Směrnice Rady
ze dne 13. června 1990
o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy
(90/314/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
ve spolupráci s Evropským parlamentem [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že jedním z hlavních cílů Společenství je dotvoření vnitřního trhu, jehož důležitou částí je odvětví cestovního ruchu;
vzhledem k tomu, že mezi právními předpisy členských států o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (dále jen "souborné služby") je mnoho rozdílů a že vnitrostátní praxe v této oblasti se značně liší, což vytváří překážky pro volný pohyb služeb v této oblasti a narušování hospodářské soutěže mezi provozovateli usazenými v různých členských státech;
vzhledem k tomu, že vytvoření společných předpisů o souborných službách přispěje k odstranění těchto překážek, a tím i k vytvoření společného trhu služeb a umožní tak provozovatelům usazeným v jednom členském státu nabízet své služby v jiných členských státech a spotřebitelům ve Společenství využívat srovnatelné podmínky nezávisle na členském státě, ve kterém souborné služby kupují;
vzhledem k tomu, že bod 36 písm. b) přílohy usnesení Rady ze dne 19. května 1981 o druhém programu Evropského hospodářského společenství pro politiku ochrany a informování spotřebitelů [4] vyzývá Komisi, aby zahájila šetření zejména v oblasti cestovního ruchu a popřípadě předložila vhodné návrhy s ohledem na jejich význam pro ochranu spotřebitele a na účinky rozdílných vnitrostátních předpisů členských států na řádné fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že v usnesení ze dne 10. dubna 1984 o politice Společenství pro cestovní ruch [5] Rada přivítala návrh Komise, aby byla věnována pozornost významu cestovního ruchu, a vzala na vědomí první záměry politiky Společenství v oblasti cestovního ruchu vymezené Komisí;
vzhledem k tomu, že sdělení Komise Radě nazvané "Nové podněty pro politiku ochrany spotřebitelů", schválené usnesením Rady ze dne 6. května 1986 [6], stanoví v bodě 37 mezi opatřeními navrhovanými Komisí harmonizaci právní úpravy o souborných službách;
vzhledem k tomu, že cestovní ruch hraje stále významnější roli v hospodářství členských států; že systém souborných služeb představuje základní součást cestovního ruchu; že by došlo k podpoře růstu a produktivity odvětví souborných služeb v členských státech, pokud by bylo přijato alespoň minimum společných předpisů, které by mu daly rozměr Společenství; že tento vývoj by přinesl výhody nejen občanům Společenství, kteří si kupují souborné služby poskytované na základě těchto předpisů, ale přivedlo by to i turisty z třetích zemí, kteří chtějí využívat výhody zaručené úrovně souborných služeb;
vzhledem k tomu, že mezi předpisy na ochranu spotřebitelů jsou v jednotlivých členských státech rozdíly, které odrazují spotřebitele jednoho členského státu kupovat souborné služby v jiném členském státě;
vzhledem k tomu, že tyto překážky zvláště účinně odrazují spotřebitele od nákupu souborných služeb mimo vlastní členský stát; že je účinnější než v případě nákupu jiných služeb, neboť zvláštní povaha služeb poskytovaných v rámci souborných služeb obvykle předpokládá předběžné vydání značných částek a poskytování služeb v jiném státě, než je stát bydliště spotřebitele;
vzhledem k tomu, že spotřebitel musí využívat ochrany zaváděné touto směrnicí bez ohledu na to, zda je smluvní stranou, příjemcem nebo členem skupiny, na jejíž účet uzavřela smlouvu na souborné služby jiná osoba;
vzhledem k tomu, že organizátor souborných služeb nebo prodejce musí mít povinnost dbát, aby v dokumentech popisujících souborné služby, které organizují a prodávají, nebyly uváděny klamavé údaje, a aby katalogy pro spotřebitele obsahovaly jasné a přesné informace;
vzhledem k tomu, že spotřebitel musí mít kopii ustanovení smlouvy o souboru služeb; že se proto vyžaduje, aby všechna ustanovení smlouvy byla uvedena písemně nebo jakoukoli jinou formou srozumitelnou a přístupnou pro spotřebitele a aby obdržel jednu kopii;
vzhledem k tomu, že spotřebitel musí mít v určitých případech možnost převést svou rezervaci souboru služeb na třetí osobu;
vzhledem k tomu, že cena stanovená ve smlouvě by v zásadě neměla být měněna, ledaže možnost zvýšení či snížení ceny výslovně stanoví smlouva; že tato možnost však musí podléhat určitým podmínkám;
vzhledem k tomu, že spotřebitel musí mít možnost v určitých případech od smlouvy o souboru služeb před odjezdem odstoupit;
vzhledem k tomu, že by měla být jasně vymezena práva spotřebitele v případech, kdy organizátor zruší soubor služeb před dohodnutým dnem odjezdu;
vzhledem k tomu, že v případě, že po odjezdu spotřebitele není podstatná část souboru služeb uvedených ve smlouvě poskytnuta nebo organizátor zjistí, že nebude schopen zajistit podstatnou část stanovených služeb, musí mít organizátor vůči spotřebiteli určité povinnosti;
vzhledem k tomu, že organizátor nebo prodejce, který je stranou smlouvy, musí spotřebiteli odpovídat za řádné plnění závazků vyplývajících ze smlouvy; že organizátor nebo prodejce musí rovněž odpovídat za škody, které vzniknou spotřebiteli z neplnění nebo nesprávného plnění smlouvy, pokud neprokáží, že zjištěné nedostatky v plnění smlouvy nezavinili oni ani jiní dodavatelé služeb;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy vzniká odpovědnost organizátora nebo prodejce za neplnění nebo nesprávné plnění služeb, které jsou předmětem souboru služeb, může být tato odpovědnost omezena v souladu s mezinárodními smlouvami upravujícími tyto služby, zejména Varšavskou úmluvou z roku 1929 o mezinárodní letecké dopravě, Bernskou úmluvou z roku 1961 o železniční dopravě, Athénskou úmluvou z roku 1974 o námořní dopravě a Pařížskou úmluvou z roku 1962 o odpovědnosti hoteliérů; že kromě toho pro škody jiné než na životě či zdraví, mohou omezení odpovědnosti vyplývat rovněž ze smlouvy o souborných službách, za předpokladu, že nejsou nepřiměřená;
vzhledem k tomu, že by měla být přijata určitá opatření pro informování spotřebitele a vyřizování reklamací;
vzhledem k tomu, že pro spotřebitele a pro poskytovatele souborných služeb by bylo výhodné, kdyby organizátor nebo prodejce byli povinni předložit záruky pro případ platební neschopnosti nebo úpadku;
vzhledem k tomu, že členské státy musí mít možnost přijmout nebo zachovat v oblasti souborných služeb přísnější předpisy na ochranu spotřebitele,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmětem této směrnice je sblížení právních a správních předpisů členských států o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy prodávaných nebo nabízených k prodeji na území Společenství.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "souborem služeb" předem stanovená kombinace alespoň dvou z následujících položek, je-li prodávána nebo nabízena k prodeji za souhrnnou cenu a je-li služba poskytována po dobu přesahující 24 hodin nebo zahrnuje-li nocleh:
a) doprava,
b) ubytování,
c) jiné služby cestovního ruchu, které nejsou doplňkem dopravy nebo ubytování a tvoří významnou část souboru služeb.
Oddělené účtování za jednotlivé položky téhož souboru služeb nezbavuje organizátora nebo prodejce podle této směrnice závazků;
2. "organizátorem" osoba, která jinak než příležitostně organizuje souborné služby a prodává je nebo je nabízí k prodeji, přímo nebo prostřednictvím prodejce;
3. "prodejcem" osoba, která prodává nebo nabízí k prodeji soubor služeb sestavený organizátorem;
4. "spotřebitelem" osoba, která si koupí nebo se zaváže, že si koupí, soubor služeb ("hlavní smluvní strana") nebo jakákoli osoba, jejímž jménem se hlavní smluvní strana zavazuje ke koupi souboru služeb ("ostatní příjemci") nebo jakákoli osoba, na kterou hlavní smluvní strana nebo ostatní příjemci převedou soubor služeb ("příjemce");
5. "smlouvou" dohoda, která zavazuje spotřebitele vůči organizátorovi nebo prodejci.
Článek 3
1. Jakýkoli popis souborných služeb poskytovaný organizátorem nebo prodejcem spotřebiteli, jeho cena a veškeré další podmínky smlouvy nesmějí obsahovat žádné klamavé údaje.
2. Je-li spotřebiteli poskytován katalog, musí čitelně, srozumitelně a přesně uvádět cenu, jakož i odpovídající informace o těchto položkách:
a) místo určení cesty, použitý dopravní prostředek, jeho vlastnosti a kategorie;
b) druh ubytování, jeho poloha, kategorie nebo stupeň vybavenosti a hlavní charakteristické znaky, jeho schválení a turistická klasifikace podle předpisů daného hostitelského členského státu;
c) stravování;
d) plán cesty;
e) obecné informace o pasových a vízových požadavcích pro příslušníky daného členského státu nebo států a zdravotních dokladech požadovaných pro cestu a pobyt;
f) výše nebo procento ceny, které mají být zaplaceny jako záloha, a časový rozvrh plateb;
g) zda souborné služby vyžadují minimální počet účastníků, a pokud ano, mezní termín pro informování spotřebitele o zrušení cesty.
Údaje obsažené v katalogu jsou pro organizátora nebo prodejce závazné, pokud
- změny těchto údajů nebyly spotřebiteli jasně sděleny před uzavřením smlouvy; v katalogu to musí být výslovně uvedeno,
- ke změnám nedojde na základě dohody mezi smluvními stranami.
Článek 4
1. a) Organizátor nebo prodejce poskytnou před uzavřením smlouvy spotřebiteli písemně nebo jinou vhodnou formou obecné informace o pasových a vízových požadavcích pro příslušníky daného členského státu nebo států, zejména o lhůtách pro jejich vyřízení, jakož i informace o zdravotních dokladech požadovaných pro cestu a pobyt;
b) organizátor nebo prodejce musí spotřebiteli poskytnout písemně nebo jinou vhodnou formou kdykoli před začátkem cesty tyto informace:
i) rozvržení času a míst zastávek a dopravní spojení, jakož i údaje o místě pro cestujícího, např. kajuta nebo lehátko na lodi nebo lehátkové nebo lůžkové kupé ve vlaku;
ii) jméno, adresa a telefonní číslo místního zástupce organizátora nebo prodejce nebo, případně, jméno, adresa a telefonní číslo místních subjektů, které mohou spotřebiteli poskytnout pomoc v nesnázích.
Pokud tato zastoupení ani subjekty neexistují, musí mít spotřebitel v každém případě k dispozici telefonní číslo pro naléhavé případy nebo jakýkoli jiný prostředek, který mu umožní spojit se s organizátorem nebo prodejcem;
iii) pro cesty nebo pobyty nezletilých osob v zahraničí informace o možnosti navázat přímé spojení s dítětem nebo odpovědnou osobou v místě pobytu dítěte;
iv) informace o možném uzavření pojistné smlouvy pro případ, že spotřebiteli vzniknou náklady v souvislosti se zrušením cesty ze strany spotřebitele nebo náklady v souvislosti s návratem domů v případě nehody či nemoci.
2. Členské státy dbají, aby smlouva dodržovala tyto zásady:
a) podle daného souboru služeb smlouva obsahuje alespoň ustanovení uvedená v příloze;
b) všechna smluvní ustanovení mají písemnou nebo jakoukoli jinou srozumitelnou formu přístupnou spotřebiteli a musí mu být sdělena před uzavřením smlouvy; spotřebitel obdrží jejich kopii;
c) písmeno b) nesmí bránit pozdějšímu uzavírání rezervací nebo smluv nebo uzavírání na poslední chvíli.
3. V případě, že je spotřebiteli znemožněno, aby cestu nastoupil, může svou rezervaci převést poté, co předem v přiměřené lhůtě před odjezdem o svém záměru informuje organizátora nebo prodejce, na osobu, která vyhovuje všem podmínkám pro soubor služeb. Osoba převádějící soubor služeb a osoba, na niž jsou převáděny, jsou společně a nerozdílně odpovědny organizátoru nebo prodejci, který je stranou smlouvy, za zaplacení doplatku ceny a za jakékoli dodatečné náklady spojené s tímto převodem.
4. a) Ceny stanovené ve smlouvě nesmějí být měněny, ledaže smlouva výslovně stanoví možnost zvýšení nebo snížení ceny a určí přesný způsob výpočtu a výhradně, aby přihlédla ke změnám
- cen za dopravu, včetně cen pohonných hmot,
- poplatků za určité služby, jako jsou letištní a přístavní poplatky na letištích a v přístavech,
- směnných kurzů použitých pro daný soubor služeb.
b) Během dvaceti dnů předcházejících stanovený den odjezdu nesmí být cena uvedená ve smlouvě zvýšena.
5. Pokud je organizátor před odjezdem nucen podstatně změnit některou ze základních podmínek smlouvy, jako je cena, musí o tom co nejrychleji uvědomit spotřebitele, aby mu umožnil přijmout vhodné rozhodnutí, a zejména
- odstoupit od smlouvy bez sankce,
- nebo přijmout dodatek ke smlouvě upřesňující provedené změny a jejich vliv na cenu.
Spotřebitel musí o svém rozhodnutí uvědomit organizátora nebo prodejce co nejdříve.
6. Pokud spotřebitel odstoupí od smlouvy podle odstavce 5 nebo pokud organizátor z jakéhokoli důvodu, s výjimkou porušení povinností spotřebitelem, soubor služeb před sjednaným dnem odjezdu zruší, má spotřebitel právo:
a) na jiný soubor služeb odpovídající nebo vyšší kvality, pokud je mu organizátor nebo prodejce schopen takovou náhradu nabídnout. Pokud má nabídnutý náhradní soubor služeb nižší kvalitu, musí organizátor spotřebiteli uhradit rozdíl v ceně;
b) nebo na vrácení celé částky uhrazené na základě smlouvy v co nejkratší době.
V těchto případech má spotřebitel případně právo na náhradu škody za nesplnění smlouvy, které mu uhradí organizátor nebo prodejce podle právních předpisů daného členského státu, pokud
i) ke zrušení nedojde na základě toho, že počet přihlášených osob pro souborné služby je nižší než minimální požadovaný počet a že spotřebitel je o zrušení informován písemně ve lhůtě uvedené v popisu souboru služeb, nebo
ii) ke zrušení nedojde, s výjimkou zrušení z důvodů překnihování, z důvodu vyšší moci, tedy neobvyklých a neočekávaných okolností nezávislých na straně, která se na ně odvolává, jejichž důsledkům nebylo možno přes veškeré vyvinuté úsilí předejít.
7. Pokud po odjezdu spotřebitele není podstatná část služeb sjednaných ve smlouvě poskytnuta nebo pokud organizátor zjistí, že nebude schopen zajistit podstatnou část sjednaných služeb, přijme organizátor jiná vhodná opatření, aby mohlo poskytování souboru služeb pokračovat, aniž by se zvýšila cena pro spotřebitele, a popřípadě nahradí spotřebiteli škodu do výše rozdílu mezi předpokládanými a poskytnutými službami.
Pokud taková opatření nelze přijmout nebo pokud je spotřebitel z řádných důvodů nepřijme, poskytne případně spotřebiteli bez zvýšení ceny odpovídající dopravní prostředek, který jej dopraví zpět na místo odjezdu nebo na jiné místo návratu, které s ním sjedná, a případně nahradí spotřebiteli škodu.
Článek 5
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření zajišťující, aby organizátor nebo prodejce, který je stranou smlouvy, odpovídali spotřebiteli za řádné plnění závazků vyplývajících ze smlouvy bez ohledu na to, zda tyto závazky má splnit organizátor nebo prodejce anebo jiný poskytovatel služeb, aniž je dotčeno právo organizátora nebo prodejce tyto jiné poskytovatele služeb postihnout.
2. Pokud jde o škody, které vyplývají pro spotřebitele z neplnění nebo nesprávného plnění smlouvy, přijmou členské státy nezbytná opatření zajišťující, aby za ně organizátor nebo prodejce odpovídali, ledaže by toto neplnění nebo nesprávné plnění nezavinili oni ani jiný poskytovatel služeb, neboť
- zjištěné nedostatky při plnění smlouvy lze přičíst spotřebiteli,
- tyto nedostatky lze přičíst třetí osobě, která není spojena s poskytováním smluvně sjednaných služeb, a jsou nepředvídatelné nebo nepřekonatelné,
- tyto nedostatky byly způsobeny vyšší mocí, jak je vymezena v čl. 4 odst. 6 druhém pododstavci bodu ii), nebo událostí, kterou organizátor nebo prodejce nebo poskytovatel služeb přes řádnou péči nemohl předpokládat ani ji překonat.
V případech uvedených v prvním pododstavci druhé a třetí odrážce jsou organizátor nebo prodejce, který je stranou smlouvy, povinni neprodleně poskytnout spotřebiteli v nesnázích pomoc.
Pokud jde o škody, které vyplývají z neplnění nebo nesprávného plnění služeb obsažených v souboru služeb, mohou členské státy povolit, aby výše náhrady škody byla omezena v souladu s mezinárodními smlouvami upravujícími tyto služby.
Pokud jde o škody jiné než na životě či zdraví, které vyplývají z neplnění nebo nesprávného plnění služeb obsažených v souboru služeb, mohou členské státy povolit, aby výše náhrady škody byla omezena smlouvou. Toto omezení nesmí být nepřiměřené.
3. Aniž je dotčen odst. 2 čtvrtý pododstavec, není možné odchýlit se smluvním ujednáním od odstavců 1 a 2.
4. Spotřebitel musí každý nedostatek v plnění smlouvy, který zjistí na místě, oznámit co nejdříve písemně nebo jakoukoli jinou vhodnou formou danému poskytovateli služeb a organizátorovi nebo prodejci.
Tato povinnost musí být jasně a přesně uvedena ve smlouvě.
Článek 6
V případě reklamace musí organizátor nebo prodejce nebo jeho místní zástupce, existuje-li, neprodleně usilovat o nalezení vhodných řešení.
Článek 7
Organizátor nebo prodejce, který je stranou smlouvy, předloží dostatečné záruky pro zajištění vrácení vložených prostředků a pro návrat spotřebitele v případě platební neschopnosti nebo úpadku.
Článek 8
Členské státy mohou v oblasti působnosti této směrnice přijmout nebo zachovat přísnější předpisy na ochranu spotřebitele.
Článek 9
1. Členské státy uvedou v účinnost opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 1992. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise sdělí tyto předpisy ostatním členským státům.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 13. června 1990.
*****
DIRECTIVA DEL CONSEJO
de 13 de junio de 1990
relativa a los viajes combinados, las vacaciones combinadas y los circuitos combinados
(90/314/CEE)
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y, en particular, su artículo 100 A,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
En cooperación con el Parlamento Europeo (2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (3),
Considerando que uno de los principales objetivos de la Comunidad es la realización del mercado interior; que el sector turístico representa un aspecto esencial de dicho mercado interior;
Considerando que las legislaciones de los Estados miembros relativas a los viajes combinados, vacaciones combinadas y circuitos combinados, que se denominarán en lo sucesivo « viajes combinados » presentan muchas disparidades y que las prácticas nacionales en este sector son considerablemente distintas, lo que crea obstáculos a la libre prestación de servicios en relación con los viajes combinados y distorsiones en la competencia entre los operadores establecidos en Estados miembros diferentes;
Considerando que el establecimiento de normas comunes sobre los viajes combinados contribuirá a la eliminación de dichos obstáculos y, por consiguiente, a la realización de un mercado común de los servicios, haciendo posible de este modo que los operadores establecidos en un Estado miembro ofrezcan sus servicios en otros Estados miembros y que los consumidores de la Comunidad gocen de condiciones comparables sea cual fuere el Estado miembro en que adquieran un viaje combinado;
Considerando que la letra b) del punto 36 del Anexo de la Resolución del Consejo, de 19 de mayo de 1981, relativa a un segundo programa de la Comunidad Económica Europea sobre la política de protección e información del consumidor (4) invita a la Comisión a estudiar, entre otras cosas, el tema del turismo y a presentar, en su caso, las oportunas propuestas, teniendo en cuenta su incidencia en la protección del consumidor y los efectos de las diferencias entre las legislaciones de los Estados miembros sobre el buen funcionamiento del mercado común;
Considerando que, en la Resolución de 10 de abril de 1984 relativa a la política comunitaria de turismo (5), el Consejo celebra la iniciativa de la Comisión de llamar la atención sobre la importancia del turismo y toma nota de las orientaciones iniciales de la Comisión para una política comunitaria de turismo;
Considerando que la comunicación de la Comisión al Consejo que lleva por título « Nuevo impulso a la política de protección de los consumidores », que se aprobó por Resolución del Consejo de 6 de mayo de 1986 (6), incluye en su punto 37, entre las medidas propuestas por la Comisión, la armonización de las legislaciones en materia de viajes combinados;
Considerando que el turismo desempeña un papel cada vez más importante en la economía de los Estados miembros; considerando que los viajes combinados constituyen una para parte fundamental de la actividad turística; considerando que el sector de los servicios combinados en los Estados miembros se vería estimulado para alcanzar mayor crecimiento y productividad si, al menos, se adoptara un mínimo de normas comunes para estructurarlo en su dimensión comunitaria; y considerando que esto no sólo beneficiaría a los ciudadanos de la Comunidad que adquieran viajes combinados organizados de conformidad con estas normas, sino que atraería a turistas de países terceros deseosos de beneficiarse de unas normas garantizadas en los viajes combinados;
Considerando que las normas que protegen al consumidor presentan, entre los diferentes Estados miembros, una disparidades que disuaden a los consumidores de un Estado miembro determinado de adquirir viajes combinados en otro Estado miembro;
Considerando que esta desventaja ejerce sobre los consumidores un poderoso efecto disuasorio a la hora de adquirir viajes combinados fuera de su propio Estado miembro; que dicho efecto es aún mayor que cuando se trata de la compra de otros servicios, puesto que el carácter específico de las prestaciones que se hacen en un viaje combinado supone por regla general el pago anticipado de sumas importantes y que las prestaciones se realicen en un Estado distinto del Estado de residencia del consumidor;
Considerando que el consumidor debe beneficiarse de la protección que establece la presente Directiva, ya sea parte en el contrato, cesionario o miembro de un grupo en cuyo nombre otra persona haya celebrado un contrato relativo a un viaje combinado;
Considerando que el organizador del viaje combinado y/o el detallista deben estar obligados a velar por que, en los documentos en que se describe el viaje combinado que
respectivamente organiza y vende, la información facilitada no sea engañosa y los folletos puestos a disposición del consumidor contengan una información clara y precisa;
Considerando que el consumidor debe poseer una copia de las cláusulas del contrato relativo al viaje combinado; que, para ello, procede exigir que todas las cláusulas del contrato se consignen por escrito o en cualquier otra forma comprensible y accesible al consumidor y que se entregue a éste una copia del mismo;
Considerando que el consumidor deberá tener la facultad, en determinadas circunstancias, de transferir la reserva de un viaje combinado hecha por él, a un tercero interesado;
Considerando que, en principio no deberá poderse revisar el precio establecido por el contrato, salvo que éste estipule la posibilidad de una revisión, tanto al alza como a la baja, de manera expresa; que esta posibilidad deberá, no obstante, supeditarse a determinadas condiciones;
Considerando que el consumidor debe tener la facultad, en determinadas circunstancias, de rescindir, antes de la salida, el contrato relativo a un viaje combinado;
Considerando que interesa definir claramente los derechos del consumidor en los casos en que el organizador del viaje combinado lo cancele antes de la fecha de salida acordada;
Considerando que, si tras la salida del consumidor, no se suministra una parte importante de los servicios contratados o el organizador comprueba que no podrá suministrar una parte importante de los mismos, el organizador debe asumir determinadas obligaciones frente al consumidor;
Considerando que el organizador y/o el detallista que son partes en el contrato deben ser responsables frente al consumidor de la buena ejecución de las obligaciones que emanan del contrato; que, asimismo, el organizador y/o detallista deben ser responsables de los perjuicios causados al consumidor por la no ejecución o por la mala ejecución del contrato salvo cuando los incumplimientos observados en la ejecución del contrato no puedan imputarse ni a ellos ni a otro prestador de servicios;
Considerando que, cuando se vea comprometida la responsabilidad del organizador y/o detallista por la no ejecución o por la mala ejecución de las prestaciones que constituyen el viaje combinado sería conveniente poder limitarla de conformidad con los convenios internacionales que regulan estas prestaciones, en particular el Convenio de Varsovia de 1929 sobre el transporte aéreo internacional, el Convenio de Berna de 1961 sobre el transporte por ferrocarril, el Convenio de Atenas de 1974 sobre el transporte por mar y el Convenio de París de 1962 sobre la responsabilidad de los hoteleros; que, en cuanto de los daños distintos de los corporales, deberán poder derivarse también del contrato relativo al viaje combinado, limitaciones de responsabilidad, siempre que éstas sean razonables;
Considerando que procede establecer determinadas medidas con vistas a informar al consumidor y dar curso a las reclamaciones;
Considerando que tanto el consumidor como el sector de los viajes combinados resultarían beneficiados si los organizadores y/o detallistas estuvieran obligados a proporcionar garantías en caso de insolvencia o quiebra;
Considerando que, con objeto de proteger al consumidor, los Estados miembros deberían ser libres de adoptar, o conservar, disposiciones más estrictas relativas a los viajes combinados,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
El objeto de la presente Directiva es la aproximación de las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas de los Estados miembros relativas a los viajes combinados, las vacaciones combinadas y los circuitos combinados vendidos u ofrecidos a la venta en el territorio de la Comunidad.
Artículo 2
A efectos de la presente Directiva se entenderá por:
1) Viaje combinado: la combinación previa de, por lo menos, dos de los siguientes elementos, vendida u ofrecida a la venta con arreglo a un precio global, cuando dicha prestación sobrepase las veinticuatro horas o incluya una noche de estancia:
a) transporte,
b) alojamiento,
c) otros servicios turísticos no accesorios del transporte o del alojamiento y que constituyan una parte significativa del viaje combinado.
La facturación por separado de varios elementos de un mismo viaje combinado no exime al organizador o al detallista del cumplimiento de las obligaciones de la presente Directiva.
2) Organizador: la persona que organiza de forma no ocasional viajes combinados y los vende u ofrece a la venta, directamente o por medio de un detallista.
3) Detallista: la persona que vende u ofrece a la venta el viaje combinado establecido por un organizador.
4) Consumidor: la persona que compra o se compromete a comprar el viaje combinado (« el contratante principal »), la persona en nombre de la cual el contratante principal se compromete a comprar el viaje combinado (« los demás beneficiarios ») o la persona a la cual el contratante principal u otro beneficiario cede el viaje combinado (« cesionario »).
5) Contrato: el acuerdo que vincula al consumidor con el organizador y/o el detallista.
Artículo 3
1. La descripción del viaje combinado comunicada por el organizador o el detallista al consumidor, así como su precio y todas las demás condiciones aplicables al contrato no deberán contener indicaciones engañosas. 2. Si se pone a disposición del consumidor un folleto, éste deberá indicar, de forme legible, clara y precisa, el precio así como toda información adecuada sobre:
a) el destino, los medios, las características y las categorías de transporte que se vayan a utilizar;
b) el tipo de alojamiento su situación, su categoría o su nivel de comodidad y sus principales características, así como su homologación y clasificación turística según la normativa del Estado miembro de acogida de que se trate;
c) las comidas servidas;
d) el itinerario;
e) la información de índole general sobre las condiciones aplicables a los nacionales del Estado o Estados miembros de que se trate en materia de pasaportes y de visados y las formalidades sanitarias para el viaje y la estancia;
f) el importe o el porcentaje del precio que deba pagarse en concepto de anticipo sobre el precio total y el calendario para el pago del saldo;
g) si para la realización del viaje combinado se necesita un número mínimo de personas y, en tal caso, la fecha límite de información al consumidor en caso de anulación.
La información contenida en el folleto será vinculante para el organizador o el detallista, a menos que:
- los cambios en dicha información se hayan comunicado claramente al consumidor antes de la celebración del contrato; el folleto deberá mencionarlo expresamente;
- se produzcan posteriormente modificaciones, previo acuerdo entre las partes contratantes.
Artículo 4
1. a) El organizador y/o el detallista facilitarán al consumidor, por escrito o en cualquier otra forma adecuada y antes de la celebración del contrato, la información de índole general sobre las condiciones aplicables a los nacionales del Estado miembro o de los Estados miembros de que se trate en materia de pasaportes y de visados y en particular en lo que se refiere a los plazos de obtención de los mismos, así como la información relativa a las formalidades sanitarias necesarias para el viaje y la estancia;
b) El organizador y/o el detallista deberán facilitar al consumidor, por escrito o en cualquier otra forma adecuada y con el tiempo necesario, antes del inicio del viaje, la información siguiente:
i) los horarios y los lugares de las escalas y los enlaces así como la indicación del lugar que deberá ocupar el viajero, por ejemplo, la cabina o la litera, si se trata de un barco, o el compartimento de literas o el coche cama, si se trata de un tren;
ii) el nombre, dirección y número de teléfono de la representación local del organizador y/o el detallista o, a falta de éstos, los nombres, direcciones y números de teléfono de los organismos locales que puedan ayudar al consumidor en caso de dificultades.
Cuando no existan dichas representaciones y organismos, el consumidor deberá poder disponer en cualquier caso de un número de teléfono de urgencia o de cualquier otra información que le permita ponerse en contacto con el organizador y/o el detallista;
iii) para los viajes y estancias de menores en el extranjero, la información que permita establecer un contacto directo con el niño o el responsable in situ de su estancia;
iv) información sobre la suscripción facultativa de un contrato de seguro que cubra los gastos de cancelación por el consumidor o de un contrato de asistencia que cubra los gastos de repatriación en caso de accidente o de enfermedad.
2. Los Estados miembros velarán por que el contrato respete los principios siguientes:
a) en función del tipo de viaje combinado de que se trate, el contrato incluirá al menos las cláusulas que figuran en el Anexo;
b) todas las cláusulas del contrato se enunciarán por escrito o en cualquier otra forma comprensible y accesible al consumidor y deberán serle comunicadas previamente a la celebración del contrato; el consumidor recibirá una copia;
c) lo dispuesto en la letra b) no deberá impedir que se realicen reservas o contratos fuera de plazo o « a última hora ».
3. Cuando el consumidor tenga algún impedimento para participar en el viaje combinado, podrá ceder su reserva -tras haber informado al organizador o al detallista en un plazo razonable antes de la salida- a una persona que reúna todas las condiciones requeridas para el viaje combinado. La persona que ceda su reserva en el viaje combinado y el cesionario responderán solidariamente ante el organizador o el detallista que sean parte del contrato, del pago del saldo del precio así como de los gastos adicionales que pueda haber causado dicha cesión.
4. a) Los precios establecidos por el contrato no podrán ser revisados, salvo si éste establece de manera explícita la posibilidad de revisión tanto al alza como a la baja y define las modalidades precisas de cálculo, y si se revisan únicamente para tener en cuenta variaciones:
- del coste de los transportes, incluido el coste del carburante,
- de las tasas e impuestos relativos a determinados servicios, como los impuestos de aterrizaje, de desembarco o de embarque en puertos y aeropuertos,
- de los tipos de cambio aplicados al viaje organizado de que se trate.
b) Durante los veinte días que precedan la fecha de salida prevista, no se podrá aumentar el precio determinado en el contrato.
5. En caso de que, antes de la salida, el organizador se vea obligado a modificar, de manera significativa, el contrato en un elemento esencial, tal como el precio, deberá notificarlo al consumidor lo más rápidamente posible para permitirle tomar las decisiones adecuadas, y en particular;
- bien rescindir el contrato sin penalización,
- o bien aceptar un suplemento del contrato en el que se precisen las modificaciones introducidas y su repercusión en el precio.
El consumidor deberá informar al organizador o al detallista de su decisión en el más breve plazo.
6. En caso de que el consumidor rescinda el contrato de conformidad con el apartado 5 o de que, por cualquier motivo que no le sea imputable al consumidor, el organizador cancele el viaje combinado antes de la fecha de salida acordada, el consumidor tendrá derecho;
a) bien a otro viaje combinado de calidad equivalente o superior en caso de que el organizador y/o el detallista puedan proponérselo. Si el viaje ofrecido en sustitución fuera de inferior categoría, el organizador deberá reembolsar el consumidor la diferencia de precio;
b) o bien al reembolso en el más breve plazo de todas las cantidades pagadas con arreglo al contrato.
En estos casos, tendrá derecho, si procede, a una indemnización por incumplimiento del contrato, que le pagarán o bien el organizador, o bien el detallista, según lo que determine la legislación del Estado miembro correspondiente, excepto cuando:
i) la cancelación se deba a que el número de personas inscritas para el viaje combinado sea inferior al mínimo exigido, y se informe por escrito al consumidor de la cancelación dentro de los plazos indicados en la descripción del viaje combinado, o
ii) la cancelación, salvo en caso de exceso de reservas, se deba a motivos de fuerza mayor, es decir, a circunstancias ajenas a quien la invoca, anormales e imprevisibles, cuyas consecuencias no habrían podido evitarse pese a toda la diligencia empleada.
7. En caso de que, después de la salida, no se suministrara una parte importante de los servicios previstos en el contrato o el organizador observara que no puede suministrar una parte importante de los mismos, el organizador adoptará otras soluciones adecuadas para la continuación del viaje organizado, sin suplemento alguno de precio para el consumidor, y, en su caso, indemnizará a este último con el importe de la diferencia entre las prestaciones previstas y las suministradas.
En caso de que tales soluciones fuesen inviables o de que el consumidor no las acepte por razones válidas, el organizador suministrará al consumidor, en caso necesario y sin suplemento alguno de precio, un medio de transporte equivalente para que pueda volver al lugar de salida o a cualquier otro lugar de regreso que ambos hayan convenido y, cuando proceda, indemnizará al consumidor.
Artículo 5
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que la responsabilidad respecto al consumidor por la buena ejecución de las obligaciones derivadas del contrato recaiga en el organizador y/o en el detallista que sean parte de dicho contrato, con independencia de que dichas obligaciones las deban ejecutar él mismo u otros prestadores de servicios, y ello sin perjuicio del derecho del organizador y/o del detallista a actuar contra esos otros prestadores de servicios.
2. Por lo que respecta a los daños sufridos por el consumidor a causa de la no ejecución o mala ejecución del contrato, los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para que la responsabilidad recaiga en el organizador y/o el detallista a menos que dicha no ejecución o mala ejecución no sean imputables ni a estos ni a otro prestador de servicios, porque:
- las faltas observadas en la ejecución del contrato sean imputables al consumidor,
- dichas faltas sean imputables a un tercero ajeno al suministro de las prestaciones previstas en el contrato y revistan un carácter imprevisible o insuperable,
- dichas faltas se deban a un caso de fuerza mayor, tal como se define en el inciso ii) del apartado 6 del artículo 4, o a un acontecimiento que el organizador y/o el detallista, o el prestatario, poniendo toda la diligencia necesaria, no podían prever ni superar.
En los casos mencionados en los dos últimos guiones del párrafo anterior, el organizador y/o el detallista que sean parte en el contrato estarán obligados a actuar con diligencia para prestar asistencia al consumidor que se encuentre en dificultades.
Por lo que se refiere a los daños que resulten del incumplimiento o de la mala ejecución de las prestaciones incluidas en el viaje combinado, los Estados miembros podrán admitir que el resarcimiento se limite con arreglo a los convenios internacionales que regulan dichas prestaciones.
Por lo que se refiere a los daños que no sean corporales que resulten del incumplimiento o de la mala ejecución de las prestaciones incluidas en el viaje combinado, los Estados miembros podrán admitir que se limite el resarcimiento en virtud del contrato. Dicha limitación deberá ser razonable.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el párrafo 4 del apartado 2, no podrán establecerse excepciones a las disposiciones de los apartados 1 y 2 mediante una cláusula contractual.
4. El consumidor deberá comunicar lo antes posible al prestador de que se trate, así como al organizador y/o al detallista, por escrito o en cualquier otra forma adecuada, todo incumplimiento en la ejecución del contrato que haya comprobado in situ.
Esta obligación deberá mencionarse de forma clara y precisa en el contrato. Artículo 6
En caso de reclamación, el organizador y/o el detallista o su representante local, si existe, deberán actuar con diligencia para hallar las soluciones adecuadas.
Artículo 7
El organizador y/o el detallista que sean parte en el contrato facilitarán pruebas suficientes de que, en caso de insolvencia o de quiebra, quedarán garantizados el reembolso de los fondos depositados y la repatriación del consumidor.
Artículo 8
Los Estados miembros podrán adoptar, o mantener, disposiciones más estrictas en el ámbito regulado por la presente Directiva, a fin de proteger al consumidor.
Artículo 9
1. Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para dar cumplimiento a la presente Directiva a más tardar el 31 de diciembre de 1992. Informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión los textos de las disposiciones fundamentales de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva. La Comisión comunicará dichos textos a los demás Estados miembros.
Artículo 10
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 13 de junio de 1990.