NAŘÍZENÍ KOMISE (Euratom) č. 302/2005
ze dne 8. února 2005
o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu
OBSAH
Nařízení Komise (Euratom) č. 302/2005 o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu
Kapitola I
Rozsah působnosti a definice
Kapitola II
Základní technické charakteristiky a zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností
Kapitola III
Evidence jaderného materiálu
Kapitola IV
Převody mezi státy
Kapitola V
Zvláštní ustanovení
Kapitola VI
Zvláštní ustanovení pro území členských států disponujících jadernými zbraněmi
Kapitola VII
Závěrečná ustanovení
PŘÍLOHA I
DOTAZNÍK PRO HLÁŠENÍ ZÁKLADNÍCH TECHNICKÝCH CHARAKTERISTIK ZAŘÍZENÍ
I-A
REAKTORY
I-B
KRITICKÁ ZAŘÍZENÍ A ZAŘÍZENÍ S NULOVÝM VÝKONEM
I-C
ZAŘÍZENÍ NA KONVERZI, VÝROBU A PŘEPRACOVÁNÍ
I-D
SKLADOVACÍ ZAŘÍZENÍ
I-E
ZAŘÍZENÍ NA SEPARACI IZOTOPŮ
I-F
ZAŘÍZENÍ, KTERÁ POUŽÍVAJÍ JADERNÝ MATERIÁL V MNOŽSTVÍCH PŘESAHUJÍCÍCH JEDEN EFEKTIVNÍ KILOGRAM
I-G
KANDIDÁTSKÁ ZAŘÍZENÍ PRO OBLAST MATERIÁLOVÉ BILANCE „CATCH ALL“ (CAM)
I-H
ZAŘÍZENÍ PRO ZPRACOVÁNÍ NEBO SKLADOVÁNÍ ODPADU
I-J
OSTATNÍ ZAŘÍZENÍ
PŘÍLOHA II
OBECNÝ POPIS LOKALITY
PŘÍLOHA III
ZPRÁVA O ZMĚNĚ INVENTURY (ICR)
PŘÍLOHA IV
ZPRÁVA O MATERIÁLOVÉ BILANCI (MBR)
PŘÍLOHA V
SOUPIS FYZICKÉ INVENTURY (PIL)
PŘÍLOHA VI
PŘEDEM ZASÍLANÉ OZNÁMENÍ O VÝVOZU/ODESLÁNÍ JADERNÉHO MATERIÁLU
PŘÍLOHA VII
PŘEDEM ZASÍLANÉ OZNÁMENÍ O DOVOZU/PŘÍJMU JADERNÉHO MATERIÁLU
PŘÍLOHA VIII
ZPRÁVA O VÝVOZU/ODESLÁNÍ RUDY
PŘÍLOHA IX
ŽÁDOST O VÝJIMKU Z PRAVIDEL, KTERÝMI SE ŘÍDÍ FORMA A ČETNOST OZNÁMENÍ
PŘÍLOHA X
ROČNÍ ZPRÁVA NEBO VÝVOZNÍ ZPRÁVA PRO JADERNÝ MATERIÁL, KTERÝ JE PŘEDMĚTEM VÝJIMKY
PŘÍLOHA XI
STRUČNÝ PROGRAM ČINNOSTÍ
PŘÍLOHA XII
PŘEDEM ZASÍLANÉ OZNÁMENÍ O DALŠÍM ZPRACOVÁNÍ ODPADU
PŘÍLOHA XIII
ROČNÍ ZPRÁVA O VÝVOZECH/ODESLÁNÍ UPRAVENÉHO ODPADU
PŘÍLOHA XIV
ROČNÍ ZPRÁVA O DOVOZECH/PŘÍJMECH UPRAVENÉHO ODPADU
PŘÍLOHA XV
ROČNÍ ZPRÁVA O ZMĚNÁCH UMÍSTĚNÍ UPRAVENÉHO ODPADU
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na články 77, 78, 79 a 81 této smlouvy,
s ohledem na souhlas Rady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (Euratom) č. 3227/76 ze dne 19. října 1976 o používání ustanovení o dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu (1) vymezuje povahu a rozsah požadavků uvedených v článcích 78 a 79 Smlouvy.
(2)
S ohledem na zvyšující se množství jaderných materiálů vyráběných, používaných, převážených a recyklovaných ve Společenství, na rozvoj obchodu s těmito materiály a na následné rozšiřování Evropské unie je zásadně důležité zajistit účinnost dozoru nad bezpečností. Povaha a rozsah požadavků uvedených v článku 79 Smlouvy, které jsou stanoveny v nařízení (Euratom) č. 3227/76, by tedy měly být aktualizovány s ohledem na současný vývoj, zejména v oblasti jaderných a informačních technologií.
(3)
Belgie, Dánsko, Finsko, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko, Řecko, Německo, Španělsko, Švédsko a Evropské společenství pro atomovou energii uzavřely dohodu 78/164/Euratom (2) s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii o provádění čl. III odst. 1 a 4 Smlouvy o nešíření jaderných zbraní. Dohoda 78/164/Euratom vstoupila v platnost dne 21. února 1977 a byla doplněna dodatkovým protokolem 1999/188/Euratom (3), který vstoupil v platnost dne 30. dubna 2004.
(4)
Dohoda 78/164/Euratom obsahuje zvláštní závazek přijatý Společenstvím, který se týká uplatňování záruk na výchozí a zvláštní štěpné materiály v členských státech, které nedisponují vlastními jadernými zbraněmi, a které jsou smluvními stranami Smlouvy o nešíření jaderných zbraní.
(5)
Postupy stanovené dohodou 78/164/Euratom jsou výsledkem rozsáhlých mezinárodních jednání s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii o provádění čl. III odst. 1 a 4 Smlouvy o nešíření jaderných zbraní. Tyto postupy schválila Rada guvernérů agentury.
(6)
Společenství, Spojené království a Mezinárodní agentura pro atomovou energii jsou smluvními stranami Dohody o uplatňování záruk ve Spojeném království v souvislosti se Smlouvou o nešíření jaderných zbraní (4). Tato dohoda vstoupila v platnost dne 14. srpna 1978 a byla doplněna dodatkovým protokolem, který vstoupil v platnost dne 30. dubna 2004.
(7)
Společenství, Francie a Mezinárodní agentura pro atomovou energii jsou smluvními stranami Dohody o uplatňování záruk ve Francii (5). Tato dohoda vstoupila v platnost dne 12. září 1981 a byla doplněna dodatkovým protokolem, který vstoupil v platnost dne 30. dubna 2004.
(8)
Na území Francie a Spojeného království se mohou nacházet některá zařízení a části zařízení jakož i určité materiály, které jsou použitelné ve zbrojním průmyslu. Měly by tedy být uplatňovány zvláštní postupy dozoru nad bezpečností, které tyto okolnosti zohlední.
(9)
Na svém zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 Evropská rada zdůraznila potřebu posílit rozvoj moderních informačních technologií a ostatních telekomunikačních sítí a jejich obsahu.
(10)
Na základě dodatkového protokolu 1999/188/Euratom by měly být členské státy povinny sdělit Komisi určité informace včetně obecného popisu lokalit, předem zasílaného oznámení o zpracování odpadu a zprávy o změnách umístění určitého upraveného odpadu.
(11)
Pokyny přijaté pro používání tohoto nařízení by měly být plně v souladu se závazky Společenství v této oblasti, zejména se závazky plynoucími z dodatkového protokolu 1999/188/Euratom a dodatkových protokolů k Dohodě o uplatňování záruk ve Spojeném království v souvislosti se Smlouvou o nešíření jaderných zbraní a k odpovídající dohodě s Francií.
(12)
Ustanovení o bezpečnosti připojené k jednacímu řádu Komise (6) nařízením Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom (7) by se měla vztahovat na informace, poznatky a dokumenty, které strany získají, aniž je dotčeno nařízení Rady (Euratom) č. 3 ze dne 31. července 1958, kterým se provádí článek 24 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (8).
(13)
Z důvodu přehlednosti by mělo být nařízení (Euratom) č. 3227/76 nahrazeno tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ROZSAH PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Rozsah působnosti
Toto nařízení se vztahuje na všechny osoby a podniky, které zřizují nebo provozují zařízení na výrobu, separaci, přepracování, skladování nebo jiné využití výchozích nebo zvláštních štěpných materiálů.
Nevztahuje se na držitele konečných produktů používaných pro nejaderné účely a obsahujících jaderný materiál, který je prakticky zpětně nezískatelný.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
„členskými státy nedisponujícími jadernými zbraněmi“ Belgie, Česká republika, Dánsko, Německo, Estonsko, Řecko, Španělsko, Irsko, Itálie, Kypr, Lotyšsko, Litva, Lucembursko, Maďarsko, Malta, Nizozemsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko, Finsko a Švédsko;
2.
„členskými státy disponujícími jadernými zbraněmi“ Francie a Spojené království;
3.
„třetí zemí“ každý stát, který není členem Evropského společenství pro atomovou energii;
4.
„jaderným materiálem“ rudy, výchozí a zvláštní štěpné materiály vymezené v článku 197 Smlouvy;
5.
„odpadem“ jaderný materiál v koncentracích nebo chemických formách, které jsou považovány z praktických nebo ekonomických důvodů za zpětně nezískatelné a které lze zneškodnit;
6.
„zadrženým odpadem“ změřený nebo na základě měření odhadnutý odpad vytvořený při zpracování nebo při provozní havárii, který je převeden na konkrétní místo v oblasti materiálové bilance, ze kterého může být znovu vrácen;
7.
„upraveným odpadem“ změřený nebo na základě měření odhadnutý odpad, který byl upraven tak (například do skla, cementu, betonu nebo asfaltu), že je nevhodný pro další využití v jaderném průmyslu;
8.
„odpadem uvolněným do životního prostředí“ změřený nebo na základě měření odhadnutý odpad, který byl nevratně uvolněn do životního prostředí v rámci plánovaného uvolňování;
9.
„kategoriemi“ (jaderného materiálu) přírodní uran, ochuzený uran, uran obohacený uranem-235 nebo uranem-233, thorium, plutonium a jiný materiál, který na návrh Komise stanoví Rada kvalifikovanou většinou;
10.
„položkou“ samostatně identifikovatelná jednotka, například palivový soubor nebo palivový proutek;
11.
„dávkou“ část jaderného materiálu, se kterou se nakládá jako s jednotkou pro účely evidence v klíčovém měřicím bodu a jejíž množství a složení je vymezeno jediným souborem specifikací nebo měření. Jaderný materiál může být volně ložený nebo může být obsažen v několika samostatných položkách;
12.
„údaji o dávce“ celková hmotnost každé kategorie jaderného materiálu a u plutonia a uranu popřípadě rovněž jejich izotopické složení. Pro účely hlášení se hmotnosti jednotlivých položek v dávce sčítají před tím, než se zaokrouhlí na nejbližší jednotku;
13.
„efektivním kilogramem“ zvláštní jednotka používaná pro jaderný materiál podléhající dozoru nad bezpečností, který se vypočítá tak, že se zjistí:
a)
u plutonia jeho hmotnost v kilogramech;
b)
u uranu s obohacením 0,01 (l %) a vyšším jeho hmotnost v kilogramech vynásobená druhou mocninou jeho obohacení;
c)
u uranu s obohacením nižším než 0,01 (l %), ale vyšším než 0,005 (0,5 %), jeho hmotnost v kilogramech vynásobená 0,0001
a
d)
u ochuzeného uranu s obohacením 0,005 (0,5 %) nebo nižším a u thoria jejich hmotnost v kilogramech vynásobená 0,00005;
14.
„oblastí materiálové bilance“ oblast tak, aby pro účely stanovení materiálové bilance:
a)
bylo možné stanovit množství jaderného materiálu při každém převodu do každé oblasti materiálové bilance nebo z každé oblasti materiálové bilance
a
b)
mohla být v souladu se stanovenými postupy v každé oblasti materiálové bilance v případě potřeby provedena fyzická inventura jaderného materiálu;
15.
„klíčovým měřicím bodem“ místo, ve kterém se jaderný materiál nachází v takovém stavu, že může být změřen za účelem stanovení toku nebo inventury materiálu, včetně míst, kde jaderný materiál vstupuje, vystupuje a je skladován v oblastech materiálové bilance;
16.
„dokladovou inventurou“ oblasti materiálové bilance algebraický součet poslední fyzické inventury dotčené oblasti materiálové bilance a všech změn inventury vzniklých po poslední fyzické inventuře;
17.
„fyzickou inventurou“ souhrn všech změřených množství dávek nebo odvozených odhadů množství dávek jaderného materiálu, který se v dané době nachází v oblasti materiálové bilance, získaný v souladu se stanovenými postupy;
18.
„nezapočteným materiálem“ rozdíl mezi fyzickou inventurou a dokladovou inventurou;
19.
„rozdílem odesilatel/příjemce“ rozdíl mezi množstvím jaderného materiálu v dávce změřeným v přijímající oblasti materiálové bilance a množstvím uvedeným v odesílající oblasti materiálové bilance;
20.
„výchozími údaji“ údaje zaznamenané v průběhu měření nebo kalibrace nebo údaje použité k odvození empirických vztahů, které identifikují jaderný materiál a poskytují údaje o dávce, včetně hmotnosti složek, konverzních faktorů pro stanovení hmotnosti prvku, měrné hmotnosti, koncentrace prvků, izotopických poměrů, vztahu mezi objemem a údaji na tlakoměru a vztahu mezi vyprodukovaným plutoniem a vyrobenou energií;
21.
„lokalitou“ oblast vymezená Společenstvím a členským státem, ve které se nachází jedno nebo více zařízení, včetně uzavřených zařízení, podle definice v příslušných základních technických charakteristikách, přičemž:
a)
zařízení pro zpracování nebo ukládání odpadu sama o sobě netvoří lokalitu;
b)
pokud jde o uzavřená zařízení, ve kterých se běžně používaly výchozí nebo zvláštní štěpné materiály v množství menším než jeden efektivní kilogram, je význam tohoto výrazu omezen na místa s horkými komorami nebo místa, kde byly prováděny činnosti spojené s konverzí, obohacováním, výrobou paliva nebo jeho přepracováním;
c)
„lokalitou“ se rozumí rovněž veškeré objekty nacházející se v bezprostředním okolí zařízení nebo místa, které poskytují nebo využívají základních služeb, včetně horkých komor pro zpracování ozářených materiálů neobsahujících jaderný materiál, závodů na zpracování, skladování a zneškodňování odpadu a budov souvisejících s činnostmi stanovenými v příloze 1 dodatkového protokolu 1999/188/Euratom, které určí dotčený stát;
22.
„zástupcem lokality“ jakákoliv osoba, podnik nebo subjekt, který členský stát pověří odpovědností za hlášení uvedená v čl. 3 odst. 2;
23.
„zařízením“ reaktor, kritické zařízení, závod na konverzi, závod na výrobu jaderného paliva, přepracovatelský závod, závod na separaci isotopů nebo samostatné skladovací zařízení, zařízení na zpracování nebo ukládání odpadu a jakékoliv jiné místo, kde jsou běžně používány výchozí nebo zvláštní štěpné materiály;
24.
„zařízením vyřazeným z provozu“ zařízení, u kterého bylo ověřeno, že zbývající konstrukce a zařízení nezbytná pro jeho provoz byla odstraněna nebo vyřazena z provozu takovým způsobem, že již nejsou používána pro skladování výchozích nebo zvláštních štěpných materiálů a nemohou již sloužit pro účely manipulace s výchozími nebo zvláštními štěpnými materiály ani jejich zpracovávání či jiného využití;
25.
„uzavřeným zařízením“ zařízení, u kterého bylo ověřeno, že provoz byl zastaven a jaderný materiál byl odstraněn, avšak které nebylo vyřazeno z provozu.
KAPITOLA II
ZÁKLADNÍ TECHNICKÉ CHARAKTERISTIKY A ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ O DOZORU NAD BEZPEČNOSTÍ
Článek 3
Ohlašování základních technických charakteristik
1. Každá osoba nebo podnik, který zřizuje nebo provozuje zařízení na výrobu, separaci, přepracování, skladování nebo jiné využití výchozích nebo zvláštních štěpných materiálů, ohlásí Komisi základní technické charakteristiky tohoto zařízení v příslušném dotazníku uvedeném v příloze I.
Pro účely prvního pododstavce zahrnuje „využití“ jaderných materiálů mimo jiné i výrobu elektrické energie v reaktorech, výzkum v kritických zařízeních a zařízeních s nulovým výkonem, konverzi, výrobu, přepracování, skladování, separaci izotopů, koncentraci rud a zpracování a skladování odpadu.
Na produkci rud se vztahují články 24 a 25.
2. Každý členský stát, který je stranou dodatkového protokolu 1999/188/Euratom, jmenuje zástupce lokality pro každou lokalitu na svém území, který Komisi předloží prohlášení obsahující obecný popis lokality v dotazníku uvedeném v příloze II.
Prohlášení se předloží do 120 dnů ode dne vstupu dodatkového protokolu 1999/188/Euratom v platnost v daném členském státě a jejich aktualizace se předkládají do 1. dubna každého roku.
Prohlášení musí splňovat požadavky čl. 2 odst. a) bodu iii) dodatkového protokolu 1999/188/Euratom a jsou nezávislé na ohlášení podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Zástupce lokality odpovídá za včasné shromáždění příslušných informací a předložení obecného popisu lokality Komisi, ale za správnost a úplnost prohlášení odpovídají osoby nebo podniky, které zřizují nebo provozují zařízení, a za objekty v lokalitě, které nemají žádnou spojitost s jaderným materiálem, dotčený členský stát. Pokud je to možné, předkládají se prohlášení podle odstavců 1 a 2 v elektronické podobě, jestliže je v této podobě uchovává i daná osoba nebo podnik. Jsou-li tyto informace předloženy Komisi v elektronické i tištěné podobě, je rozhodná tištěná podoba.
Článek 4
Lhůty
Ohlášení o základních technických charakteristikách nových zařízení se Komisi sdělí podle čl. 3 odst. 1 alespoň 200 dnů před tím, než se uskuteční první dodávka jaderného materiálu.
V případě nových zařízení, u kterých překračuje zásoba nebo množství zpracovaného materiálu za rok jeden efektivní kilogram, musejí být všechny příslušné informace týkající se vlastníka, provozovatele, účelu, umístění, typu, výkonu a očekávaného dne spuštění Komisi sděleny alespoň 200 dnů před zahájením výstavby.
Změny základních technických charakteristik, u kterých není nutné předem zasílané oznámení podle zvláštních ustanovení o dozoru nad bezpečností stanovených v článku 6, se Komisi sdělí do 30 dnů od dokončení změny.
Zařízení na území členských států přistupujících k Evropské unii sdělí Komisi své základní technické charakteristiky do 30 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost v daném státě, s výjimkou zařízení pro zpracování nebo skladování odpadu, jejichž základní technické charakteristiky se Komisi sdělí do 120 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
V dotazníku v příloze I sdělí současná zařízení pro zpracování nebo skladování odpadu Komisi své základní technické charakteristiky do 120 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
V případě ostatních současných zařízení se veškeré další informace vyžadované podle dotazníku v příloze I předloží do 120 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 5
Program činností
Aby Komise mohla plánovat své činnosti v rámci dozoru nad bezpečností, sdělí osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci Komisi následující informace:
a)
každoročně stručný program činností podle přílohy XI, který bude zejména obsahovat předběžné termíny fyzické inventury;
b)
alespoň 40 dnů před zahájením fyzické inventury program těchto prací.
Změny, které se dotýkají stručného programu činností a zejména provádění fyzické inventury se neprodleně sdělí Komisi.
Článek 6
Zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností
1. Na základě základních technických charakteristik ohlášených podle čl. 3 odst. 1 a článku 4 přijme Komise zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností týkající se oblastí stanovených v odstavci 2 tohoto článku. Zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností se přijmou formou rozhodnutí Komise určeného dotčené osobě nebo podniku, a to s ohledem na provozní a technická omezení a na základě podrobných konzultací s dotčenou osobou nebo podnikem a s příslušným členským státem.
Osobě nebo podniku, kterému je rozhodnutí Komise určeno, se zašle oznámení o tomto rozhodnutí a kopie oznámení se předá dotčenému členskému státu.
Dokud není přijato rozhodnutí Komise o zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností, řídí se dotčená osoba nebo podnik obecnými ustanoveními tohoto nařízení.
2. Zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností upraví:
a)
oblasti materiálové bilance a výběr klíčových měřicích bodů pro stanovení toku a inventury jaderných materiálů;
b)
změny základních technických charakteristik, u kterých je nutné předem zasílané oznámení;
c)
postupy pro vedení záznamů o jaderných materiálech pro každou oblast materiálové bilance a postupy pro sestavování zpráv;
d)
četnost a postupy provádění fyzické inventury pro evidenční účely jako součást opatření dozoru nad bezpečností;
e)
kontejnmentová a dozorovací opatření podle ujednání s dotčenou osobou nebo podnikem;
f)
opatření pro odběr vzorků dotčenou osobou nebo podnikem výlučně pro účely dozoru nad bezpečností.
3. Zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností mohou rovněž stanovit obsah následných sdělení vyžadovaných podle článku 5 a podmínky, za kterých je vyžadováno předem zasílané oznámení o odeslání a příjmu jaderného materiálu.
4. Na základě schváleného odhadu uhradí Komise dotčené osobě nebo podniku náklady na zvláštní služby, které jsou stanoveny ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností nebo které jsou poskytovány na zvláštní žádost Komise nebo jejích inspektorů. Rozsah a způsob náhrady se stanoví dohodou dotčených stran a jsou pravidelně přezkoumávány.
KAPITOLA III
EVIDENCE JADERNÉHO MATERIÁLU
Článek 7
Systém evidence
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci vedou systém evidence a kontroly jaderných materiálů. Tento systém zahrnuje evidenční a provozní záznamy, a zejména informace o množství, kategorii, formě a složení těchto materiálů stanovené v článku 18, jejich skutečném umístění, zvláštních povinnostech dozoru nad bezpečností podle článku 17, jakož i údaje o příjemci nebo odesílateli v případě, kdy je jaderný materiál převáděn.
Systém měření, na kterém jsou založeny záznamy, má být v souladu s nejnovějšími mezinárodními normami nebo těmto normám kvalitativně rovnocenný. Na základě těchto záznamů, které se uchovávají alespoň po dobu pěti let, má být možné vypracovat a odůvodnit prohlášení předkládaná Komisi. Evidenční a provozní záznamy se poskytnou inspektorům Komise v elektronické podobě, jestliže je zařízení v této podobě uchovává. Další podrobné údaje mohou stanovit zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností uvedená v článku 6 pro každé zařízení.
Článek 8
Provozní záznamy
Pro každou oblast materiálové bilance provozní záznamy podle případu obsahují:
a)
provozní údaje, které se používají ke stanovení změn v množství a ve složení jaderného materiálu;
b)
co nejčastěji aktualizovaný seznam inventárních položek a jejich umístění;
c)
údaje získané z kalibrací nádrží a nástrojů a z odběrů vzorků a analýz, včetně odvozených odhadů náhodných a systematických chyb;
d)
údaje získané na základě opatření pro řízení jakosti, včetně odvozených odhadů náhodných a systematických chyb, týkající se systému evidence jaderného materiálu;
e)
popis sledu opatření přijatých v rámci přípravy a provádění fyzické inventury a zajištění její správnosti a úplnosti;
f)
popis opatření přijatých ke zjištění příčiny a rozsahu případné náhodné nebo nezměřené ztráty, která by mohla vzniknout;
g)
izotopové složení plutonia, včetně izotopů rozpadu, a referenční data, jsou-li v zařízení zaznamenány pro provozní potřeby.
Jsou-li údaje uvedené v písmenu g) k dispozici, sdělí se Komisi na požádání.
Článek 9
Evidenční záznamy
Evidenční záznamy uvádějí pro každou oblast materiálové bilance:
a)
všechny změny inventury tak, aby bylo možné kdykoli provést dokladovou inventuru;
b)
všechny výsledky měření a výpočtů, které se používají k provedení fyzické inventury;
c)
všechny opravy, které byly provedeny v souvislosti se změnami inventury, dokladovou inventurou a fyzickou inventurou.
Evidenční záznamy o všech změnách inventury a o fyzické inventuře uvedou pro každou dávku identifikaci materiálu, údaje o dávce a výchozí údaje. Tyto záznamy jsou vedeny odděleně pro uran, thorium a plutonium podle kategorií uvedených v čl. 18 odst. 2 písm. b). U každé změny inventury se bude navíc uvádět datum změny a případně odesílající oblast materiálové bilance nebo odesílatel a přijímající oblast materiálové bilance nebo příjemce.
Článek 10
Evidenční zprávy
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci předkládají Komisi evidenční zprávy.
Evidenční zprávy mají obsahovat informace dostupné ke dni předložení zprávy a v případě nutnosti jsou později opraveny. Evidenční zprávy se předkládají v elektronické podobě kromě případů, kdy Komise poskytla písemnou výjimku nebo na něž se vztahují přechodná ustanovení uvedená v článku 39.
Na odůvodněnou žádost Komise se Komisi předloží další podrobnosti a vysvětlení v souvislosti s těmito zprávami do tří týdnů.
Článek 11
Výchozí dokladová inventura
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci předloží Komisi do 30 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost výchozí dokladovou inventuru veškerého jaderného materiálu, který drží, ve formě stanovené v příloze V. Tento článek se nevztahuje na osoby nebo podniky, které již předložily výchozí dokladovou inventuru podle nařízení (Euratom) č. 3227/76, a na zařízení pro zpracování nebo skladování odpadu.
Článek 12
Zpráva o změně inventury
1. Pro každou oblast materiálové bilance předloží osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci Komisi zprávu o změně inventury týkající se veškerého jaderného materiálu podle vzoru stanoveného v příloze III.
Nestanoví-li zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností uvedená v článku 6 pro zařízení jinak, předkládají se tyto zprávy jednou měsíčně nejpozději do 15 dnů od konce měsíce a jsou v nich uvedeny veškeré změny inventury, ke kterým dojde nebo které se zjistí v průběhu daného měsíce.
2. V měsících, ve kterých je provedena fyzická inventura a datum provedení fyzické inventury není v poslední den měsíce, musejí být předloženy dvě samostatné zprávy o změně inventury:
a)
první zpráva o změně inventury obsahující veškeré změny inventury do data provedení fyzické inventury včetně, která se zašle nejpozději současně s druhou zprávou o změně inventury nebo současně se soupisem fyzické inventury a zprávou o materiálové bilanci, je-li soupis fyzické inventury a zpráva o materiálové bilanci odeslána ještě před druhou zprávou o změně inventury;
b)
druhá zpráva o změně inventury obsahující veškeré změny inventury od prvního dne po datu provedení fyzické inventury do konce měsíce, která se zašle do 15 dnů od konce daného měsíce.
3. V měsících, v nichž nedošlo ke změnám inventury, zašlou dotčené osoby a podniky zprávu o změně inventury, do níž přenesou konečnou dokladovou inventuru za předcházející měsíc.
4. Podle zvláštních ustanovení o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6 pro dotčené zařízení mohou být drobné změny inventury, například převod analytických vzorků, sloučeny do skupin tak, aby mohly být oznámeny jako jediná změna inventury.
5. Zprávy o změně inventury mohou být doplněny poznámkami objasňujícími změny inventury.
Článek 13
Zpráva o materiálové bilanci a soupis fyzické inventury
Pro každou oblast materiálové bilance předloží osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci Komisi:
a)
zprávy o materiálové bilanci podle vzoru stanoveného v příloze IV, které uvádějí:
i)
počáteční fyzickou inventuru,
ii)
změny inventury (nejprve přírůstky, poté úbytky),
iii)
konečnou dokladovou inventuru,
iv)
konečnou fyzickou inventuru,
v)
nezapočtený materiál;
b)
soupis fyzické inventury podle vzoru stanoveného v příloze V, který uvádí jednotlivě všechny dávky.
Zprávy a soupis se předkládají co nejdříve, nejpozději do 30 dnů ode dne, ke kterému byla provedena fyzická inventura.
Není-li ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6 pro zařízení stanoveno jinak, provádí se fyzická inventura každý kalendářní rok a období mezi dvěma po sobě jdoucími fyzickými inventurami nesmí být delší než 14 měsíců.
Článek 14
Zvláštní zprávy
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci předloží Komisi zvláštní zprávu, jakmile nastanou okolnosti uvedené v článcích 15 nebo 22.
Druh informací, které mají být v takové zprávě obsaženy, je vymezen ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6.
Zvláštní zprávy a další podrobnosti nebo vysvětlení, která může Komise případně požadovat v souvislosti s těmito zprávami, se předloží neprodleně.
Článek 15
Neobvyklé události
Zvláštní zpráva se vypracuje v těchto případech:
a)
jestliže nějaká neobvyklá nehoda nebo okolnost vede k domněnce, že došlo nebo mohlo dojít ke zvýšení nebo ztrátě jaderného materiálu, která přesahuje limity stanovené pro tento účel ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6;
b)
jestliže se kontejnment neočekávaně změnil ve srovnání s údaji stanovenými ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6 do té míry, že je možné neoprávněné odebrání jaderného materiálu.
Dotčené osoby a podniky tyto zprávy předloží, jakmile se dozvědí o takové ztrátě nebo zvýšení nebo o náhlé změně stavu kontejnmentu nebo o čemkoli, co by je mohlo vést k domněnce o takové události. Rovněž se oznámí příčiny, jakmile jsou známy.
Článek 16
Hlášení jaderných přeměn
Pokud jde o reaktory, uvedou se vypočtené údaje o jaderných přeměnách ve zprávě o změně inventury nejpozději ke dni, kdy se ozářené palivo převádí z oblasti materiálové bilance reaktoru. Ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6 mohou být stanoveny jiné postupy zaznamenávání a ohlašování jaderných přeměn.
Článek 17
Zvláštní závazky ohledně dozoru nad bezpečností
1. Jaderný materiál podléhající zvláštním závazkům ohledně dozoru nad bezpečností přijatým Společenstvím na základě dohody uzavřené se třetím státem nebo mezinárodní organizací se uvede v následujících oznámeních odděleně pro každý závazek, nestanoví-li taková dohoda jinak:
a)
výchozí dokladová inventura podle článku 11;
b)
zprávy o změně inventury, včetně konečné dokladové inventury podle článku 12;
c)
zprávy o materiálové bilanci a soupisy fyzické inventury podle článku 13;
d)
zamýšlený dovoz a vývoz podle článků 20 a 21.
Není-li to v žádné z uvedených dohod výslovně zakázáno, nebrání toto oddělené uvedení fyzickému smísení materiálů.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na dohody uzavřené Společenstvím a členskými státy s Mezinárodní agenturou pro atomovou energii.
Článek 18
Hmotnostní jednotky a kategorie jaderných materiálů
1. V jakémkoli oznámení podle tohoto nařízení se množství materiálů, na které se toto nařízení vztahuje, uvádí v gramech.
Odpovídající evidenční záznamy o materiálech jsou vedeny v gramech nebo v menších jednotkách. Jsou vedeny takovým způsobem, aby byly věrohodné, a zejména aby byly v souladu s běžnou praxí členských států.
V oznámeních lze množství zaokrouhlovat dolů, je-li první desetinné číslo 0 až 4, a nahoru, je-li první desetinné číslo 5 až 9.
2. Nestanoví-li zvláštní ustanovení o dozoru nad bezpečností uvedená v článku 6 jinak, obsahuje oznámení tyto položky:
a)
celkovou hmotnost prvků uranu, thoria a plutonia a u obohaceného uranu rovněž celkovou hmotnost štěpných izotopů;
b)
jednotlivé zprávy o materiálové bilanci a jednotlivé záznamy ve zprávách o změně inventury a v soupisech fyzické inventury pro následující kategorie jaderného materiálu:
i)
ochuzený uran,
ii)
přírodní uran,
iii)
uran obohacený na méně než 20 %,
iv)
uran obohacený na nejméně 20 %,
v)
plutonium,
vi)
thorium.
Článek 19
Výjimky
1. Komise může poskytnout producentům a uživatelům jaderných materiálů písemné výjimky z pravidel, kterými se řídí forma a četnost oznámení podle článků 10 až 18, aby mohly být vzaty v úvahu všechny zvláštní okolnosti, za kterých jsou materiály podléhající režimu dozoru využívány nebo produkovány.
Výjimka se poskytne po předložení žádosti dotčenou osobou nebo podnikem na formuláři uvedeném v příloze IX.
Výjimka se poskytne pouze pro celou oblast materiálové bilance, ve které není jaderný materiál zpracováván nebo skladován společně s jaderným materiálem, pro který nemůže být výjimka poskytnuta.
2. Komise může poskytnout výjimku pro oblast materiálové bilance, ve které se nachází:
a)
množství jaderného materiálu srovnatelné s množstvím uvedeným v příloze I-G, které je uchováváno po dlouhou dobu beze změn;
b)
ochuzený uran, přírodní uran nebo thorium, které se používá výlučně pro nejaderné činnosti;
c)
zvláštní štěpný materiál, který se používá řádově v gramových množstvích nebo nižších jako součást čidel v přístrojích;
d)
plutonium s koncentrací izotopů plutonia-238 vyšší než 80 %.
3. Osoby nebo podniky, kterým je poskytnuta výjimka, předloží Komisi do 31. ledna každého roku roční zprávu na formuláři uvedeném v příloze X. Tato zpráva obsahuje popis situace na konci předchozího kalendářního roku.
4. V případě vývozu jaderného materiálu do třetí země předloží osoby nebo podniky, kterým byla poskytnuta výjimka, zprávu na formuláři uvedeném v příloze X Komisi co nejdříve, avšak nejpozději do 15 dnů od konce měsíce, ve kterém k vývozu došlo. Tato zpráva uvede množství vyvezeného jaderného materiálu a zásobu jaderného materiálu, na níž se nadále vztahuje výjimka.
5. V případě dovozu jaderného materiálu ze třetí země předloží osoby nebo podniky, kterým byla poskytnuta výjimka, Komisi žádost o doplnění tohoto materiálu na seznam materiálů, na které se výjimka vztahuje. Žádost se předloží Komisi na formuláři uvedeném v příloze IX, jakmile je osobě nebo podniku známo datum převodu, avšak nejpozději do 15 dnů od konce měsíce, ve kterém k převodu došlo.
6. Komise může stanovit další konkrétní podmínky pro formu a četnost zpráv ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6.
7. Přestanou-li být podmínky pro výjimku plněny, Komise výjimku zruší na základě informací obdržených od osob nebo podniků, kterým je výjimka poskytnuta.
KAPITOLA IV
PŘEVODY MEZI STÁTY
Článek 20
Vývozy a odeslání
1. Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci zašlou Komisi oznámení předem, jestliže jsou výchozí nebo zvláštní štěpné materiály:
a)
vyváženy do třetí země;
b)
odeslány z členského státu nedisponujícího jadernými zbraněmi do členského státu disponujícího jadernými zbraněmi;
c)
odeslány z členského státu disponujícího jadernými zbraněmi do členského státu nedisponujícího jadernými zbraněmi.
2. Předem zasílané známení se vyžaduje pouze v případě, že:
a)
dodávka přesahuje jeden efektivní kilogram;
b)
zařízení převádí do stejného státu celkové množství materiálů, které by mohlo za jakékoliv období dvanácti po sobě jdoucích měsíců překročit jeden efektivní kilogram, přestože žádná jednotlivá dodávka nepřesahuje jeden efektivní kilogram.
3. Toto oznámení se podává na formuláři uvedeném v příloze VI po uzavření smluvních vztahů vedoucích k převodu tak, aby jej Komise obdržela alespoň osm pracovních dnů před tím, než je materiál zabalen k převodu.
4. Je-li to požadováno z důvodů fyzické ochrany, mohou být zvláštní opatření týkající se formy a podávání tohoto oznámení projednány s Komisí.
5. Odstavce 1 až 4 se nevztahují na vývozy a odeslání jaderného materiálu obsaženého v odpadu nebo v rudách.
Článek 21
Dovozy a příjmy
1. Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci zašlou Komisi oznámení předem, jestliže jsou výchozí nebo zvláštní štěpné materiály:
a)
dováženy ze třetí země;
b)
přijaty členským státem nedisponujícím jadernými zbraněmi z členského státu disponujícího jadernými zbraněmi;
c)
přijaty členským státem disponujícím jadernými zbraněmi z členského státu nedisponujícího jadernými zbraněmi.
2. Předem zasílané oznámení se vyžaduje pouze v případě, že:
a)
dodávka přesahuje jeden efektivní kilogram
nebo
b)
zařízení dováží nebo přijímá ze stejného státu celkové množství materiálů, které by mohlo za jakékoliv období dvanácti po sobě jdoucích měsíců překročit jeden efektivní kilogram, přestože žádná jednotlivá dodávka nepřesahuje jeden efektivní kilogram.
3. Toto oznámení se podává na formuláři uvedeném v příloze VII co možná nejdříve před očekávanou dodávkou materiálu, avšak nejpozději v den příjmu, tak, aby jej Komise obdržela alespoň pět pracovních dnů před tím, než je materiál vybalen.
4. Je-li to požadováno z důvodů fyzické ochrany, mohou být zvláštní opatření týkající se formy a podávání tohoto oznámení projednány s Komisí
5. Odstavce 1 až 4 se nevztahují na dovozy a příjem jaderného materiálu obsaženého v odpadu nebo v rudách.
Článek 22
Ztráta nebo prodlení při převodu
Osoby a podniky, které oznamují převod podle článků 20 a 21, předloží zvláštní zprávu podle článku 14, jestliže v návaznosti na výjimečné okolnosti nebo nehodu obdržely informace o tom, že došlo ke ztrátě jaderného materiálu nebo že existuje domněnka, že k takové ztrátě mohlo dojít, nebo došlo-li při převodu k významnému prodlení.
Článek 23
Sdělení změny data
Jakákoli změna data zabalení před převodem, přepravy nebo vybalení jaderného materiálu oproti datům uvedeným v oznámeních Komisi podle článků 20 a 21 je neprodleně oznámena s uvedením nových dat, jsou-li známa, kromě případů, kdy tato změna zakládá povinnost vypracovat zvláštní zprávu.
KAPITOLA V
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
Článek 24
Producenti rud
1. Každá osoba nebo podnik, který těží rudy na území členského státu, oznámí Komisi základní technické charakteristiky těžby rud v dotazníku uvedeném v příloze I-J do 120 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a předloží program činností v souladu s článkem 5.
2. Odchylně od článků 7, 8 a 9 povede každá osoba nebo podnik těžící rudy o této těžbě rud evidenční záznamy, které uvádějí zejména množství vytěžených rud s průměrným obsahem uranu a thoria a zásoby vytěžených rud v dole. Kromě toho záznamy obsahují podrobnosti o zásilce, a to vždy s uvedením data, příjemce a množství.
Tyto záznamy se uchovávají po dobu alespoň pěti let.
Článek 25
Zprávy o odeslání/vývozu rud
Odchylně od článků 10 až 18 musí každá osoba a podnik těžící rudy informovat Komisi na formuláři uvedeném v příloze VIII:
a)
do 31. ledna každého roku o množství materiálu odeslaného z každého dolu za předchozí kalendářní rok
a
b)
nejpozději do dne odeslání o vývozech rud do třetích zemí.
Článek 26
Dopravci a poskytovatelé dočasného skladování
Každá osoba nebo podnik, která se na území členských států zabývá přepravou nebo dočasným skladováním jaderných materiálů v průběhu přepravy, tento materiál přijme a předá pouze proti řádně podepsanému potvrzení o příjmu opatřenému datem. Toto potvrzení obsahuje název strany předávající a přejímající materiál, přepravovaná množství a kategorii, formu a složení materiálů.
Je-li to vyžadováno z důvodů fyzické ochrany, může být popis převáděných materiálů nahrazen vhodnou identifikací dodávky. Tato identifikace musí odkazovat na záznamy, které vedou osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci.
Tyto záznamy uchovávají smluvní strany po dobu alespoň pěti let.
Článek 27
Náhradní záznamy pro dopravce a poskytovatele dočasného skladování
Záznamy vedené osobami a podniky podle platných právních předpisů, které se na ně vztahují na území členských států, ve kterých působí, mohou být použity jako náhrada za záznamy uvedené v článku 26, pokud výše uvedené záznamy obsahují všechny informace požadované podle uvedeného článku.
Článek 28
Zprostředkovatelé
Všichni zprostředkovatelé, kteří se podílejí na uzavření jakékoliv smlouvy o obstarání jaderného materiálu, například pověření zástupci, makléři nebo komisionáři, jsou povinni uchovávat všechny záznamy týkající se jimi nebo jejich jménem provedených transakcí alespoň po dobu pěti let od uplynutí doby platnosti smlouvy. Tyto záznamy obsahují jména smluvních stran, datum uzavření smlouvy a množství, kategorii, formu, složení, původ a místo určení materiálu.
Článek 29
Předkládání informací a údajů
Komise může předávat informace a údaje získané podle tohoto nařízení Mezinárodní agentuře pro atomovou energii.
Článek 30
Počáteční soupis zásob odpadu a evidenční záznamy
1. Odchylně od článku 11 předloží jakákoliv osoba nebo podnik zpracovávající nebo skladující jaderný materiál, který byl již označen jako zadržený nebo upravený odpad, Komisi do 120 dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost počáteční soupis zásob veškerého jaderného materiálu podle kategorií.
2. Jakákoliv osoba nebo podnik zpracovávající nebo skladující jaderný materiál, který byl předtím označen jako zadržený nebo upravený odpad, vede o tomto materiálu evidenční záznamy.
Odchylně od článků 7 až 11, článku 13 a čl. 17 odst. 1 pro materiál, který byl dříve označen jako zadržený odpad, a článků 7 až 13 a čl. 17 odst. 1 pro materiál, který byl dříve označen jako upravený odpad, tyto záznamy obsahují:
a)
provozní údaje, které se používají ke stanovení změn v množství a ve složení jaderného materiálu;
b)
soupis zásob, který bude každoročně aktualizován po provedení fyzické inventury;
c)
popis sledu opatření přijatých v rámci přípravy a provádění fyzické inventury a zajištění její správnosti a úplnosti;
d)
popis opatření přijatých ke zjištění příčiny a rozsahu případné náhodné ztráty;
e)
všechny změny zásob, aby bylo možné na požádání vykázat dokladovou inventuru.
Požadavky na hlášení o zpracování zadrženého odpadu jsou stanoveny ve zvláštních ustanoveních o dozoru nad bezpečností uvedených v článku 6.
Článek 31
Zpracování odpadu
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci zašlou Komisi předem oznámení o jakémkoliv zpracování materiálu, který byl předtím označen jako zadržený nebo upravený odpad, s výjimkou výměny obalu a další úpravy bez separace prvků.
Toto předem zasílané oznámení vypracované na formuláři uvedeném v příloze XII zahrnuje informace o množství plutonia, vysoce obohaceného uranu a uranu-233 pro každou dávku, formě (sklo, vysoce aktivní kapalina atd.), očekávané době trvání zpracování a umístění materiálu před zpracováním a po něm. Toto oznámení se Komisi doručí alespoň 200 dnů před zahájením zpracování.
Článek 32
Převody upraveného odpadu
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci předloží nejpozději do 31. ledna každého roku roční zprávy o:
a)
odeslání nebo vývozu upraveného odpadu do zařízení v členských státech nebo mimo tato území na formuláři uvedeném v příloze XIII;
b)
příjmu nebo dovozu upraveného odpadu ze zařízení bez kódu oblasti materiálové bilance nebo ze zařízení mimo území členských států na formuláři uvedeném v příloze XIV;
c)
změnách umístění upraveného odpadu s obsahem plutonia, vysoce obohaceného uranu nebo uranu-233 na formuláři uvedeném v příloze XV.
Článek 33
Mezinárodní závazky
Ustanovení tohoto nařízení, a zejména čl. 3 odst. 2, článek 31 a čl. 32 písm. c), se použijí v souladu se závazky Společenství a členských států nedisponujících jadernými zbraněmi, které vyplývají z dodatkového protokolu 1999/188/Euratom.
KAPITOLA VI
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO ÚZEMÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ DISPONUJÍCÍCH JADERNÝMI ZBRANĚMI
Článek 34
Zvláštní ustanovení pro členské státy disponující jadernými zbraněmi
1. Toto nařízení se nevztahuje:
a)
na zařízení nebo části zařízení, které jsou určeny pro plnění požadavků obrany a jsou umístěny na území členského státu disponujícího jadernými zbraněmi
nebo
b)
na jaderný materiál, který je určen pro plnění požadavků obrany tohoto členského státu disponujícího jadernými zbraněmi.
2. Pro jaderné materiály, zařízení nebo části zařízení, které mohou být určeny pro plnění požadavků obrany a jsou umístěny na území členského státu disponujícího jadernými zbraněmi, vymezí rozsah působnosti tohoto nařízení a postupů podle něj Komise po konzultaci a po dohodě s dotčeným členským státem, přičemž se zohlední čl. 84 odst. 2 Smlouvy.
3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2:
a)
se čl. 3 odst. 1, článek 4 a článek 6 použijí na zařízení a části zařízení, které jsou v určité době provozovány výlučně s jaderným materiálem, který může být určený pro plnění požadavků obrany, avšak jindy jsou provozovány výlučně s jaderným materiálem určeným pro civilní účely;
b)
se čl. 3 odst. 1, článek 4 a článek 6, s výjimkami z důvodů národní bezpečnosti, použijí na zařízení a části zařízení, do kterých může být z uvedených důvodů omezen přístup, avšak která souběžně vyrábějí, zpracovávají, separují, přepracovávají nebo jiným způsobem využívají jak jaderný materiál určený pro civilní účely, tak i jaderný materiál, který je nebo může být určený pro plnění požadavků obrany;
c)
se články 2 a 5, články 7 až 32, odst. 1 a 2 tohoto článku a články 35, 36 a 37 použijí na veškerý jaderný materiál pro civilní účely umístěný v zařízeních nebo částech zařízení uvedených v písmenech a) a b) tohoto odstavce;
d)
se čl. 3 odst. 2, článek 31 a čl. 32 písm. c) nepoužije na území členských států disponujících jadernými zbraněmi.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 35
Důvěrnost údajů
Bezpečnostní předpisy Komise stanovené v rozhodnutí 2001/844/ES/ESUO/Euratom se použijí na informace, poznatky a dokumenty získané nebo obdržené Komisí podle tohoto nařízení, aniž je dotčeno nařízení č. 3, kterým se provádí článek 24 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
Bezpečnost přenosu informací se dohodne mezi Komisí a dotčenou osobou, podnikem nebo subjektem, a to v souladu s požadavky členského státu na přenos těchto informací.
Článek 36
Zařízení řízená z místa mimo Společenství
Pokud je zařízení řízeno osobou nebo podnikem usazeným mimo Společenství, plní veškeré povinnosti vyplývající z tohoto nařízení místní vedení zařízení.
Článek 37
Pokyny
Komise přijme a zveřejní pokyny pro používání tohoto nařízení v podobě doporučení a v případě nutnosti je aktualizuje s ohledem na získané zkušenosti po konzultacích s členskými státy a po obdržení připomínek zúčastněných stran.
Článek 38
Zrušovací ustanovení
Nařízení (Euratom) č. 3227/76 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 39
Přechodné období
Komise může udělit výjimku z povinnosti používat pro zprávy formuláře stanovené v přílohách III, IV a V. Tato výjimka se vztahuje na osoby a podniky, které ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost používají pro zprávy formuláře stanovené v příloze II, III a IV nařízení (Euratom) č. 3227/76. Udělí se nejdéle na pět let od uvedeného dne.
Osoby a podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci do tří let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost Komisi sdělí datum, od kterého mají v úmyslu začít používat formuláře pro zprávy stanovené v přílohách III, IV a V. Na patřičně odůvodněnou žádost a po předložení programu provádění může Komise v jednotlivých případech toto období prodloužit až o dva roky.
Článek 40
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 8. února 2005.
REGLAMENTO (Euratom) N o 302/2005 DE LA COMISIÓN
de 8 de febrero de 2005
relativo a la aplicación del control de seguridad de Euratom
ÍNDICE
Reglamento (Euratom) no 302/2005 de la Comisión relativo a la aplicación del control de seguridad de Euratom
Capítulo I
Ámbito de aplicación y definiciones
Capítulo II
Características técnicas fundamentales y disposiciones particulares de control
Capítulo III
Contabilidad del material nuclear
Capítulo IV
Transferencias entre Estados
Capítulo V
Disposiciones específicas
Capítulo VI
Disposiciones específicas aplicables en los territorios de los Estados miembros que disponen de armas nucleares
Capítulo VII
Disposiciones finales
ANEXO I
CUESTIONARIO PARA LAS DECLARACIONES DE LAS CARACTERÍSTICAS TÉCNICAS FUNDAMENTALES DE LAS INSTALACIONES
I-A
REACTORES
I-B
NSTALACIONES CRÍTICAS Y DE ENERGÍA CERO
I-C
INSTALACIONES DE CONVERSIÓN, FABRICACIÓN Y REPROCESADO
I-D
INSTALACIONES DE ALMACENAMIENTO
I-E
INSTALACIONES DE SEPARACIÓN DE ISÓTOPOS
I-F
INSTALACIONES QUE UTILIZAN MATERIALES NUCLEARES EN CANTIDADES SUPERIORES A 1 KG EFECTIVO
I-G
INSTALACIONES CANDIDATAS A LA CATEGORÍA DE ZBM «ESCOBA» (CATCH-ALL) (CAM)
I-H
INSTALACIONES DE TRATAMIENTO O ALMACENAMIENTO DE RESIDUOS
I-J
OTRAS INSTALACIONES
ANEXO II
DESCRIPCIÓN GENERAL DEL EMPLAZAMIENTO
ANEXO III
INFORME SOBRE CAMBIOS EN EL INVENTARIO (ICI)
ANEXO IV
INFORME SOBRE EL BALANCE DE MATERIALES (IBM)
ANEXO V
LISTADO DEL INVENTARIO FÍSICO (LIF)
ANEXO VI
NOTIFICACIÓN PREVIA DE LAS EXPORTACIONES/ENVÍOS DE MATERIALES NUCLEARES
ANEXO VII
NOTIFICACIÓN PREVIA DE LAS IMPORTACIONES/RECEPCIONES DE MATERIALES NUCLEARES
ANEXO VIII
INFORME SOBRE EXPORTACIONES/ENVÍOS DE MINERALES
ANEXO IX
SOLICITUD DE EXCEPCIÓN DE LAS NORMAS QUE REGULAN LA FORMA Y LA FRECUENCIA DE LAS NOTIFICACIONES DE LAS INSTALACIONES
ANEXO X
INFORME ANUAL O INFORME SOBRE EXPORTACIONES DE MATERIALES NUCLEARES EXENTOS
ANEXO XI
PROGRAMA GENERAL DE ACTIVIDADES
ANEXO XII
NOTIFICACIÓN PREVIA DE ACTIVIDADES DE TRATAMIENTO ULTERIOR DE RESIDUOS
ANEXO XIII
INFORME ANUAL DE EXPORTACIÓN/ENVÍO DE RESIDUOS ACONDICIONADOS
ANEXO XIV
INFORME ANUAL DE IMPORTACIÓN/RECEPCIÓN DE RESIDUOS ACONDICIONADOS
ANEXO XV
INFORME ANUAL DE CAMBIOS DE LOCALIZACIÓN DE LOS RESIDUOS ACONDICIONADOS
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica y, en particular, sus artículos 77, 78, 79 y 81,
Previa aprobación del Consejo,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (Euratom) no 3227/76 de la Comisión, de 19 de octubre de 1976, relativo a la aplicación de las disposiciones sobre el control de seguridad de Euratom (1), define la naturaleza y el alcance de los requisitos mencionados en los artículos 78 y 79 del Tratado.
(2)
A la vista del incremento de las cantidades de materiales nucleares producidos, utilizados, transportados y reciclados en la Comunidad, del desarrollo del comercio de dichos materiales y de las sucesivas ampliaciones de la Unión Europea, es necesario garantizar la eficacia del control de seguridad. La naturaleza y el alcance de las obligaciones a que se refiere el artículo 79 del Tratado y que se definen en el Reglamento (Euratom) no 3227/76 deben por tanto actualizarse teniendo en cuenta los progresos realizados, sobre todo en los ámbitos de la tecnología nuclear y de la tecnología de la información.
(3)
Bélgica, Dinamarca, Alemania, Grecia, España, Irlanda, Italia, Luxemburgo, los Países Bajos, Austria, Portugal, Finlandia, Suecia y la Comunidad Europea de la Energía Atómica celebraron el Acuerdo 78/164/Euratom (2) con el Organismo Internacional de Energía Atómica en aplicación del artículo III, apartados 1 y 4, del Tratado sobre no proliferación de las armas nucleares. El Acuerdo 78/164/Euratom entró en vigor el 21 de febrero de 1977 y se completó con el Protocolo adicional 1999/188/Euratom (3) que entró en vigor el 30 de abril de 2004.
(4)
El Acuerdo 78/164/Euratom incluye un compromiso particular contraído por la Comunidad en lo que se refiere a la aplicación del control de seguridad de los materiales básicos y de los materiales fisionables especiales en los territorios de los Estados miembros que no disponen de armas nucleares y que son firmantes del Tratado sobre no proliferación de las armas nucleares.
(5)
Los procedimientos establecidos por el Acuerdo 78/164/Euratom son el resultado de amplias negociaciones internacionales con el Organismo Internacional de Energía Atómica acerca de la aplicación del artículo III, apartados 1 y 4, del Tratado sobre no proliferación de las armas nucleares, cuyos resultados fueron aprobados por la Junta de Gobernadores de dicho Organismo.
(6)
La Comunidad, el Reino Unido y el Organismo Internacional de Energía Atómica celebraron un Acuerdo para la aplicación de las salvaguardias en el Reino Unido en relación con el Tratado sobre no proliferación de las armas nucleares (4). Este Acuerdo entró en vigor el 14 de agosto de 1978 y se completó con un Protocolo adicional que entró en vigor el 30 de abril de 2004.
(7)
La Comunidad, Francia y el Organismo Internacional de Energía Atómica celebraron un Acuerdo para la aplicación de las salvaguardias en Francia (5). Este Acuerdo entró en vigor el 12 de septiembre de 1981 y se completó con un Protocolo adicional que entró en vigor el 30 de abril de 2004.
(8)
En los territorios de Francia y del Reino Unido, determinadas instalaciones o partes de instalaciones, así como determinados materiales, pueden ser destinados al ciclo de producción para las necesidades de defensa. Deben, por tanto, aplicarse procedimientos particulares de control para tener en cuenta dichas circunstancias.
(9)
El Consejo Europeo reunido en Lisboa los días 23 y 24 de marzo de 2000 hizo hincapié en la necesidad de fomentar el desarrollo de las tecnologías de la información y de las redes de telecomunicaciones de última generación, así como el contenido de dichas redes.
(10)
Como consecuencia del Protocolo adicional 1999/188/Euratom, debe solicitarse a los Estados miembros que comuniquen determinada información a la Comisión, incluyendo una descripción general de los emplazamientos, una notificación previa del tratamiento de residuos e informes sobre los cambios de localización de determinados residuos acondicionados.
(11)
Conviene que las Directrices adoptadas para la aplicación del presente Reglamento respeten plenamente los compromisos comunitarios en este ámbito, en particular los resultantes del Protocolo adicional 1999/188/Euratom y de los Protocolos Adicionales al Acuerdo para la aplicación de las salvaguardias en el Reino Unido en relación con el Tratado sobre no proliferación de las armas nucleares y al correspondiente Acuerdo con Francia.
(12)
Las disposiciones en materia de seguridad incorporadas al Reglamento interno de la Comisión (6) por la Decisión 2001/844/CE, CECA, Euratom de la Comisión (7) deben aplicarse a la información, conocimientos y documentos en poder de las partes, sin perjuicio de lo dispuesto en el Reglamento no 3 del Consejo, de 31 de julio de 1958, relativo a la aplicación del artículo 24 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica (8).
(13)
En aras de una mayor claridad, procede sustituir el Reglamento (Euratom) no 3227/76 por el presente Reglamento.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
CAPÍTULO I
ÁMBITO DE APLICACIÓN Y DEFINICIONES
Artículo 1
Ámbito de aplicación
El presente Reglamento será aplicable a toda persona o empresa que cree o explote una instalación para la producción, separación, reprocesado, almacenamiento o cualquier otro uso de material básico o material fisionable especial.
El presente Reglamento no se aplicará a los poseedores de productos finales utilizados para fines no nucleares que incluyan materiales nucleares prácticamente no recuperables.
Artículo 2
Definiciones
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
1)
«Estado miembro que no dispone de armas nucleares»: Bélgica, la República Checa, Dinamarca, Alemania, Estonia, Grecia, España, Irlanda, Italia, Chipre, Letonia, Lituania, Luxemburgo, Hungría, Malta, los Países Bajos, Austria, Polonia, Portugal, Eslovenia, Eslovaquia, Finlandia y Suecia;
2)
«Estado miembro que dispone de armas nucleares»: Francia y el Reino Unido;
3)
«tercer país»: todo Estado que no sea miembro de la Comunidad Europea de la Energía Atómica;
4)
«materiales nucleares»: los minerales, materiales básicos o materiales fisionables especiales a tenor de lo definido en el artículo 197 del Tratado;
5)
«residuos»: los materiales nucleares en concentraciones o formas químicas considerados como irrecuperables por razones prácticas o económicas y que pueden evacuarse;
6)
«residuos conservados»: los residuos generados en el proceso o en un accidente operativo, medidos o estimados sobre la base de mediciones, que se han transferido a un lugar específico de la zona de balance de materiales del que pueden recuperarse;
7)
«residuos acondicionados»: los residuos, medidos o estimados sobre la base de mediciones, que se han acondicionado de modo (por ejemplo, en vidrio, cemento, hormigón o alquitrán) que ya no resultan apropiados para usos nucleares ulteriores;
8)
«descargas al medio ambiente»: los residuos, medidos o estimados sobre la base de mediciones, que se han descargado con carácter irreversible al medio ambiente como resultado de una descarga autorizada;
9)
«categorías» (de materiales nucleares): el uranio natural, el uranio empobrecido, el uranio enriquecido en uranio 235 o en uranio 233, el torio, el plutonio, así como cualquier otro material que el Consejo determine por mayoría cualificada y a propuesta de la Comisión;
10)
«artículo»: una unidad identificable, tal como un elemento combustible o una varilla de combustible;
11)
«lote»: un grupo de materiales nucleares tratados como una unidad con fines contables en un punto clave de medición, y cuya composición y cantidad se definen por un conjunto único de características o de medidas. Los materiales nucleares podrán presentarse indiferenciados o incluidos en un determinado número de artículos;
12)
«datos relativos al lote»: el peso total de cada categoría de materiales nucleares y eventualmente la composición isotópica en el caso del plutonio y del uranio. En los informes, se sumarán los pesos de los distintos artículos del lote antes de redondear la cifra a la unidad más cercana;
13)
«kilogramo efectivo»: una unidad especial utilizada en la aplicación del control de seguridad a los materiales nucleares obtenida tomando:
a)
para el plutonio, su peso en kilogramos;
b)
para el uranio con un enriquecimiento igual o superior al 0,01 (1 %), el producto de su peso en kilogramos por el cuadrado del enriquecimiento,
c)
para el uranio con un enriquecimiento inferior al 0,01 (1 %) y superior a 0,005 (0,5 %), el producto de su peso en kilogramos por 0,0001, y
d)
para el uranio empobrecido en un 0,005 (0,5 %) o en menos y para el torio, el producto de su peso en kilogramos por 0,00005;
14)
«zona de balance de materiales»: una zona para la que, a fin de elaborar el balance de materiales
a)
pueda determinarse la cantidad de materiales nucleares transferida que entra o sale de cada zona de balance de materiales,
y
b)
el inventario físico de materiales nucleares en cada zona de balance de materiales pueda determinarse, si fuera necesario, de conformidad con los procedimientos establecidos;
15)
«punto clave de medición»: un lugar en que el material nuclear se presente de forma que sea posible efectuar su medición para determinar el flujo o el inventario, incluidos, aunque no solamente, los lugares de las zonas de balance de materiales donde entran, salen y se almacenan los materiales nucleares;
16)
«inventario contable» de una zona de balance de materiales: la suma algebraica del inventario físico más reciente de dicha zona de balance de materiales y de todos los cambios en el inventario producidos después de efectuar dicho inventario físico;
17)
«inventario físico»: la suma de todas las cantidades medidas de materiales nucleares de los lotes o de las estimaciones calculadas de las cantidades que se encuentren en un momento dado en una zona de balance de materiales, suma que se obtendrá con arreglo a los procedimientos establecidos;
18)
«material no contabilizado»: la diferencia entre el inventario físico y el inventario contable;
19)
«diferencia remitente-receptor»: la diferencia entre la cantidad de material nuclear de un lote, declarada por la zona de balance de materiales remitente, y la cantidad medida por la zona de balance de materiales receptora;
20)
«datos de origen»: los datos que identifican el material nuclear y determinan los datos del lote, registrados durante mediciones o calibrados, o utilizados para obtener relaciones empíricas, que incluyen, por ejemplo, el peso de los compuestos, los factores de conversión aplicados para determinar el peso del elemento, el peso específico, la concentración del elemento, las abundancias isotópicas, la relación entre las lecturas volumétrica y manométrica y la relación entre el plutonio producido y la energía generada;
21)
«emplazamiento»: un área delimitada por la Comunidad y el Estado miembro que comprende una o más instalaciones, incluidas instalaciones cerradas, tal como se definen en sus características técnicas fundamentales; se considerará que:
a)
las instalaciones de tratamiento o almacenamiento de residuos no constituyen per se un emplazamiento;
b)
en el caso de instalaciones cerradas donde se utilizan habitualmente materiales básicos o materiales fisionables especiales en cantidades inferiores a un kilogramo efectivo, el término se limita a lugares con celdas calientes o lugares donde se realizan actividades relacionadas con la conversión, el enriquecimiento, la fabricación o el reprocesado de combustible;
c)
el «emplazamiento» incluye también todas las unidades ubicadas conjuntamente con las instalaciones que prestan o usan servicios esenciales, incluidas: celdas calientes para el tratamiento de materiales irradiados que no contengan materiales nucleares, instalaciones de tratamiento, almacenamiento y evacuación de residuos, y edificios relacionados con actividades especificadas en el anexo 1 del Protocolo adicional 1999/188/Euratom e indicadas por el Estado de que se trate;
22)
«representante del emplazamiento»: toda persona, empresa o entidad designada por el Estado miembro como responsable de las declaraciones contempladas en el del artículo 3, apartado 2;
23)
«instalación»: un reactor, una instalación crítica, una planta de conversión, una planta de fabricación, una instalación de reprocesado, una instalación de separación de isótopos, una instalación de almacenamiento independiente, una instalación de tratamiento o almacenamiento de residuos, o cualquier lugar en el que se utilice habitualmente material básico o material fisionable especial;
24)
«instalación clausurada»: una instalación en la que se ha verificado que las estructuras residuales y el equipo esencial para su utilización se hayan retirado o inutilizado de manera que no se utilicen para almacenar ni puedan usarse ya para manipular, tratar o utilizar material básico o material fisionable especial;
25)
«instalación cerrada»: una instalación en la que se ha verificado que las operaciones hayan cesado y los materiales nucleares se hayan retirado, pero que no haya sido clausurada.
CAPÍTULO II
CARACTERÍSTICAS TÉCNICAS FUNDAMENTALES Y DISPOSICIONES PARTICULARES DE CONTROL
Artículo 3
Declaración de las características técnicas fundamentales
1. Toda persona o empresa que constituya o explote una instalación para la producción, separación, reprocesado, almacenamiento o cualquier otro uso de material básico o material fisionable especial estará obligada a declarar a la Comisión las características técnicas fundamentales de la instalación, de conformidad con el cuestionario previsto a tal fin cuyo modelo figura en el anexo I.
A los efectos del párrafo primero, el «uso» de materiales nucleares incluirá, entre otras cosas, la producción de energía en los reactores, la investigación en instalaciones críticas o de energía cero, la conversión, la fabricación, el reprocesado, el almacenamiento, la separación de isótopos, la concentración de mineral y el tratamiento o almacenamiento de residuos.
Para la producción de mineral, se aplicarán las disposiciones de los artículos 24 y 25.
2. Cada Estado miembro signatario del Protocolo adicional 1999/188/Euratom designará un representante para cada emplazamiento de su territorio, que proporcionará a la Comisión una declaración que incluya una descripción general del emplazamiento, utilizando el cuestionario previsto a tal fin, cuyo modelo figura en el anexo II.
La declaración se realizará en un plazo de 120 días a partir de la entrada en vigor del Protocolo adicional 1999/188/Euratom en cada Estado miembro de que se trate, y a más tardar el 1 de abril de cada año se presentarán las actualizaciones.
La declaración se ajustará a lo dispuesto en el artículo 2, de la letra a), inciso iii), del del Protocolo adicional 1999/188/Euratom y será independiente de la declaración con arreglo del presente artículo, apartado 1.
3. Mientras que el representante del emplazamiento asume la responsabilidad de la oportuna recolección de la información pertinente y de la presentación de la descripción general del emplazamiento a la Comisión, la responsabilidad de que las declaraciones sean correctas y completas sigue recayendo en las personas o empresas que hayan constituido o exploten la instalación y, en lo que se refiere a edificios en un emplazamiento que no contenga material nuclear, en el Estado miembro de que se trate. En la medida de lo posible, las declaraciones previstas en los apartados 1 y 2 se presentarán en formato electrónico si se mantienen en esta forma por parte de la persona o de la empresa. Si la Comisión envía información en formato electrónico y en formato papel prevalecerá el formato papel.
Artículo 4
Plazos
Las características técnicas fundamentales de las nuevas instalaciones serán declaradas a la Comisión conforme a lo previsto en el apartado 1, artículo 3, al menos 200 días antes de la fecha prevista para la primera recepción de los materiales nucleares.
En el caso de las nuevas instalaciones con un inventario o cantidad tratada anual de materiales nucleares de más de un kilogramo efectivo, toda la información pertinente relativa al propietario, al operador, al propósito, a la ubicación, al tipo, a la capacidad y a la fecha prevista de entrada en servicio será notificada a la Comisión al menos doscientos días antes de dar inicio a la construcción.
Los cambios en las características técnicas fundamentales para los que no se requiere notificación previa como se indica en las disposiciones particulares de control establecidas en el artículo 6, se comunicarán a la Comisión en un plazo de 30 días después de terminar la modificación.
Las instalaciones en el territorio de los Estados adherentes a la Unión Europea comunicarán a la Comisión sus características técnicas fundamentales en un plazo de 30 días a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento en dicho Estado, excepto en lo que se refiere al tratamiento o almacenamiento de residuos, cuyas características técnicas fundamentales se notificarán en un plazo de 120 días a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento en dicho Estado.
Las instalaciones de tratamiento o almacenamiento de residuos existentes comunicarán a la Comisión las características técnicas fundamentales de su instalación en un plazo de 120 días a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, utilizando el cuestionario cuyo modelo figura en el anexo I.
En el caso de las demás instalaciones existentes, cualquier información adicional requerida en el cuestionario cuyo modelo figura en el anexo I se facilitará en un plazo de 120 días a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento.
Artículo 5
Programa de actividades
A fin de permitir que la Comisión pueda planificar sus actividades de control, las personas o las empresas contempladas en el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, comunicarán a la Comisión la siguiente información:
a)
anualmente, un programa general de actividades, de conformidad con el anexo XI, que indique las fechas provisionales para la elaboración del inventario físico;
b)
al menos 40 días antes del comienzo de la elaboración del inventario físico, el programa previsto a tal fin.
Se comunicarán a la Comisión con la mayor brevedad los cambios relativos al programa general de actividades y, en particular, a la elaboración de los inventarios físicos.
Artículo 6
Disposiciones particulares en materia de control de seguridad
1. Sobre la base de las características técnicas fundamentales presentadas de conformidad con el artículo 3, apartado 1 y con el artículo 4, la Comisión adoptará las disposiciones particulares de control relativas a las materias establecidas en el presente artículo, apartado 2. Las disposiciones particulares de control se elaborarán mediante una decisión de la Comisión dirigida a la persona o empresa interesada, teniendo en cuenta las limitaciones operativas y técnicas y en estrecha consulta con la persona o empresa interesada y con el Estado miembro interesado.
La persona o empresa a la que esté dirigida la decisión de la Comisión recibirá notificación de la misma, y una copia de esta notificación se transmitirá al Estado miembro interesado.
Hasta que se adopte la decisión de la Comisión sobre disposiciones particulares de control, la persona o empresa interesada aplicará las disposiciones generales del presente Reglamento.
2. Las disposiciones particulares de control incluirán los siguientes elementos:
a)
las zonas de balance de materiales y los puntos clave de medición seleccionados para la determinación del flujo y de las existencias de materiales nucleares;
b)
los cambios en las características técnicas fundamentales para los que se requiere notificación previa;
c)
los procedimientos para llevar la contabilidad de los materiales nucleares para cada zona de balance de materiales y para elaborar los informes;
d)
la frecuencia y los procedimientos de elaboración de los inventarios físicos con fines contables en el marco del control de seguridad;
e)
las medidas de confinamiento y de vigilancia, de conformidad con los arreglos convenidos con la persona o empresa interesada;
f)
los arreglos para la toma de muestras por la persona o empresa interesada exclusivamente por necesidades de control de seguridad.
3. Las disposiciones particulares de control podrán determinar asimismo el contenido de las posteriores comunicaciones prescritas por el artículo 5, así como las condiciones en las que los envíos y recepciones de materiales nucleares deban notificarse previamente.
4. La Comisión reembolsará a la persona o empresa interesada el coste de las prestaciones especiales previstas en las disposiciones particulares de control o resultantes de una solicitud especial de la Comisión o de sus inspectores, tomando como base un presupuesto aceptado. El importe y los procedimientos de reembolso se determinarán de común acuerdo entre las partes interesadas y se examinarán periódicamente.
CAPÍTULO III
CONTABILIDAD DEL MATERIAL NUCLEAR
Artículo 7
Sistema de contabilidad
Las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, llevarán un sistema de contabilidad y de control de los materiales nucleares. Dicho sistema comprenderá registros contables y registros de operaciones y, en particular, información sobre las cantidades, la categoría, la forma y la composición de dichos materiales, de conformidad con lo previsto en el artículo 18, su localización efectiva, la obligación particular relativa al control prevista en el artículo 17, así como información sobre el remitente o el receptor en caso de transferencia de materiales.
El sistema de mediciones en que se basen los registros será conforme a las normas internacionales más recientes, o bien equivalente a estas normas en lo que se refiere a la calidad. Los registros, cuya conservación estará asegurada durante al menos cinco años, deberán permitir realizar y justificar las declaraciones dirigidas a la Comisión. Los registros contables y de operaciones se facilitarán a los inspectores de la Comisión en formato electrónico si en la instalación se realizan en dicho formato. En las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6 podrán facilitarse otros datos sobre cada instalación.
Artículo 8
Registros de operaciones
Los registros de operaciones comprenderán, para cada zona de balance de materiales, en su caso:
a)
los datos de explotación utilizados para establecer las variaciones en las cantidades y en la composición de los materiales nucleares;
b)
una lista de los artículos del inventario, actualizada en la mayor medida posible, y su localización;
c)
los datos obtenidos de la calibración de depósitos e instrumentos y de las tomas de muestras y análisis, incluidas las estimaciones derivadas de los errores aleatorios y sistemáticos;
d)
los datos resultantes de las medidas de control de la calidad del sistema de contabilidad de material nuclear, incluidas las estimaciones derivadas de los errores aleatorios y sistemáticos;
e)
la descripción de la serie de medidas adoptadas para preparar y realizar un inventario físico y para lograr que dicho inventario sea exacto y completo;
f)
la descripción de las medidas adoptadas para determinar la causa y la magnitud de cualquier pérdida accidental o no medida que pudiera producirse;
g)
la composición isotópica del plutonio, incluidos sus isótopos de decaimiento, y las fechas de referencia si se registran en la instalación con fines operativos.
Cuando estén disponibles, los datos contemplados en la letra g) se comunicarán a la Comisión si ésta así lo solicita.
Artículo 9
Registros contables
Los registros contables deberán poner de manifiesto para cada zona de balance de materiales:
a)
todos los cambios en el inventario, para poder determinar en cualquier momento el inventario contable;
b)
todos los resultados de las mediciones y recuentos utilizados para la determinación del inventario físico;
c)
todas las correcciones efectuadas en lo que se refiere a los cambios en el inventario, los inventarios contables y los inventarios físicos.
Para todos los cambios en el inventario y los inventarios físicos, los registros contables indicarán, con respecto a cada lote de materiales nucleares, la identificación de los materiales, los datos del lote y los datos de origen. Las cantidades de uranio, torio y plutonio figurarán por separado, con arreglo a las categorías enumeradas en artículo 18, apartado 2, letra b). Se indicarán, además, para cada cambio en el inventario, la fecha del cambio y, en su caso, la zona de balance de materiales remitente o el remitente y la zona de balance de materiales receptora, o el receptor.
Artículo 10
Informes contables
Las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, presentarán a la Comisión informes contables.
Los informes contables contendrán la información disponible en la fecha en que se redacten y se rectificarán posteriormente si fuera necesario. Dichos informes se transmitirán a la Comisión en formato electrónico, salvo cuando ésta haya concedido una exención por escrito o cuando sean aplicables las disposiciones transitorias mencionadas en el artículo 39.
A instancia motivada de la Comisión, se facilitarán todas las precisiones o aclaraciones suplementarias sobre los informes en un plazo de tres semanas.
Artículo 11
Inventario contable inicial
Las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, remitirán a la Comisión, en un plazo de 30 días a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, un inventario contable inicial de todos los materiales nucleares que posean, utilizando el formato establecido en el anexo V. El presente artículo no se aplicará a las personas o empresas que ya hayan remitido un inventario contable inicial en virtud del Reglamento (Euratom) no 3227/76 o a instalaciones de tratamiento o almacenamiento de residuos.
Artículo 12
Informe sobre cambios en el inventario
1. Para cada zona de balance de materiales, las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, remitirán a la Comisión informes sobre cambios en el inventario con respecto a todos los materiales nucleares, utilizando el formato establecido en el anexo III.
A no ser que se especifique de otra manera en las disposiciones particulares de control, contempladas en el artículo 6, relativas a una instalación, estos informes se enviarán con periodicidad mensual, a más tardar 15 días después del final del mes, y se referirán a todos los cambios en el inventario producidos o conocidos en el mes de que se trate.
2. En los meses en que se efectúe el inventario físico, y si la fecha en que dicho inventario se realiza no es el último día del mes, se transmitirán dos informes de cambio de inventario por separado:
a)
un primer informe de cambio de inventario que contenga todos los cambios de inventario hasta la fecha en la que se realizó el inventario físico inclusive, que se enviará a más tardar junto con el segundo informe de cambio de inventario, o junto con el listado de inventario físico y el informe de balance de materiales si estos últimos se enviaron antes del segundo informe de cambio de inventario;
b)
un segundo informe de cambio de inventario que contenga todos los cambios de inventario desde el primer día siguiente a la fecha en que se hizo el inventario físico hasta el final del mes, que se enviará dentro de los 15 días siguientes al final del mes.
3. En los meses en que no se produzcan cambios en el inventario, las personas o empresas interesadas enviarán el informe sobre los cambios en el inventario con el inventario contable final del mes anterior.
4. A fin de que puedan comunicarse como una única variación de inventario, los cambios pequeños de inventario como, por ejemplo, las transferencias de muestras para análisis, podrán agruparse de conformidad con las disposiciones particulares de control a que se refiere el artículo 6 adoptadas para la instalación de que se trate.
5. Podrán adjuntarse comentarios al informe sobre los cambios en el inventario a fin de explicar los cambios producidos.
Artículo 13
Informe del balance de materiales y listado de los inventarios físicos
Para cada zona de balance de materiales, las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, presentarán a la Comisión:
a)
informes del balance de materiales, en el formato establecido en el anexo IV, en los que se indicarán:
i)
el inventario físico inicial,
ii)
los cambios en el inventario (en primer lugar los incrementos y a continuación las disminuciones),
iii)
el inventario contable final,
iv)
el inventario físico final,
v)
los materiales no contabilizados;
b)
un listado de los inventarios físicos, en el formato establecido en el anexo V, en el que cada lote figure por separado.
Los informes y el listado se enviarán lo antes posible y, a más tardar, dentro de los 30 días siguientes a la fecha a partir de la cual se haya realizado un inventario físico.
A no ser que las disposiciones particulares de control, contempladas en el artículo 6, respecto de una instalación indiquen otra cosa, cada año natural se elaborará un inventario físico y el período entre la elaboración de dos inventarios físicos sucesivos no será superior a 14 meses.
Artículo 14
Informes especiales
Las personas y las empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, transmitirán a la Comisión un informe especial siempre que se presenten las circunstancias consideradas en los artículos 15 o 22.
Las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6 precisarán el tipo de información que dichos informes deberán incluir.
Los informes especiales y cualquier detalle o explicación que la Comisión pueda solicitar sobre ellos serán facilitados con la mayor brevedad.
Artículo 15
Acontecimientos excepcionales
Se elaborará un informe especial en los siguientes casos:
a)
cuando haya motivos para pensar que, como consecuencia de circunstancias o sucesos excepcionales, se ha producido o puede producirse un incremento o una pérdida de materiales nucleares en una cantidad que exceda los límites establecidos a este respecto en las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6;
b)
cuando se produzca un cambio inesperado en el confinamiento respecto al especificado en las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6, hasta el punto de hacer posible una retirada no autorizada de los materiales nucleares.
Las personas o empresas interesadas presentarán dichos informes tan pronto como tengan conocimiento de dicha pérdida, incremento o cambio inesperado en el confinamiento o de cualquier otro hecho que haga pensar en la posibilidad de que se haya producido un incidente semejante. Asimismo, se indicarán las causas desde el momento en que se conozcan.
Artículo 16
Informes relativos a transformaciones nucleares
En lo que se refiere a los reactores, los datos calculados sobre transformaciones nucleares se declararán en el informe sobre cambios en el inventario, a más tardar en el momento en que los combustibles irradiados sean transferidos de la zona de balance de materiales de un reactor. Además, las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6 podrán especificar otros métodos de registro y de declaración de las transformaciones nucleares.
Artículo 17
Obligaciones de control particulares
1. Los materiales nucleares sujetos a una obligación particular en materia de control, contraída por la Comunidad en el marco de un acuerdo celebrado con un tercer país o con un organismo internacional, salvo indicación expresa en tal acuerdo, figurarán por separado para cada obligación en las notificaciones siguientes:
a)
inventario contable inicial previsto en el artículo 11;
b)
informes sobre cambios en el inventario, con inclusión de los inventarios contables finales previstos en el artículo 12;
c)
informes del balance de materiales y listados de los inventarios físicos previstos en el artículo 13;
d)
importaciones y exportaciones previstas establecidas en los artículos 20 y 21.
Tal separación no excluirá la mezcla física de los materiales, salvo indicación expresa prevista en dichos acuerdos.
2. El apartado 1 no se aplicará a los Acuerdos celebrados por la Comunidad y los Estados miembros con el Organismo Internacional de Energía Atómica.
Artículo 18
Unidades de peso y categorías de materiales nucleares
1. En las comunicaciones mencionadas en el presente Reglamento, las cantidades de materiales a los que éste se aplique se expresarán en gramos.
La contabilidad de materiales correspondiente se llevará en gramos o en unidades más pequeñas. Se llevará de forma que resulte fiable y que responda, en particular, a las prácticas vigentes en los Estados miembros.
En las comunicaciones se podrán redondear las cantidades a la unidad más pequeña cuando el primer decimal sea 0 a 4, y a la unidad mayor cuando el primer decimal sea 5 a 9.
2. Salvo si las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6 establecieran otras modalidades, las comunicaciones incluirán:
a)
el peso total de los elementos uranio, torio y plutonio, y además, en el caso del uranio enriquecido, el peso total de los isótopos fisionables;
b)
las categorías de materiales nucleares que se enumeran a continuación serán objeto de informes de balance de materiales por separado así como de anotaciones por separado en los informes de cambio de inventario y en los listados del inventario físico:
i)
uranio empobrecido,
ii)
uranio natural,
iii)
uranio enriquecido en menos del 20 %,
iv)
uranio enriquecido hasta o en más del 20 %,
v)
plutonio,
vi)
torio.
Artículo 19
Excepciones
1. La Comisión podrá conceder a los productores y usuarios de materiales nucleares una excepción por escrito del cumplimiento de las normas que regulan el formato y la periodicidad de las comunicaciones previstas en los artículos 10 a 18 del presente Reglamento con objeto de tener en cuenta las circunstancias particulares en que se producen o utilizan los materiales sometidos al control.
La excepción podrá concederse, previa presentación de una solicitud, utilizando el modelo que figura en el anexo IX, por parte de las personas o empresas interesadas.
Esta excepción sólo se concederá a toda una zona de balance de materiales en la que los materiales nucleares no se traten o almacenen junto con materiales nucleares para los que no puede concederse una excepción.
2. La Comisión podrá conceder una excepción para una zona de balance de materiales que posea:
a)
cantidades de materiales nucleares conmensurables con las especificadas en el anexo I-G, siempre que se conserven en el mismo estado durante largos períodos;
b)
uranio empobrecido, uranio natural o torio utilizado exclusivamente para actividades no nucleares;
c)
materiales fisionables especiales cuando se utilicen en cantidades del orden del gramo o inferiores, como elementos sensibles en los aparatos;
d)
plutonio que tenga una abundancia isotópica de plutonio 238 superior al 80 %.
3. A más tardar el 31 de enero de cada año, las personas o empresas a las que se haya concedido una excepción enviarán un informe anual a la Comisión en el que se describirá la situación al final del año anterior, utilizando a tal efecto el formulario cuyo modelo figura en el anexo X.
4. Cuando se hagan exportaciones de material nuclear a un tercer país, las personas o empresas a las que se haya concedido una excepción enviarán un informe a la Comisión lo antes posible y, a más tardar, 15 días antes de que termine el mes en que se realizó la exportación utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo X. Este informe indicará la cantidad de material nuclear exportado y las existencias de material nuclear aún objeto de excepción.
5. Cuando se importen de un tercer país materiales nucleares, las personas o empresas a las que se haya concedido una excepción presentarán una solicitud a la Comisión para que dichos materiales se incluyan en la lista de materiales objeto de excepción. La solicitud se enviará a la Comisión tan pronto como las personas o empresas conozcan la fecha de la transferencia y, a más tardar, 15 días antes de finalizar el mes en que se realice dicha transferencia, utilizándose el formulario cuyo modelo figura en el anexo IX.
6. La Comisión podrá establecer otras cláusulas específicas relativas a la forma y periodicidad de los informes en las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6.
7. Si dejan de cumplirse las condiciones que daban derecho a la excepción, la Comisión la anulará tras informar a las personas o empresas a las que se haya concedido una excepción.
CAPÍTULO IV
TRANSFERENCIAS ENTRE ESTADOS
Artículo 20
Exportaciones y envíos
1. Las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, notificarán previamente a la Comisión si materiales básicos o materiales fisionables especiales:
a)
son exportados a un tercer país;
b)
son enviados de un Estado miembro que no dispone de armas nucleares a otro Estado miembro que dispone de ellas;
c)
son enviados de un Estado miembro que dispone de armas nucleares a otro Estado miembro que no dispone de ellas.
2. Solamente se requerirán estas notificaciones previas:
a)
cuando el envío sea superior a un kilogramo efectivo,
o
b)
cuando una instalación transfiera al mismo Estado una cantidad total de materiales que en un período consecutivo de doce meses pueda exceder de un kilogramo efectivo, aunque ningún envío individual supere esta cantidad.
3. La notificación se efectuará después de la conclusión del contrato de transferencia, utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo VI, y deberá llegar a la Comisión al menos ocho días hábiles antes del embalaje de los materiales para su transferencia.
4. Por exigencias de protección física, podrán convenirse con la Comisión modalidades especiales relativas a la forma y a la transmisión de la notificación.
5. Las exportaciones y envíos de material nuclear contenido en residuos o mineral no estarán sometidas a las disposiciones de los apartados 1 a 4.
Artículo 21
Importación y recepción
1. Las personas o empresas a que se refiere el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, notificarán previamente a la Comisión si materiales básicos o de materiales fisionables especiales en caso de que:
a)
son importados de un tercer país;
b)
se reciben en un Estado miembro que no dispone de armas nucleares procedentes de un Estado miembro que dispone de ellas;
c)
se reciben en un Estado miembro que dispone de armas nucleares procedentes de un Estado miembro que no dispone de ellas.
2. Solamente se requerirán estas notificaciones previas:
a)
cuando el envío sea superior a un kilogramo efectivo,
o
b)
cuando una instalación importe o reciba del mismo Estado una cantidad total de materiales que en un período consecutivo de doce meses pueda exceder de un kilogramo efectivo, aunque ningún envío individual supere esta cantidad.
3. Las notificaciones se efectuarán con toda la antelación posible a la fecha prevista para la llegada de los materiales y, a más tardar, en la fecha de recepción, utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo VII. Deberán llegar a la Comisión al menos cinco días hábiles antes de que los materiales sean desembalados.
4. Por exigencias de protección física, podrán convenirse con la Comisión modalidades especiales relativas a la forma y a la transmisión de la notificación.
5. Las importaciones y recepciones de material nuclear contenido en residuos o mineral no están sometidas a las disposiciones de los apartados 1 a 4.
Artículo 22
Pérdidas y retrasos durante la transferencia
Las personas o empresas que notifiquen una transferencia de conformidad con los artículos 20 y 21 presentarán un informe especial a tenor de lo previsto en el artículo 14 cuando, como consecuencia de circunstancias excepcionales o de un incidente, tuvieran conocimiento de que los materiales nucleares se han perdido o pudieran haberse perdido o si se produjera un retraso importante durante la transferencia.
Artículo 23
Comunicación de cambios de fecha
Todo cambio de las fechas referentes al embalaje antes de la transferencia, el transporte o el desembalaje de materiales nucleares indicadas en las notificaciones previstas en los artículos 20 y 21 será comunicado sin demora, precisando las nuevas fechas si se conocieran, a menos que el cambio dé lugar a un informe especial.
CAPÍTULO V
DISPOSICIONES ESPECÍFICAS
Artículo 24
Productores de minerales
1. Toda persona o empresa que extraiga minerales en el territorio de un Estado miembro declarará a la Comisión, en el plazo de los 120 días siguientes a la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento y utilizando el cuestionario previsto en el anexo I-J, las características técnicas fundamentales de las operaciones de extracción de mineral, y comunicará el programa de actividades de conformidad con lo dispuesto en el artículo 5.
2. No obstante lo dispuesto en los artículos 7, 8 y 9, toda persona o empresa que extraiga minerales llevará registros contables de ello que incluyan, en particular, la cantidad de mineral extraído, con indicación de la abundancia media en uranio y torio, y las existencias de mineral extraído en la mina. Los registros también incluirán datos sobre los envíos, con indicación en cada caso de la fecha, el destinatario y la cantidad.
Estos registros se conservarán al menos durante cinco años.
Artículo 25
Informes de envíos o exportación de minerales
No obstante lo dispuesto en los artículos 10 a 18, toda persona o empresa que extraiga minerales comunicará a la Comisión, utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo VIII:
a)
las cantidades de materiales expedidas desde cada mina a fecha 31 de enero de cada año respecto al año natural anterior,
y
b)
las exportaciones de minerales con destino a terceros países a más tardar en la fecha de envío.
Artículo 26
Transportistas y agentes de almacenamiento temporal
Toda persona o empresa que en el territorio de los Estados miembros transporte materiales nucleares o los retenga temporalmente durante su transporte deberá recibirlos o entregarlos a cambio de un recibo debidamente firmado y fechado. Dicho recibo mencionará los nombres de quien entrega los materiales y de quien los recibe e indicará las cantidades transportadas, así como la categoría, la forma y la composición de los materiales.
Por exigencias de protección física, la descripción de los materiales que se transfieren podrá ser sustituida por una identificación apropiada del envío. Dicha identificación deberá permitir localizar la documentación en poder de las personas o empresas a que se refiere artículo 3, apartado 1, párrafo primero.
Las partes contratantes conservarán dichos documentos durante al menos cinco años.
Artículo 27
Registros sustitutivos de transportistas y agentes de almacenamiento temporal
Los documentos que las personas o empresas posean, de conformidad con la regulación vigente que les sea aplicable en el territorio de los Estados miembros en que actúen, podrán sustituir a la documentación mencionada en el artículo 26, siempre que incluyan todos los datos requeridos en dicho artículo.
Artículo 28
Intermediarios
Toda persona que intervenga en la conclusión de un contrato sobre suministro de materiales nucleares, por ejemplo en calidad de mandatario, corredor o comisionista, conservará durante un plazo mínimo de cinco años a partir de la expiración del contrato los documentos relativos a las operaciones en las que haya intervenido o que hayan sido realizadas en su nombre. Dichos documentos incluirán los nombres de las partes contratantes e indicarán la fecha del contrato, la cantidad, la categoría, la forma, la composición, la procedencia y el destino de los materiales.
Artículo 29
Transmisión de información y datos
La Comisión podrá transmitir al Organismo Internacional de Energía Atómica la información y los datos obtenidos en virtud del presente Reglamento.
Artículo 30
Lista inicial de existencias de residuos y registros contables
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 11, toda persona o empresa que trate o almacene material nuclear que previamente haya sido declarado como residuo conservado o acondicionado transmitirá a la Comisión, dentro de los 120 días siguientes a la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, una lista inicial de existencias de todo material nuclear por categorías.
2. Toda persona o empresa que trate o almacene material nuclear que previamente haya sido declarado como residuo conservado o acondicionado llevará un registro contable de dicho material.
No obstante lo dispuesto en los artículos 7 a 11, en el artículo 13 y en el artículo17, apartado 1, respecto de los materiales que previamente hayan sido declarados residuos conservados, y en los artículos 7 a 13 y en el artículo 17, apartado 1, respecto de los materiales que previamente hayan sido declarados residuos acondicionados, dicho registro incluirá:
a)
los datos de explotación utilizados para establecer las variaciones en las cantidades y en la composición de los materiales nucleares;
b)
una lista de existencias que se actualizará anualmente tras la realización del inventario físico;
c)
la descripción de la serie de medidas adoptadas para preparar y realizar un inventario físico y para lograr que dicho inventario sea exacto y completo;
d)
la descripción de las medidas adoptadas para determinar la causa y la magnitud de cualquier pérdida accidental que pudiera producirse;
e)
todos los cambios de existencias, de manera que se pueda determinar el inventario contable cuando así se exija.
Los requisitos de notificación para el tratamiento de residuos conservados se especificarán en las disposiciones particulares de control contempladas en el artículo 6.
Artículo 31
Tratamiento de residuos
Las personas o empresas contempladas en el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, notificarán previamente a la Comisión la realización de cualquier campaña de tratamiento de materiales que previamente hayan sido declarados como residuos conservados o acondicionados, excluido el reembalaje o el ulterior acondicionamiento sin separación de elementos.
Esta notificación previa, para la cual se utilizará el formulario cuyo modelo figura en el anexo XII, incluirá información sobre la cantidad de plutonio, uranio altamente enriquecido y uranio-233 por lote, la forma (vidrio, líquido de alta actividad, etc.), la duración prevista de la campaña y la localización del material antes y después de ésta. La notificación será comunicada a la Comisión al menos 200 días antes del inicio de la campaña.
Artículo 32
Transferencias de residuos acondicionados
Las personas o empresas contempladas en el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, presentarán, a más tardar el 31 de enero de cada año, informes anuales sobre:
a)
los envíos o exportaciones de residuos acondicionados a una instalación situada en el territorio de los Estados miembros o fuera de él, utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo XIII;
b)
las recepciones o importaciones de residuos acondicionados de una instalación sin código de zona de balance de materiales o de una instalación situada fuera del territorio de los Estados miembros, utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo XIV;
c)
los cambios de ubicación de los residuos acondicionados que contengan plutonio, uranio altamente enriquecido o uranio-233, utilizando el formulario cuyo modelo figura en el anexo XV.
Artículo 33
Obligaciones internacionales
Las disposiciones del presente Reglamento, y en particular artículo 31, apartado 2 y artículo 32, letra c), se aplicarán de conformidad con las obligaciones de la Comunidad y de los Estados miembros que no disponen de armas nucleares establecidas en el Protocolo adicional 1999/188/Euratom.
CAPÍTULO VI
DISPOSICIONES ESPECÍFICAS APLICABLES EN LOS TERRITORIOS DE LOS ESTADOS MIEMBROS QUE DISPONEN DE ARMAS NUCLEARES
Artículo 34
Disposiciones específicas aplicables a los Estados miembros que disponen de armas nucleares
1. El presente Reglamento no se aplicará:
a)
a las instalaciones o partes de instalaciones que hayan sido destinadas a las necesidades de defensa y que se encuentren situadas en el territorio de un Estado miembro que dispone de armas nucleares;
b)
a los materiales nucleares que hayan sido destinados por dicho Estado miembro a las necesidades de su defensa.
2. En lo que se refiere a los materiales nucleares y las instalaciones o partes de instalaciones que puedan ser destinados a las necesidades de defensa y estén situados en el territorio de un Estado miembro que dispone de armas nucleares, la Comisión, previa consulta y de acuerdo con el Estado miembro interesado, y teniendo en cuenta lo dispuesto en el segundo párrafo del artículo 84 del Tratado, definirá en qué medida se aplicarán el presente Reglamento y los procedimientos previstos en él.
3. No obstante lo dispuesto en los apartados 1 y 2:
a)
las disposiciones del artículo 3, apartado 1 y de los artículos 4 y 6 serán aplicables a las instalaciones o partes de instalaciones que, en determinadas ocasiones, utilicen exclusivamente materiales nucleares que puedan destinarse a las necesidades de defensa, pero que en otras ocasiones utilicen exclusivamente materiales nucleares civiles;
b)
las disposiciones del artículo 3, apartado 1, y de los artículos 4 y 6 serán aplicables a las instalaciones o partes de instalaciones cuyo acceso pudiera limitarse por dichas razones pero que produzcan, traten, separen, reprocesen o utilicen de cualquier otra manera, simultáneamente, tanto materiales nucleares civiles como materiales nucleares que estén o que puedan estar destinados a las necesidades de defensa;
c)
las disposiciones de los artículos 2 y 5, 7 a 32, del presente artículo apartados 1 y 2, y de los artículos 35, 36 y 37 se aplicarán a todos los materiales nucleares civiles que se encuentren en las instalaciones o partes de instalaciones a que se refiere el presente apartado, letras a) y b);
d)
las disposiciones del artículo 3, apartado 2, del artículo 31, y del artículo 32, letra c), no serán aplicables en los territorios de los Estados miembros que disponen de armas nucleares.
CAPÍTULO VII
DISPOSICIONES FINALES
Artículo 35
Confidencialidad de los datos
Las disposiciones de la Comisión sobre seguridad recogidas en la Decisión 2001/844/CE, CECA, Euratom se aplicarán sin perjuicio del Reglamento (Euratom) no 3 relativo a la aplicación del artículo 24 del Tratado constitutivo de la Comunidad Europea de la Energía Atómica, a la información, conocimiento y documentos adquiridos u obtenidos por la Comisión en virtud del presente Reglamento.
La seguridad de la transmisión de la información se acordará entre la Comisión y la persona, empresa o entidad interesadas y será conforme a los requisitos de los Estados miembros para la transmisión de esa clase de información.
Artículo 36
Instalaciones controladas desde fuera de la Comunidad
Cuando una instalación esté bajo control de una persona o empresa establecida fuera de la Comunidad, las obligaciones impuestas por el presente Reglamento deberán ser cumplidas por la dirección local de la instalación.
Artículo 37
Directrices
La Comisión adoptará y publicará Directrices para la aplicación del presente Reglamento en forma de una recomendación y, si fuera necesario, las actualizará a la vista de la experiencia obtenida, en estrecha consulta con los Estados miembros y previa obtención de observaciones de las partes interesadas.
Artículo 38
Derogación
Queda derogado el Reglamento (Euratom) no 3227/76.
Las referencias hechas al Reglamento derogado se entenderán hechas al presente Reglamento.
Artículo 39
Período transitorio
La Comisión podrá conceder una exención con respecto a la obligación de utilizar los formularios de informe que figuran en los anexos III, IV y V. La exención se aplicará a personas o empresas que utilicen el formulario de informe de los anexos II, III y IV del Reglamento (Euratom) no 3227/76 en la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento. Se concederá por un máximo de cinco años a partir de dicha fecha.
Las personas o empresas contempladas en el artículo 3, apartado 1, párrafo primero, informarán a la Comisión, en un plazo de tres años a partir de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, sobre la fecha en que tienen la intención de empezar a utilizar los formularios de informe cuyos modelos figuran en los anexos III, IV y V. La Comisión, previa solicitud debidamente motivada y previa presentación de un programa de aplicación, podrá prorrogar hasta dos años dicho plazo, considerando cada caso por separado.
Artículo 40
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 8 de febrero de 2005.