NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2255/2004
ze dne 27. prosince 2004
o důkazu splnění celních formalit při dovoz cukru do třetí země podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1), a zejména na čl. 27 odst. 11 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V čl. 27 odst. 5 nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že vývozní náhrada pro produkty v odvětví cukru může být rozlišena podle místa určení, pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů.
(2)
V článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1327/2004 ze dne 19. července 2004 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2004/05 na stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad bílého cukru (2) se toto rozlišení stanoví prostřednictvím vyloučení některých míst určení. Tatáž místa určení zůstávají vyloučena též na základě čtrnáctidenního, případně měsíčního stanovení náhrady pro vývoz surového bílého cukru, surového cukru v nezpracovaném stavu, sirupů a některých jiných produktů z odvětví cukru podle článků 28 a 30 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3)
V čl. 27 odst. 11 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že náhrada je vyplacena, je-li prokázáno, že produkty byly vyvezeny ze Společenství, a v případě rozlišené náhrady, že dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena.
(4)
V článku 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (3), jsou uvedeny různé doklady, kterými lze v případě náhrady rozlišené podle místa určení prokázat splnění celních formalit při dovozu do třetí země. Na základě tohoto ustanovení může Komise v některých zvláštních případech, které je třeba určit, rozhodnout, že podle uvedeného článku je dovoz považován za prokázaný po předložení zvláštního dokladu nebo jakýmkoli jiným způsobem.
(5)
V odvětví cukru se vývozní operace běžně řídí FOB smlouvami na londýnském termínovém trhu. Podle nich přebírají kupující ve fázi FOB všechny závazky vyplývající ze smlouvy, včetně závazku prokázat splnění celních formalit, i když není přímým příjemcem náhrady, na níž na základě tohoto prokázání vzniká nárok. Získání tohoto důkazu pro všechna vyvezená množství může v některých třetích zemích způsobovat značné správní potíže, což může značně zpozdit či znemožnit výplatu náhrady za veškerá skutečně vyvezená množství.
(6)
Ve snaze omezit dopady na rovnováhu trhu v odvětví cukru stanovilo nařízení Komise (ES) č. 40/2004 ze dne 9. ledna 2004 o důkazu splnění celních formalit při dovozu cukru do třetích zemí podle článku 16 nařízení (ES) č. 800/1999 (4) alternativní důkazy, které poskytují potřebné záruky k tomu, aby produkty mohly být považovány za dovezené do třetí země.
(7)
I přes blížící se termín 31. prosince 2004, což je poslední den pro používání nařízení (ES) č. 40/2004, přetrvávají správní potíže a jejich dopad na trh, je třeba znovu stanovit alternativní důkazy místa určení pro vývozy uskutečněné ode dne 1. ledna 2005.
(8)
Vzhledem k tomu, že se jedná o odchylující se opatření, měla by se omezit doba jeho používání.
(9)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V případě vývozů prováděných v souladu s článkem 27 nařízení (ES) č. 1260/2001, u kterých vývozce nemůže poskytnout důkazy uvedené v čl. 16 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999, se odchylně od uvedeného článku 16 považuje dovoz do třetí země za prokázaný při předložení těchto tří dokladů:
a)
kopie přepravního dokladu;
b)
osvědčení o vykládce produktu vydané úřadem příslušné třetí země, úřadem jednoho z členských států usazeným v zemi určení nebo mezinárodní kontrolní a dozorčí společností schválenou v souladu s čl. 16a až 16f nařízení (ES) č. 800/1999, které potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je vydávajícímu úřadu nebo vydávající společnosti známo, nebyly produkty následně naloženy pro účely zpětného vývozu;
c)
bankovní doklad vydaný schválenými zprostředkovateli usazenými ve Společenství, který potvrzuje, že platba odpovídající danému vývozu je připsána na účet vývozce vedený u zprostředkovatelů, nebo odpovídající důkaz o platbě.
2. Pro účely článku 20 nařízení (ES) č. 800/1999 členské státy zohlední ustanovení prvního odstavce tohoto článku.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2005.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 27. prosince 2004.
REGLAMENTO (CE) N o 2255/2004 DE LA COMISIÓN
de 27 de diciembre de 2004
relativo a la prueba del cumplimiento de los trámites aduaneros de importación de azúcar en un tercer país, prevista en el artículo 16 del Reglamento (CE) no 800/1999
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1260/2001 del Consejo, de 19 de junio de 2001, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del azúcar (1), y, en particular, la segunda frase del segundo guión del primer párrafo del apartado 11 de su artículo 27,
Considerando lo siguiente:
(1)
El apartado 5 del artículo 27 del Reglamento (CE) no 1260/2001 prevé que, cuando la situación del mercado mundial o las necesidades específicas de determinados mercados lo requieran, podrá diferenciarse la restitución en función del destino.
(2)
El artículo 1 del Reglamento (CE) no 1327/2004 de la Comisión, de 19 de julio de 2004, relativo a una licitación permanente correspondiente a la campaña de comercialización 2004/05 para determinar las exacciones reguladoras y las restituciones por exportación de azúcar blanco (2), prevé tal diferenciación mediante la exclusión de determinados destinos. Por otra parte, la fijación, bimensual o mensual según el caso, de la restitución por exportación del azúcar blanco, del azúcar en bruto sin transformar, de los jarabes y de determinados productos del sector del azúcar, prevista en los artículos 28 y 30 del Reglamento (CE) no 1260/2001, excluye algunos destinos.
(3)
El primer párrafo del apartado 11 del artículo 27 del Reglamento (CE) no 1260/2001 dispone que se pagará la restitución cuando se aporte la prueba de que los productos han sido exportados fuera de la Comunidad y, en el caso de una restitución diferenciada, han llegado al destino indicado en el certificado o a otro destino para el que se haya fijado una restitución.
(4)
El artículo 16 del Reglamento (CE) no 800/1999 de la Comisión, de 15 de abril de 1999, por el que se establecen disposiciones comunes de aplicación del régimen de restituciones por exportación de productos agrícolas (3), indica los diferentes documentos que pueden constituir la prueba del cumplimiento de las formalidades aduaneras de importación en un tercer país, en caso de diferenciación de la restitución en función del destino. De conformidad con esta disposición, la Comisión podrá decidir, en casos específicos que se determinen, que la prueba contemplada en dicho artículo se considere constituida por medio de un documento particular o por otro medio.
(5)
En el sector del azúcar, las operaciones de exportación son generalmente objeto de contratos definidos como fob en el mercado de futuros de Londres. En consecuencia, los compradores asumen en la fase fob todas las obligaciones contractuales, incluida la prueba del cumplimiento de las formalidades aduaneras, sin ser directamente los beneficiarios de la restitución a la que esta prueba da derecho. La obtención de dicha prueba para la totalidad de las cantidades exportadas puede suponer considerables dificultades administrativas en determinados países, lo que puede retrasar considerablemente o impedir el pago de la restitución para el conjunto de las cantidades efectivamente exportadas.
(6)
Para limitar las consecuencias de tales dificultades administrativas en el equilibrio del mercado del azúcar, el Reglamento (CE) no 40/2004 de la Comisión, de 9 de enero de 2004, relativo a la prueba del cumplimiento de los trámites aduaneros de importación de azúcar en un tercer país, prevista en el artículo 16 del Reglamento (CE) no 800/1999 (4), determina qué pruebas alternativas ofrecen las garantías para considerar que el producto ha sido importado en el tercer país.
(7)
Habida cuenta de que ante la inminencia de la fecha límite del 31 de diciembre de 2004, fecha en la que finaliza la aplicación del Reglamento (CE) no 40/2004, se constata una persistencia de las dificultades administrativas y de sus consecuencias en el mercado, conviene determinar de nuevo las pruebas de destino alternativas para las exportaciones realizadas a partir del 1 de enero de 2005.
(8)
Dado que se trata de una excepción, conviene limitar la duración de su aplicación.
(9)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión del azúcar.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Para las exportaciones efectuadas de conformidad con el artículo 27 del Reglamento (CE) no 1260/2001 y para las que el exportador no pueda facilitar las pruebas contempladas en los apartados 1 y 2 del artículo 16 del Reglamento (CE) no 800/1999, no obstante lo dispuesto en dicho artículo, el producto se considerará importado en un tercer país cuando se presenten los tres documentos siguientes:
a)
copia del documento de transporte;
b)
certificado de descarga del producto, expedido por un servicio oficial del tercer país de que se trate o por los servicios oficiales de un Estado miembro, establecidos en el país de destino, o por una empresa de vigilancia internacional que haya sido autorizada de conformidad con lo dispuesto en los artículos 16 bis a 16 septies del Reglamento (CE) no 800/1999 que certifique que el producto ha salido del lugar de descarga o al menos que, a conocimiento de los servicios o empresas que expidan el certificado, el producto no ha sido cargado nuevamente con miras a su reexportación;
c)
documento bancario expedido por intermediarios autorizados, establecidos en la Comunidad, en el que se certifique que el pago correspondiente a la exportación se ha abonado en la cuenta del exportador, abierta en sus establecimientos, o la prueba del pago.
2. A efectos de la aplicación del artículo 20 del Reglamento (CE) no 800/1999, los Estados miembros tendrán en cuenta las disposiciones previstas en el apartado 1 del presente artículo.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de enero de 2005.
Será aplicable hasta el 31 de diciembre de 2005.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 27 de diciembre de 2004.