vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použijí se čl. 24 odst. 3 a čl. 25 odst. 2.
9. Pokud je v členském státu odhalen odpad z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně jeho využití nebo odstranění, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadu až do jeho vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
Článek 23
Náklady na převzetí odpadů zpět, pokud přeprava nemůže být dokončena
1. Náklady vzniklé při vrácení odpadů z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 22 odst. 2 nebo 3 a nákladů na uskladnění podle čl. 22 odst. 9 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, se účtují:
a)
oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné,
b)
případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c)
příslušnému orgánu místa odeslání, nebo pokud to není možné,
d)
podle jiné dohody mezi dotčenými příslušnými orgány.
2. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 24
Převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Pokud příslušný orgán odhalí přepravu, kterou považuje za nedovolenou, neprodleně uvědomí ostatní dotčené příslušné orgány.
2. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá oznamovatel, příslušný orgán místa odeslání zajistí, že dotyčný odpad:
a)
převezme zpět oznamovatel de facto, nebo pokud nebylo podáno oznámení,
b)
převezme zpět oznamovatel de iure, nebo pokud to není možné,
c)
převezme zpět samotný příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, nebo pokud to není možné,
d)
bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v zemi určení nebo zemi odeslání samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, nebo pokud to není možné,
e)
bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v jiné zemi samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, pokud s tím všechny dotčené příslušné orgány souhlasí.
Toto převzetí zpět, využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech. Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
V případě převzetí odpadů zpět podle písmen a), b) a c) se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Nové oznámení podá osoba nebo orgán uvedení v písmenech a), b) nebo c), v uvedeném pořadí.
Příslušné orgány nesmí bránit vracení odpadů z nedovolené přepravy či proti tomu vznášet námitky. V případě jiného postupu podle písmen d) a e) příslušného orgánu místa odeslání podá nové oznámení prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost tohoto orgánu.
3. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá příjemce, příslušný orgán místa určení zajistí, že dotyčný odpad využije nebo odstraní způsobem šetrným k životnímu prostředí:
a)
příjemce, nebo pokud to není možné,
b)
samotný příslušný orgán nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Toto využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa určení dozví nebo je příslušnými orgány místa odeslání nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech. Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa odeslání nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
Za tímto účelem dotčené příslušné orgány v případě potřeby při využívání nebo odstraňování odpadů spolupracují.
4. Pokud nemá být podáno nové oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s články 15 nebo 16 osoba odpovědná za převzetí odpadů zpět, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání.
Pokud nové oznámení podává prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
5. Ve zvláštních případech, kdy odpovědnost za nedovolenou přepravu nelze přičíst oznamovateli ani příjemci, spolupracují dotčené příslušné orgány při zajištění využití nebo odstranění dotyčného odpadu.
6. V případě předběžného využití nebo odstranění podle čl. 6 odst. 6, pokud je nedovolená přeprava odhalena po dokončení předběžného využití nebo odstranění, doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zařídit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile zařízení vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud zařízení vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použije se odstavec 3 a čl. 25 odst. 2.
7. Pokud je v členském státu odhalen odpad z nedovolené přepravy, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadů až do jejich vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
8. Články 34 a 36 se nepoužijí v případech, kdy se odpady z nedovolené přepravy vracejí do země odeslání, na kterou se vztahují zákazy stanovené v uvedených článcích.
9. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
10. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 25
Náklady na převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Náklady vzniklé při převzetí zpět odpadů z nedovolené přepravy, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 24 odst. 2 a nákladů na uskladnění podle čl. 24 odst. 7 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že se jedná o nedovolenou přepravu odpadů, se účtují:
a)
oznamovateli de facto určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud nebylo podáno oznámení,
b)
oznamovateli de iure nebo případně jiným fyzickým či právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c)
příslušnému orgánu místa odeslání.
2. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 24 odst. 3, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 24 odst. 7, se účtují:
a)
příjemci, nebo pokud to není možné,
b)
příslušnému orgánu místa určení.
3. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 24 odst. 5, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 24 odst. 7, se účtují:
a)
oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15 nebo příjemci podle rozhodnutí dotčených příslušných orgánů, nebo pokud to není možné,
b)
případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c)
příslušným orgánům místa odeslání a místa určení.
4. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
5. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
KAPITOLA 5
Obecná správní ustanovení
Článek 26
Forma sdělení
1. Tyto informace a doklady lze zasílat poštou:
a)
oznámení o plánované přepravě podle článků 4 a 13;
b)
žádost o informace a dokumentaci podle článků 4, 7, a 8;
c)
poskytnutí informací a dokumentace podle článků 4, 7, a 8;
d)
písemný souhlas s oznámenou přepravou podle článku 9;
e)
podmínky přepravy podle článku 10;
f)
námitky k přepravě podle článků 11 a 12;
g)
informace o rozhodnutích vydat předchozí souhlas pro specializovaná zařízení k využití odpadů podle čl. 14 odst. 3;
h)
písemné potvrzení o převzetí odpadů podle článků 15 a 16;
i)
potvrzení o využití nebo odstranění odpadů podle článků 15 a 16;
j)
předchozí informace o skutečném zahájení přepravy podle článku 16;
k)
informace o změnách v přepravě po odsouhlasení podle článku 17;
l)
písemné souhlasy a průvodní doklady, které mají být zaslány podle hlav IV, V a VI.
2. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze doklady uvedené v odstavci 1 alternativně předat některým z těchto způsobů:
a)
faxem nebo
b)
faxem s následným odesláním poštou nebo
c)
elektronickou poštou s digitálním podpisem. V tomto případě nahrazuje potřebné razítko nebo podpis digitální podpis, nebo
d)
elektronickou poštou bez digitálního podpisu s následným odesláním poštou.
3. Doklady, které v souladu s čl. 16 písm. c) a článkem 18 mají provázet každou dopravu, mohou mít elektronickou podobu s digitálním podpisem pouze tehdy, pokud je lze během přepravy kdykoli učinit čitelnými a pokud to je pro dotčené příslušné orgány přijatelné.
4. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze informace a doklady uvedené v odstavci 1 zasílat a vyměňovat prostřednictvím elektronické výměny údajů s elektronickým podpisem nebo elektronickým ověřením pravosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (20) nebo srovnatelného systému elektronického ověřování pravosti, který zajišťuje stejnou úroveň bezpečnosti. V těchto případech je možno přijmout organizační opatření týkající se elektronické výměny údajů.
Článek 27
Jazyk
1. Oznámení, informace, dokumentace a jiná sdělení předávaná podle ustanovení této hlavy se předloží v jazyce, který je pro dotčené příslušné orgány přijatelný.
2. Na žádost dotčených příslušných orgánů jim oznamovatel poskytne ověřené překlady do jazyka, který je pro ně přijatelný.
Článek 28
Neshody týkající se zařazení
1. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout na zařazení, pokud jde o rozlišení, co je a co není odpad, nakládá se s dotyčným materiálem jako s odpadem. Tím není dotčeno právo země určení nakládat s přepravovaným materiálem po jeho doručení podle svých vnitrostátních právních předpisů, pokud jsou tyto předpisy v souladu s právem Společenství nebo mezinárodním právem.
2. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda má být oznámený odpad zařazen jako odpad uvedený v příloze III, IIIA, IIIB nebo IV, považuje se odpad za uvedený v příloze IV.
3. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda se u oznámeného postupu zpracování odpadů jedná o využití nebo odstranění, použijí se ustanovení pro odstranění.
4. Odstavce 1 až 3 se použijí pouze pro účely tohoto nařízení a nejsou jimi dotčena práva dotčených stran vyřešit případný spor týkající se těchto otázek soudní cestou.
Článek 29
Správní náklady
Oznamovateli mohou být účtovány příslušné a přiměřené správní náklady na provádění postupů oznamování a kontroly a obvyklé náklady příslušných analýz a inspekcí.
Článek 30
Dohody pro příhraniční oblasti
1. Ve výjimečných případech, pokud takovýto krok odůvodňují zvláštní zeměpisné nebo demografické podmínky, mohou členské státy uzavřít dvoustranné dohody o zjednodušení postupu oznamování u přeprav zvláštních toků odpadů, pokud jde o přeshraniční přepravy do nejbližšího vhodného zařízení, které se nachází v příhraniční oblasti mezi těmito dvěma členskými státy.
2. Takovéto dvoustranné dohody lze rovněž uzavřít, pokud se odpad přepravuje ze země odeslání a v této zemi se i zpracovává, ale přeprava se uskutečňuje tranzitem přes jiný členský stát.
3. Členské státy mohou rovněž uzavřít tyto dohody se zeměmi, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
4. Tyto dohody se před jejich vstupem v platnost oznámí Komisi.
KAPITOLA 6
Přeprava v rámci Společenství s tranzitem přes třetí země
Článek 31
Přeprava odpadů určených k odstranění
Dochází-li k přepravě odpadu v rámci Společenství s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí a jsou-li odpady určeny k odstranění, příslušný orgán místa odeslání se kromě ustanovení této hlavy dotáže příslušného orgánu ve třetích zemích, zda si přeje zaslat jeho písemný souhlas s plánovanou přepravou:
a)
v případě smluvních stran Basilejské úmluvy během 60 dnů, pokud se tato nezřekla tohoto práva v souladu s ustanoveními této úmluvy, nebo
b)
v případě států, které nejsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, ve lhůtě dohodnuté mezi příslušnými orgány.
Článek 32
Přeprava odpadů určených k využití
1. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a jsou-li odpady určeny k využití, použije se článek 31.
2. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství, včetně přepravy mezi místy v témže členském státě, s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a jsou-li odpady určeny k využití, může být souhlas uvedený v článku 9 tichý, a pokud nebyly vzneseny námitky nebo uloženy podmínky, může být přeprava zahájena 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
HLAVA III
PŘEPRAVA VÝHRADNĚ V RÁMCI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 33
Použití tohoto nařízení na přepravy výhradně v rámci členských států
1. Členské státy zavedou vhodný systém pro dozor nad přepravami odpadů výhradně v jejich jurisdikci a pro jejich kontrolu. Tento systém zohlední nutnost souladu se systémem Společenství, zavedeným hlavami II a VII.
2. Členské státy uvědomí Komisi o svých systémech pro dozor nad přepravami odpadů a pro jejich kontrolu. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou v rámci své jurisdikce uplatnit systém stanovený v hlavách II a VII.
HLAVA IV
VÝVOZ ZE SPOLEČENSTVÍ DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Vývoz odpadů určených k odstranění
Článek 34
Zákaz vývozu s výjimkou do zemí ESVO
1. Veškerý vývoz odpadů určených k odstranění se zakazuje.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na vývoz odpadů určených k odstranění v zemích ESVO, které jsou rovněž smluvními stranami Basilejské úmluvy.
3. Vývoz odpadů určených k odstranění do některé země ESVO, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, se však rovněž zakazuje,
a)
jestliže země ESVO dovoz takových odpadů zakáže nebo
b)
jestliže se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s odpadem nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
4. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 22 a 24.
Článek 35
Postupy při vývozu do zemí ESVO
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpad určený k odstranění v zemích ESVO, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo udělil písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich, a
b)
příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdrží písemný souhlas od příslušného orgánu místa určení a případně tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit mimo Společenství, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit. Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a)
příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení;
b)
příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c)
dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
d)
jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
e)
pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, co odpad opustil Společenství, informace od zařízení o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
f)
smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i)
pokud zařízení vydá nesprávné potvrzení o odstranění, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, příjemce nese náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii)
do tří dnů od převzetí odpadů určených k odstranění zašle zařízení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu, kromě potvrzení o odstranění odpadu uvedeného v bodě iii), a
iii)
co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení odstranění, a nejpozději do jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů zařízení na svou odpovědnost potvrdí, že odstranění bylo dokončeno, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit mimo Společenství a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c)
byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6;
d)
je zajištěno nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k odstranění v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
6. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Vývoz odpadů určených k využití
Oddíl 1
Vývoz do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD
Článek 36
Zákaz vývozu
1. Vývoz ze Společenství těchto odpadů určených k využití v zemích, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, se zakazuje:
a)
nebezpečné odpady uvedené v příloze V;
b)
odpady uvedené v příloze V části 3;
c)
nebezpečné odpady nezařazené pod jednu položku v příloze V;
d)
směsi nebezpečných odpadů a směsi nebezpečných a nikoliv nebezpečných odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze V;
e)
odpady, které země určení oznámila jako nebezpečné podle článku 3 Basilejské úmluvy;
f)
odpady, jejichž dovoz země určení zakázala, nebo
g)
odpady, u nichž se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s nimi nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
2. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 22 a 24.
3. Členské státy mohou ve výjimečných případech na základě dokladů předložených oznamovatelem stanovit, že určitý nebezpečný odpad uvedený v příloze V je vyloučen ze zákazu vývozu, pokud nevykazuje vlastnosti uvedené v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (21).
4. Skutečnost, že odpad není uveden jako nebezpečný odpad v příloze V nebo je uveden v příloze V části 1 seznamu B, nevylučuje možnost charakterizovat ve výjimečných případech takovýto odpad jako nebezpečný odpad, na který se tedy vztahuje zákaz vývozu, pokud vykazuje některé z vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 4 druhé odrážce směrnice 91/689/EHS a v úvodním odstavci přílohy III tohoto nařízení.
5. V případech uvedených v odstavcích 3 a 4 dotčený členský stát informuje předpokládanou zemi určení před vydáním rozhodnutí. Do konce každého kalendářního roku oznámí členské státy tyto případy Komisi. Komise předá tyto informace všem členským státům a sekretariátu Basilejské úmluvy. Na základě poskytnutých informací může Komise uvést připomínky a případně v souladu s článkem 58 upravit přílohu V.
Článek 37
Postupy při vývozu odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA
1. V případě odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA, jejichž vývoz není podle článku 36 zakázán, zašle Komise ve lhůtě 20 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost každé zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, písemnou žádost o:
i)
písemné potvrzení, že odpady je možno vyvážet ze Společenství k využití v této zemi, a
ii)
uvedení případného kontrolního postupu, který bude země určení uplatňovat.
Země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, mají tyto možnosti:
a)
zákaz nebo
b)
postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle článku 35 nebo
c)
žádnou kontrolu v zemi určení.
2. Přede dnem použitelnosti tohoto nařízení Komise přijme nařízení, které vezme v úvahu všechny odpovědi obdržené podle odstavce 1, a informuje výbor zřízený podle článku 18 směrnice 2006/12/ES.
Pokud země nevydala potvrzení podle odstavce 1 nebo pokud z nějakého důvodu země nebyla kontaktována, použije se odst. 1 písm. b).
Přijaté nařízení Komise pravidelně aktualizuje.
3. Pokud země ve své odpovědi uvede, že určité přepravy odpadů nepodléhají kontrole, použije se na tyto přepravy přiměřeně článek 18.
4. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
5. V případě přepravy odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo přepravy směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo IIIA nebo přepravy odpadů zařazených do přílohy IIIB a pokud není vývoz zakázán podle článku 36, použije se odst. 1 písm. b) tohoto článku.
Oddíl 2
Vývoz do zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD
Článek 38
Vývoz odpadů uvedených v přílohách III, IIIA, IIIB, IV a IVA
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpady uvedené v příloze III, IIIA, IIIB, IV a IVA nebo odpady či směsi odpadů nezařazené do jedné položky v příloze III, IV nebo IVA a jsou určeny k využití v zemích, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a to též s tranzitem přes země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2, 3 a 5.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
směsi odpadů uvedených v příloze IIIA, určené pro předběžné postupy, podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu, pokud se případné následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění má uskutečnit v zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje;
b)
odpady uvedené v příloze IIIB podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu;
c)
souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa určení mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu.
3. Pokud jde o vývoz odpadů uvedených v přílohách IV a IVA, použijí se tato doplňující ustanovení:
a)
příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
b)
dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c)
jakmile odpad opustí území Společenství, celní úřad výstupu ze Společenství zašle orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
d)
pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, kdy odpad opustil Společenství, informace od zařízení o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
e)
smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i)
pokud zařízení vydá nesprávné potvrzení o využití, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, nese příjemce náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii)
do tří dnů od převzetí odpadů určených k využití zašle zařízení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu kromě potvrzení o využití odpadu uvedeného v bodu iii) a
iii)
co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení využití, a nejpozději do jednoho kalendářního roku po převzetí odpadů zařízení na svou odpovědnost potvrdí, že bylo dokončeno využití, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo příslušné orgány místa určení a pro tranzit mimo Společenství udělily tichý souhlas nebo lze takovýto souhlas předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
jsou dodržena ustanovení čl. 35 odst. 4 písm. b), c) a d).
5. Pokud se vývoz podle odstavce 1 odpadů uvedených v přílohách IV a IVA uskutečňuje s tranzitem přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, použijí se tyto úpravy:
a)
příslušný orgán pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b)
příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdržel tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit. Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
6. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
7. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 39
Vývoz do Antarktidy
Vývoz odpadů ze Společenství do Antarktidy se zakazuje.
Článek 40
Vývoz do zámořských zemí a území
1. Vývoz odpadů určených k odstranění v zámořských zemích nebo územích ze Společenství se zakazuje.
2. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích nebo územích, použije se obdobně zákaz uvedený v článku 36.
3. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích a územích, na které se nevztahuje zákaz uvedený v odstavci 2, použijí se obdobně ustanovení hlavy II.
HLAVA V
DOVOZ DO SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Dovoz odpadů určených k odstranění
Článek 41
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Dovoz odpadů určených k odstranění do Společenství se zakazuje s výjimkou dovozu:
a)
ze zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
b)
z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, nebo
c)
z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání v souladu s odstavcem 2, nebo
d)
z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize nebo války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody a ujednání o odstranění určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
Tyto dohody a ujednání musí být slučitelné s právními předpisy Společenství a článkem 11 Basilejské úmluvy.
Tyto dohody a ujednání zaručí, že odstraňování proběhne ve schváleném zařízení a že přitom budou dodrženy požadavky na nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Tyto dohody a ujednání rovněž zaručí, že odpad vznikl v zemi odeslání a že odstranění bude provedeno výhradně v členském státu, který dohodu nebo ujednání uzavřel.
Tyto dohody a ujednání se před uzavřením oznámí Komisi. V mimořádných situacích však mohou být oznámeny do jednoho měsíce po uzavření.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. b) a c) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 42.
4. Od zemí uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) se vyžaduje, aby příslušnému orgánu členského státu určení předem předložily řádně odůvodněnou žádost založenou na skutečnosti, že nemají a nemohou přiměřeným způsobem získat technickou kapacitu a nezbytná zařízení pro odstranění odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Článek 42
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k odstranění ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b)
v případech uvedených v čl. 41 odst. 1 písm. d), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a)
příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům;
b)
příslušné orgány místa určení a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vstupu do Společenství;
c)
dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vstupu do Společenství a
d)
po vyřízení nezbytných celních formalit zašle celní úřad vstupu do Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům místa určení a pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad vstoupil do Společenství.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c)
byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6, a
d)
je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství, a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Dovoz odpadů k využití
Článek 43
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD nebo které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Veškerý dovoz odpadů určených k využití do Společenství se zakazuje, s výjimkou dovozu:
a)
ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo
b)
z jiných zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
c)
z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, nebo
d)
z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání podle odstavce 2, nebo
e)
z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize, války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání o využití určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
V těchto případech se použije čl. 41 odst. 2.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody a ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. c) a d) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 42, pokud to může být významné.
Článek 44
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k využití ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu;
b)
předchozí písemné oznámení podle článku 4 může podat oznamovatel a
c)
v případech uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. e), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Kromě toho musí být dodržena ustanovení čl. 42 odst. 3 písm. b), c) a d).
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo pokud byl udělen tichý souhlas příslušného orgánu místa odeslání mimo Společenství nebo jej lze předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c)
byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6;
d)
je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství, a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
Článek 45
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
Pokud se odpad určený k využití dováží do Společenství:
a)
ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, nebo
b)
přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD a která je zároveň smluvní stranou Basilejské úmluvy,
použije se obdobně článek 42.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 46
Dovoz ze zámořských zemí nebo území
1. Pokud se do Společenství dováží odpad ze zámořských zemí nebo území, použije se obdobně hlava II.
2. Zámořské země a území a členské státy, se kterými jsou spojeny, mohou na přepravu ze zámořské země a území do daného členského státu použít vnitrostátní postupy.
3. Členské státy, které uplatňují odstavec 2, oznámí Komisi používané vnitrostátní postupy.
HLAVA VI
TRANZIT PŘES SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ A DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Tranzit odpadů určených k odstranění
Článek 47
Tranzit odpadů určených k odstranění přes Společenství
Pokud jsou odpady určené k odstranění přepravovány přes členské státy ze třetích zemí a do třetích zemí, použije se obdobně článek 42 s těmito úpravami a doplněními:
a)
první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou, nebo pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 42 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství, a
b)
jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
KAPITOLA 2
Tranzit odpadů určených k využití
Článek 48
Tranzit odpadů určených k využití přes Společenství
1. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 47.
2. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 44 s těmito úpravami a doplněními:
a)
první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou, nebo pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 42 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství, a
b)
jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu či orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
3. Pokud se odpad určený k využití přepravuje přes členské státy ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, do země, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje, nebo naopak, použije se odstavec 1 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje, a odstavec 2 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje.
HLAVA VII
JINÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Doplňkové povinnosti
Článek 49
Ochrana životního prostředí
1. Původce, oznamovatel nebo jiné podniky, které se podílejí na přepravě odpadů nebo na jejich využití či odstranění, podniknou všechny nezbytné krok pro zajištění toho, že je s jimi přepravovanými odpady během celé doby přepravy a během jejich využívání a odstraňování nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví, a způsobem šetrným k životnímu prostředí. Pokud se přeprava uskutečňuje ve Společenství, musí být zejména dodrženy požadavky článku 4 směrnice 2006/12/ES a ostatních právních předpisů Společenství o odpadech.
2. V případě vývozu ze Společenství příslušný orgán místa odeslání ve Společenství:
a)
stanoví a snaží se zajistit, aby se v třetí zemi určení nakládalo s veškerými vyváženými odpady během celé doby přepravy, včetně využívání podle článků 36 a 38 nebo odstraňování podle článku 34, způsobem šetrným k životnímu prostředí;
b)
zakáže vývoz odpadů do třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí při daném využívání nebo odstraňování lze mimo jiné předpokládat, pokud může oznamovatel nebo příslušný orgán v zemi určení prokázat, že zařízení, které přebírá odpad, bude provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které všeobecně odpovídají normám stanoveným v právních předpisech Společenství.
Tímto předpokladem však není dotčeno celkové posouzení nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí během celé doby přepravy, včetně využívání nebo odstraňování v třetí zemi určení.
Jako vodítko pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí lze použít pokyny uvedené v příloze VIII.
3. V případě dovozů do Společenství příslušný orgán místa určení ve Společenství:
a)
stanoví a přijme opatření pro zajištění toho, že je s veškerými odpady přepravovanými do oblasti jeho jurisdikce během celé doby přepravy včetně jejich využívání nebo odstraňování v zemi určení nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí, a v souladu s článkem 4 směrnice 2006/12/ES a s ostatními právními předpisy Společenství o odpadech;
b)
zakáže dovoz odpadů z třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Článek 50
Prosazování v členských státech
1. Členské státy stanoví předpisy pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající se předcházení nedovoleným přepravám odpadů, jejich odhalování a sankcí za takové přepravy.
2. Prostřednictvím opatření k prosazování tohoto nařízení členské státy mimo jiné stanoví kontroly zařízení a podniků v souladu s článkem 13 směrnice 2006/12/ES a namátkové kontroly přeprav odpadů nebo souvisejícího využívání nebo odstraňování.
3. Kontroly přeprav mohou být prováděny zejména:
a)
na místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele;
b)
na místě určení za účasti příjemce nebo zařízení;
c)
na hranicích Společenství nebo
d)
během přepravy uvnitř Společenství.
4. Kontroly přeprav zahrnují prohlídku dokladů, potvrzení totožnosti a případně i fyzickou kontrolu odpadů.
5. Členské státy navzájem dvoustranně nebo mnohostranně spolupracují, aby usnadnily předcházení nedovoleným přepravám a jejich odhalování.
6. Členské státy určí stálé zaměstnance odpovědné za spolupráci podle odstavce 5 a těžiště fyzických kontrol podle odstavce 4. Informaci zašlou Komisi, která předá jejich soupis kontaktním subjektům uvedeným v článku 54.
7. Na žádost jiného členského státu může členský stát přijmout donucovací opatření vůči osobám podezřelým z účasti na nedovolené přepravě odpadů, které se nacházejí v tomto členském státě.
Článek 51
Zprávy podávané členskými státy
1. Před koncem každého kalendářního roku zašlou členské státy Komisi kopii zprávy za předchozí kalendářní rok, kterou podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy vypracovaly a zaslaly sekretariátu Basilejské úmluvy.
2. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy rovněž zprávu za předchozí rok na základě doplňujícího dotazníku v příloze IX a zašlou ji Komisi.
3. Zprávy vypracované členskými státy podle odstavců 1 a 2 se Komisi zasílají v elektronické podobě.
4. Komise na základě těchto zpráv vypracuje každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení Společenstvím a jeho členskými státy.
Článek 52
Mezinárodní spolupráce
Členské státy, je-li to vhodné a nezbytné, ve spojení s Komisí spolupracují s ostatními smluvními stranami Basilejské úmluvy a s mezistátními organizacemi, mimo jiné prostřednictvím výměny nebo sdílení informací, podpory technologií šetrných k životnímu prostředí a vypracovávání pravidel osvědčené praxe.
Článek 53
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení. Každý členský stát určí pouze jeden příslušný orgán pro tranzit.
Článek 54
Určení kontaktních subjektů
Členské státy a Komise určí každý jeden nebo více kontaktních subjektů, které odpovídají za informování a poskytování poradenství osobám a podnikům požadujícím informace. Kontaktní subjekt Komise postoupí kontaktním subjektům členských států jakékoli otázky, které mu byly položeny a které se jich týkají, a naopak.
Článek 55
Určení celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství
Členské státy mohou určit zvláštní celní úřady na vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství pro přepravy odpadů, které vstupují do Společenství nebo z něj vystupují. Jestliže se členský stát rozhodne určit tyto celní úřady, nelze pro žádnou přepravu odpadů použít pro účely vstupu do Společenství nebo výstupu z něj žádný jiný hraniční přechod v tomto členském státu.
Článek 56
Oznámení určení a s ním související údaje
1. Členské státy oznámí Komisi určení:
a)
příslušných orgánů podle článku 53;
b)
kontaktních subjektů podle článku 54 a
c)
případně celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství podle článku 55.
2. Ve vztahu k těmto určením sdělí členské státy Komisi tyto údaje:
a)
názvy;
b)
poštovní adresy;
c)
elektronické adresy;
d)
telefonní čísla;
e)
faxová čísla a
f)
jazyky přijatelné pro příslušné orgány.
3. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
4. Tyto údaje, jakož i všechny jejich změny, se předávají Komisi v elektronické podobě a v případě potřeby rovněž v listinné podobě.
5. Komise zveřejní seznamy určených příslušných orgánů, kontaktních subjektů a celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství na své internetové stránce a tyto seznamy případně aktualizuje.
KAPITOLA 2
Jiná ustanovení
Článek 57
Zasedání kontaktních subjektů
Komise na žádost členských států nebo v jiných vhodných případech pravidelně pořádá zasedání kontaktních subjektů, aby posoudila otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení. Pokud se všechny členské státy a Komise shodnou na tom, že je to vhodné, budou na taková zasedání nebo jejich části pozváni hlavní aktéři.
Článek 58
Změny příloh
1. Komise může změnit přílohy prostřednictvím nařízení a v souladu s postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES, aby zohlednila vědecký a technický pokrok. Kromě toho se:
a)
změní přílohy I, II, III, IIIA, IV a V, aby se zohlednily změny dohodnuté v rámci Basilejské úmluvy a rozhodnutí OECD; mimo to se příloha IC o zvláštních pokynech pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu dokončí nejpozději ke dni použitelnosti tohoto nařízení s ohledem na pokyny OECD;
b)
nezařazené odpady mohou prozatímně doplnit do přílohy IIIB, IV nebo V, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD;
c)
na základě žádosti podané členským státem může zvážit prozatímní zahrnutí směsí dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III do přílohy IIIA v případech uvedených v čl. 3 odst. 2, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD. Původní položky, které mají být zahrnuty do přílohy IIIA, se pokud možno vloží do dne použitelnosti tohoto nařízení a nejpozději do šesti měsíců od uvedeného dne. Příloha IIIA může obsahovat výhradu, že jednu nebo více jejích položek nelze použít na vývozy do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD;
d)
stanoví výjimečné případy podle čl. 3 odst. 3 a tyto odpady se případně doplní do příloh IVA a V a odstraní z přílohy III;
e)
změní příloha V, aby se zohlednily dohodnuté změny seznamu nebezpečných odpadů přijaté podle čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS;
f)
změní příloha VIII, aby se zohlednily příslušné mezinárodní úmluvy a dohody.
2. Při změnách přílohy IX se jednání plně účastní výbor zřízený směrnicí Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí (22).
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 59
Dodatečná opatření
1. Komise může k provádění tohoto nařízení přijmout tato dodatečná opatření:
a)
způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění podle článku 6;
b)
pokyny pro uplatňování čl. 12 odst. 1 písm. g);
c)
další podmínky a požadavky týkající se zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem podle článku 14;
d)
pokyny pro uplatňování článku 15, pokud jde o identifikaci a sledování odpadů, u kterých při předběžném využívání nebo odstraňování dochází k podstatným změnám;
e)
pokyny pro spolupráci příslušných orgánů, pokud jde o nedovolené přepravy podle článku 24;
f)
technické a organizační požadavky pro praktické provádění elektronické výměny údajů k poskytování dokladů a informací podle čl. 26 odst. 4;
g)
další pokyny týkající se používání jazyků podle článku 27;
h)
další vyjasnění procedurálních požadavků hlavy II, pokud jde o jejich použití na vývozy odpadů ze Společenství, dovozy odpadů do Společenství a tranzity odpadů přes Společenství;
i)
další pokyny týkající se nedefinovaných právních pojmů.
2. O těchto opatřeních se rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 60
Přezkum
1. Do 15. července 2006 Komise dokončí přezkum vztahu mezi stávajícími oborovými předpisy o zdraví lidí a zvířat, včetně přeprav odpadů, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1774/2002, a ustanoveními tohoto nařízení. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy týkající se dosažení rovnocenné úrovně postupů a úpravy kontrol pro přepravu těchto odpadů.
2. Do pěti let od 12. července 2007 Komise přezkoumá provádění čl. 12 odst. 1 písm. c), včetně jeho dopadu na ochranu životního prostředí a fungování vnitřního trhu. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy na změnu tohoto ustanovení.
Článek 61
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 259/93 a rozhodnutí 94/774/ES se zrušují s účinkem od 12. července 2007.
2. Odkazy na zrušené nařízení (EHS) č. 259/93 se považují za odkazy na toto nařízení.
3. Rozhodnutí 1999/412/ES se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2008.
Článek 62
Přechodná ustanovení
1. Na přepravu, která byla oznámena a pro kterou příslušný orgán místa určení vydal potvrzení o přijetí před 12. červencem 2007, se vztahuje nařízení (EHS) č. 259/93.
2. Každá přeprava, k níž dotčené příslušné orgány dají souhlas v souladu s nařízením (EHS) č. 259/93, se dokončí nejpozději do jednoho roku od 12. července 2007.
3. Předkládání zpráv podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EHS) č. 259/93 a článku 51 tohoto nařízení za rok 2007 je založeno na dotazníku uvedeném v rozhodnutí 1999/412/ES.
Článek 63
Přechodná ustanovení pro některé členské státy
1. Do 31. prosince 2010 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, do Lotyšska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení místa určení.
2. Do 31. prosince 2012 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Polska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2007 vznést příslušné orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Polska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2020 a GE020 (odpadní sklo)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 a GH013 (odpad z tuhých plastů)
B3020 (odpadní papír)
B3140 (odpadní pneumatiky)
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arsenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
S výjimkou odpadního skla, odpadního papíru a odpadních pneumatik může být toto období prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2012 vznést příslušné orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Polska:
a)
těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b)
odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
3. Do 31. prosince 2011 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, na Slovensko vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 94/67/ES (23) a směrnice 96/61/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (24) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (25), během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
4. Do 31. prosince 2014 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Bulharska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2009 vznést příslušné bulharské orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Bulharska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arzenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2009 vznést příslušné bulharské orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Bulharska:
a)
těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b)
odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné bulharské orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES nebo směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
5. Do 31. prosince 2015 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Rumunska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2011 vznést příslušné rumunské orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Rumunska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2070
B2100, s výjimkou odpadního oxidu hlinitého
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arzenu, rtuti a thalia)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2015 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2011 vznést příslušné rumunské orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Rumunska:
a)
těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b)
odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2015 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné rumunské orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, směrnice 2000/76/ES nebo směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
6. Odkazuje-li se v tomto článku v souvislosti s odpady uvedenými v příloze III na hlavu II, nepoužije se čl. 3 odst. 2, čl. 4 druhý pododstavec bod 5 a články 6, 11, 22, 23, 24, 25 a 31.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 12. července 2007.
2. Přistoupí-li Bulharsko nebo Rumunsko až po dni použitelnosti uvedeném v odstavci 1, použije se čl. 63 odst. 4 a 5, odchylně od odstavce 1 tohoto článku, ode dne přistoupení.
3. S výhradou souhlasu dotčených členských států je možno použít čl. 26 odst. 4 před 12. červencem 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. června 2006.
REGLAMENTO (CE) N o 1013/2006 DEL PARLAMENTO EUROPEO Y DEL CONSEJO
de 14 de junio de 2006
relativo a los traslados de residuos
EL PARLAMENTO EUROPEO Y EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 175, apartado 1,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Previa consulta al Comité de las Regiones,
De conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 251 del Tratado (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
El objetivo y el componente principal y predominante del presente Reglamento es la protección del medio ambiente, y sus efectos sobre el comercio internacional son meramente incidentales.
(2)
El Reglamento (CEE) no 259/93 del Consejo, de 1 de febrero de 1993, relativo a la vigilancia y al control de los traslados de residuos en el interior, a la entrada y a la salida de la Comunidad Europea (3), ha sido sustancialmente modificado varias veces y ha de modificarse nuevamente. En particular, es necesario incorporar a dicho Reglamento el contenido de la Decisión 94/774/CE de la Comisión, de 24 de noviembre de 1994, relativa al modelo de documento de seguimiento contemplado en el Reglamento (CEE) no 259/93 del Consejo (4), y de la Decisión 1999/412/CE de la Comisión, de 3 de junio de 1999, relativa a un cuestionario al que deben responder los Estados miembros en cumplimiento de la obligación en materia de información impuesta por el apartado 2 del artículo 41 del Reglamento (CEE) no 259/93 del Consejo (5). Por consiguiente, en aras de una mayor claridad, hay que sustituir el Reglamento (CEE) no 259/93.
(3)
La Decisión 93/98/CEE del Consejo (6) concierne a la celebración, en nombre de la Comunidad, del Convenio de Basilea de 22 de marzo de 1989 sobre el control de los movimientos transfronterizos de residuos peligrosos y de su eliminación (7), del que la Comunidad es Parte desde 1994. Con la adopción del Reglamento (CEE) no 259/93, el Consejo ha establecido normas para reducir y controlar estos movimientos, concebidas, entre otras cosas, para que el sistema comunitario vigente de supervisión y control de los movimientos de residuos cumpla los requisitos del Convenio de Basilea.
(4)
La Decisión 97/640/CE del Consejo (8) se refiere a la aprobación, en nombre de la Comunidad, de la modificación del Convenio de Basilea, establecida en la Decisión III/1 de la Conferencia de las Partes. Con esta modificación, se prohíben todas las exportaciones de residuos peligrosos destinados a la eliminación de los países enumerados en el anexo VII del Convenio a los países no mencionados en dicho anexo, y a fin de prohibir a partir del 1 de enero de 1998 todas las exportaciones con destino a operaciones de valorización de los residuos peligrosos mencionados en el artículo 1, apartado 1, letra a), del Convenio. El Reglamento (CE) no 120/97 del Consejo (9) modificó el Reglamento (CEE) no 259/93.
(5)
Habida cuenta de que la Comunidad ha aprobado la Decisión C(2001) 107 final del Consejo de la OCDE relativa a la revisión de la Decisión C(92) 39 final sobre el control de los movimientos transfronterizos de residuos peligrosos con destino a operaciones de valorización (Decisión OCDE), a fin de armonizar las listas de residuos del Convenio de Basilea y revisar otros requisitos, es necesario incorporar el contenido de dicha Decisión a la legislación comunitaria.
(6)
La Comunidad es signataria del Convenio de Estocolmo, de 22 de mayo de 2001, sobre contaminantes orgánicos persistentes.
(7)
Es importante organizar y regular la vigilancia y el control de los traslados de residuos de forma que se tenga en cuenta la necesidad de preservar, proteger y mejorar la calidad del medio ambiente y la salud humana y se promueva una aplicación más uniforme del Reglamento en toda la Comunidad.
(8)
Es también importante tener en cuenta el requisito recogido en el artículo 4, apartado 2, letra d), del Convenio de Basilea de reducir los traslados de residuos peligrosos al mínimo, en consonancia con la gestión ambientalmente correcta y eficiente de dichos residuos.
(9)
Además, es importante tener en cuenta que con arreglo al artículo 4, apartado 1, del Convenio de Basilea cada Parte tiene derecho a prohibir la importación de residuos peligrosos o de los residuos incluidos en la lista del anexo II de ese Convenio.
(10)
Deben quedar excluidos del ámbito de aplicación del presente Reglamento los traslados de residuos generados por fuerzas armadas y por organismos de socorro cuando se importen en la Comunidad en determinadas situaciones (incluido el tránsito intracomunitario tras la entrada de los residuos en la Comunidad). En el caso de estos traslados deben respetarse las disposiciones del Derecho internacional y los acuerdos internacionales. En tal caso, se debe informar anticipadamente sobre el traslado y el destino del mismo a toda autoridad competente de tránsito y a la autoridad competente de destino en la Comunidad.
(11)
Es necesario evitar la duplicación con el Reglamento (CE) no 1774/2002 del Parlamento Europeo y del Consejo, de 3 de octubre de 2002, por el que se establecen las normas sanitarias aplicables a los subproductos animales no destinados al consumo humano (10), que ya contiene disposiciones que abarcan el envío en general, la canalización y el movimiento (recogida, transporte, manipulación, procesado, uso, valorización o eliminación, mantenimiento de un registro, documentos de acompañamiento y trazabilidad) de subproductos animales que se trasladan dentro de, a y desde la Comunidad.
(12)
A más tardar en la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, la Comisión debe presentar un informe sobre la relación entre la legislación sectorial vigente en materia de sanidad animal y salud pública y las disposiciones del presente Reglamento, y debe presentar en el mismo plazo cuantas propuestas sean necesarias para adaptar dicha legislación al presente Reglamento con el fin de alcanzar un nivel equivalente de control.
(13)
Aunque la vigilancia y el control de los traslados de residuos dentro de un Estado miembro es un asunto que compete al Estado miembro en cuestión, los sistemas nacionales de traslados de residuos deben tener en cuenta la necesidad de mantener la coherencia con el sistema comunitario a fin de garantizar un elevado nivel de protección del medio ambiente y de la salud humana.
(14)
En caso de traslado de residuos destinados a operaciones de eliminación y de residuos no incluidos en las listas de los anexos III, IIIA o IIIB destinados a operaciones de valorización, procede garantizar la supervisión y el control óptimos mediante el requisito de una autorización previa por escrito de dichos traslados. A su vez, este procedimiento debe conllevar una notificación previa, para que las autoridades competentes estén debidamente informadas y puedan adoptar todas las medidas necesarias para la protección de la salud humana y el medio ambiente, así como para que estas autoridades puedan formular objeciones razonadas al traslado.
(15)
En el caso de traslados de residuos incluidos en las listas de los anexos III, IIIA o IIIB destinados a operaciones de valorización, conviene garantizar un nivel mínimo de supervisión y control mediante el requisito de que este tipo de traslados vayan acompañados de determinada información.
(16)
Habida cuenta de la necesidad de una aplicación uniforme del presente Reglamento y un correcto funcionamiento del mercado interior, es necesario, por razones de eficiencia, tramitar las notificaciones a través de la autoridad competente de expedición.
(17)
Asimismo, es importante aclarar el sistema de fianza o seguro equivalente.
(18)
Considerando la responsabilidad de los productores de residuos en cuanto a la gestión de residuos respetuosa con el medio ambiente, tanto la notificación como los documentos de movimiento de los traslados de residuos, cuando sea posible, deben ser cumplimentados por los productores de residuos.
(19)
Es preciso establecer salvaguardias de procedimiento para el notificante, tanto para aumentar la claridad jurídica como para asegurar la aplicación uniforme del presente Reglamento y el correcto funcionamiento del mercado interior.
(20)
En el caso de traslados de residuos para su eliminación, los Estados miembros deben tener en cuenta los principios de proximidad, prioridad de valorización y autosuficiencia a nivel comunitario y nacional, con arreglo a lo dispuesto en la Directiva 2006/12/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 5 de abril de 2006, relativa a los residuos (11), mediante la adopción de medidas conforme al Tratado para prohibir con carácter general o parcial los traslados de residuos destinados a la eliminación u oponerse sistemáticamente a los mismos. Además, debe tenerse en cuenta el requisito establecido en la Directiva 2006/12/CE, por el cual los Estados miembros deben establecer una red integrada y adecuada de plantas de eliminación que permita a la Comunidad en su conjunto llegar a ser autosuficiente en materia de eliminación de residuos y a cada Estado miembro individualmente tender hacia ese objetivo, teniendo en cuenta las circunstancias geográficas o la necesidad de plantas especializadas para determinados tipos de residuos. Los Estados miembros también deben ser capaces de garantizar que en las instalaciones de gestión de residuos establecidas en la Directiva 96/61/CE del Consejo, de 24 de septiembre de 1996, relativa a la prevención y al control integrados de la contaminación (12), se apliquen las mejores técnicas disponibles descritas en dicha Directiva, de acuerdo con la autorización de las instalaciones, y que los residuos sean tratados de conformidad con las normas de protección ambiental legalmente vinculantes en relación con las operaciones de eliminación establecidas en el Derecho comunitario.
(21)
En lo que respecta a los traslados de residuos destinados a la valorización, los Estados miembros también deben ser capaces de velar por que en las instalaciones de gestión de residuos que regula la Directiva 96/61/CE se apliquen las mejores técnicas disponibles descritas en dicha Directiva, de acuerdo con la autorización de las instalaciones. Los Estados miembros también deben ser capaces de garantizar que los residuos sean tratados de conformidad con las normas de protección medioambiental legalmente vinculantes en relación con las operaciones de valorización establecidas en el Derecho comunitario y que, teniendo en cuenta el artículo 7, apartado 4, de la Directiva 2006/12/CE, los residuos sean tratados de conformidad con los planes de gestión de residuos establecidos en virtud de dicha Directiva a fin de garantizar que se cumplen las obligaciones legalmente vinculantes en materia de valorización o reciclaje establecidas en la legislación comunitaria.
(22)
El desarrollo de requisitos obligatorios para las instalaciones de residuos y para el tratamiento de los materiales residuales específicos a nivel comunitario, junto con las disposiciones existentes en el Derecho comunitario, puede ayudar al establecimiento de un elevado nivel de protección medioambiental en toda la Comunidad, ayudar a crear unas reglas de juego uniformes para el reciclaje y ayudar a que no se obstaculice el desarrollo de un mercado interior económicamente viable para el reciclaje. Por consiguiente, es necesario desarrollar reglas de juego comunitarias para el reciclaje mediante la aplicación de normas comunes en determinados ámbitos, en su caso, también en lo que se refiere a los materiales secundarios, para aumentar la calidad del reciclaje. En su caso, la Comisión debe presentar lo antes posible propuestas relativas a esas normas para determinados residuos y determinadas instalaciones de reciclaje, sobre la base de un estudio adicional de la estrategia de los residuos y teniendo en cuenta la legislación comunitaria existente, así como las legislaciones de los Estados miembros. Mientras tanto debe ser posible, en determinadas condiciones, presentar objeciones a los traslados planificados cuando la correspondiente valorización no cumpla la legislación nacional en el país de expedición respecto de la valorización de residuos. Mientras tanto, la Comisión debe seguir supervisando también la situación en materia de posibles traslados de residuos no deseados hacia los nuevos Estados miembros y, en caso necesario, presentar propuestas adecuadas para hacer frente a tales situaciones.
(23)
Debe pedirse a los Estados miembros que, de conformidad con el Convenio CEPE/NU sobre el acceso a la información, la participación del público en la toma de decisiones y el acceso a la justicia en materia de medio ambiente de 25 de junio de 1998 (Convenio de Aarhus), las autoridades competentes pongan a disposición del público, por los medios adecuados, información sobre las notificaciones de traslados de residuos, siempre que dicha información no sea confidencial con arreglo a la legislación nacional o comunitaria.
(24)
Es preciso establecer la obligación de que los residuos de un traslado que no pueda llevarse a cabo de acuerdo con lo previsto, sean devueltos al país de expedición o valorizados o eliminados por medios alternativos.
(25)
También debe ser obligatorio que la persona responsable de un traslado ilícito devuelva los residuos en cuestión o aplique mecanismos alternativos para su valorización o eliminación. De lo contrario, deben intervenir las propias autoridades competentes de expedición o de destino, según el caso.
(26)
Es necesario, con el fin de proteger el medio ambiente de los países afectados, aclarar el alcance de la prohibición, establecida de acuerdo con el Convenio de Basilea, de las exportaciones de la Comunidad de residuos destinados a su eliminación en un tercer país que no sea miembro de la Asociación Europea de Libre Comercio (AELC).
(27)
Los países Parte en el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo podrán adoptar los procedimientos de control establecidos para los traslados dentro de la Comunidad.
(28)
Asimismo, es necesario, con el fin de proteger el medio ambiente de los países afectados, aclarar el alcance de la prohibición de las exportaciones de residuos peligrosos destinados a su valorización en un país donde no se aplique la Decisión de la OCDE, también establecida de acuerdo con el Convenio de Basilea. En particular, es necesario aclarar la lista de residuos a los que afecta la prohibición y garantizar que también incluya los residuos enumerados en el anexo II del Convenio de Basilea, en concreto residuos domésticos y residuos generados por la incineración de residuos domésticos.
(29)
Conviene mantener mecanismos específicos para las exportaciones de residuos no peligrosos destinados a la valorización en países no sujetos a la Decisión de la OCDE y prever la simplificación de dichos mecanismos en una fecha posterior.
(30)
Se deben permitir las importaciones en la Comunidad de residuos destinados a la eliminación si el país exportador es Parte del Convenio de Basilea. Se deben permitir las importaciones en la Comunidad de residuos destinados a la valorización si el país exportador está sujeto a la Decisión de la OCDE o es Parte del Convenio de Basilea. Sin embargo, en los demás casos las importaciones solo deben permitirse si el país exportador está sujeto a un acuerdo o sistema bilateral o multilateral compatible con el Derecho comunitario y de conformidad con el artículo 11 del Convenio de Basilea, excepto cuando esto no resulte posible en situaciones de crisis, de restablecimiento o mantenimiento de la paz o de guerras.
(31)
El presente Reglamento debe ser aplicado de conformidad con el Derecho marítimo internacional.
(32)
El presente Reglamento debe reflejar las normas relativas a las exportaciones y a las importaciones de residuos hacia y desde los países y territorios de ultramar, tal y como establece la Decisión 2001/822/CE del Consejo, de 27 de noviembre de 2001, relativa a la asociación de los países y territorios de ultramar a la Comunidad Europea («Decisión de Asociación Ultramar») (13).
(33)
Se deben dar los pasos necesarios para garantizar que, de conformidad con la Directiva 2006/12/CE y con el resto de la legislación comunitaria sobre residuos, los residuos que se trasladen dentro de la Comunidad, así como los que se importen en la Comunidad, se gestionen de modo que, durante todo el traslado e incluyendo la valorización o la eliminación en el país de destino, no se ponga en peligro la salud humana y se lleve a cabo sin utilizar procesos o métodos que puedan ser perjudiciales para el medio ambiente. En lo que respecta a las exportaciones de la Comunidad que no estén prohibidas, deben hacerse esfuerzos para garantizar que la gestión del residuo se lleve a cabo de manera ambientalmente correcta durante todo el transcurso del traslado e incluyendo la valorización o eliminación en el país tercero de destino. La instalación receptora de residuos debe funcionar con arreglo a unas normas de protección de la salud humana y de protección medioambiental equivalentes de forma general a las normas establecidas en la legislación comunitaria. Debe establecerse una lista de directrices no vinculantes en las que pueda buscarse orientación para una gestión correcta desde el punto de vista medioambiental.
(34)
Es preciso que los Estados miembros faciliten a la Comisión información sobre la aplicación del presente Reglamento, tanto a través de los informes que se entregan a la Secretaría del Convenio de Basilea como sobre la base de un cuestionario aparte.
(35)
Es necesario garantizar un desguace de los buques seguro y respetuoso con el medio ambiente, a fin de proteger la salud humana y el medio ambiente. Además, cabe destacar que un buque puede convertirse en desecho con arreglo a lo definido en el artículo 2 del Convenio de Basilea y que al mismo tiempo puede definirse como buque con arreglo a otras disposiciones internacionales. Es importante recordar que se están llevando a cabo acciones que implican la cooperación interagencial entre la Organización Internacional del Trabajo (OIT), la Organización Marítima Internacional (OMI) y la Secretaría del Convenio de Basilea, para fijar requisitos vinculantes a nivel mundial con vistas a una solución eficiente y eficaz al problema del desguace de buques.
(36)
La cooperación internacional eficaz en materia de control de traslados de residuos contribuye a asegurar que se controlan los traslados de residuos peligrosos. Es preciso promover el intercambio de información, la responsabilidad compartida y los esfuerzos de cooperación entre la Comunidad y sus Estados miembros, por una parte, y los terceros países, por otra, con vistas a garantizar la gestión correcta de los residuos.
(37)
La Comisión debe adoptar algunos anexos del presente Reglamento de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE. Este procedimiento debe también aplicarse para modificar los anexos en función del progreso científico y técnico, de los cambios registrados en la legislación comunitaria pertinente o en relación con la Decisión de la OCDE, el Convenio de Basilea y otros convenios y acuerdos internacionales pertinentes.
(38)
Al elaborar las instrucciones para cumplimentar los documentos de notificación y movimiento para su inclusión en el anexo IC, la Comisión, teniendo en cuenta la Decisión de la OCDE y el Convenio de Basilea, debe especificar, entre otras cosas, que los documentos de notificación y movimiento deben constar, en la medida de lo posible, de dos páginas, e indicar cuál es el calendario preciso para cumplimentar los documentos de notificación y movimiento de los anexos IA y IB, teniendo en cuenta el anexo II. Además, cuando difieran la terminología y los requisitos de la Decisión OCDE o del Convenio de Basilea y del presente Reglamento, deben aclararse los requisitos concretos.
(39)
Al examinar las mezclas de residuos que han de añadirse al anexo IIIA se tomará en consideración, entre otras cosas, la información siguiente: las propiedades del residuo, tales como sus posibles características peligrosas, su potencial contaminante y el estado físico del residuo; los aspectos de gestión tales como la capacidad tecnológica para valorizar el residuo, las ventajas medioambientales de dicha operación de valorización y si se puede perjudicar la correcta gestión medioambiental del residuo. La Comisión debe avanzar lo máximo posible en la conclusión de este anexo antes de la entrada en vigor del presente Reglamento y haberlo finalizado, a más tardar, seis meses después de dicha fecha.
(40)
Asimismo, la Comisión debe adoptar medidas adicionales relacionadas con la aplicación del presente Reglamento de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE. Estas deben incluir un método de cálculo de la fianza o seguro equivalente, que la Comisión debe finalizar, a ser posible, antes de la fecha de aplicación del presente Reglamento.
(41)
Procede aprobar las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (14).
(42)
Dado que el objetivo del presente Reglamento, a saber, garantizar la protección del medio ambiente en caso de traslados de residuos no puede ser alcanzado de manera suficiente por los Estados miembros y, por consiguiente, debido a su dimensión y efectos, puede lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar dicho objetivo.
HAN ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
TÍTULO I
ÁMBITO DE APLICACIÓN Y DEFINICIONES
Artículo 1
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece procedimientos y regímenes de control para el traslado de residuos, en función del origen, el destino y la ruta del traslado, del tipo de residuo trasladado y del tipo de tratamiento que vaya a aplicarse a los residuos en destino.
2. El presente Reglamento se aplicará a los traslados de residuos:
a)
entre Estados miembros, dentro de la Comunidad o con tránsito por terceros países;
b)
importados en la Comunidad de terceros países;
c)
exportados de la Comunidad a terceros países;
d)
en tránsito por la Comunidad, que van de un tercer país a otro.
3. Quedan excluidos del ámbito de aplicación del presente Reglamento:
a)
la descarga en tierra de los residuos generados por el funcionamiento normal de los buques y plataformas no costeras, incluidas las aguas residuales y residuos, siempre que tales residuos estén sujetos a los requisitos del Convenio Internacional para prevenir la contaminación ocasionada por los buques, de 1973, modificado por el Protocolo de 1978 relativo al mismo (Marpol 73/78), u otros instrumentos internacionales vinculantes;
b)
los residuos generados a bordo de vehículos, trenes, aeronaves y buques hasta que dichos residuos se hayan descargado con el fin de ser valorizados o eliminados;
c)
los traslados de residuos radiactivos tal como se definen en el artículo 2 de la Directiva 92/3/Euratom del Consejo, de 3 de febrero de 1992, relativa a la vigilancia y al control de los traslados de residuos radiactivos entre Estados miembros o procedentes o con destino al exterior de la Comunidad (15);
d)
los traslados sujetos a los requisitos de aprobación con arreglo al Reglamento (CE) no 1774/2002;
e)
los traslados de los residuos a que se refiere el artículo 2, apartado 1, letra b), incisos ii), iv) y v), de la Directiva 2006/12/CE, en caso de que tales traslados ya estén regulados por otra normativa comunitaria que contenga disposiciones parecidas;
f)
los traslados de residuos con origen en la Antártida y destino en la Comunidad que sean conformes con las disposiciones del Protocolo sobre protección del medio ambiente del Tratado Antártico (1991);
g)
las importaciones en la Comunidad de residuos generados por fuerzas armadas u organizaciones de socorro en situaciones de crisis, operaciones de establecimiento o mantenimiento de la paz en las que dichos residuos sean trasladados por dichas fuerzas armadas u organizaciones de socorro o en su nombre, directa o indirectamente, al país de destino. En tal caso, se informará anticipadamente sobre el traslado y el destino del mismo a toda autoridad competente de tránsito y a la autoridad competente de destino en la Comunidad.
4. Los traslados de residuos con origen en la Antártida y destino en países ajenos a la Comunidad, y en tránsito por la Comunidad, estarán sujetos a los artículos 36 y 49.
5. Los traslados de residuos realizados exclusivamente dentro de un Estado miembro solo estarán sujetos al artículo 33.
Artículo 2
Definiciones
A efectos del presente Reglamento se entenderá por:
1)
«residuos»: los que se ajusten a la definición que se establece en el artículo 1, apartado 1, letra a), de la Directiva 2006/12/CE;
2)
«residuos peligrosos»: los que se ajusten a la definición que se establece en el artículo 1, apartado 4, de la Directiva 91/689/CEE del Consejo, de 12 de diciembre de 1991, relativa a los residuos peligrosos (16);
3)
«mezcla de residuos»: los residuos que se obtengan mediante la mezcla, sea deliberada o no, de dos o más residuos diferentes, siempre que no exista una categoría específica para dicha mezcla en los anexos III, IIIB, IV y IVA. No se considera mezcla de residuos el traslado conjunto de dos o más residuos por separado;
4)
«eliminación»: tal como se define en el artículo 1, apartado 1, letra e), de la Directiva 2006/12/CE;
5)
«eliminación intermedia»: las operaciones de eliminación D13 a D15 tal como se definen en el anexo IIA de la Directiva 2006/12/CE;
6)
«valorización»: tal como se define en el artículo 1, apartado 1, letra f), de la Directiva 2006/12/CE;
7)
«valorización intermedia»: las operaciones de valorización R12 y R13 tal como se definen en el anexo IIB de la Directiva 2006/12/CE;
8)
«gestión ambientalmente correcta»: la adopción de todas las medidas posibles para garantizar que los residuos sean gestionados de manera que la salud humana y el medio ambiente queden protegidos contra los efectos nocivos que puedan derivarse de tales residuos;
9)
«productor»: cualquier persona cuya actividad produzca residuos («productor inicial») o cualquier persona que efectúe operaciones de tratamiento previo, de mezcla o de otro tipo que ocasionen un cambio de naturaleza o de composición de esos residuos («nuevo productor») que se ajuste a la definición del artículo 1, apartado 1, letra b), de la Directiva 2006/12/CE;
10)
«poseedor»: el productor de los residuos o la persona física o jurídica que los tenga en su posesión y que se ajuste a la definición del artículo 1, apartado 1, letra c), de la Directiva 2006/12/CE;
11)
«recogedor»: toda persona que efectúe recogida de residuos tal como se define en el artículo 1, apartado 1, letra g), de la Directiva 2006/12/CE;
12)
«negociante»: toda persona que actúe como principal en la compra y posterior venta de residuos, incluidos los negociantes que no tomen posesión físicamente de los residuos; este término abarca asimismo a los negociantes con arreglo al artículo 12 de la Directiva 2006/12/CE;
13)
«agente»: toda persona que disponga la valorización o la eliminación de residuos por encargo de terceros, incluidos los agentes que no tomen posesión físicamente de los residuos, con arreglo al artículo 12 de la Directiva 2006/12/CE;
14)
«destinatario»: la persona o empresa sujeta a la jurisdicción del país de destino a la que se trasladan los residuos para su valorización o eliminación;
15)
«notificante»:
a)
si se trata de un traslado con origen en un Estado miembro, toda persona física o jurídica sujeta a la jurisdicción de tal Estado miembro que pretenda trasladar o hacer trasladar residuos y en quien recaiga la obligación de notificar. El notificante es alguna de las personas u órganos de la siguiente lista, elegida de acuerdo con el orden establecido en ella:
i)
el productor inicial, o
ii)
el nuevo productor autorizado que realiza operaciones antes del traslado, o
iii)
un recogedor autorizado que, a partir de diversas pequeñas cantidades del mismo tipo de residuos recogidos de distintas procedencias, haya agrupado el traslado que se iniciará a partir de un lugar notificado único, o
iv)
el negociante registrado que haya sido autorizado por escrito por el productor inicial, nuevo productor o recogedor autorizado mencionados en los incisos i), ii) y iii) a actuar en su nombre como notificante,
v)
un agente registrado que haya sido autorizado por escrito por el productor inicial, nuevo productor o recogedor autorizado mencionados en los incisos i), ii) y iii) a actuar en su nombre como notificante,
vi)
cuando todas las personas especificadas en los incisos i), ii), iii), iv) y v), en su caso, sean desconocidas o insolventes, el poseedor.
Cuando un notificante de los contemplados en los incisos iv) o v) incumpla alguna de las obligaciones de retirada de los residuos establecidas en los artículos 22 a 25, el productor inicial, el nuevo productor o el recogedor autorizado mencionados en los incisos i), ii) o iii), respectivamente, que haya autorizado al negociante o agente a actuar en su nombre será considerado como el notificante a efectos de las mencionadas obligaciones sobre devolución. En caso de traslado ilícito notificado por un negociante o agente de los mencionados en los incisos iv) o v), la persona indicada en los incisos i), ii) o iii) que haya autorizado a dicho negociante o agente a actuar en su nombre será considerada como el notificante a efectos del presente Reglamento;
b)
si se trata de una importación con destino a la Comunidad o de un tránsito por la Comunidad de residuos no originados en un Estado miembro, cualquiera de las siguientes personas físicas o jurídicas sujetas a la jurisdicción del país de expedición que pretenda trasladar o hacer trasladar o que haya hecho trasladar los residuos:
i)
la persona designada por las leyes del país de expedición, o bien, en ausencia de tal designación,
ii)
el poseedor en el momento de realizarse la exportación;
16)
«Convenio de Basilea»: el Convenio de 22 de marzo de 1989 sobre el control de los movimientos transfronterizos de los residuos peligrosos y su eliminación;
17)
«Decisión de la OCDE»: Decisión C(2001) 107 final del Consejo de la OCDE relativa a la revisión de la Decisión C(92) 39 final sobre el control de los movimientos transfronterizos de residuos destinados a operaciones de valorización;
18)
«autoridad competente»:
a)
si se trata de un Estado miembro, el órgano designado por el Estado miembro en cuestión de conformidad con el artículo 53, o bien,
b)
si se trata de un Estado no miembro que sea Parte en el Convenio de Basilea, el órgano designado por el país en cuestión como autoridad competente a efectos del Convenio, con arreglo a su artículo 5, o bien,
c)
si se trata de un país que no cumple las condiciones de las letras a) o b), el órgano designado como autoridad competente por el país o región en cuestión, o bien, en ausencia de tal designación, la autoridad reguladora del país o región, según proceda, que tenga jurisdicción sobre los traslados de residuos destinados a la valorización o eliminación o en tránsito, según el caso;
19)
«autoridad competente de expedición»: la autoridad competente en la zona desde la que se efectúe o se vaya a efectuar el traslado;
20)
«autoridad competente de destino»: la autoridad competente en la zona hacia la que se efectúe o se vaya a efectuar el traslado, o en la que se realice la carga de los residuos previamente a su valorización o eliminación en una zona no sujeta a la jurisdicción nacional de ningún país;
21)
«autoridad competente de tránsito»: la autoridad competente en cualquier país, que no sea el de la autoridad competente de expedición ni el de la autoridad competente de destino, a través del cual se efectúe o se vaya a efectuar el traslado;
22)
«país de expedición»: el país desde el cual se efectúe o se vaya a efectuar un traslado de residuos;
23)
«país de destino»: el país hacia el cual se efectúe o se vaya a efectuar un traslado de residuos para su valorización o eliminación, o con objeto de realizar la carga previamente a su valorización o eliminación en una zona no sujeta a la jurisdicción nacional de ningún país;
24)
«país de tránsito»: cualquier país, distinto de los países de expedición o de destino, a través del cual se efectúe o vaya a efectuarse un traslado de residuos;
25)
«zona bajo jurisdicción nacional de un país»: toda zona terrestre o marítima en la que un Estado ejerce su responsabilidad administrativa y reglamentaria de conformidad con el Derecho internacional en materia de protección de la salud humana o del medio ambiente;
26)
«países y territorios de ultramar»: son los países y territorios enumerados en el anexo IA de la Decisión 2001/822/CE;
27)
«oficina de aduana de exportación»: la que se ajusta a la definición del artículo 161, apartado 5, del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el código aduanero comunitario (17);
28)
«oficina de aduana de salida en la Comunidad»: la que se ajusta a la definición del artículo 793, apartado 2, del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se establece el código aduanero comunitario (18);
29)
«oficina de aduana de entrada en la Comunidad»: la oficina de aduana a la que se llevan los residuos que se han introducido en el territorio aduanero de la Comunidad de acuerdo con el artículo 38, apartado 1, del Reglamento (CEE) no 2913/92;
30)
«importación»: toda entrada de residuos en la Comunidad con exclusión del tránsito por la Comunidad;
31)
«exportación»: la acción de salida de los residuos fuera de la Comunidad con exclusión del tránsito por la Comunidad;
32)
«tránsito»: el traslado de residuos que se efectúe o vaya a efectuarse por uno o más países distintos de los de expedición o de destino;
33)
«transporte»: el transporte de residuos por carretera, por ferrocarril o por vía aérea, marítima o terrestre;
34)
«traslado»: el transporte de residuos destinados a la valorización o eliminación que se efectúe o vaya a efectuarse:
a)
entre un país y otro, o
b)
entre un país y los países y territorios de ultramar u otras zonas bajo la protección del primero, o
c)
entre un país y cualquier zona terrestre que no forme parte de país alguno con arreglo al Derecho internacional, o
d)
entre un país y la Antártida, o
e)
con origen en un país a través de alguna de las zonas anteriormente indicadas, o
f)
en el interior de un país atravesando alguna de las zonas anteriormente indicadas y que se inicie y termine en el mismo país, o
g)
desde una zona geográfica no sujeta a la jurisdicción de ningún país, con destino a un país;
35)
«traslado ilícito»: todo traslado de residuos que se efectúe:
a)
sin haber sido notificado a todas las autoridades competentes afectadas de conformidad con el presente Reglamento, o
b)
sin la autorización de las autoridades competentes afectadas de conformidad con el presente Reglamento, o
c)
habiendo obtenido la autorización de las autoridades competentes afectadas mediante falsificación, tergiversación o fraude, o
d)
de un modo que no aparezca especificado materialmente en los documentos de notificación o de movimiento, o
e)
de un modo que dé lugar a una valorización o una eliminación que infrinja la normativa comunitaria o internacional, o
f)
de modo contrario a los artículos 34, 36, 39, 40, 41 y 43, o
g)
de forma que, en relación con los traslados de residuos a que se refiere el artículo 3, apartados 2 y 4:
i)
se compruebe que los residuos no figuran en los anexos III, IIIA o IIIB, o
ii)
no se haya cumplido con el artículo 3, apartado 4,
iii)
el traslado se efectúe de un modo no especificado concretamente en el documento que figura en el anexo VII.
TÍTULO II
TRASLADOS EN EL INTERIOR DE LA COMUNIDAD CON O SIN TRÁNSITO POR TERCEROS PAÍSES
Artículo 3
Marco de procedimiento general
1. Los traslados de los siguientes residuos estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previas por escrito establecido en las disposiciones del presente título:
a)
si están destinados a operaciones de eliminación:
todos los residuos;
b)
si están destinados a operaciones de valorización:
i)
residuos enumerados en el anexo IV, que incluye, entre otros, los residuos enumerados en los anexos II y VIII del Convenio de Basilea,
ii)
los residuos enumerados en el anexo IVA,
iii)
los residuos no clasificados en una categoría específica de los anexos III, IIIB, IV o IVA,
iv)
las mezclas de residuos no clasificadas en una categoría específica de los anexos III, IIIB, IV o IVA salvo si figuraran en el anexo IIIA.
2. Los traslados de los residuos siguientes que se destinen a la valorización estarán sujetos a los requisitos de información general establecidos en el artículo 18 si la cantidad de residuos trasladados sobrepasa los 20 kg:
a)
los residuos enumerados en el anexo III o en el IIIB;
b)
mezclas, no clasificadas en una categoría específica del anexo III, de dos o más residuos enumerados en el anexo III, siempre que la composición de dichas mezclas no perjudique su valorización ambientalmente correcta y siempre que dichas mezclas sean incluidas en el anexo IIIA, de conformidad con el artículo 58.
3. A los residuos enumerados en el anexo III, en casos excepcionales, les serán de aplicación las disposiciones pertinentes como si hubieran estado enumerados en el anexo IV, si presentan alguna de las características de peligrosidad señaladas en el anexo III de la Directiva 91/689/CEE. Estos residuos recibirán el trato previsto en el artículo 58.
4. Los traslados de residuos expresamente destinados a análisis de laboratorio para evaluar sus características físicas o químicas o para determinar su idoneidad para operaciones de valorización o eliminación no estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previa por escrito que se ha descrito en el apartado 1. En su lugar, se aplicarán los requisitos de procedimiento del artículo 18. La cantidad de tales residuos, salvo cuando sean expresamente destinados a análisis de laboratorio, se determinará en función de la cantidad mínima que sea razonablemente necesaria para realizar el análisis en cada caso, y no superará los 25 kg.
5. Los traslados de residuos municipales mezclados (residuo 20 03 01) recogidos de hogares particulares, incluso cuando dicha recogida también abarque ese tipo de residuos procedentes de otros productores, a instalaciones de valorización o eliminación estarán, de conformidad con el presente Reglamento, sujetos a las mismas disposiciones que los residuos destinados a la eliminación.
CAPÍTULO 1
Notificación previa por escrito y autorización
Artículo 4
Notificación
Cuando el notificante pretenda trasladar residuos con arreglo al artículo 3, apartado 1, letras a) o b), deberá presentar una notificación previa por escrito a la autoridad competente de expedición y, si efectuara una notificación general, atenerse a lo dispuesto en el artículo 13.
Cuando se efectúe una notificación, deberán cumplirse los siguientes requisitos:
1)
Documentos de notificación y movimiento
La notificación se realizará por medio de los siguientes documentos:
a)
el documento de notificación que figura en el anexo IA, y
b)
el documento de movimiento que figura en el anexo IB.
Al efectuar la notificación, el notificante deberá cumplimentar tanto el documento de notificación como, cuando sea pertinente, el documento de movimiento.
Cuando el notificante no sea el productor inicial de conformidad con el artículo 2, punto 15, letra a), inciso i), el notificante velará por que este productor o una de las personas indicadas en el artículo 2, punto 15, letra a), incisos ii) o iii), también firme, cuando ello sea viable, el documento de notificación contemplado en el anexo IA.
Los documentos de notificación y movimiento serán facilitados al notificante por la autoridad competente de expedición.
2)
Información y documentación que deberá facilitarse junto con los documentos de notificación y movimiento
El notificante incorporará o adjuntará al documento de notificación la información y la documentación señaladas en el anexo II, parte 1. El notificante incorporará o adjuntará al documento de movimiento la información y la documentación señaladas en el anexo II, parte 2, en la medida de lo posible en el momento de la notificación.
La notificación se considerará debidamente realizada cuando la autoridad competente de expedición se haya asegurado de que se han completado los documentos de notificación y movimiento de conformidad con el párrafo primero.
3)
Información y documentación adicionales
Si lo solicita cualquiera de las autoridades competentes afectadas, el notificante entregará información y documentación adicionales. En el anexo II, parte 3, figura una lista con la información y documentación adicionales que se podrá solicitar.
La notificación se considerará debidamente completada cuando la autoridad competente de destino se haya asegurado de que se han completado los documentos de notificación y movimiento y de que el notificante ha entregado la información y la documentación mencionadas en el anexo II, partes 1 y 2, así como toda la información y documentación adicional que se le solicite en virtud del presente apartado y de la lista del anexo II, parte 3.
4)
Celebración de un contrato entre el notificante y el destinatario
El notificante deberá celebrar con el destinatario un contrato análogo al descrito en el artículo 5 para la valorización o eliminación de los residuos notificados.
En el momento de la notificación, deberá acreditarse la existencia de este contrato o presentarse una declaración que certifique dicha existencia, de conformidad con el anexo IA, ante las autoridades competentes afectadas. El notificante o el destinatario facilitará una copia del contrato, o una prueba del mismo que sea considerada satisfactoria por la autoridad competente de que se trate, si así lo solicita la autoridad competente en cuestión.
5)
Constitución de una fianza o seguro equivalente
Se constituirá una fianza o seguro equivalente con arreglo al artículo 6. El notificante hará una declaración a tal efecto cumplimentando la parte correspondiente del documento de notificación que figura en el anexo IA.
La fianza o seguro equivalente (o, si la autoridad competente lo permite, pruebas de dicha fianza o seguro o una declaración que certifique su existencia) será presentado como parte del documento de notificación en el momento de la notificación o, si la autoridad competente lo permite en virtud de la legislación nacional, en el momento del comienzo del traslado.
6)
Cobertura de la notificación
La notificación deberá cubrir el traslado de residuos desde su lugar inicial de expedición e incluir su valorización o eliminación intermedia o definitiva.
En caso de posteriores operaciones intermedias o definitivas en un país que no sea el primer país de destino, la operación definitiva y su destino se consignarán en la notificación y se aplicará lo dispuesto en el artículo 15, letra f).
Cada notificación deberá cubrir un solo código de identificación de residuos, excepto para:
a)
residuos no clasificados en una sola rúbrica en los anexos III, IIIB, IV o IVA, en cuyo caso solo deberá especificarse un residuo;
b)
mezclas de residuos no clasificadas en una sola rúbrica en los anexos III, IIIB, IV o IVA, a menos que figuren en el anexo IIIA, en cuyo caso el código de cada fracción de residuos deberá especificarse por orden de importancia.
Artículo 5
Contrato
1. Todos los traslados de residuos que requieren notificación estarán sujetos al requisito de la celebración de un contrato entre el notificante y el destinatario para la valorización o eliminación de los residuos notificados.
2. El contrato deberá celebrarse y ser efectivo en el momento de la notificación y durante todo el traslado hasta que se haya expedido un certificado de conformidad con el artículo 15, letra e), o el artículo 16, letra e), o, en su caso, el artículo 15, letra d).
3. El contrato deberá establecer la obligación:
a)
por parte del notificante, de volver a hacerse cargo de los residuos, en caso de que el traslado o la valorización o eliminación no se hayan llevado a cabo de acuerdo con lo previsto o de que se haya efectuado como un traslado ilícito, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 22 y el artículo 24, apartado 2;
b)
por parte del destinatario, de valorizar o eliminar los residuos si se hubieren efectuado como un traslado ilícito, con arreglo al artículo 24, apartado 3, y
c)
por parte de la instalación, de entregar, con arreglo al artículo 16, letra e), un certificado de que los residuos han sido valorizados o eliminados de acuerdo con la notificación y con las condiciones que en ella se especifican y con los requisitos del presente Reglamento.
4. En caso de que el residuo trasladado esté destinado a operaciones de valorización o eliminación intermedias, el contrato deberá incluir las siguientes obligaciones adicionales:
a)
la obligación de la instalación de destino de entregar, con arreglo al artículo 15, letras d) y, en su caso, e), certificados de que los residuos han sido valorizados o eliminados de acuerdo con la notificación y con las condiciones que en ella se especifican y con los requisitos del presente Reglamento, y
b)
la obligación del destinatario de entregar, si fuera pertinente, una notificación a la autoridad competente inicial del país de expedición inicial, con arreglo al artículo 15, letra f), inciso ii),.
5. En caso de que los residuos deban trasladarse entre dos establecimientos que están bajo el control de la misma entidad jurídica, este contrato podrá sustituirse por una declaración de la entidad en cuestión que vaya a encargarse de la valorización o eliminación de los residuos notificados.
Artículo 6
Fianza
1. Todos los traslados de residuos que requieren notificación estarán sujetos al requisito de constitución de una fianza o seguro equivalente que cubra:
a)
los costes de transporte;
b)
los costes de valorización o eliminación, con inclusión de toda operación intermedia necesaria, y
c)
los costes de almacenamiento durante 90 días.
2. La fianza o seguro equivalente tiene por finalidad cubrir los costes ocasionados en caso de que:
a)
el traslado, la valorización o la eliminación no puedan llevarse a cabo de acuerdo con lo previsto, tal como se indica en el artículo 22, o
b)
el traslado, la valorización o la eliminación sean ilícitos, como se indica en el artículo 24.
3. La fianza o seguro equivalente deberá ser constituido por el notificante u otra persona física o jurídica que actúe en su nombre, y ser efectivo en el momento de la notificación o, si la autoridad competente que apruebe la fianza o seguro equivalente lo permitiere, a más tardar cuando se inicie el traslado, y deberá aplicarse al traslado notificado, a más tardar al iniciarse el mismo.
4. La fianza o fianzas o seguros equivalentes, incluidos el formulario, la redacción y la cuantía de la cobertura, serán aprobados por la autoridad competente de expedición.
No obstante, en casos de importación en la Comunidad, la autoridad competente de destino en la Comunidad revisará la cuantía de la cobertura y, en caso necesario, aprobará una fianza o seguro adicional.
5. La o las fianzas o seguros equivalentes serán válidos y cubrirán un traslado notificado y la realización de las operaciones de valorización o eliminación de los residuos notificados.
La fianza o fianzas o seguros equivalentes se liberarán cuando la autoridad competente haya recibido el certificado indicado en el artículo 16, letra e), o, en su caso, en el artículo 15, letra e), con respecto a las operaciones de valorización o eliminación intermedias.
6. No obstante lo dispuesto en el apartado 5, en caso de que los residuos trasladados estén destinados a operaciones de valorización o eliminación intermedias y se proceda a una operación adicional de valorización o eliminación en el país de destino, la fianza o seguro equivalente podrá ser liberado cuando los residuos salgan de la instalación intermedia y la autoridad competente haya recibido el certificado a que se refiere el artículo 15, letra d). En tal caso, cualquier traslado posterior hacia una instalación de valorización o eliminación estará cubierto por una nueva fianza o seguro equivalente a no ser que la autoridad competente de destino considere que tal fianza o seguro equivalente no es necesario. En ese caso la autoridad competente de destino será responsable de que se cumplan las obligaciones que pudieran surgir de efectuarse un traslado ilícito, o de la retirada de los residuos cuando el traslado y posterior operación de valorización o eliminación no puedan llevarse a cabo según las previsiones.
7. La autoridad competente dentro de la Comunidad que haya aprobado la fianza o seguro equivalente tendrá acceso al mismo y utilizará los fondos para, entre otras cosas, pagar a otras autoridades afectadas, a fin de cumplir las obligaciones derivadas de lo dispuesto en los artículos 23 y 25.
8. En caso de que se efectúe una notificación general con arreglo al artículo 13, se podrá constituir una fianza o seguro equivalente que cubra ciertas partes y no la totalidad de la notificación general. En estos casos, la fianza o seguro equivalente se aplicará al traslado notificado que sea objeto de su cobertura, a más tardar, en el momento de su inicio.
La fianza o seguro equivalente se liberará cuando la autoridad competente haya recibido el certificado a que se refiere el artículo 16, letra e), o, si resultare apropiado, el artículo 15, letra e), en relación con las operaciones intermedias de valorización o eliminación de los residuos de que se trate. El apartado 6 se aplicará mutatis mutandis.
9. Los Estados miembros informarán a la Comisión de las disposiciones de Derecho nacional que adopten con arreglo al presente artículo.
Artículo 7
Transmisión de la notificación por la autoridad competente de expedición
1. Una vez que la notificación haya sido debidamente realizada, tal como se describe en el artículo 4, punto 2, párrafo segundo, la autoridad competente de expedición conservará una copia de la notificación y transmitirá la notificación a la autoridad competente de destino con copia a todas las autoridades competentes de tránsito, y comunicará al notificante que ha efectuado la transmisión. Esto se hará en un plazo de tres días hábiles desde la recepción de la notificación.
2. Si la notificación no ha sido debidamente realizada, la autoridad competente de expedición solicitará información y documentación al notificante con arreglo al artículo 4, punto 2, párrafo segundo.
Esto se hará en un plazo de tres días hábiles desde la recepción de la notificación.
En estos casos, la autoridad competente de expedición tendrá tres días hábiles a partir de la recepción de la información y/o documentación solicitada para dar cumplimiento a lo dispuesto en el apartado 1.
3. Una vez que la notificación haya sido debidamente realizada, tal como se describe en el artículo 4, punto 2, párrafo segundo, la autoridad competente de expedición podrá decidir, en un plazo de tres días hábiles, no transmitir la notificación si tiene objeciones en contra del traslado de conformidad con los artículos 11 y 12.
En este caso comunicará inmediatamente dicha decisión y dichas objeciones al notificante.
4. Si, en un plazo de 30 días a partir de la fecha de recepción de la notificación, la autoridad competente de expedición no ha transmitido la notificación, según lo estipulado en el apartado 1, facilitará al notificante, previa solicitud de este, una explicación motivada. Esto no se aplicará cuando no se haya atendido la solicitud de información a que se refiere el apartado 2.
Artículo 8
Solicitudes de información y documentación de las autoridades competentes afectadas y acuse de recibo de la autoridad competente de destino
1. Una vez transmitida la notificación por la autoridad competente de expedición, si una de las autoridades competentes afectadas estima que se requiere información y documentación adicional tal como se contempla en el artículo 4, punto 3, párrafo segundo, solicitará al notificante dicha información o documentación e informará de tal solicitud a las demás autoridades competentes. Esto se hará en un plazo de tres días hábiles desde la recepción de la notificación. En tales casos las autoridades competentes afectadas tendrán tres días hábiles a partir de la recepción de la información y documentación solicitada para informar a la autoridad competente de destino.
2. Cuando la autoridad competente de destino considere que la notificación ha sido debidamente completada, tal como se describe en el artículo 4, punto 3, párrafo segundo, enviará un acuse de recibo al notificante y copias a las demás autoridades competentes afectadas. Esto se hará en el plazo de tres días hábiles a partir de la recepción de la notificación debidamente completada.
3. Si, en un plazo de 30 días a partir de la fecha de recepción de la notificación, la autoridad competente de destino no ha acusado recibo de la notificación, según lo estipulado en el apartado 2, facilitará al notificante, previa solicitud de este, una explicación motivada.
Artículo 9
Autorización por las autoridades competentes de destino, de expedición y de tránsito y plazos para el transporte, la valorización o la eliminación
1. Las autoridades competentes de destino, de expedición y de tránsito dispondrán de 30 días de plazo desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por parte de la autoridad competente de destino, de conformidad con el artículo 8, para tomar una de las siguientes decisiones motivadas por escrito, en relación con el traslado notificado:
a)
autorizar sin condiciones;
b)
autorizar con condiciones, de acuerdo con el artículo 10, o bien
c)
formular objeciones, de acuerdo con los artículos 11 y 12.
Se presumirá que la autoridad competente de tránsito ha otorgado su autorización tácita cuando se agote el plazo de 30 días sin que haya formulado objeciones.
2. Las autoridades competentes de destino, de expedición y, en su caso, de tránsito transmitirán al notificante su decisión motivada por escrito en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, con copia para las demás autoridades competentes afectadas.
3. Las autoridades competentes de destino, de expedición y, en su caso, de tránsito harán constar su autorización por escrito sellando, firmando y fechando a tales efectos el documento de notificación o sus copias.
4. Toda autorización otorgada por escrito para un determinado traslado se extinguirá en el plazo de un año civil a partir de la fecha de su emisión o a partir de una fecha posterior según se indique en el documento de notificación. Sin embargo, esta disposición no se aplicará si las autoridades competentes afectadas establecen un plazo menor.
5. La autorización tácita de un traslado previsto se extinguirá en el plazo de un año civil a partir del final del plazo de 30 días a que se refiere el apartado 1.
6. El traslado previsto solo podrá efectuarse previo cumplimiento de los requisitos previstos en el artículo 16, letras a) y b), y durante el período de validez de las autorizaciones tácitas o escritas de todas las autoridades competentes.
7. La valorización o la eliminación de residuos, en relación con un traslado previsto, se completará a más tardar un año civil después de la recepción de los residuos por la instalación, a menos que las autoridades competentes afectadas establezcan un plazo menor.
8. Las autoridades competentes afectadas suspenderán su autorización cuando tengan conocimiento de que:
a)
la composición de los residuos no se corresponde con la notificada, o bien
b)
no se respetan las condiciones impuestas para el traslado, o bien
c)
no se procede a la valorización o la eliminación de los residuos, de conformidad con el permiso de la instalación que realice dicha operación, o bien
d)
los residuos serán trasladados, valorizados o eliminados, o ya se han trasladado, valorizado o eliminado de manera que no se corresponde con la información proporcionada o adjunta a los documentos de notificación y movimiento.
9. La retirada de la autorización se transmitirá por medio de una notificación oficial al notificante, con copia para las demás autoridades competentes afectadas y para el destinatario.
Artículo 10
Condiciones para un traslado
1. En un plazo de 30 días desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por parte de la autoridad competente de destino de conformidad con el artículo 8, las autoridades competentes de expedición, de destino y de tránsito podrán establecer condiciones para autorizar un traslado notificado. Estas condiciones podrán basarse en una o varias de las razones especificadas en los artículos 11 o 12.
2. Las autoridades competentes de expedición, de destino y de tránsito también podrán establecer, en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, las condiciones en las que habrá de efectuarse el transporte de residuos dentro de su jurisdicción. Estas condiciones de transporte no podrán ser más rigurosas que las establecidas para traslados similares efectuados íntegramente bajo su jurisdicción y deberán tener debidamente en cuenta los acuerdos vigentes, en especial los acuerdos internacionales pertinentes.
3. Las autoridades competentes de expedición, de destino y de tránsito también podrán establecer, en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, la condición de que su autorización deberá considerarse retirada si la fianza o seguro equivalente no es aplicable a más tardar en el momento de iniciarse el traslado notificado, tal como se establece en el artículo 6, apartado 3.
4. La autoridad competente que establezca condiciones deberá comunicarlas al notificante por escrito, con copia a las autoridades competentes afectadas.
La autoridad competente en cuestión deberá incorporar o adjuntar las condiciones al documento de notificación.
5. La autoridad competente de destino también podrá, en el plazo de 30 días a que se hace referencia en el apartado 1, fijar el requisito de que la instalación que recibe el residuo lleve un registro regular de las entradas, salidas y/o balances de residuos y sus correspondientes operaciones de valorización o eliminación con arreglo a lo expuesto en la notificación, así como durante el período de validez de la notificación. Dichos registros serán firmados por una persona responsable legalmente de la instalación y se enviarán a la autoridad competente de destino en el plazo de un mes desde la realización de la operación de valorización o eliminación notificada.
Artículo 11
Objeciones a los traslados de residuos destinados a la eliminación
1. Cuando se presente una notificación relativa a un determinado traslado de residuos destinados a la eliminación, las autoridades competentes de destino y de expedición podrán, en un plazo de 30 días desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por parte de la autoridad competente de destino, de conformidad con el artículo 8, formular objeciones motivadas por alguno o varios de los motivos siguientes y de conformidad con el Tratado:
a)
que el traslado o la eliminación previstos no se ajustarían a las medidas de prohibición general o parcial de traslados de residuos o de objeción sistemática a los mismos adoptadas para aplicar los principios de proximidad, prioridad de valorización y autosuficiencia a escala comunitaria y nacional con arreglo a lo dispuesto en la Directiva 2006/12/CE, o bien
b)
que el traslado o la eliminación previstos no se ajustarían a las disposiciones legales y reglamentarias nacionales en materia de protección del medio ambiente, de orden público, de seguridad pública o de protección de la salud en relación con las acciones que tienen lugar en dicho país, o bien
c)
que el notificante o el destinatario hayan sido condenados anteriormente por llevar a cabo traslados ilícitos o realizar cualquier otro acto ilícito en relación con la protección del medio ambiente, en cuyo caso las autoridades competentes de expedición y de destino podrán oponerse, de conformidad con la legislación nacional, a todos los traslados en que participen estas personas, o bien
d)
que el notificante o la instalación hayan incumplido repetidamente los artículos 15 y 16 con motivo de traslados anteriores, o bien
e)
que el Estado miembro desee ejercer su derecho, con arreglo al artículo 4, apartado 1, del Convenio de Basilea, de prohibir la importación de residuos peligrosos o de residuos incluidos en el anexo II de dicho Convenio, o bien
f)
que el traslado o la eliminación previstos sean contrarios a las obligaciones dimanantes de convenios internacionales celebrados por el Estado o Estados miembros afectados o por la Comunidad, o bien
g)
teniendo en cuenta circunstancias geográficas o la necesidad de contar con instalaciones especializadas para determinados tipos de residuos, cuando el traslado o la eliminación previstos no se ajusten a lo dispuesto en la Directiva 2006/12/CE, especialmente en sus artículos 5 y 7:
i)
a fin de aplicar el principio de autosuficiencia a escala comunitaria y nacional, o
ii)
cuando la instalación especializada tenga que eliminar residuos procedentes de una fuente más próxima y la autoridad competente haya dado prioridad a dichos residuos, o
iii)
a fin de garantizar que los traslados se ajusten a los planes de gestión de residuos, o bien
h)
que los residuos serán tratados en instalaciones contempladas en la Directiva 96/61/CE, pero que no aplican las mejores técnicas disponibles definidas en el artículo 9, apartado 4, de dicha Directiva, de conformidad con el permiso de que disponga la instalación, o bien
i)
que el residuo sea una mezcla de residuos municipales recogidos en viviendas particulares (residuo 20 03 01), o bien
j)
que los residuos en cuestión no serán tratados con arreglo a normas de protección ambiental legalmente preceptivas aplicables a las operaciones de eliminación establecidas en el Derecho comunitario, incluso en los casos en que se concedan excepciones temporales.
2. Las autoridades competentes de tránsito podrán, en el plazo de 30 días a que se refiere el apartado 1, formular objeciones motivadas basadas exclusivamente en el apartado 1, letras b), c), d) y f).
3. Cuando se trate de residuos peligrosos producidos en el Estado miembro de expedición en cantidades globales anuales tan pequeñas que la creación de nuevas instalaciones especializadas de eliminación en dicho Estado miembro fuera económicamente inviable, no será aplicable lo dispuesto en el apartado 1, letra a).
La autoridad competente de destino colaborará con la autoridad competente de expedición que considere que es de aplicación el presente apartado y no el apartado 1, letra a), con el fin de resolver el asunto bilateralmente.
En caso de que no se alcance una solución satisfactoria, cualquiera de los dos Estados miembros podrá presentar el asunto a la Comisión, que resolverá de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE.
4. Si, en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, las autoridades competentes consideran que se han resuelto los problemas que motivaban sus objeciones, lo comunicarán al notificante inmediatamente y por escrito, con copia para el destinatario y para las demás autoridades competentes afectadas.
5. Si los problemas que motivan las objeciones no se resuelven en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, la notificación perderá su validez. Cuando el notificante aún tenga intención de llevar a cabo el traslado, deberá efectuarse una nueva notificación, a menos que todas las autoridades competentes afectadas y el notificante lleguen a un acuerdo distinto.
6. Las medidas que adopten los Estados miembros, de conformidad con el apartado 1, letra a), para prohibir con carácter general o parcial los traslados de residuos destinados a la eliminación u objetar sistemáticamente a los mismos, o de conformidad con el apartado 1, letra e), deberán ser notificadas de forma inmediata a la Comisión, que informará a los demás Estados miembros.
Artículo 12
Objeciones a los traslados de residuos destinados a la valorización
1. Cuando se presente una notificación relativa a un determinado traslado de residuos destinados a la valorización, las autoridades competentes de destino y de expedición podrán, en un plazo de 30 días desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por parte de la autoridad competente de destino, de conformidad con el artículo 8, formular objeciones motivadas por alguno o varios de los motivos siguientes y de conformidad con el Tratado:
a)
que el traslado o la valorización previstos no se ajustarían a lo dispuesto en la Directiva 2006/12/CE, en particular en sus artículos 3, 4, 7 y 10, o bien
b)
que el traslado o la valorización previstos no se ajustarían a las disposiciones legales y reglamentarias nacionales en materia de protección del medio ambiente, orden público, seguridad pública o protección de la salud en relación con acciones que tengan lugar en dicho país, o bien
c)
que el traslado o la valorización previstos no se ajustarían a las disposiciones legales y reglamentarias del país de expedición en relación con la valorización de residuos, incluidos los casos en que los traslados previstos afecten a residuos destinados a valorización en una instalación que siga normas menos exigentes de tratamiento para dichos residuos que las del país de expedición, respetando la necesidad de garantizar el correcto funcionamiento del mercado interior.
Ello no se aplicará cuando:
i)
exista legislación comunitaria correspondiente, en particular sobre residuos, y si en la legislación nacional se han introducido requisitos al menos tan estrictos como los de la legislación comunitaria, en el marco de la incorporación de esta al Derecho nacional,
ii)
la operación de valorización en el país de destino vaya a realizarse en condiciones en general equivalentes a las impuestas por la legislación nacional del país de expedición,
iii)
la legislación nacional del país de expedición, distinta de la contemplada en el inciso i), no se haya notificado de conformidad con la Directiva 98/34/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de junio de 1998, por la que se establece un procedimiento de información en materia de las normas y reglamentaciones técnicas y normas para los servicios de la sociedad de la información (19), a pesar de que esta Directiva así lo requiera, o bien
d)
que el notificante o el destinatario hayan sido condenados anteriormente por llevar a cabo traslados ilícitos o realizar cualquier otro acto ilícito en relación con la protección del medio ambiente, en cuyo caso las autoridades competentes de expedición y de destino podrán oponerse, de conformidad con la legislación nacional, a todos los traslados en que participen estas personas, o bien
e)
que el notificante o la instalación hayan incumplido repetidamente los artículos 15 y 16 con motivo de traslados anteriores, o bien
f)
que el traslado o la valorización previstos sean contrarios a las obligaciones dimanantes de convenios internacionales celebrados por el Estado o Estados miembros implicados o por la Comunidad, o bien
g)
que la proporción entre la fracción del residuo valorizable y la no valorizable, el valor estimado de los materiales que vayan a ser valorizados definitivamente o el coste de la valorización y el coste de la eliminación de la fracción no valorizable no justifiquen la valorización atendiendo a consideraciones económicas o medioambientales, o bien
h)
que el residuo trasladado se destine a eliminación y no a valorización, o bien
i)
que los residuos serán tratados en instalaciones contempladas en la Directiva 96/61/CE, pero que no aplican las mejores técnicas disponibles definidas en el artículo 9, apartado 4, de dicha Directiva, de conformidad con el permiso de que disponga la instalación, o bien
j)
que los residuos en cuestión no serán tratados con arreglo a normas de protección ambiental legalmente preceptivas en relación con las operaciones de valorización, o con obligaciones legalmente preceptivas en materia de valorización o reciclado establecidas en la legislación comunitaria, incluso en los casos en que se concedan excepciones temporales, o bien
k)
que los residuos en cuestión no serán tratados de acuerdo con los planes de gestión de residuos elaborados en virtud del artículo 7 de la Directiva 2006/12/CE, a fin de garantizar el cumplimiento de las obligaciones legalmente preceptivas en materia de valorización o reciclado establecidas en la legislación comunitaria.
2. Las autoridades competentes de tránsito podrán, en el plazo de 30 días a que se refiere el apartado 1, formular objeciones motivadas al traslado previsto basadas exclusivamente en el apartado 1, letras b), d), e) y f).
3. Si, en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, las autoridades competentes consideran que se han resuelto los problemas que motivaban sus objeciones, lo comunicarán al notificante inmediatamente y por escrito, con copia para el destinatario y para las demás autoridades competentes afectadas.
4. Si los problemas que motivan las objeciones no se resuelven en el plazo de 30 días mencionado en el apartado 1, la notificación perderá su validez. Cuando el notificante aún tenga intención de llevar a cabo el traslado, deberá efectuarse una nueva notificación, a menos que todas las autoridades competentes afectadas y el notificante lleguen a un acuerdo distinto.
5. Según lo dispuesto en el artículo 51, los Estados miembros informarán a la Comisión de las objeciones formuladas por las autoridades competentes de conformidad con el apartado 1, letra c).
6. El Estado miembro de expedición informará a la Comisión y a los demás Estados miembros de la legislación nacional sobre la que puedan basarse las objeciones de las autoridades competentes con arreglo al apartado 1, letra c), y declararán a qué residuos y operaciones de valorización de residuos son de aplicación dichas objeciones, antes de que esas leyes y normativas se invoquen para presentar objeciones motivadas.
Artículo 13
Notificación general
1. El notificante podrá presentar una notificación general para varios traslados si, en cada uno de los traslados:
a)
los residuos tienen básicamente características físicas y químicas similares, y
b)
los residuos van a trasladarse al mismo destinatario y la misma instalación, y
c)
el itinerario del traslado, de acuerdo con lo especificado en el documento de notificación, es el mismo.
2. Cuando por circunstancias imprevistas no fuera posible seguir el mismo itinerario, el notificante deberá informar a las autoridades competentes afectadas lo más rápidamente posible y, si es posible, antes de iniciar el traslado, si en ese momento ya se sabe que será necesaria una modificación.
No se podrá recurrir a este procedimiento de notificación general si ya se conoce la modificación del itinerario antes de que comience el traslado y ello implica a otras autoridades competentes distintas de las afectadas por la notificación general, en cuyo caso deberá presentarse una nueva notificación.
3. Las autoridades competentes afectadas podrán supeditar su consentimiento para el uso de dicha notificación general a que se les proporcione posteriormente información y documentación adicionales, de conformidad con el artículo 4, punto 2, párrafo segundo, y el artículo 4, punto 3, párrafo segundo.
Artículo 14
Instalaciones de valorización con autorización previa
1. Las autoridades competentes de destino que tengan jurisdicción sobre determinadas instalaciones de valorización podrán decidir otorgar autorizaciones previas para dichas instalaciones.
Estas decisiones se limitarán a un período concreto y podrán ser revocadas en cualquier momento.
2. En el caso de una notificación general presentada en virtud del artículo 13, la autoridad competente de destino, de acuerdo con las demás autoridades competentes afectadas, podrá ampliar el período de validez de la autorización indicado en el artículo 9, apartados 4 y 5, a un máximo de tres años.
3. Las autoridades competentes que decidan otorgar una autorización previa a una instalación de conformidad con lo dispuesto en los apartados 1 y 2 deberán facilitar la siguiente información a la Comisión y, en su caso, a la Secretaría de la OCDE:
a)
nombre, número de registro y dirección de la instalación de valorización;
b)
descripción de las tecnologías empleadas, incluidos los códigos R;
c)
los residuos enumerados en los anexos IV y IVA o los residuos a los que se aplica la decisión;
d)
cantidad total con autorización previa
e)
período de validez;
f)
cualquier modificación que sufra la autorización previa;
g)
cualquier modificación de la información notificada, y
h)
cualquier revocación de la autorización.
A estos efectos se utilizará el formulario del anexo VI.
4. No obstante lo dispuesto en los artículos 9, 10 y 12, la autorización otorgada de conformidad con el artículo 9, las condiciones impuestas de conformidad con el artículo 10 o las objeciones formuladas de conformidad con el artículo 12 por las autoridades competentes afectadas, estarán sujetas a un plazo de siete días laborables a partir de la fecha de transmisión del acuse de recibo por parte de la autoridad competente de destino, de conformidad con el artículo 8.
5. Con independencia de lo dispuesto en el apartado 4, la autoridad competente de expedición podrá decidir que necesita más tiempo para recibir del notificante información y documentación complementarias.
En esos casos, la autoridad competente informará al notificante por escrito, en el plazo de siete días laborables, con copia a las demás autoridades competentes afectadas.
El tiempo total necesario no podrá ser superior a 30 días desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por parte de la autoridad competente de destino de conformidad con el artículo 8.
Artículo 15
Disposiciones adicionales relativas a las operaciones intermedias de valorización y eliminación
Los traslados de residuos destinados a operaciones intermedias de valorización o eliminación estarán sujetos a las siguientes disposiciones adicionales:
a)
cuando un traslado de residuos se destine a una operación de valorización o eliminación intermedia, todas las instalaciones en las que se prevea realizar una posterior valorización y eliminación intermedia o definitiva también se indicarán en el documento de notificación, además de la operación inicial de valorización o eliminación intermedia;
b)
las autoridades competentes de expedición y de destino solo podrán dar su autorización a un traslado de residuos destinado a una operación de valorización o eliminación intermedia si no hay motivos de objeción, de conformidad con los artículos 11 o 12, respecto al traslado o traslados de los residuos a las instalaciones que llevarán a cabo cualquier posterior operación de valorización o eliminación intermedia o definitiva;
c)
la instalación que lleve a cabo la operación de valorización o eliminación intermedia deberá confirmar por escrito que ha recibido los residuos en el plazo de tres días desde la recepción.
Esta confirmación se indicará en el documento de movimiento o se adjuntará al mismo. La instalación mencionada enviará copias firmadas del documento de movimiento que incorpore esta confirmación tanto al notificante como a las autoridades competentes afectadas;
d)
la instalación que lleve a cabo una operación de valorización o eliminación intermedia deberá certificar que ha finalizado la valorización o eliminación intermedia de los residuos, bajo su propia responsabilidad y a la mayor brevedad posible, pero como máximo en el plazo de 30 días desde la conclusión de la operación, o en el plazo de un año civil o un plazo menor, con arreglo al artículo 9, apartado 7, desde la fecha de recepción de los residuos.
Este certificado se indicará en el documento de movimiento o se adjuntará al mismo.
La instalación mencionada enviará copias firmadas del documento de movimiento que incorpore esta certificación tanto al notificante como a las autoridades competentes afectadas;
e)
cuando una instalación de valorización o eliminación que lleve a cabo una operación de valorización o eliminación intermedia entregue los residuos para su posterior valorización o eliminación intermedia o definitiva a una instalación situada en el país de destino, la primera deberá obtener lo antes posible, en un plazo máximo de un año civil desde la fecha de entrega de los residuos, o en un plazo inferior con arreglo al artículo 9, apartado 7, un certificado de la segunda de la finalización de la operación de valorización o eliminación definitiva.
La mencionada instalación que lleve a cabo una operación de valorización o eliminación intermedia deberá transmitir rápidamente el o los certificados pertinentes tanto al notificante como a las autoridades competentes afectadas, identificando el o los traslados a los que correspondan dicho o dichos certificados;
f)
cuando se realice una de las entregas descritas en la letra e) a una instalación localizada respectivamente:
i)
en el país de expedición inicial, o en otro Estado miembro, será necesaria una nueva notificación con arreglo a las disposiciones del presente título, o bien
ii)
en un tercer país, será necesaria una nueva notificación con arreglo a las disposiciones del presente Reglamento, con la particularidad de que las disposiciones relativas a las autoridades competentes afectadas también se aplicarán a la autoridad competente inicial del país de expedición inicial.
Artículo 16
Requisitos posteriores a la autorización del traslado
Después de la autorización del traslado notificado por parte de las autoridades competentes afectadas, todas las empresas afectadas cumplimentarán el documento de movimiento o, en caso de una notificación general, los documentos de movimiento en los puntos indicados, lo o los firmarán y conservarán una copia o copias del/de los mismos. Deberán cumplirse los requisitos siguientes:
a)
cumplimentación del documento de movimiento por el notificante: una vez que el notificante haya recibido la autorización de las autoridades competentes de expedición, de destino y de tránsito, o bien, en lo que respecta a las autoridades competentes de tránsito, pueda presumir otorgada la autorización tácita, el notificante consignará la fecha efectiva del traslado y cumplimentará el resto de los datos del documento de movimiento en la medida de lo posible;
b)
información previa relativa al inicio efectivo del traslado: el notificante enviará copias firmadas del documento de movimiento cumplimentado en ese momento, según lo dispuesto en la letra a), a las autoridades competentes afectadas y al destinatario con una antelación de al menos tres días hábiles respecto del inicio del traslado;
c)
documentos que deberán acompañar a cada transporte: el notificante conservará una copia del documento de movimiento. Cada transporte irá acompañado del documento de movimiento y las copias del documento de notificación que contenga las autorizaciones escritas de las autoridades competentes afectadas y las condiciones impuestas por estas. La instalación que reciba los residuos conservará el documento de movimiento;
d)
confirmación por escrito de la recepción de los residuos por la instalación: la instalación confirmará por escrito que ha recibido los residuos en el plazo de tres días a partir de la fecha de recepción.
Esta confirmación se indicará en el documento de movimiento o se adjuntará al mismo.
La instalación enviará copias firmadas del documento de movimiento que incorpore esta confirmación tanto al notificante como a las autoridades competentes afectadas;
e)
emisión del certificado de valorización o eliminación definitiva por la instalación: la instalación que lleve a cabo la valorización o eliminación deberá certificar la finalización de la valorización o eliminación definitiva de los residuos, lo cual deberá hacer bajo su propia responsabilidad y lo más rápidamente posible, pero como máximo en el plazo de 30 días desde la conclusión de la operación, o en el plazo de un año civil o un plazo menor, con arreglo al artículo 9, apartado 7, desde la recepción de los residuos.
Este certificado se indicará en el documento de movimiento o se adjuntará al mismo.
La instalación enviará copias firmadas del documento de movimiento que incorpore esta certificación tanto al notificante como a las autoridades competentes afectadas.
Artículo 17
Cambios en el traslado después de la autorización
1. Si se realiza algún cambio sustancial que afecte a los pormenores o condiciones de un traslado autorizado, incluidos los cambios de cantidad prevista, itinerario, trayecto, fecha de traslado o transportista, el notificante deberá informar a las autoridades competentes afectadas y al destinatario de forma inmediata y, siempre que sea posible, antes de que se inicie el traslado.
2. En estos casos, deberá efectuarse una nueva notificación, a menos que todas las autoridades competentes afectadas consideren que los cambios propuestos no requieren una nueva notificación.
3. Cuando estos cambios afecten a autoridades competentes distintas de las afectadas por la notificación inicial, se efectuará una nueva notificación.
CAPÍTULO 2
Requisitos de información general
Artículo 18
Residuos que deben ir acompañados de determinada información
1. Los residuos a que se refiere el artículo 3, apartados 2 y 4, que pretendan trasladarse estarán sujetos a los siguientes requisitos de procedimiento:
a)
para facilitar el seguimiento de los traslados de este tipo de residuos, la persona sujeta a la jurisdicción del país de expedición que organice el traslado deberá asegurarse de que los residuos vayan acompañados del documento que figura en el anexo VII;
b)
el documento que figura en el anexo VII será firmado por la persona que organice el traslado antes del momento de su inicio y será firmado por la instalación de valorización o el laboratorio y por el destinatario cuando se reciban los residuos en cuestión.
2. El contrato mencionado en el anexo VII entre la persona que organice el traslado y el destinatario de la valorización de los residuos será efectivo en el momento de iniciarse el traslado e incluirá una obligación, en caso de que el traslado del residuo o su valorización no pueda llevarse a cabo de acuerdo con lo previsto o que se efectúe como traslado ilícito, para la persona que organice el traslado o, si esta persona no puede concluir el traslado del residuo o su valorización (por ejemplo, en caso de insolvencia), para el destinatario, de:
a)
volver a hacerse cargo de los residuos o asegurar su valorización de un modo alternativo, y
b)
prever, si es preciso, su almacenamiento mientras tanto.
La persona que organice el traslado o el destinatario, si así lo solicita la autoridad competente interesada, facilitará una copia del contrato.
3. A efectos de inspección, ejecución, planificación y estadística, los Estados miembros, de conformidad con el Derecho nacional, podrán exigir la información contemplada en el apartado 1 relativa a los traslados a que se refiere el presente artículo.
4. En aquellos casos en los que así lo requiera la legislación comunitaria y nacional, la información a que se refiere el apartado 1 será tratada como información confidencial.
CAPÍTULO 3
Requisitos generales
Artículo 19
Prohibición de mezclar residuos durante el traslado
Desde el inicio del traslado hasta la recepción en una instalación de valorización o eliminación, los residuos, especificados en el documento de notificación o contemplados en el artículo 18, no se mezclarán con otros residuos.
Artículo 20
Conservación de documentos e información
1. Las autoridades competentes, el notificante, el destinatario y la instalación que recibe los residuos conservarán en la Comunidad, durante un plazo mínimo de tres años a partir de la fecha del inicio del traslado, todos los documentos dirigidos a las autoridades competentes o remitidos por estas en relación con un traslado notificado.
2. La información facilitada en virtud del artículo 18, apartado 1, será conservada en la Comunidad durante un plazo mínimo de tres años a partir de la fecha de inicio del traslado, por la persona que organice el traslado, por el destinatario y por la instalación que recibe los residuos.
Artículo 21
Acceso del público a las notificaciones
Las autoridades competentes de exportación o destino podrán hacer pública a través de los medios apropiados, como por ejemplo Internet, información sobre las notificaciones de traslados que hayan autorizado, siempre que dicha información no sea confidencial con arreglo a la legislación nacional o comunitaria.
CAPÍTULO 4
Obligaciones de devolución de los residuos
Artículo 22
Devolución de los residuos cuando el traslado no pueda llevarse a cabo de acuerdo con lo previsto
1. Cuando una de las autoridades competentes afectadas tenga conocimiento de que un traslado de residuos, incluida su valorización o eliminación, no puede llevarse a cabo de acuerdo con lo previsto en los documentos de notificación y movimiento o en el contrato mencionado en el artículo 4, punto 4, párrafo segundo, y en el artículo 5, informará inmediatamente a la autoridad competente de expedición. En caso de que una instalación de valorización o de eliminación rechace un traslado recibido, informará inmediatamente al respecto a la autoridad competente de destino.
2. La autoridad competente de expedición deberá asegurarse de que, excepto en los casos contemplados en el apartado 3, los residuos en cuestión sean devueltos a su ámbito de jurisdicción o a cualquier otra parte del país de expedición por el notificante, identificado de conformidad con el orden establecido en el artículo 2, punto 15, o bien, en su defecto, por la propia autoridad competente o, en su nombre, por una persona física o jurídica.
Esto deberá hacerse en un plazo máximo de 90 días, o cualquier otro plazo que acuerden las autoridades competentes afectadas, a partir de que la autoridad competente de expedición tenga conocimiento o haya sido avisada por escrito por las autoridades competentes de destino o tránsito de que no se puede concluir el traslado de residuos autorizado o su valorización o eliminación e informada de los motivos de ello. Este aviso podrá deberse a la información presentada a las autoridades competentes de destino o de tránsito, entre otras entidades, por otras autoridades competentes.
3. La obligación de devolución que se establece en el apartado 2 no será de aplicación si las autoridades competentes de expedición, tránsito y destino involucradas en la eliminación o en la valorización de los residuos estiman que los residuos en cuestión pueden ser valorizados o eliminados de forma alternativa en el país de destino, o en cualquier otra parte, por el notificante, o bien, en su defecto, por la autoridad competente de expedición o, en su nombre, por una persona física o jurídica.
La obligación de devolución a que se refiere el apartado 2 no se aplicará cuando, durante la operación en la instalación de que se trate, los residuos trasladados se hayan mezclado irreversiblemente con otros residuos antes de que una autoridad competente haya tenido conocimiento de que el traslado notificado no ha podido llevarse a cabo según se indica en el apartado 1. Dichas mezclas se valorizarán o eliminarán de forma alternativa de conformidad con el párrafo primero.
4. En los casos en que se aplique la obligación de devolución mencionada en el apartado 2, deberá efectuarse una nueva notificación, a menos que las autoridades competentes afectadas estén de acuerdo en que bastará una solicitud debidamente motivada de la autoridad competente de expedición inicial.
La nueva notificación, cuando sea pertinente, será presentada por el notificante inicial, o bien, en su defecto, por cualquier otra persona física o jurídica identificada de conformidad con el artículo 2, punto 15, o bien, en su defecto, por la autoridad competente de expedición inicial o, en su nombre, por una persona física o jurídica.
Ninguna autoridad competente se opondrá o formulará objeciones a la devolución de los residuos de un traslado que no ha podido llevarse a cabo ni a la operación de valorización o eliminación relacionada con él.
5. En los casos de planes alternativos fuera del país de destino inicial a los que se refiere el apartado 3, deberá presentarse una nueva notificación, cuando sea pertinente, por el notificante inicial, o bien, en su defecto, por cualquier otra persona física o jurídica identificada de conformidad con el artículo 2, punto 15, o bien, en su defecto, por la autoridad competente de expedición inicial o, en su nombre, por una persona física o jurídica.
Cuando el notificante presente una nueva notificación, esta notificación también se presentará a la autoridad competente del país de expedición inicial.
6. En los casos de planes alternativos en el país de destino inicial, a los que se refiere el apartado 3, no será necesaria una nueva notificación y bastará una solicitud debidamente motivada. Dicha solicitud debidamente motivada, por la que se pide la conformidad sobre los planes alternativos, deberá transmitirse a la autoridad competente de destino y expedición por el notificante inicial, o bien, en su defecto, a la autoridad competente de destino por parte de la autoridad competente de expedición inicial.
7. En caso de que no deba efectuarse una nueva notificación, con arreglo a los apartados 4 o 6, se cumplimentará un nuevo documento de movimiento, de conformidad con los artículos 15 o 16 por el notificante inicial, o, en su defecto, por cualquier otra persona física o jurídica identificada de conformidad con el artículo 2, punto 15, o, en su defecto, por la autoridad de expedición inicial o, en su nombre, por una persona física o jurídica.
En caso de que la autoridad competente inicial de expedición efectúe una nueva notificación, con arreglo a los apartados 4 o 5, no se requerirá ninguna nueva fianza o seguro equivalente.
8. La obligación del notificante y la obligación subsidiaria del país de expedición de volver a hacerse cargo de los residuos o tomar medidas para su valorización o eliminación alternativa finalizará cuando la instalación haya expedido el certificado de valorización o eliminación definitiva a que se refiere el artículo 16, letra e), o, según corresponda, en el artículo 15, letra e). En los casos de valorización o eliminación intermedia a que se refiere el artículo 6, apartado 6, la obligación subsidiaria del país de expedición finalizará cuando la instalación haya expedido el certificado a que se refiere el artículo 15, letra d).
En caso de que la instalación expida un certificado de valorización o de eliminación de forma tal que dé lugar a un traslado ilícito, y que suponga la liberación de la fianza, se aplicará lo dispuesto en el artículo 24, apartado 3, y el artículo 25, apartado 2.
9. Cuando en el interior de un Estado miembro se descubran residuos de un traslado que no se haya podido concluir, incluidas su valorización o eliminación, la responsabilidad de velar por que se organice el almacenamiento seguro de dichos residuos, hasta su devolución o, de forma alternativa, su valorización o eliminación definitiva, recaerá en la autoridad competente que tenga jurisdicción sobre la zona en la que se hayan descubierto dichos residuos.
Artículo 23
Costes de la devolución de los residuos cuando no pueda llevarse a cabo el traslado
1. Los costes generados por la devolución de los residuos de un traslado que no pueda llevarse a cabo, incluidos los costes del transporte, de las operaciones de valorización o eliminación realizadas con arreglo al artículo 22, apartados 2 o 3, y, a partir de la fecha en que la autoridad competente de expedición haya tenido conocimiento de que el traslado de los residuos, o su valorización o eliminación, no puede llevarse a cabo, del almacenamiento con arreglo al artículo 22, apartado 9, se imputarán:
a)
al notificante, identificado de conformidad con el orden establecido en el artículo 2, punto 15, o bien, en su defecto,
b)
a otras personas físicas o jurídicas, según corresponda, o bien, en su defecto,
c)
a la autoridad competente de expedición, o bien, en su defecto,
d)
de otra manera según acuerden las autoridades competentes afectadas.
2. El presente artículo se aplicará sin perjuicio de las disposiciones comunitarias y nacionales relativas a la responsabilidad.
Artículo 24
Devolución de los residuos cuando el traslado sea ilícito
1. Cuando una autoridad competente descubra un traslado que considere traslado ilícito, informará inmediatamente a las demás autoridades competentes afectadas.
2. En caso de que el traslado ilícito sea responsabilidad del notificante, la autoridad competente de expedición velará por que los residuos en cuestión sean:
a)
devueltos por el notificante de hecho, o bien, si no se ha efectuado notificación,
b)
devueltos por el notificante de derecho, o bien, en su defecto,
c)
devueltos por la propia autoridad competente de expedición o, en su nombre, por una persona física o jurídica, o bien, en su defecto,
d)
valorizados o eliminados de forma alternativa en el país de destino o de expedición retirados por la propia autoridad competente de expedición o, en su nombre, por una persona física o jurídica, o bien, en su defecto,
e)
valorizados o eliminados de forma alternativa en otro país por la propia autoridad competente de expedición o, en su nombre, por una persona física o jurídica siempre que todas las autoridades competentes afectadas estén de acuerdo con ello.
Esta devolución, valorización o eliminación deberá hacerse en un plazo de 30 días, o en cualquier otro plazo que acuerden las autoridades competentes afectadas a partir del momento en que la autoridad competente de expedición tenga conocimiento o haya sido avisada por escrito por las autoridades competentes de destino o de tránsito del traslado ilícito e informada de los motivos del mismo. Este aviso podrá deberse a la información presentada a las autoridades de destino o de tránsito, entre otras entidades, por otras autoridades competentes.
En los casos en que se aplique la obligación de devolución mencionada en las letras a), b) y c), deberá efectuarse una nueva notificación, a menos que las autoridades competentes afectadas estén de acuerdo en que bastará una solicitud debidamente motivada de la autoridad competente de expedición inicial.
La nueva notificación será presentada por la persona o autoridad mencionadas en las letras a), b) o c) de acuerdo con este orden.
Ninguna autoridad competente se opondrá o formulará objeciones a la devolución de los residuos de un traslado ilícito. En los casos de planes alternativos, a los que se refieren las letras d) y e), a ejecutar por la autoridad competente de expedición, deberá presentarse una nueva notificación por la autoridad competente de expedición inicial o, en su nombre, por una persona física o jurídica, a menos que las autoridades competentes afectadas estén de acuerdo en que bastará una solicitud debidamente motivada de dicha autoridad.
3. En caso de que el traslado ilícito sea responsabilidad del destinatario, la autoridad competente de destino velará por que los residuos en cuestión sean valorizados o eliminados de manera ambientalmente correcta:
a)
por el destinatario, o bien, en su defecto,
b)
por la propia autoridad competente o, en su nombre, por una persona física o jurídica.
Esta valorización o eliminación deberá hacerse en un plazo de 30 días o en cualquier otro plazo que acuerden las autoridades competentes afectadas a partir del momento en que la autoridad competente de destino tenga conocimiento o haya sido avisada por escrito por las autoridades competentes de expedición o tránsito acerca del traslado ilícito e informada de los motivos del mismo. Este aviso podrá deberse a la información presentada a las autoridades competentes de expedición y tránsito, entre otras entidades, por otras autoridades competentes.
A este fin, las autoridades competentes afectadas deberán colaborar, si fuere necesario, en la valorización o eliminación de los residuos.
4. En el caso de que no deba efectuarse una nueva notificación, se cumplimentará un nuevo documento de movimiento, con arreglo al artículo 15 o al artículo 16, por la persona responsable de la devolución de los residuos o bien, en su defecto, por la autoridad competente de expedición.
En caso de que la autoridad competente de expedición inicial efectúe una nueva notificación, no se requerirá ninguna nueva fianza o seguro equivalente.
5. En particular en los casos en que la responsabilidad del traslado ilícito no pueda imputarse ni al notificante ni al destinatario, las autoridades competentes afectadas deberán colaborar para garantizar que se proceda a la valorización o eliminación de los residuos en cuestión.
6. En los casos de valorización o eliminación intermedias a que se refiere el artículo 6, apartado 6, cuando se descubra un traslado ilícito una vez finalizada la operación de valorización o eliminación intermedia, la obligación subsidiaria del país de expedición de volver a hacerse cargo de los residuos o tomar medidas para su valorización o eliminación alternativa finalizará cuando la instalación haya expedido el certificado a que se refiere el artículo 15, letra d).
Cuando una instalación expida un certificado de valorización o eliminación de tal forma que dé lugar a un traslado ilícito, y que suponga la liberación de la fianza, se aplicará lo dispuesto en el apartado 3 y en el artículo 25, apartado 2.
7. Cuando se descubran residuos de un traslado ilícito en el interior de un Estado miembro, la responsabilidad de velar por que se organice el almacenamiento seguro de dichos residuos, hasta su devolución o, de forma alternativa, su valorización o eliminación definitiva, recaerá en la autoridad competente que tenga jurisdicción sobre la zona en la que se hayan descubierto dichos residuos.
8. Los artículos 34 y 36 no se aplicarán en caso de que los traslados ilícitos sean devueltos al país de expedición y que este sea un país afectado por las prohibiciones que contienen dichos artículos.
9. En el caso del traslado ilícito definido en el artículo 2, punto 35, letra g), la persona que organice el traslado estará sujeta a las mismas obligaciones que establece el presente artículo para el notificante.
10. El presente artículo se aplicará sin perjuicio de las disposiciones comunitarias y nacionales relativas a la responsabilidad.
Artículo 25
Costes de la devolución de los residuos cuando el traslado sea ilícito
1. Los costes generados por la devolución de los residuos de un traslado ilícito, incluidos los costes del transporte, de las operaciones de valorización o eliminación realizadas con arreglo al artículo 24, apartado 2, y, a partir de la fecha en que la autoridad competente de expedición haya tenido conocimiento de que el traslado era ilícito, del almacenamiento con arreglo al artículo 24, apartado 7, se imputarán:
a)
al notificante de hecho, identificado de conformidad con el orden establecido en el artículo 2, punto 15, o bien, si no se hubiera efectuado notificación,
b)
al notificante de derecho, u otras personas físicas o jurídicas según corresponda, o bien, en su defecto,
c)
a la autoridad competente de expedición.
2. Los costes generados por las operaciones de valorización o eliminación con arreglo al artículo 24, apartado 3, incluidos los posibles costes del transporte y almacenamiento, con arreglo al artículo 24, apartado 7, se imputarán:
a)
al destinatario, o bien, en su defecto,
b)
a la autoridad competente de destino.
3. Los costes generados por las operaciones de valorización o eliminación con arreglo al artículo 24, apartado 5, incluidos los posibles costes de transporte y almacenamiento, con arreglo al artículo 24, apartado 7, se imputarán:
a)
al notificante, identificado de conformidad con el orden establecido en el artículo 2, punto 15, o al destinatario, en función de la decisión adoptada por las autoridades competentes afectadas, o bien, en su defecto,
b)
a otras personas físicas o jurídicas, según corresponda, o bien, en su defecto,
c)
a las autoridades competentes de expedición y de destino.
4. En el caso del traslado ilícito definido en el artículo 2, punto 35, letra g), la persona que organice el traslado estará sujeta a las mismas obligaciones que establece el presente artículo para el notificante.
5. El presente artículo se aplicará sin perjuicio de las disposiciones comunitarias y nacionales en materia de responsabilidad.
CAPÍTULO 5
Disposiciones administrativas generales
Artículo 26
Formato de las comunicaciones
1. La información y los documentos enumerados a continuación podrán remitirse por correo:
a)
notificación de un traslado previsto de conformidad con los artículos 4 y 13;
b)
solicitud de información y documentación de conformidad con los artículos 4, 7 y 8;
c)
entrega de información y documentación de conformidad con los artículos 4, 7 y 8;
d)
autorización por escrito de un traslado notificado de conformidad con el artículo 9;
e)
condiciones para un traslado de conformidad con el artículo 10;
f)
objeciones a un traslado de conformidad con los artículos 11 y 12;
g)
información acerca de las decisiones de otorgar autorizaciones previas a determinadas instalaciones de valorización de conformidad con el artículo 14, apartado 3;
h)
confirmación por escrito de la recepción de los residuos de conformidad con los artículos 15 y 16;
i)
certificado de valorización o eliminación de los residuos de conformidad con los artículos 15 y 16;
j)
información previa relativa al inicio efectivo del traslado de conformidad con el artículo 16;
k)
información acerca de los cambios introducidos en el traslado después de la autorización de conformidad con el artículo 17;
l)
autorizaciones escritas y documentos de movimiento que hayan de mandarse de conformidad con los títulos IV, V y VI.
2. Siempre que estén de acuerdo las autoridades competentes afectadas y el notificante, los documentos mencionados en el apartado 1 podrán presentarse alternativamente empleando uno de los siguientes métodos de comunicación:
a)
por fax, o bien
b)
por fax seguido de correo ordinario, o bien
c)
por correo electrónico con firma digital. En tal caso, los posibles sellos o firmas necesarios serán sustituidos por la firma digital, o bien
d)
por correo electrónico sin firma digital seguido de correo ordinario.
3. Los documentos que acompañen cada transporte, de conformidad con el artículo 16, letra c), y con el artículo 18, podrán presentarse en formato electrónico con firmas digitales, si es que pueden resultar legibles en todo momento durante el transporte, y si así lo aceptan las autoridades competentes afectadas.
4. Previo acuerdo de las autoridades competentes afectadas y del notificante, la información y los documentos enumerados en el apartado 1 podrán presentarse e intercambiarse por medio de intercambio electrónico de datos con firma electrónica o autenticación electrónica, de conformidad con la Directiva 1999/93/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 13 de diciembre de 1999, por la que se establece un marco comunitario para la firma electrónica (20), o con un sistema equivalente de autenticación electrónica que proporcione el mismo nivel de seguridad. En tales casos podrán celebrarse acuerdos organizativos sobre el flujo del intercambio electrónico de datos.
Artículo 27
Lengua
1. Toda notificación, información, documentación u otra comunicación que se presente de conformidad con lo dispuesto en el presente título deberá entregarse en una lengua aceptable para las autoridades competentes afectadas.
2. A instancia de las autoridades competentes afectadas, el notificante deberá facilitar una traducción autorizada a una lengua aceptable para ellas.
Artículo 28
Discrepancias en cuestiones de clasificación
1. Si las autoridades competentes de expedición y de destino no pueden alcanzar un acuerdo en cuestiones de clasificación en lo que respecta a la distinción entre residuos y no residuos, la materia objeto de discrepancias se tratará como si fuera residuo, sin perjuicio del derecho del país de destino a someter el material trasladado a las disposiciones de su Derecho interno, una vez que haya llegado el material trasladado y siempre que su Derecho interno sea conforme con el Derecho comunitario o internacional.
2. Si las autoridades competentes de expedición y de destino no pueden alcanzar un acuerdo sobre la clasificación de los residuos notificados en los anexos III, IIIA, IIIB o IV, los residuos se considerarán pertenecientes al anexo IV.
3. Si las autoridades competentes de expedición y de destino no pueden alcanzar un acuerdo sobre la clasificación de la operación de tratamiento de residuos como de valorización o eliminación, se aplicarán las disposiciones relativas a la eliminación.
4. Los apartados 1, 2 y 3 solo se aplicarán a efectos del presente Reglamento y sin perjuicio de los derechos que asisten a las partes interesadas de resolver cualquier conflicto relacionado con estas cuestiones ante los tribunales.
Artículo 29
Costes administrativos
Podrán imputarse al notificante los costes administrativos correspondientes y proporcionados generados por la aplicación de los procedimientos de notificación y vigilancia, así como los costes habituales de los análisis e inspecciones correspondientes.
Artículo 30
Acuerdos sobre la zona fronteriza
1. En casos excepcionales, cuando así lo exija su especial situación geográfica o demográfica, los Estados miembros podrán celebrar acuerdos bilaterales sobre la simplificación del procedimiento de notificación para el traslado de flujos específicos de residuos respecto a los traslados transfronterizos a las instalaciones adecuadas más próximas situadas en la zona fronteriza de los dos Estados miembros afectados.
2. Tales acuerdos bilaterales también podrán celebrarse cuando los residuos se trasladen del país de expedición y sean tratados en él, pero transiten por otro Estado miembro.
3. Los Estados miembros también podrán celebrar tales acuerdos con países Partes en el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo.
4. Se comunicará a la Comisión la existencia de tales acuerdos antes de su entrada en vigor.
CAPÍTULO 6
Traslados intracomunitarios con tránsito por terceros países
Artículo 31
Traslados de residuos destinados a la eliminación
Cuando un traslado de residuos se realice en el interior de la Comunidad con tránsito por uno o varios terceros países y con destino a la eliminación, la autoridad competente de expedición, además de lo dispuesto en el presente título, preguntará a la autoridad competente del país tercero si tiene intención de otorgar su autorización por escrito al traslado previsto:
a)
cuando se trate de países que son Parte en el Convenio de Basilea, en un plazo no superior a 60 días, a menos que hayan renunciado a este derecho de conformidad con los términos de dicho Convenio, o bien
b)
cuando se trate de países que no son Parte en el Convenio de Basilea, en un plazo acordado entre las autoridades competentes.
Artículo 32
Traslados de residuos destinados a la valorización
1. Cuando un traslado de residuos se realice en el interior de la Comunidad con tránsito por uno o varios terceros países no sujetos a la Decisión de la OCDE y con destino a la valorización, se aplicará el artículo 31.
2. Cuando un traslado de residuos se realice en el interior de la Comunidad, con inclusión de los traslados entre lugares de un mismo Estado miembro, con tránsito por uno o varios terceros países sujetos a la Decisión de la OCDE y con destino a la valorización, la autorización mencionada en el artículo 9 podrá ser otorgada tácitamente y, si no se formulan objeciones o no se especifican condiciones, el traslado podrá comenzar en el plazo de 30 días a partir de la fecha de transmisión del acuse de recibo de la autoridad competente de destino de conformidad con el artículo 8.
TÍTULO III
TRASLADOS EXCLUSIVAMENTE EN EL INTERIOR DE LOS ESTADOS MIEMBROS
Artículo 33
Aplicación del presente Reglamento a los traslados exclusivamente en el interior de los Estados miembros
1. Los Estados miembros establecerán un régimen adecuado de vigilancia y control de los traslados de residuos realizados exclusivamente dentro de su jurisdicción. Dicho régimen deberá tener en cuenta la necesidad de garantizar la coherencia con el régimen comunitario establecido por los títulos II y VII.
2. Los Estados miembros informarán a la Comisión de su régimen de vigilancia y control de los traslados de residuos. La Comisión informará a los demás Estados miembros.
3. Los Estados miembros podrán aplicar el régimen establecido en los títulos II y VII dentro de su jurisdicción.
TÍTULO IV
EXPORTACIONES DE LA COMUNIDAD A TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO 1
Exportaciones de residuos destinados a la eliminación
Artículo 34
Prohibición de exportación, salvo a los países de la AELC
1. Quedan prohibidas todas las exportaciones de residuos desde la Comunidad con destino a la eliminación
2. La prohibición del apartado 1 no se aplicará a las exportaciones de residuos destinados a la eliminación en países de la AELC que también sean Parte en el Convenio de Basilea.
3. No obstante, quedan también prohibidas las exportaciones de residuos destinados a la eliminación en países de la AELC que sean Parte en el Convenio de Basilea:
a)
cuando el país de la AELC haya prohibido las importaciones de dichos residuos, o bien,
b)
cuando la autoridad competente de expedición tenga razones para creer que los residuos no van a ser gestionados de manera ambientalmente correcta conforme a lo dispuesto en el artículo 49 en el país de destino.
4. La presente disposición se aplicará sin perjuicio de las obligaciones de devolución de los residuos establecidas en los artículos 22 y 24.
Artículo 35
Procedimientos aplicables a las exportaciones a países de la AELC
1. Cuando los residuos se exporten desde la Comunidad con destino a la eliminación en países de la AELC que sean Parte en el Convenio de Basilea, las disposiciones del título II se aplicarán mutatis mutandis con las adaptaciones y disposiciones adicionales especificadas en los apartados 2 y 3.
2. Se aplicarán las siguientes adaptaciones:
a)
las autoridades competentes de tránsito externas a la Comunidad dispondrán de un plazo de 60 días, a partir de la fecha de transmisión de su acuse de recibo de la notificación, para solicitar información adicional sobre el traslado notificado, para conceder su autorización de forma tácita si el país de que se trate ha decidido que no se precisa su autorización previa por escrito y ha informado de ello a las demás Partes de conformidad con el artículo 6, apartado 4, del Convenio de Basilea, o para otorgar autorización por escrito, con o sin condiciones, y
b)
la autoridad competente de expedición de la Comunidad solo tomará la decisión de autorizar el traslado a que se refiere el artículo 9 una vez haya recibido la autorización escrita de la autoridad competente de destino y, en su caso, la autorización de forma tácita o por escrito de la autoridad competente de tránsito externa a la Comunidad y no antes de 61 días desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por la autoridad competente de tránsito. La autoridad competente de expedición podrá tomar su decisión antes de la conclusión del plazo de 61 días si tuviera la autorización por escrito de las demás autoridades competentes afectadas.
3. Se aplicarán las siguientes disposiciones adicionales:
a)
la autoridad competente de tránsito en la Comunidad deberá acusar recibo de la notificación al notificante;
b)
las autoridades competentes de expedición y, en su caso, de tránsito de la Comunidad enviarán una copia sellada de su decisión de autorizar el traslado a la oficina de aduana de exportación y a la oficina de aduana de salida de la Comunidad;
c)
el transportista entregará una copia del documento de movimiento a la oficina de aduana de exportación y a la oficina de aduana de salida de la Comunidad;
d)
tan pronto como los residuos hayan salido de la Comunidad, la oficina de aduana de salida de la Comunidad enviará una copia sellada del documento de movimiento a la autoridad competente de expedición, indicando que los residuos han salido de la Comunidad;
e)
si la autoridad competente de expedición de la Comunidad no es informada por la instalación de la recepción de los residuos en el plazo de 42 días desde la fecha de salida de los residuos de la Comunidad, informará de ello sin demora a la autoridad competente de destino, y
f)
el contrato mencionado en el artículo 4, punto 4, párrafo segundo, y en el artículo 5 dispondrá que:
i)
en caso de que la instalación expida un certificado de eliminación incorrecto que suponga la liberación de la fianza, el destinatario correrá con los gastos generados por la obligación de devolver los residuos a la zona jurisdiccional de la autoridad competente de expedición y por su valorización o eliminación de forma alternativa y ambientalmente correcta,
ii)
en un plazo de tres días a partir de la fecha de recepción de los residuos destinados a eliminación, la instalación remitirá al notificante y a las autoridades competentes afectadas una copia firmada del documento de movimiento debidamente cumplimentado, con excepción del certificado de eliminación mencionado en el inciso iii), y
iii)
la instalación deberá certificar que ha finalizado la eliminación de los residuos, bajo su propia responsabilidad y con la mayor brevedad posible, pero como máximo en el plazo de 30 días desde la finalización de la operación de eliminación o en el plazo de un año civil desde la recepción de los residuos, y enviará copias firmadas del documento de movimiento que incorpore este certificado al notificante y a las autoridades competentes afectadas.
4. El traslado solo podrá tener lugar cuando:
a)
el notificante haya recibido autorización escrita de las autoridades competentes de expedición, de destino y, en su caso, de tránsito externas a la Comunidad, y siempre que se cumplan las condiciones establecidas;
b)
se haya celebrado un contrato entre el notificante y el destinatario que sea efectivo, tal como se establece en el artículo 4, punto 4, párrafo segundo, y en el artículo 5;
c)
se haya constituido una fianza o seguro equivalente, que deberá ser efectivo, tal como se establece en el artículo 4, punto 5, párrafo segundo, y en el artículo 6, y
d)
se garantice una gestión ambientalmente correcta de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 49.
5. Cuando se exporten los residuos, se destinarán a operaciones de eliminación en una instalación que opere o esté autorizada para operar en el país de destino, de conformidad con la legislación nacional aplicable.
6. Si una oficina de aduana de exportación o de salida de la Comunidad descubre un traslado ilícito informará de ello sin demora a la autoridad competente del país de la oficina de aduana, la cual:
a)
informará de ello sin demora a la autoridad competente de expedición de la Comunidad, y
b)
garantizará la inmovilización de los residuos hasta que la autoridad competente de expedición decida otra cosa y se lo haya comunicado a la autoridad competente por escrito en el país de la oficina de aduana en el que los residuos estén inmovilizados.
CAPÍTULO 2
Exportaciones de residuos destinados a la valorización
Sección 1
Exportaciones a países no sujetos a la Decisión de la OCDE
Artículo 36
Prohibición de las exportaciones
1. Quedan prohibidas las exportaciones de los siguientes residuos desde la Comunidad con destino a la valorización en países no sujetos a la Decisión de la OCDE:
a)
los residuos peligrosos enumerados en el anexo V;
b)
los residuos enumerados en el anexo V, parte 3;
c)
los residuos peligrosos no clasificados en una categoría específica del anexo V;
d)
las mezclas de residuos peligrosos y las mezclas de residuos peligrosos con residuos no peligrosos no clasificadas en una categoría específica del anexo V;
e)
los residuos que el país de destino haya calificado de peligrosos en una notificación en virtud del artículo 3 del Convenio de Basilea;
f)
los residuos cuya importación haya sido prohibida por el país de destino, o bien
g)
los residuos para los que la autoridad competente de expedición tenga razones para creer que no van a ser gestionados en el país de destino de manera ambientalmente correcta conforme a lo dispuesto en el artículo 49.
2. La presente disposición se aplicará sin perjuicio de las obligaciones de devolución de los residuos establecidas en los artículos 22 y 24.
3. Los Estados miembros podrán adoptar las disposiciones necesarias para determinar, en casos excepcionales y basándose en pruebas documentales aportadas de manera adecuada por el notificante, que un determinado residuo peligroso enumerado en el anexo V no esté sujeto a la prohibición de exportación si no presenta ninguna de las características enumeradas en el anexo III de la Directiva 91/689/CEE, teniendo en cuenta, en lo que se refiere a las características H3 a H8, H10 y H11 de ese anexo, los valores límite establecidos en la Decisión 2000/532/CE de la Comisión, de 3 de mayo de 2000, que sustituye a la Decisión 94/3/CE por la que se establece una lista de residuos de conformidad con la letra a) del artículo 1 de la Directiva 75/442/CEE del Consejo relativa a los residuos y a la Decisión 94/904/CE del Consejo por la que se establece una lista de residuos peligrosos en virtud del apartado 4 del artículo 1 de la Directiva 91/689/CEE del Consejo relativa a los residuos peligrosos (21).
4. El hecho de que un residuo no figure como peligroso en el anexo V o esté recogido en el anexo V, parte 1, lista B, no impedirá que, en casos excepcionales, se considere peligroso y esté, por lo tanto, sujeto a la prohibición de exportación si presenta alguna de las características especificadas en el anexo III de la Directiva 91/689/CEE, teniendo en cuenta, en lo que se refiere a las características H3 a H8, H10 y H11 de ese anexo, los valores límite establecidos en la Decisión 2000/532/CE de la Comisión, con arreglo a lo establecido en el artículo 1, apartado 4, segundo guión, de la Directiva 91/689/CEE y en el apartado introductorio del anexo III del presente Reglamento.
5. En los casos previstos en los apartados 3 y 4, el Estado miembro en cuestión informará al país al que se quiere exportar el residuo antes de tomar una decisión. Los Estados miembros notificarán esos casos a la Comisión antes de acabar el año civil. La Comisión transmitirá esa información a todos los Estados miembros y a la Secretaría del Convenio de Basilea. De acuerdo con la información proporcionada, la Comisión podrá formular observaciones y, en su caso, adaptar el anexo V de conformidad con el artículo 58.
Artículo 37
Procedimientos aplicables a las exportaciones de los residuos enumerados en los anexos III o IIIA
1. Si los residuos figuran en las listas de los anexos III o IIIA y su exportación no está prohibida con arreglo al artículo 36, la Comisión, en un plazo de 20 días a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento, enviará una solicitud por escrito a cada uno de los países que no estén sujetos a la Decisión de la OCDE, pidiendo:
i)
confirmación por escrito de que se podrán exportar los residuos desde la Comunidad para operaciones de valorización en dicho país, y
ii)
en su caso, a qué procedimiento de control sería sometido en el país de destino.
Cada uno de los países no sujetos a la Decisión de la OCDE tendrá las siguientes opciones:
a)
una prohibición, o
b)
un procedimiento de notificación y autorización previas por escrito como prevé el artículo 35, o
c)
ausencia de control en el país de destino.
2. Antes de la fecha de aplicación del presente Reglamento, la Comisión adoptará un reglamento que tenga en cuenta todas las respuestas recibidas en virtud del apartado 1 y lo notificará al Comité establecido de conformidad con el artículo 18 de la Directiva 2006/12/CE.
Si un país no ha dado la confirmación a que se refiere el apartado 1, o si un país, por cualquier motivo, no ha sido contactado, se aplicará el apartado 1, letra b).
La Comisión actualizará periódicamente el reglamento aprobado.
3. Si un país indica en su respuesta que ciertos traslados de residuos no están sujetos a ningún control, se aplicará el artículo 18 mutatis mutandis a estos traslados.
4. Cuando se exporten los residuos, se destinarán a operaciones de valorización en una instalación que opere o esté autorizada para operar en el país de destino, de conformidad con la legislación nacional aplicable.
5. En el caso de un traslado de residuos no clasificados en una categoría específica del anexo III o de un traslado de mezclas de residuos no clasificadas en una categoría específica del anexo III o del anexo IIIA o de un traslado de residuos clasificados en el anexo IIIB, y siempre que la exportación no esté prohibida con arreglo al artículo 36, se aplicará el apartado 1, letra b), del presente artículo.
Sección 2
Exportaciones a países sujetos a la Decisión de la OCDE
Artículo 38
Exportaciones de los residuos mencionados en los anexos III, IIIA, IIIB, IV y IVA
1. En el caso de las exportaciones desde la Comunidad de los residuos enumerados en los anexos III, IIIA, IIIB, IV y IVA, de los residuos no clasificados o de las mezclas de residuos no clasificadas en una categoría específica del anexo III, IV o IVA con destino a la valorización en países sujetos a la Decisión de la OCDE, que transiten o no por países sujetos a la Decisión de la OCDE, se aplicarán mutatis mutandis las disposiciones del título II, con las adaptaciones y las disposiciones adicionales especificadas en los apartados 2, 3 y 5.
2. Se aplicarán las siguientes adaptaciones:
a)
las mezclas de residuos enumeradas en el anexo IIIA destinadas a una operación intermedia estarán sujetas al procedimiento de la notificación y autorización previas por escrito cuando alguna de las posteriores operaciones de valorización o eliminación, intermedias o definitivas, vaya a tener lugar en un país no sujeto a la Decisión de la OCDE;
b)
los residuos enumerados en el anexo IIIB estarán sujetos al procedimiento de la notificación y autorización previas por escrito;
c)
la autorización exigida en virtud del artículo 9 podrá otorgarse mediante autorización tácita de la autoridad competente de destino de fuera de la Comunidad.
3. En lo que respecta a las exportaciones de los residuos enumerados en los anexos IV y IVA, se aplicarán las siguientes disposiciones adicionales:
a)
las autoridades competentes de expedición y, en su caso, de tránsito de la Comunidad enviarán una copia sellada de su decisión de autorizar el traslado a la oficina de aduana de exportación y a la oficina de aduana de salida de la Comunidad;
b)
el transportista entregará una copia del documento de movimiento a la oficina de aduana de exportación y a la oficina de aduana de salida de la Comunidad;
c)
tan pronto como los residuos hayan salido de la Comunidad, la oficina de aduana de salida de la Comunidad enviará una copia sellada del documento de movimiento a la autoridad competente de expedición, indicando que los residuos han salido de la Comunidad;
d)
si la autoridad competente de expedición en la Comunidad no es informada por la instalación de la recepción de los residuos en el plazo de 42 días desde la fecha de salida de los residuos de la Comunidad, informará de ello sin demora a la autoridad competente de destino, y
e)
el contrato mencionado en el artículo 4, punto 4, párrafo segundo, y en el artículo 5 dispondrá que:
i)
en caso de que la instalación expida un certificado de valorización incorrecto que suponga la liberación de la fianza, el destinatario correrá con los gastos generados por la obligación de devolver los residuos a la zona jurisdiccional de la autoridad competente de expedición y por su valorización o eliminación por un método alternativo y ambientalmente correcto,
ii)
en un plazo de tres días a partir de la fecha de recepción de los residuos destinados a valorización, la instalación remitirá al notificante y a las autoridades competentes afectadas una copia firmada del documento de movimiento debidamente cumplimentado, con excepción del certificado de valorización mencionado en el inciso iii), y
iii)
la instalación deberá certificar que ha finalizado la valorización de los residuos, bajo su propia responsabilidad y con la mayor brevedad posible, pero como máximo en el plazo de 30 días desde la finalización de la operación de valorización o en el plazo de un año civil desde la recepción de los residuos, y enviará copias firmadas del documento de movimiento que incorpore este certificado al notificante y a las autoridades competentes afectadas.
4. El traslado solo podrá tener lugar cuando:
a)
el notificante haya recibido autorización escrita de las autoridades competentes de expedición, de destino y, en su caso, de tránsito o, cuando pueda presumirse otorgada la autorización tácita de las autoridades competentes de destino y de tránsito externa a la Comunidad y siempre que se cumplan las condiciones establecidas;
b)
se haya cumplido lo dispuesto en el artículo 35, apartado 4, letras b), c) y d).
5. Si una exportación como la descrita en el apartado 1 de los residuos mencionados en los anexos IV y IVA está en tránsito por un país no sujeto a la Decisión de la OCDE, se aplicarán las siguientes adaptaciones:
a)
la autoridad competente de tránsito del país no sujeto a la Decisión de la OCDE dispondrá de un plazo de 60 días, a partir de la fecha de transmisión de su acuse de recibo de la notificación, para solicitar información adicional sobre el traslado notificado, para conceder su autorización de forma tácita si el país de que se trate ha decidido que no se precisa su autorización previa por escrito y ha informado de ello a las demás Partes de conformidad con el artículo 6, apartado 4, del Convenio de Basilea, o para otorgar autorización por escrito, con o sin condiciones, y
b)
la autoridad competente de expedición de la Comunidad solo tomará la decisión de autorizar el traslado a que se refiere el artículo 9 una vez que haya recibido la autorización por escrito o de forma tácita de la autoridad competente de tránsito del país no sujeto a la Decisión de la OCDE y no antes de 61 días desde la fecha de transmisión del acuse de recibo por la autoridad competente de tránsito. La autoridad competente de expedición podrá tomar su decisión antes de la conclusión del plazo de 61 días si tuviera la autorización por escrito de las demás autoridades competentes afectadas.
6. Cuando se exporten los residuos, se destinarán a operaciones de valorización en una instalación que opere o esté autorizada para operar en el país de destino, de conformidad con la legislación nacional aplicable.
7. Si una oficina de aduana de exportación o de salida de la Comunidad descubre un traslado ilícito, informará de ello sin demora a la autoridad competente del país de la oficina de aduana, la cual:
a)
informará sin demora a la autoridad competente de expedición de la Comunidad, y
b)
garantizará la inmovilización de los residuos hasta que la autoridad competente de expedición decida otra cosa y se lo haya comunicado a la autoridad competente por escrito en el país de la oficina de aduana en el que los residuos estén inmovilizados.
CAPÍTULO 3
Disposiciones generales
Artículo 39
Exportaciones a la Antártida
Quedan prohibidas las exportaciones de residuos desde la Comunidad con destino a la Antártida.
Artículo 40
Exportaciones a países o territorios de ultramar
1. Quedan prohibidas las exportaciones de residuos desde la Comunidad destinados a la eliminación en países o territorios de ultramar.
2. En lo que respecta a las exportaciones de residuos destinados a la valorización en países o territorios de ultramar, la prohibición del artículo 36 se aplicará mutatis mutandis.
3. En relación con las exportaciones de residuos destinados a la valorización en países o territorios de ultramar no afectados por la prohibición del apartado 2, se aplicarán las disposiciones del título II mutatis mutandis.
TÍTULO V
IMPORTACIONES EN LA COMUNIDAD DESDE TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO 1
Importaciones de residuos destinados a la eliminación
Artículo 41
Prohibición de importación, salvo que el origen sea un país que sea Parte en el Convenio de Basilea o con el que haya un acuerdo en vigor o que los residuos procedan de otras zonas en situaciones de crisis o guerra
1. Quedan prohibidas las importaciones de residuos destinados a la eliminación en la Comunidad, salvo cuando procedan de:
a)
países que sean Parte en el Convenio de Basilea, o bien
b)
otros países con los que la Comunidad, o la Comunidad y sus Estados miembros, hayan formalizado acuerdos o compromisos bilaterales o multilaterales compatibles con el Derecho comunitario y conformes con lo dispuesto en el artículo 11 del Convenio de Basilea, o bien
c)
otros países con los que los Estados miembros de manera individual hayan formalizado acuerdos o compromisos bilaterales, de conformidad con el apartado 2, o bien
d)
otras zonas en caso de que, por motivos excepcionales en situaciones de crisis, establecimiento o mantenimiento de la paz, o guerra, no puedan formalizarse los acuerdos o compromisos bilaterales mencionados en las letras b) o c), o cuando no se haya designado una autoridad competente en el país de expedición o esta se vea en la imposibilidad de actuar.
2. En casos excepcionales, los Estados miembros podrán formalizar acuerdos y compromisos bilaterales de manera individual para la eliminación de residuos específicos en dichos Estados miembros, cuando dichos residuos no vayan a ser gestionados de manera ambientalmente correcta conforme a lo dispuesto en el artículo 49 en el país de expedición.
Estos acuerdos y compromisos deberán ser compatibles con el Derecho comunitario y conformes con el artículo 11 del Convenio de Basilea.
Estos acuerdos y compromisos deberán garantizar que las operaciones de eliminación serán llevadas a cabo en una instalación autorizada y cumplirán los requisitos de gestión ambientalmente correcta.
Estos acuerdos y compromisos también deberán garantizar que los residuos se produzcan en el país de expedición y que la eliminación se llevará a cabo exclusivamente en el Estado miembro que haya formalizado el acuerdo o compromiso.
Estos acuerdos o compromisos se notificarán a la Comisión previamente a su formalización. No obstante, en situaciones de emergencia podrán notificarse en el plazo máximo de un mes desde su formalización.
3. Los acuerdos o compromisos bilaterales o multilaterales formalizados con arreglo a lo dispuesto en el apartado 1, letras b) y c), deberán estar basados en los requisitos de procedimiento que establece el artículo 42.
4. Se solicitará a los países mencionados en el apartado 1, letras a), b) y c), la presentación previa de una solicitud debidamente motivada a la autoridad competente del Estado miembro de destino, en la que pongan de manifiesto que ni poseen ni pueden obtener, según criterios razonables, la capacidad técnica y las instalaciones necesarias para eliminar los residuos de manera ambientalmente correcta.
Artículo 42
Requisitos de procedimiento aplicables a las importaciones que procedan de un país que sea Parte en el Convenio de Basilea o de otras zonas en situaciones de crisis o guerra
1. Cuando los residuos sean importados en la Comunidad con destino a la eliminación y procedan de países que sean Parte en el Convenio de Basilea, las disposiciones del título II se aplicarán mutatis mutandis, con las adaptaciones y disposiciones adicionales especificadas en los apartados 2 y 3.
2. Se aplicarán las siguientes adaptaciones:
a)
las autoridades competentes de tránsito externas a la Comunidad dispondrán de un plazo de 60 días, a partir de la fecha de transmisión de su acuse de recibo de la notificación, para solicitar información adicional sobre el traslado notificado, para conceder su autorización de forma tácita si el país de que se trate ha decidido que no se precisa su autorización previa por escrito y ha informado de ello a las demás Partes al respecto de conformidad con el artículo 6, apartado 4, del Convenio de Basilea, o para otorgar autorización por escrito, con o sin condiciones, y
b)
en los casos a que se refiere el artículo 41, apartado 1, letra d), relacionados con situaciones de crisis, establecimiento o mantenimiento de la paz, o guerras, no se exigirá la autorización de las autoridades competentes de expedición.
3. Se aplicarán las siguientes disposiciones adicionales:
a)
la autoridad competente de tránsito de la Comunidad deberá acusar recibo de la notificación al notificante, con copia a las autoridades competentes afectadas;
b)
las autoridades competentes de destino y, en su caso, de tránsito de la Comunidad enviarán una copia sellada de sus decisiones de autorizar el traslado a la oficina de aduana de entrada en la Comunidad;
c)
el transportista entregará una copia del documento de movimiento a la oficina de aduana de entrada en la Comunidad, y
d)
una vez efectuadas las necesarias formalidades aduaneras, la oficina de aduana de entrada en la Comunidad enviará una copia sellada del documento de movimiento a las autoridades competentes de destino y de tránsito de la Comunidad, indicando que los residuos han entrado en la Comunidad.
4. El traslado solo podrá tener lugar cuando:
a)
el notificante haya recibido autorización escrita de las autoridades competentes de expedición, de destino y, en su caso, de tránsito y siempre que se cumplan las condiciones establecidas;
b)
se haya celebrado un contrato entre el notificante y el destinatario que sea efectivo, tal como se establece en el artículo 4, punto 4, párrafo segundo, y en el artículo 5;
c)
se haya constituido una fianza o seguro equivalente, que deberá ser efectivo, tal como se establece en el artículo 4, punto 5, párrafo segundo, y en el artículo 6, y
d)
se garantice una gestión ambientalmente correcta de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 49.
5. Si una oficina de aduana de entrada en la Comunidad descubre un traslado ilícito, informará de ello sin demora a la autoridad competente del país de la oficina de aduana, la cual:
a)
informará sin demora a la autoridad competente de destino de la Comunidad, que a su vez informará a la autoridad competente de expedición externa a la Comunidad, y
b)
garantizará la inmovilización de los residuos hasta que la autoridad competente de expedición externa a la Comunidad decida otra cosa y se lo haya comunicado por escrito a la autoridad competente en el país de la oficina de aduana en el que los residuos estén inmovilizados.
CAPÍTULO 2
Importaciones de residuos destinados a la valorización
Artículo 43
Prohibición de importación salvo que el origen sea un país sujeto a la Decisión de la OCDE o que sea Parte en el Convenio de Basilea o con el que haya un acuerdo en vigor o que los residuos procedan de otras zonas en situaciones de crisis o guerra
1. Quedan prohibidas todas las importaciones de residuos destinados a la valorización en la Comunidad, salvo cuando procedan de:
a)
países sujetos a la Decisión de la OCDE, o bien
b)
otros países que sean Parte en el Convenio de Basilea, o bien
c)
otros países con los que la Comunidad, o la Comunidad y sus Estados miembros, hayan formalizado acuerdos o compromisos bilaterales o multilaterales compatibles con el Derecho comunitario y conformes con lo dispuesto en el artículo 11 del Convenio de Basilea, o bien
d)
otros países con los que los Estados miembros de manera individual hayan formalizado acuerdos o compromisos bilaterales, de conformidad con el apartado 2, o bien
e)
otras zonas en caso de que, por motivos excepcionales en situaciones de crisis, establecimiento o mantenimiento de la paz, o guerra, no puedan formalizarse los acuerdos o compromisos bilaterales mencionados en las letras b) o c), o cuando no se haya designado una autoridad competente en el país de expedición o esta se vea en la imposibilidad de actuar.
2. En casos excepcionales, los Estados miembros podrán formalizar acuerdos y compromisos bilaterales de manera individual para la valorización de residuos específicos en dichos Estados miembros, cuando dichos residuos no vayan a ser gestionados de manera ambientalmente correcta conforme a lo dispuesto en el artículo 49 en el país de expedición.
En estos casos, se aplicará el artículo 41, apartado 2.
3. Los acuerdos o compromisos bilaterales o multilaterales formalizados con arreglo a lo dispuesto en el apartado 1, letras c) y d), deberán estar basados en los requisitos de procedimiento que establece el artículo 42, según corresponda.
Artículo 44
Requisitos de procedimiento aplicables a las importaciones que procedan de países sujetos a la Decisión de la OCDE o de otras zonas en situaciones de crisis o guerra
1. Cuando los residuos sean importados en la Comunidad con destino a la valorización de países o a través de países sujetos a la Decisión de la OCDE, las disposiciones del título II se aplicarán mutatis mutandis, con las adaptaciones y disposiciones adicionales especificadas en los apartados 2 y 3.
2. Se aplicarán las siguientes adaptaciones:
a)
la autorización exigida en virtud del artículo 9 podrá otorgarse mediante autorización tácita de la autoridad competente de expedición de fuera de la Comunidad;
b)
la notificación previa por escrito de conformidad con el artículo 4 podrá ser presentada por el notificante, y
c)
en los casos a que se refiere el artículo 43, apartado 1, letra e), relacionados con situaciones de crisis, establecimiento o mantenimiento de la paz, o guerra, no se exigirá la autorización de las autoridades competentes de expedición.
3. Además, se cumplirá lo dispuesto en el artículo 42, apartado 3, letras b), c) y d).
4. El traslado solo podrá tener lugar cuando:
a)
el notificante haya recibido autorización escrita de las autoridades competentes de expedición, de destino y, en su caso, de tránsito, o cuando pueda presumirse otorgada la autorización tácita de la autoridad competente de expedición externa a la Comunidad, y siempre que se cumplan las condiciones establecidas;
b)
se haya celebrado un contrato entre el notificante y el destinatario que sea efectivo, tal como se establece en el artículo 4, punto 4, párrafo segundo, y en el artículo 5;
c)
se haya constituido una fianza o seguro equivalente, que deberá ser efectivo, tal como se establece en el artículo 4, punto 5, párrafo segundo, y en el artículo 6, y
d)
se garantice una gestión ambientalmente correcta de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 49.
5. Si una oficina de aduana de entrada en la Comunidad descubre un traslado ilícito, informará de ello sin demora a la autoridad competente del país de la oficina de aduana, la cual:
a)
informará sin demora a la autoridad competente de destino de la Comunidad, que a su vez informará a la autoridad competente de expedición externa a la Comunidad, y
b)
garantizará la inmovilización de los residuos hasta que la autoridad competente de expedición externa a la Comunidad decida otra cosa y se lo haya comunicado por escrito a la autoridad competente en el país de la oficina de aduana en el que los residuos estén inmovilizados.
Artículo 45
Requisitos de procedimiento aplicables a las importaciones que procedan de países no sujetos a la Decisión de la OCDE y que sean Parte en el Convenio de Basilea o de otras zonas en situaciones de crisis o guerra
Cuando residuos con destino a la valorización sean importados en la Comunidad:
a)
desde un país no sujeto a la Decisión de la OCDE, o bien
b)
a través de un país no sujeto a la Decisión de la OCDE y que sea además Parte en el Convenio de Basilea,
las disposiciones del artículo 42 se aplicarán mutatis mutandis.
CAPÍTULO 3
Disposiciones generales
Artículo 46
Importaciones procedentes de países o territorios de ultramar
1. Las importaciones de residuos procedentes de países o territorios de ultramar con destino a la Comunidad estarán sujetas mutatis mutandis a las disposiciones del título II.
2. Los países y territorios de ultramar y los Estados miembros a los que estén asociados podrán aplicar procedimientos nacionales a los traslados procedentes del país o territorio de ultramar con destino al Estado miembro en cuestión.
3. Los Estados miembros que se acojan a lo dispuesto en el apartado 2 notificarán a la Comisión los procedimientos nacionales aplicados.
TÍTULO VI
TRÁNSITO POR LA COMUNIDAD CON ORIGEN O DESTINO EN TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO 1
Tránsito de residuos destinados a la eliminación
Artículo 47
Tránsito por la Comunidad de residuos destinados a la eliminación
Cuando se trasladen residuos destinados a la eliminación a través de uno o varios Estados miembros, con origen y destino en terceros países, se aplicarán mutatis mutandis las disposiciones del artículo 42, con las adaptaciones y disposiciones adicionales especificadas a continuación:
a)
la primera y última autoridades competentes de tránsito de la Comunidad enviarán, en su caso, una copia sellada de sus decisiones de autorizar el traslado o, si han dado su autorización de forma tácita, una copia del acuse de recibo de conformidad con el artículo 42, apartado 3, letra a), a las oficinas de aduana de entrada y salida de la Comunidad, respectivamente, y
b)
tan pronto como los residuos hayan salido de la Comunidad, la oficina de aduana de salida de la Comunidad enviará una copia sellada del documento de movimiento a las autoridades competentes de tránsito en la Comunidad, indicando que los residuos han salido de la Comunidad.
CAPÍTULO 2
Tránsito de residuos destinados a la valorización
Artículo 48
Tránsito por la Comunidad de residuos destinados a la valorización
1. Cuando se trasladen residuos destinados a la valorización a través de uno o varios Estados miembros, con origen y destino en un país no sujeto a la Decisión de la OCDE, se aplicará mutatis mutandis el artículo 47.
2. Cuando se trasladen residuos destinados a la valorización a través de uno o varios Estados miembros, con origen y destino en países sujetos a la Decisión de la OCDE, se aplicarán mutatis mutandis las disposiciones del artículo 44, con las adaptaciones y disposiciones adicionales que figuran a continuación:
a)
la primera y última autoridades competentes de tránsito de la Comunidad enviarán, en su caso, una copia sellada de sus decisiones de autorizar el traslado o, si han dado su autorización de forma tácita, una copia del acuse de recibo de conformidad con el artículo 42, apartado 3, letra a), a las oficinas de aduana de entrada y salida de la Comunidad, respectivamente, y
b)
tan pronto como los residuos hayan salido de la Comunidad, la oficina de aduana de salida de la Comunidad enviará una copia sellada del documento de movimiento a las autoridades competentes de tránsito de la Comunidad, indicando que los residuos han salido de la Comunidad.
3. Cuando se trasladan residuos destinados a la valorización a través de uno o varios Estados miembros de un país no sujeto a la Decisión de la OCDE a un país en el que sí sea aplicable la Decisión de la OCDE, o viceversa, el apartado 1 se aplicará al país no sujeto a la Decisión de la OCDE y el apartado 2 se aplicará al país sujeto a la Decisión de la OCDE.
TÍTULO VII
OTRAS DISPOSICIONES
CAPÍTULO 1
Obligaciones adicionales
Artículo 49
Protección del medio ambiente
1. El productor y el notificante, así como las demás empresas implicadas en un traslado de residuos o en su valorización o eliminación, adoptarán las medidas necesarias para garantizar que, durante todo el transcurso del traslado y de su valorización y eliminación, la gestión de los residuos trasladados no ponga en peligro la salud humana y se lleve a cabo de forma ambientalmente correcta. En particular, si el traslado se efectúa dentro de la Comunidad, deberán respetarse los requisitos del artículo 4 de la Directiva 2006/12/CE y el resto de la legislación comunitaria en materia de residuos.
2. En el caso de las exportaciones desde la Comunidad, la autoridad competente de expedición en la Comunidad:
a)
exigirá y procurará garantizar que la gestión de los residuos exportados se lleve a cabo de forma ambientalmente correcta durante todo el transcurso del traslado y en la valorización, tal como se contempla en los artículos 36 y 38, o la eliminación, tal como se contempla en el artículo 34, en el tercer país de destino;
b)
prohibirá toda exportación de residuos a terceros países en caso de que tenga alguna razón para creer que los residuos no van a ser gestionados conforme a lo dispuesto en la letra a).
El requisito de gestión ambientalmente correcta se presumirá cumplido, en lo que respecta a la operación de valorización o eliminación de residuos correspondiente, si el notificante o la autoridad competente del país de destino puede demostrar que la instalación receptora de los residuos funcionará con arreglo a normas de protección de la salud humana y de protección medioambiental equivalentes de forma general a las normas establecidas en la legislación comunitaria.
No obstante, esta presunción no prejuzga la evaluación general de la gestión ambientalmente correcta durante todo el transcurso del traslado incluidas la valorización o eliminación en el país tercero de destino.
Con fines de orientación para una gestión correcta desde el punto de vista medioambiental podrán tenerse en cuenta las directrices enumeradas en el anexo VIII.
3. En el caso de las importaciones en la Comunidad, la autoridad competente de destino en la Comunidad:
a)
exigirá y tomará las medidas necesarias para garantizar que la gestión de los residuos trasladados a su ámbito de jurisdicción no ponga en peligro la salud humana y se lleve a cabo sin utilizar procesos o métodos que puedan ser perjudiciales para el medio ambiente, conforme a lo dispuesto en el artículo 4 de la Directiva 2006/12/CE y el resto de la legislación comunitaria en materia de residuos, durante todo el transcurso del traslado, incluyendo la valorización o eliminación en el país de destino;
b)
prohibirá toda importación de residuos procedentes de terceros países en caso de que tenga alguna razón para creer que los residuos no van a ser gestionados conforme a lo dispuesto en la letra a).
Artículo 50
Medidas ejecutivas en los Estados miembros
1. Los Estados miembros determinarán las normas relativas a las sanciones que deberán imponerse en caso de violación de las disposiciones del presente Reglamento y adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar su cumplimiento. Las sanciones establecidas deberán ser efectivas, proporcionadas y disuasorias. Los Estados miembros notificarán a la Comisión la legislación nacional en materia de prevención y detección de traslados ilícitos, así como las sanciones aplicables a dichos traslados.
2. Los Estados miembros, mediante medidas de ejecución del presente Reglamento, dispondrán, entre otras cosas, la realización de inspecciones de establecimientos y empresas, conforme a lo dispuesto en el artículo 13 de la Directiva 2006/12/CE, y controles sobre el terreno de los traslados de residuos o la valorización o eliminación correspondientes.
3. Los controles podrán realizarse en particular:
a)
en el punto de origen, con el productor, el poseedor o el notificante;
b)
en destino, con el destinatario o la instalación;
c)
en las fronteras exteriores de la Comunidad, y/o
d)
durante el traslado por el interior de la Comunidad.
4. Los controles de los traslados incluirán la inspección de documentos, la comprobación de la identidad y, cuando proceda, el control físico de los residuos.
5. Los Estados miembros colaborarán entre sí, de forma bilateral o multilateral, a fin de facilitar la prevención y detección de los traslados ilícitos.
6. Los Estados miembros identificarán a los miembros de su personal permanente responsables de la colaboración a que se refiere el apartado 5, así como los puntos focales de los controles físicos a que se refiere el apartado 4. Esta información se enviará a la Comisión, que distribuirá una lista con la información recabada a los delegados que se mencionan en el artículo 54.
7. Los Estados miembros podrán, a instancias de otro Estado miembro, adoptar medidas ejecutivas contra los presuntos traficantes ilícitos de residuos radicados en su territorio.
Artículo 51
Informes de los Estados miembros
1. Antes de que finalice cada año civil, los Estados miembros enviarán a la Comisión una copia del informe relativo al año civil anterior que, conforme a lo dispuesto en el artículo 13, apartado 3, del Convenio de Basilea, habrán elaborado y presentado a la Secretaría de dicho Convenio.
2. Antes de que finalice cada año civil, los Estados miembros elaborarán además un informe relativo al año anterior basado en el cuestionario adicional incorporado en el anexo IX y lo enviarán a la Comisión.
3. Los informes elaborados por los Estados miembros en virtud de los apartados 1 y 2 se presentarán a la Comisión en formato electrónico.
4. La Comisión, en base a estos informes, elaborará informes trienales sobre la aplicación del presente Reglamento por parte de la Comunidad y de sus Estados miembros.
Artículo 52
Cooperación internacional
Los Estados miembros, y cuando proceda y sea necesario juntamente con la Comisión, colaborarán con las demás Partes en el Convenio de Basilea y con las organizaciones internacionales, entre otras cosas mediante el intercambio y puesta en común de información, el fomento de tecnologías ambientalmente correctas y el desarrollo de los oportunos códigos de conducta.
Artículo 53
Designación de las autoridades competentes
Los Estados miembros designarán las autoridades competentes responsables de la aplicación del presente Reglamento. Cada Estado miembro designará una sola autoridad competente en materia de tránsito.
Artículo 54
Designación de los delegados
Cada uno de los Estados miembros así como la Comisión designarán uno o más delegados cuya misión consistirá en informar y orientar a las personas o empresas que soliciten información. El delegado de la Comisión enviará a los delegados de los Estados miembros todas las preguntas que se le formulen que correspondan al ámbito de competencia de estos últimos, y viceversa.
Artículo 55
Designación de oficinas de aduana de entrada y salida de la Comunidad
Los Estados miembros podrán designar oficinas específicas de aduana de entrada y de salida de la Comunidad para el traslado de los residuos que entren y salgan de la Comunidad. Si los Estados miembros deciden designar dichas oficinas de aduana, no se permitirá el paso de ningún traslado de residuos por otros puestos fronterizos de los Estados miembros para entrar o salir de la Comunidad.
Artículo 56
Notificación de las designaciones e información al respecto
1. Los Estados miembros notificarán a la Comisión las designaciones de:
a)
las autoridades competentes, realizadas con arreglo al artículo 53;
b)
los delegados, realizadas con arreglo al artículo 54, y
c)
en su caso, las oficinas de aduana de entrada y salida de la Comunidad, realizadas con arreglo al artículo 55.
2. Los Estados miembros comunicarán cada año a la Comisión los siguientes datos relativos a estas designaciones:
a)
nombre;
b)
domicilio postal;
c)
dirección electrónica;
d)
número de teléfono:
e)
número de fax, y
f)
lenguas aceptables para las autoridades competentes.
3. Los Estados miembros comunicarán inmediatamente a la Comisión cualquier modificación de estos datos.
4. Estos datos, así como toda modificación que hayan experimentado, se presentarán a la Comisión en formato electrónico e impreso si así se exige.
5. La Comisión publicará en su página web las listas de autoridades competentes, delegados y oficinas de aduana de entrada y salida de la Comunidad designados, y actualizará estas listas según proceda.
CAPÍTULO 2
Otras disposiciones
Artículo 57
Reunión de delegados
La Comisión celebrará periódicamente reuniones con los delegados, a instancias de los Estados miembros o cuando lo considere conveniente, para analizar las cuestiones que plantea la aplicación del presente Reglamento. Cuando todos los Estados miembros y la Comisión estén de acuerdo sobre su conveniencia, se invitará a las partes interesadas a participar en estas reuniones, o en parte de las mismas.
Artículo 58
Modificación de los anexos
1. La Comisión podrá modificar los anexos del presente Reglamento para adaptarlos al progreso científico y técnico por medio de reglamentos y de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE. Además:
a)
los anexos I, II, III, IIIA, IV y V se modificarán para tener en cuenta los cambios acordados en el Convenio de Basilea y en la Decisión de la OCDE; además, la parte C del anexo I, relativa a las instrucciones específicas para cumplimentar los documentos de notificación y movimiento, se completará a más tardar en la fecha de aplicación del presente Reglamento, teniendo en cuenta las instrucciones de la OCDE;
b)
los residuos no clasificados podrán añadirse a los anexos IIIB, IV o V con carácter provisional, en espera de una decisión sobre su inclusión en los pertinentes anexos del Convenio de Basilea o de la Decisión de la OCDE;
c)
a petición de un Estado miembro, podrá plantearse añadir al anexo IIIA las mezclas de dos o más de los residuos enumerados en el anexo III, en los casos contemplados en el artículo 3, apartado 2, y con carácter provisional, en espera de una decisión sobre su inclusión en los anexos correspondientes del Convenio de Basilea o de la Decisión de la OCDE. Las primeras inclusiones en el anexo IIIA se introducirán, si es posible, antes de la fecha de aplicación del presente Reglamento y en cualquier caso en un plazo máximo de seis meses a partir de esa fecha. El anexo IIIA podrá contener la salvedad de que una o más de sus inclusiones no se aplicarán a las exportaciones destinadas a los países a los que no sea de aplicación la Decisión de la OCDE;
d)
se determinarán los casos excepcionales a que se refiere el artículo 3, apartado 3, y, cuando sea necesario, los residuos en cuestión se añadirán a los anexos IVA y V, eliminándolos del anexo III;
e)
el anexo V se modificará para reflejar los cambios acordados en la lista de residuos peligrosos adoptada de conformidad con el artículo 1, apartado 4, de la Directiva 91/689/CEE;
f)
el anexo VIII se modificará para reflejar los convenios y acuerdos internacionales pertinentes.
2. Cuando vaya a modificarse el anexo IX, el Comité creado por la Directiva 91/692/CEE del Consejo, de 23 de diciembre de 1991, sobre la normalización y la racionalización de los informes relativos a la aplicación de determinadas directivas referentes al medio ambiente (22), estará plenamente asociado a las deliberaciones.
3. El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
Artículo 59
Medidas adicionales
1. La Comisión podrá adoptar medidas adicionales relacionadas con la aplicación del presente Reglamento, a saber:
a)
un método de cálculo de la o las fianzas o seguros equivalentes tal y como se establece en el artículo 6;
b)
directrices para la aplicación del artículo 12, apartado 1, letra g);
c)
más condiciones y requisitos en relación con las instalaciones de valorización con autorización previa a que se refiere el artículo 14;
d)
directrices sobre la aplicación del artículo 15 con respecto a la identificación y seguimiento de los residuos que sufran cambios de importancia en la operación de valorización o eliminación intermedia;
e)
directrices para la colaboración de las autoridades competentes respecto a traslados ilícitos tal y como se establece en el artículo 24;
f)
requisitos técnicos y organizativos para la aplicación práctica del intercambio electrónico de datos para la presentación de documentos e información de acuerdo con el artículo 26, apartado 4;
g)
más directrices relativas al uso de lenguas a que se refiere el artículo 27;
h)
mayores aclaraciones de los requisitos de procedimiento del título II por lo que se refiere a su aplicación a las exportaciones, importaciones y al tránsito de residuos con origen o destino en la Comunidad o a través de ella;
i)
más directrices sobre términos jurídicos no definidos.
2. Estas medidas se decidirán de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE.
3. El plazo contemplado en el artículo 5, apartado 6, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en tres meses.
Artículo 60
Revisión
1. A más tardar el 15 de julio de 2006, la Comisión concluirá la revisión de la relación entre la legislación sectorial sobre sanidad animal y salud pública existente, con inclusión de los traslados de residuos cubiertos por el Reglamento (CE) no 1774/2002, y las disposiciones del presente Reglamento. Si fuese necesario, dicha revisión irá acompañada de propuestas adecuadas con el fin de lograr un nivel equivalente de los procedimientos y el régimen de control del traslado de tales residuos.
2. Dentro de un plazo de cinco años a partir del 12 de julio de 2007, la Comisión revisará la aplicación del artículo 12, apartado 1, letra c), entre otras cosas su efecto en la protección del medio ambiente y en el funcionamiento del mercado interior. En caso necesario, la revisión irá acompañada de propuestas adecuadas para modificar dicha disposición.
Artículo 61
Derogaciones
1. El Reglamento (CEE) no 259/93 y la Decisión 94/774/CE quedarán derogados a partir del 12 de julio de 2007.
2. Las referencias hechas al Reglamento (CEE) no 259/93 derogado se considerarán como hechas al presente Reglamento.
3. La Decisión 1999/412/CE quedará derogada a partir del 1 de enero de 2008.
Artículo 62
Disposiciones transitorias
1. Todo traslado que haya sido notificado y para el cual la autoridad competente de destino haya dado el acuse de recibo antes del 12 de julio de 2007 permanecerá sujeto a las disposiciones del Reglamento (CEE) no 259/93.
2. Todo traslado que haya recibido la autorización de las autoridades competentes correspondientes de conformidad con el Reglamento (CEE) no 259/93 deberá llevarse a cabo, a más tardar, en el plazo de un año a partir del 12 de julio de 2007.
3. Los informes elaborados con arreglo a lo dispuesto en el artículo 41, apartado 2, del Reglamento (CEE) no 259/93 y en el artículo 51 del presente Reglamento con respecto al año 2007 deberán estar basados en el cuestionario incorporado a la Decisión 1999/412/CE.
Artículo 63
Medidas transitorias aplicables a determinados Estados miembros
1. Hasta el 31 de diciembre de 2010, todos los traslados a Letonia de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV, así como todos los traslados de residuos destinados a la valorización no enumerados en dichos anexos, estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previas por escrito de conformidad con el título II.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, las autoridades competentes formularán objeciones a los traslados de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV, así como a los traslados de residuos destinados a la valorización no enumerados en dichos anexos, con destino a una instalación acogida a una excepción temporal respecto de determinadas disposiciones de la Directiva 96/61/CE, durante el período de aplicación de la excepción temporal a la instalación de destino.
2. Hasta el 31 de diciembre de 2012, todos los traslados a Polonia de residuos destinados a la valorización enumerados en el anexo III estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previas por escrito de conformidad con el título II.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, hasta el 31 de diciembre de 2007 las autoridades competentes podrán formular objeciones a los traslados a Polonia de los siguientes residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV, de conformidad con los motivos de objeción establecidos en el artículo 11:
B2020 y GE020 (residuos de vidrio)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 y GH013 (residuos de materias plásticas en forma sólida)
B3020 (residuos de papel)
B3140 (residuos de neumáticos)
Y46
Y47
A1010 y A1030 (solo los incisos correspondientes al arsénico y al mercurio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [solo se aplica a los naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150.
A excepción de los residuos de vidrio, de papel y los residuos de neumáticos, dicho plazo podrá ampliarse como máximo hasta el 31 de diciembre de 2012 de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, hasta el 31 de diciembre de 2012 las autoridades competentes podrán formular objeciones, de conformidad con los motivos de objeción establecidos en el artículo 11, a los traslados a Polonia de los residuos siguientes:
a)
los siguientes residuos destinados a la valorización enumerados en el anexo IV:
A2050
A3030
A3180 [excepto los naftalenos policlorados (PCN)]
A3190
A4110
A4120
RB020,
y de
b)
los residuos destinados a la valorización no enumerados en los anexos.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, las autoridades competentes formularán objeciones a los traslados de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV, así como a los traslados de residuos destinados a la valorización no enumerados en dichos anexos, con destino a una instalación acogida a una excepción temporal respecto de determinadas disposiciones de la Directiva 96/61/CE, durante el período de aplicación de la excepción temporal a la instalación de destino.
3. Hasta el 31 de diciembre de 2011, todos los traslados a Eslovaquia de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV, así como todos los traslados de residuos destinados a la valorización no enumerados en dichos anexos, estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previas por escrito de conformidad con el título II.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, las autoridades competentes formularán objeciones a los traslados de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV y a los traslados de residuos destinados a la valorización no enumerados en dichos anexos con destino a una instalación acogida a una excepción temporal de determinadas disposiciones de la Directiva 94/67/CE del Consejo (23), la Directiva 96/61/CE, la Directiva 2000/76/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 4 de diciembre de 2000, relativa a la incineración de residuos (24) y la Directiva 2001/80/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, 23 de octubre de 2001, sobre limitación de emisiones a la atmósfera de determinados agentes contaminantes procedentes de grandes instalaciones de combustión (25), durante el período de aplicación de la excepción temporal a la instalación de destino.
4. Hasta el 31 de diciembre de 2014, todos los traslados a Bulgaria de residuos destinados a la valorización enumerados en el anexo III estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previas por escrito de conformidad con el título II.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, hasta el 31 de diciembre de 2009 las autoridades competentes búlgaras podrán formular objeciones a los traslados de los siguientes residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV de conformidad con los motivos de objeción relacionados en el artículo 11:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 y A1030 (solo los incisos correspondientes al arsénico y al mercurio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [solo se aplica a los naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150.
Este período podrá prorrogarse como máximo hasta el 31 de diciembre de 2012, de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, hasta el 31 de diciembre de 2009 las autoridades competentes búlgaras podrán formular objeciones por los motivos relacionados en el artículo 11 a los traslados a Bulgaria de:
a)
los siguientes residuos destinados a la valorización enumerados en el anexo IV:
A2050
A3030
A3180 [con excepción de los naftalenos policlorados (PCN)]
A3190
A4110
A4120
RB020,
y de
b)
los residuos destinados a la valorización no enumerados en los anexos.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, las autoridades competentes búlgaras deberán oponerse a los traslados de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV y a los traslados de residuos destinados a la valorización no relacionados en dichos anexos y destinados a una instalación que disfrute de una excepción temporal de determinadas disposiciones de la Directiva 96/61/CE o de la Directiva 2001/80/CE durante el período en que la excepción temporal se aplique a la instalación de destino.
5. Hasta el 31 de diciembre de 2015, todos los traslados a Rumanía de residuos destinados a la valorización enumerados en el anexo III estarán sujetos al procedimiento de notificación y autorización previas por escrito de conformidad con el título II.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, hasta el 31 de diciembre de 2011 las autoridades competentes rumanas podrán formular objeciones a los traslados a Rumanía de los siguientes residuos enumerados en los anexos III y IV de conformidad con los motivos de objeción relacionados en el artículo 11:
B2070
B2100 (excepto los residuos de alúmina)
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 y A1030 (solo los incisos correspondientes al arsénico, al mercurio y al talio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 [solo se aplica a los naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150.
Este período podrá prorrogarse como máximo hasta el 31 de diciembre de 2015, de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, hasta el 31 de diciembre de 2011 las autoridades competentes rumanas podrán formular objeciones de conformidad con los motivos de objeción relacionados en el artículo 11 a los traslados a Rumanía de:
a)
los siguientes residuos destinados a la valorización enumerados en el anexo IV:
A2050
A3030
A3180 [excepto los naftalenos policlorados (PCN)]
A3190
A4110
A4120
RB020,
y de
b)
los residuos destinados a la valorización no enumerados en los anexos.
Este período podrá prorrogarse como máximo hasta el 31 de diciembre de 2015, de conformidad con el procedimiento contemplado en el artículo 18, apartado 3, de la Directiva 2006/12/CE.
No obstante lo dispuesto en el artículo 12, las autoridades competentes rumanas deberán oponerse a los traslados de residuos destinados a la valorización enumerados en los anexos III y IV y a los traslados de residuos destinados a la valorización no enumerados en dichos anexos y destinados a una instalación que disfrute de una excepción temporal de determinadas disposiciones de la Directiva 96/61/CE, de la Directiva 2000/76/CE o de la Directiva 2001/80/CE durante el período en que la excepción temporal se aplique a la instalación de destino.
6. En los casos en que el presente artículo hace referencia al título II en relación con los residuos enumerados en el anexo III, no serán aplicables el artículo 3, apartado 2, el artículo 4, párrafo segundo, punto 5, ni los artículos 6, 11, 22, 23, 24, 25 y 31.
Artículo 64
Entrada en vigor y aplicación
1. El presente Reglamento entrará en vigor a los tres días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 12 de julio de 2007.
2. Si la fecha de adhesión de Bulgaria y Rumanía fuese posterior a la fecha de aplicación establecida en el apartado 1, el artículo 63, apartados 4 y 5, se aplicará, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 1 del presente artículo, a partir de la fecha de adhesión.
3. El artículo 26, apartado 4, podrá aplicarse antes del 12 de julio de 2007 si así lo acuerdan los Estados miembros afectados.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Estrasburgo, el 14 de junio de 2006.