PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1294/2009
ze dne 22. prosince 2009
o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. PLATNÁ OPATŘENÍ
(1)
Rada dne 5. října 2006 uložila nařízením (ES) č. 1472/2006 (2) (dále jen „původní nařízení“) konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a Vietnamu (dále jen „dotčené země“). Sazby cla byly stanoveny v rozmezí od 9,7 % do 16,5 % v případě ČLR a ve výši 10 % v případě Vietnamu. Opatření byla uložena na dobu dvou let. Na šetření, které vedlo k uložení těchto opatření, se dále odkazuje jako na „původní šetření“.
(2)
Rada nařízením (ES) č. 388/2008 (3) (dále jen „rozšiřující nařízení“) rozšířila konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z ČLR na dovoz zasílaný ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao. Toto rozšíření následovalo po šetření zaměřeném proti obcházení opatření, které bylo provedeno v souladu s čl. 13 odst. 3 základního nařízení.
2. TOTO ŠETŘENÍ
2.1. Žádost o přezkum
(3)
Žádost podala Evropská konfederace obuvnického průmyslu (CEC, dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících podstatnou část, v tomto případě více než 35 %, celkové výroby některé obuvi se svrškem z usně v Unii.
(4)
V rámci zkoušky reprezentativnosti vyjádřila řada vnitrostátních sdružení výrobců obuvi v členských státech Unie svá stanoviska k zahájení přezkumu před pozbytím platnosti a požádala, aby jejich názvy byly považovány za důvěrné údaje kvůli obavě, že by společnosti, které jsou jejich členy, mohly čelit odvetným opatřením od některých odběratelů. Některé jiné strany se dotazovaly, proč byly názvy a postoje sdružení vznášejících námitky vůči zahájení řízení a podporujících zahájení řízení považovány za důvěrné údaje. Komise se sdružení výslovně znovu dotázala, zda souhlasí se zveřejněním svých názvů a postojů. Čtyři sdružení souhlasila se zveřejněním svých názvů a postojů, zatímco ostatní sdružení byla proti a znovu odkázala na svou obavu kvůli odvetným opatřením vůči společnostem, které jsou jejich členy. Komise se domnívala, že u těchto výrobců skutečně existuje značná možnost odvetných opatření v podobě ušlých tržeb a uznala, že by názvy neměly být zveřejněny.
(5)
Některé strany tvrdily, že Komise neměla zahájit přezkumné šetření před pozbytím platnosti, jelikož v článku 3 původního nařízení je uvedeno, že se použije po dobu dvou let od vstupu v platnost. V 326. bodě odůvodnění původního nařízení je však objasněno, že bez ohledu na kratší dobu trvání opatření se použijí obdobně pravidla uvedená v článku 11 základního nařízení. V souladu s uvedeným bodem odůvodnění je v textu oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti (4) uvedeno, že by opatření měla pozbýt platnosti dne 7. října 2008, nebyl-li zahájen přezkum v souladu s pravidly čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Jelikož přezkum antidumpingových opatření před pozbytím platnosti byl skutečně zahájen, antidumpingová opatření platí až do skončení tohoto přezkumu.
(6)
Žádost o přezkum před pozbytím platnosti vycházela z předpokladu, že by pozbytí platnosti opatření pravděpodobně mělo za následek přetrvávání nebo opakovaný výskyt dumpingu a újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
2.2. Zahájení řízení
(7)
Poté, co Komise po konzultaci s poradním výborem zjistila, že existují dostatečné důvody pro zahájení přezkumu před pozbytím platnosti, oznámila zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (5) dne 3. října 2008 (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(8)
Šetření týkající se pravděpodobnosti pokračování nebo opakovaného výskytu dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2007 do 30. června 2008 (dále jen „období přezkumného šetření“). Přezkoumání vývoje, který jsou důležitý pro posouzení pravděpodobnosti přetrvávání nebo obnovení újmy, zahrnovalo období od 1. ledna 2006 do konce období přezkumného šetření (dále jen „posuzované období“). Popřípadě se odkazovalo rovněž na rok 2005 a na období šetření v původním šetření, které zahrnovalo období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen „období původního šetření“).
3. STRANY DOTČENÉ TÍMTO ŠETŘENÍM
(9)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise úředně vyrozuměla žadatele, výrobce v Unii uvedené v žádosti, ostatní známé výrobce v Unii, známé dovozce a jejich sdružení, známé maloobchodníky/distributory a jejich sdružení, známé spotřebitelské organizace, známé vyvážející výrobce v dotčených zemích a rovněž jejich sdružení a orgány dotčených zemí.
(10)
Zúčastněné strany měly možnost předložit písemně svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení.
(11)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
4. VÝBĚR VZORKU
(12)
Vzhledem k vysokému počtu vyvážejících výrobců v dotčených zemích, výrobců v Unii a dovozců, jichž se týkalo toto šetření, se v oznámení o zahájení řízení počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení.
(13)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je nutný výběr vzorku, a pokud ano, vzorek vybrat, byli vyvážející výrobci a zástupci jednající jejich jménem, výrobci a dovozci v Unii požádáni, aby se přihlásili a poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení.
4.1. Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Čínské lidové republice a Vietnamu
4.1.1. Čínská lidová republika
(14)
Ve stanovené lhůtě se přihlásilo a požadované informace poskytlo celkem 58 společností nebo skupin společností ve spojení (dále jen „skupiny“) v ČLR. Těchto 58 společností nebo skupin v průběhu období šetření vyrábělo dotčený výrobek a/nebo jej vyváželo na trh Unie a projevilo zájem o zařazení do vzorku. Tyto společnosti se považovaly za spolupracující společnosti a byly brány v úvahu za účelem zařazení do vzorku. Úroveň spolupráce ze strany ČLR, tj. procentní podíl vývozu do Unie uskutečněného čínskými spolupracujícími společnosti v porovnání s veškerým čínským vývozem do Unie, činila přibližně 22 %.
(15)
Vzorek byl vybrán po dohodě s čínskými orgány, a to na základě objemu vývozu a zeměpisného rozložení spolupracujících společností. Sedm společností zařazených do vzorku představovalo přibližně 56 % vývozu do Unie uskutečněného 58 spolupracujícími společnostmi a 13 % celkového vývozu ČLR do Unie. Všechny společnosti odpověděly na dotazníky ve stanovených lhůtách.
(16)
Někteří čínští vývozci, kteří nebyli zařazeni do vzorku, uvedli, že vzhledem ke skutečnosti, že nebyli vybráni k zařazení do vzorku, nemohou hájit své zájmy. Součástí zásady výběru vzorku je však to, že je vybrán reprezentativní počet vyvážejících výrobců a že výsledky posouzení tohoto vzorku lze považovat za reprezentativní rovněž pro ostatní spolupracující vývozce. Dále se podotýká, že se všechny zúčastněné strany mohly zúčastnit šetření a předložit svá stanoviska. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.1.2. Vietnam
(17)
Ve stanovené lhůtě se přihlásilo a požadované informace poskytlo celkem 51 společností nebo skupin ve Vietnamu. Těchto 51 společností nebo skupin v průběhu období šetření vyrábělo a/nebo vyváželo dotčený výrobek na trh Unie a projevilo zájem o zařazení do vzorku. Tyto společnosti se považovaly za spolupracující společnosti a byly uváženy za účelem zařazení do vzorku. Úroveň spolupráce ze strany Vietnamu, tj. procentní podíl vývozu do Unie uskutečněného vietnamskými spolupracujícími společnostmi v porovnání s veškerým vietnamským vývozem do Unie, činila přibližně 82 %.
(18)
Vzorek byl vybrán po dohodě s vietnamskými orgány, a to na základě objemu vývozu. Tři společnosti zařazené do vzorku představovaly přibližně 27 % vývozu do Unie uskutečněného 51 spolupracujícími společnostmi a 22 % veškerého vietnamského vývozu do Unie. Všechny společnosti odpověděly na dotazníky ve stanovených lhůtách.
4.2. Výběr vzorku výrobců v Unii
(19)
Postup k získání informací potřebných pro výběr vzorku výrobců v Unii byl následující. CEC jednající jménem všech žadatelů potvrdila, že všichni žádající výrobci jsou ochotni spolupracovat a podílet se na výběru vzorku. Vzhledem k podrobným a rozsáhlým informacím obsaženým ve spisu (vyplývajícím mimo jiné z podnětu, ověření postavení a podání CEC), nebylo nutné zaslat jednotlivým žádajícím výrobcům formulář pro výběr vzorku. V oznámení o zahájení řízení byli mimoto všichni výrobci vyzváni, aby se přihlásili, chtějí-li při řízení spolupracovat. Kromě žadatelů se po zahájení řízení přihlásilo a o zařazení do vzorku požádalo dalších pět společností. Všem těmto společnostem byly zaslány formuláře pro výběr vzorku s žádostí o informace, které již byly k dispozici pro žadatele. Vyplněný formulář pro výběr vzorku zaslaly pouze dvě z těchto pěti společností. Tyto dvě společnosti však nebyly do vzorku zařazeny, jelikož byly vyloučeny z definice výrobního odvětví Unie (viz 198. bod odůvodnění).
(20)
Výroba dotčeného výrobku v Unii se do značné míry soustředí ve třech členských státech, na něž připadají přibližně dvě třetiny veškeré výroby. Zbytek výroby je rozložen ve zbývajících členských státech. Jak vyplývá ze 202. a následujících bodů odůvodnění, pro obchodní modely výrobců v Unii jsou typické rozdíly zejména v sortimentu/jakosti výrobků, distribučních kanálech a ve skutečnosti, zda jsou činnosti spojeny a zda jsou části výrobního procesu zadávány subdodavatelsky v Unii nebo mimo ně.
(21)
Na základě získaných informací Komise vybrala vzorek podle největších reprezentativních objemů výroby a prodeje v Unii, jež bylo možno přezkoumat ve stanovené lhůtě. Jak však bylo podrobně uvedeno výše, nejedná se o zcela homogenní výrobní odvětví a v zájmu posouzení reprezentativnosti vybraných společností se přihlíželo rovněž k zeměpisnému rozložení výrobců mezi jednotlivé členské státy (6) a segmentu, do něhož patří jejich výrobky. Na tomto základě bylo vybráno osm společností působících ve čtyřech členských státech. Vybrané společnosti zastupují rovněž veškeré významné obchodní modely existující v Unii, pokud jde o způsob výroby a distribuce výrobku a specializaci na určité výrobky. Co se týká specializace, vybrané společnosti zahrnovaly výrobu ve všech významných cenových segmentech (levné, středně drahé a drahé výrobky) a rovněž všechny segmenty v rozdělení podle pohlaví a věku (dámská obuv, pánská obuv, obuv vhodná pro obě pohlaví, dětská obuv). Co se týká distribuce výrobku, vybrané společnosti zahrnovaly všechny důležité úrovně distribuce (dodávky pro velkoobchodníky, maloobchodníky a rovněž přímý maloobchodní prodej). Pokud jde o výrobu, vybrané společnosti zahrnovaly veškerou vnitropodnikovou výrobu ve všech hlavních fázích výrobního procesu a rovněž společnosti, které zadávaly části výrobního procesu externím společnostem (v Unii i mimo ni).
(22)
Osm výrobců zařazených do vzorku se proto považovalo za reprezentativní, pokud jde o veškeré výrobce v Unii, a na tyto výrobce připadalo 8,2 % výroby žádajících výrobců v Unii a 3,1 % celkové výroby v Unii. Podle čl. 17 odst. 2 základního nařízení byla CEC konzultována k výběru vzorku a nevznesla žádné námitky.
(23)
Při šetření bylo zjištěno, že jeden z výrobců v Unii zařazených do vzorku v průběhu období přezkumného šetření postupně ukončil výrobu v Unii a veškerou výrobní činnost vykonává mimo Unii. Je nutno podotknout, že význam této společnosti nebyl takový, aby měl podstatný dopad (přinejmenším z kvantitativního hlediska) na situaci společností zařazených do vzorku jako celku, včetně reprezentativnosti. Kvantitativní zjištění týkající se újmy by se významně nelišila, pokud by byla tato společnost vyloučena. V této souvislosti bylo vzhledem ke skutečnosti, že i) tato společnost vyráběla v Unii v průběhu období přezkumného šetření a ii) pořizuje velkou část výroby subdodavatelsky, což je obchodní model, který je podle mnoha stran v Unii důležitý, rozhodnuto, že tato společnost nebude formálně vyřazena ze vzorku. To dále zajišťuje, že vzorek kvalitativně odráží co nejpřiměřeněji realitu v daném výrobním odvětví. Vzhledem ke skutečnosti, že přezkum před pozbytím platnosti vyžaduje analýzu přetrvávání/obnovení újmy, může uvedený postup pomoci lépe předvídat, jak by se mohla vyvíjet situace na trhu Unie, pokud by opatření nebyla zachována. Byly však samozřejmě použity pouze údaje týkající se činnosti dané společnosti jakožto výrobce v Unii.
(24)
Orgány Unie posuzovaly, zda je vzhledem ke skutečnosti, že výroba a prodej dotyčné společnosti v Unii byly v průběhu období přezkumného šetření nižší, než bylo původně oznámeno ve fázi výběru vzorku, nutno obdobně snížit výrobu a prodej celého výrobního odvětví Unie - tj. zda je třeba výsledný dopad na vzorek převést na celý soubor. Bylo však zjištěno, že se tato společnost dopustila chyby v dobré víře a omylem započítala externí zadávání výroby v zemi v sousedství Unie za výrobu v Unii. V tomto ohledu se za prvé poznamenává, že vzorek se používá především k posouzení ukazatelů újmy, které nelze přiměřeně získat pro celé výrobní odvětví Unie. Výroba a prodej byly získány v souhrnné podobě pro výrobní odvětví Unie, a proto toto tvrzení není relevantní. Z informací obsažených ve spisu, včetně informací shromážděných souběžně prostřednictvím dodatečné analýzy vnitrostátních sdružení, která byla provedena v rámci tohoto šetření, mimoto nevyplývá, že je nutná takováto úprava. Pokud by se v souladu s argumentací údaje o veškeré výrobě a prodeji výrobního odvětví Unie v období přezkumného šetření snížily k zohlednění nižších údajů ze vzorku, nebyla by tím dotčena reprezentativnost vzorku, ani obecné závěry ohledně újmy.
(25)
Různé zúčastněné strany odkazovaly na porušení článku 17 základního nařízení a tvrdily, že vzorek výrobců v Unii nebyl reprezentativní, pokud jde o procentní podíl zahrnuté výroby, výrobní sortiment, prodejní ceny, poměr mezi výrobou a prodejem, zeměpisné rozložení a rovněž ziskovost a výkonnost. Uvádělo se rovněž, že vzorek nepřihlíží k vysokému počtu výrobců, kteří zadávají výrobu externě v třetích zemích.
(26)
Tato tvrzení byla pečlivě analyzována a vzhledem ke složitosti tohoto případu byly rozeslány dodatečné dotazníky, jež byly zpracovány a ověřeny na místě nejen pro jednotlivé společnosti, nýbrž rovněž pro vnitrostátní sdružení. V tomto ohledu bylo nutno omezit počet společností zařazených do vzorku na počet, jenž bylo možno přiměřeně přezkoumat ve stanovené lhůtě, tj. na osm společností.
(27)
Navíc vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Unie je v tomto případě velmi roztříštěné, je nevyhnutelné, že společnosti ve vzorku zahrnují poměrně malý podíl celkové výroby v Unii. Tato roztříštěnost spolu se skutečností, že do vzorku byli vybráni větší výrobci, znamená, že další zvýšení počtu společností by v každém případě nemělo významný dopad na podíl vzorku v porovnání s celkovou výrobou v Unii.
(28)
Jak bylo objasněno v 21. bodě odůvodnění, vzala Komise při výběru vzorku v úvahu zeměpisné rozložení. Zdůrazňuje se, že vzorek samozřejmě nemusí odrážet přesné zeměpisné rozložení (ani přesné rozdělení nebo rozčlenění jiného kritéria) celého souboru, aby byl reprezentativní. Postačuje, aby (jak je tomu v případě tohoto vzorku, který zahrnuje čtyři členské státy) odrážel příslušné podíly významných vyrábějících zemí. Jakýkoli jiný přístup by nebyl z administrativního hlediska proveditelný, zejména v případě, kdy je nutno v zájmu zajištění reprezentativnosti vzít v úvahu řadu různých kritérií. Ve skutečnosti by toto tvrzení znamenalo, že by vzorek byl dostatečně reprezentativní pouze v případě, pokud by zahrnoval celý soubor. Šetření tudíž zdůraznilo, že vzorek, který zahrnuje čtyři členské státy, včetně tří členských států se zdaleka nejvyšší výrobou, je velkou měrou reprezentativní pro celkovou výrobu v Unii, zejména s přihlédnutím k výrobě, která je založena na dohodách o poplatcích, a je proto nutno ji započítat pro členský stát společnosti, která objednává službu, za kterou je hrazen poplatek.
(29)
Společnosti zařazené do vzorku zahrnují rovněž průřez sortimentem, který odráží příslušné řádové hodnoty výroby v Unii. Sortiment zahrnutých výrobků mimoto odpovídá sortimentu čínského a vietnamského dovozu.
(30)
Co se týká prodejních cen, bylo rovněž uvedeno, že průměrné prodejní ceny vzorku nejsou reprezentativní s ohledem na prodejní ceny uvedené v žádosti o přezkum. V této souvislosti je však nutno zmínit, že v rozporu s tímto tvrzením bylo šetřením prokázáno, že průměrné prodejní ceny vzorku jsou v souladu s cenami uvedenými v žádosti. I kdyby však tomu tak nebylo, nemusí být průměrné prodejní ceny vzorku přesně stejné jako ceny uvedené v žádosti, je-li zjištěno, že odrážejí prodejní ceny celého souboru výrobců.
(31)
Co se týká reprezentativnosti s ohledem na poměr mezi výrobou a prodejem, připomíná se, že se v celém výrobním odvětví výroba obvykle uskutečňuje na objednávku a silně odráží módní trendy. Zásoby proto nejsou ukazatelem s velkou vypovídací hodnotou a výroba se velmi blíží prodeji. To bylo potvrzeno ve fázi podání podnětu a rovněž během šetření u společností zařazených do vzorku i u celého výrobního odvětví Unie.
(32)
Kromě výše uvedených aspektů se připomíná, že článek 17 základního nařízení v každém případě stanoví, že šetření může být omezeno na vzorky, které jsou statisticky reprezentativní nebo které představují největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán. Ze znění tohoto ustanovení je zřejmé, že neexistuje žádný kvantitativní údaj nebo prahová hodnota pro to, co představuje úroveň reprezentativního objemu. Jediným údajem je to, že tento objem může být omezen na objem, který lze přiměřeně přezkoumat ve stanovené lhůtě.
(33)
Z výše objasněných důvodů byla tvrzení předložená různými stranami odmítnuta a je potvrzena právní platnost vzorku, jelikož vzorek je reprezentativní a byl vybrán zcela v souladu s článkem 17 základního nařízení.
4.3. Výběr vzorku dovozců do Unie
(34)
Na základě dostupných informací bylo kontaktováno 139 dovozců. Na formulář pro výběr vzorku odpovědělo 22 dovozců, kteří nejsou ve spojení, přičemž se zařazením do vzorku souhlasilo 21 dovozců. Podle poskytnutých údajů připadalo na těchto 21 dovozců 12 % dovozu dotčeného výrobku z ČLR a 40 % dovozu z Vietnamu (v období přezkumného šetření).
(35)
Na pět největších dovozců (Adidas, Clarks, Nike, Puma a Timberland) připadalo přibližně 18 % dotčeného dovozu, jelikož všichni tyto dovozci nahlásili významný objem dovozu z obou zemí. Usuzovalo se proto, že vzorek složený z těchto pěti společností je reprezentativní ve smyslu čl. 17 odst. 1 základního nařízení, tj. z hlediska objemu dovozu.
(36)
V zájmu lepšího zohlednění zeměpisného rozložení dovozců a rozdílů v druzích dovážené obuvi byli dodatečně vybráni další tři dovozci. V tomto ohledu se z vyplněných formulářů pro výběr vzorku zdá, že mnoho dovozců, kteří odpověděli na dotazník, působí v mnohem menším měřítku, pokud jde o objem, a dováží méně známou/módní značkovou obuv nebo obuv vyšší hodnoty. Obchodní model a segmenty výrobků, s nimiž tito menší dovozci obchodují, se zřejmě liší od největších dovozců a na tyto menší dovozce by mohl společně připadat významný podíl dotčeného dovozu. Považovalo se proto za důležité, aby byli zastoupeni rovněž tito dovozci, jelikož se hospodářská realita těchto společností může lišit od hospodářské reality velkých dovozců uvedených v 35. bodě odůvodnění.
(37)
Z těchto důvodů byl vybrán vzorek osmi dovozců zahrnující pět největších dovozců a tři menší dovozce. Na tyto dovozce připadalo přibližně 10 % dovozu z ČLR a zhruba 34 % dovozu z Vietnamu.
(38)
Všichni spolupracující dovozci, kteří projevili ochotu spolupracovat, měli možnost podat připomínky k výběru vzorku. Společnostem zařazeným do vzorku byly zaslány dotazníky k vyplnění. Ve stanovených lhůtách odpovědělo sedm dovozců zařazených do vzorku. Vzhledem k neochotě spolupracovat bylo nakonec nutno ze vzorku vyřadit osmého dovozce, který byl vybrán pro vzorek.
5. OVĚŘENÍ OBDRŽENÝCH INFORMACÍ
(39)
Komise shromáždila a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné ke zjištění přetrvávání nebo pravděpodobnosti opakovaného výskytu dumpingu a újmy a zájmu Unie. Informace, které předložily níže uvedené společnosti, byly ověřeny na místě:
5.1. Vyvážející výrobci v Čínské lidové republice
-
Yue Yuen Industrial (Holdings) Ltd., Hongkong
-
Výrobní společnost:
Zhongshan Pou Yuen Manufactory, provincie Kuan-tung
-
Obchodní společnosti:
-
Idea Co. Ltd, Macao
-
The Look Co. Ltd, Macao
-
Gold Plenty Co. Ltd, Macao
-
Guangzhou Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd., provincie Kuan-tung
-
HuaJian Industrial (Holding) Co. Ltd., Hongkong, a její výrobní společnost Dongguan HuaBao Shoes Co. Ltd, provincie Kuan-tung
-
Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd., provincie Če-ťiang
-
Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co. Ltd., provincie Kuan-tung
-
Jianle Footwear Industrial Co. Ltd, provincie Fu-ťien
-
General Footwear/Gentfort Shoes Co.Ltd, provincie Kuan-tung
5.2. Vyvážející výrobci ve Vietnamu
-
Pou Yuen Industrial Holdings Limited, Hongkong
-
Výrobní společnosti:
-
Pouyuen Vietnam Company Limited, Ho Či Minovo Město
-
Pou Sung Vietnam Company Limited, provincie Dong Nai
-
Pou Chen Vietnam Enterprise Company Limited, provincie Dong Nai
-
Obchodní společnosti:
-
Betsey Trading Limited
-
Sinnamon Trading Limited
-
Sky High Trading Limited
-
Fitbest Enterprises Limited
-
Golden Star Co. Ltd, Haiphong
-
Shyang Hung Cheng Industrials Co Ltd, provincie Bình Duong
5.3. Výrobci ve výrobním odvětví Unie a vnitrostátní sdružení výrobců
-
Associação Portuguesa dos Industriais de Calçado, Componentes, Artigos de Pele e seus Sucedâneos (APICCAPS) (Portugalsko)
-
Federación de Industrias del Calzado Español (FICE) (Španělsko)
-
Associazione Nazionale Calzaturifici Italiani (Itálie)
-
British Footwear Association LTd (Velká Británie)
-
Fachverband der Lederverarbeitenden Industrie (Rakousko)
-
Fédération Française de la Chaussure (Francie)
-
HDS Hauptverband der Deutschen Schuhindustrie e.V. (Německo)
-
Polska Izba Przemysłu Skórzanego (Polsko)
(40)
Inspekce na místě se uskutečnily rovněž u osmi výrobců v Unii zařazených do vzorku, kteří mají sídlo ve čtyřech členských státech. Stejně jako v původním šetření požádali výrobci v Unii zařazení do vzorku a ostatní spolupracující výrobci v Unii podle ustanovení článku 19 základního nařízení, aby jejich totožnost byla utajena. Podle jejich tvrzení by zveřejnění jejich totožnosti mohlo mít významné nepříznivé dopady. Někteří žádající výrobci v Unii zásobují odběratele v Unii, kteří pořizují své výrobky rovněž v ČLR a ve Vietnamu, mají tudíž z tohoto dovozu přímý prospěch. Tito žadatelé se proto nacházejí v citlivém postavení, jelikož někteří jejich zákazníci by mohli mít zřejmý důvod nesouhlasit s podáním podnětu týkajícího se údajného dumpingu působícího újmu či s podporou tohoto podnětu. Z těchto důvodů se tito výrobci domnívali, že ze strany některých jejich zákazníků existuje riziko odvetných opatření, včetně případného ukončení obchodních vztahů. Této žádosti bylo vyhověno, jelikož byla dostatečně odůvodněna.
(41)
Zástupci některých vyvážejících výrobců a rovněž dovozci, kteří nejsou ve spojení, tvrdili, že nemohou náležitě využít svého práva na obhajobu, jelikož nebyla zveřejněna totožnost žadatelů. Tvrdili, že v tomto případě nemohou ověřit, zda jsou společnosti zařazené do vzorku skutečně reprezentativní. Alternativně se tyto strany domnívaly, že je-li zachování důvěrnosti údajů odůvodněné, měly by být v takovém případě poskytnuty úplné údaje jednotlivých společností.
(42)
V této souvislosti se připomíná, že objem výroby ve vzorku v rozdělení podle zemí byl k dispozici pro kontrolu všem zúčastněným stranám. Pokud jde o tvrzení, že by měly být poskytnuty veškeré informace kromě totožnosti společnosti, je nutno uvést, že by poskytnutí těchto informací mohlo nepřímo odhalit totožnost společnosti zařazené do vzorku. V tomto případě byla proto zachována obvyklá praxe poskytnutí neomezených verzí odpovědí na dotazník (tj. obsahujících indexované údaje). Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je nutno vyvodit závěr, že bylo přiměřeně zachováno právo stran na obhajobu, a tvrzení bylo proto odmítnuto.
5.4. Dovozci, kteří nejsou ve spojení
-
Achten Beheer BV, Waalwijk, Nizozemsko
-
Adidas AG, Herzogenaurach, Německo
-
C&J Clark’s International Limited, Street, Somerset, Spojené království
-
Footex International BV, Hazerswoude-dorp, Nizozemsko
-
Nike European Operations BV, Laakdal, Belgie
-
Puma AG Rudolf Dassler Sport, Herzogenaurach, Německo
-
Timberland Europe BV, Enschede, Nizozemsko
5.5. Výrobci na srovnatelném trhu
-
Henrich & Cia Ltda, Dois Irmãos, Brazílie
-
Werner Calçados Ltda, Três Coroas, Brazílie
-
Industria de Calçados West Coast Ltda, Ivoti, Brazílie
6. PRÁVA STRAN
(43)
Některé strany vznesly v průběhu řízení námitky ohledně údajného poškození jejich práv na obhajobu. Tyto strany tvrdily, že co se týká výrobců v Unii zařazených do vzorku, informace obsažené ve spisu, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, byly neúplné a nebyly poskytnuty včas.
(44)
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že verze odpovědi strany, která je k dispozici pro kontrolu zúčastněných stran („veřejně přístupná odpověď“), byla poskytnuta všemi společnostmi zařazenými ve vzorku bez zbytečných prodlev a ve lhůtách poskytnutých ostatním stranám šetření. Pokud je Komisi předložena veřejně přístupná odpověď, může být zařazena do veřejně přístupného spisu až poté, co byly vyřešeny možné záležitosti týkající se důvěrnosti údajů, jak je stanoveno v článku 19 základního nařízení. Je rovněž nutno podotknout, že Komise je povinna vložit informace do veřejně přístupného spisu včas, aby strany mohly uplatnit svá práva. Tato povinnost byla v daném případě splněna.
(45)
Pokud jde o úplnost veřejně přístupných odpovědí, je nutno zmínit, že je běžnou součástí šetření, že strany předkládají postupem času dodatečná podání, v nichž poskytnou doplňkové informace. Tyto informace jsou vloženy do spisu ve znění bez důvěrných informací, jakmile jsou vyřešeny záležitosti týkající se důvěrnosti údajů. Tento postup, kdy jsou příspěvky poskytnuté všemi zúčastněnými stranami postupně zařazovány do souboru důkazů použitých k vyvození zjištění a do spisu ve znění bez důvěrných informací, nelze zaměňovat s neúplností spisů.
(46)
Vzhledem ke složitosti tohoto případu byl přístup stran usnadněn následovně. Zúčastněným stranám byl za prvé umožněn elektronický přístup a strany mohly na žádost získat úplnou kopii veškerých dokumentů ve spisu na CD-ROM. K elektronickým dokumentům byl mimoto připojen přehledný index, který umožnil i) snadný přístup k mnoha dokumentům předloženým v tomto případě a ii) evidenci dokumentů ve spisu s uvedením data. Řada poznámek ke spisu vložených do veřejně přístupného spisu reagovala na dotazy, které mohly mít dopad na práva stran na obhajobu.
(47)
Výše uvedené skutečnosti zajistily stranám lepší přístup a umožnily jim podávat v průběhu řízení rozsáhlé připomínky, jimiž se posléze v případě potřeby Komise zabývala. Tvrzení ohledně neúplnosti a pozdního poskytnutí veřejně přístupného spisu, jež předložily různé strany, bylo proto nutno odmítnout.
(48)
Jedna zúčastněná strana rovněž tvrdila, že Komise diskriminovala vývozce a dovozce tím, že při šetření poskytla příznivější zacházení výrobcům v Unii, kteří podali podnět. Zejména se uvádělo, že dovozcům a vývozcům nebylo na rozdíl od výrobců umožněno zachování důvěrnosti údajů. Rovněž se uvádělo, že žadatelům bylo přiznáno příznivější zacházení, jelikož se od nich při zahájení řízení nevyžadovalo předložení formulářů pro výběr vzorku, a že žadateli byla poskytnuta příliš velká pružnost co do lhůty a standardu odpovědí, zatímco vývozce ve stejné situaci byl posouzen na základě dostupných údajů v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(49)
V této souvislosti je třeba podotknout, že utajení totožnosti výrobců v Unii, kteří podpořili podnět, vycházelo z řádně odůvodněné žádosti v souladu s článkem 19 základního nařízení. Vývozci ani dovozci takovou žádost nepodali a v průběhu šetření nedošlo k žádným událostem ani se neobjevily informace, které by naznačovaly, že by v důsledku zveřejnění totožnosti vývozců nebo dovozců mohly být poškozeny jejich zájmy. Vzhledem ke skutečnosti, že se situace výrobců v Unii v tomto ohledu zásadně liší od situace vývozců a dovozců, nelze tvrzení týkající se diskriminace uznat.
(50)
Pokud jde o výběr vzorku, odkazuje se na 19. bod odůvodnění. Situace vývozců a dovozců se významně lišila od situace žádajících výrobců, jelikož ve spisu nebyly k dispozici žádné podrobné informace týkající se vývozců a dovozců. Vyplnění formuláře pro výběr vzorku bylo proto nezbytné k ověření ochoty stran spolupracovat a rovněž k získání základních informací, jež byly zapotřebí pro výběr vzorku. Tvrzení týkající se diskriminace je proto nutno odmítnout.
(51)
Pokud jde o pružnost poskytnutou výrobcům v Unii v souvislosti s informacemi získanými prostřednictvím dotazníků v rámci šetření a použitím článku 18 základního nařízení, je nutno poznamenat, že vzhledem ke skutečnosti, že u vývozců a dovozců, jakož i u výrobců v Unii byl důsledně uplatňován stejný přístup, nemohou existovat důvody pro tvrzení ohledně diskriminace. Toto nepodložené tvrzení je proto odmítnuto.
(52)
S ohledem na výběr srovnatelné země některé strany uvedly, že krátké lhůty, načasování a způsob předání dotazníků diskriminovaly indické a indonéské společnosti. V tomto ohledu se podotýká, že dotazníky do Indie a Indonésie bylo možno zaslat teprve na konci prosince 2008 poté, co byly získány příslušné adresy výrobců. Komise zajistila, aby společnosti v těchto zemích měly k dispozici stejnou lhůtu pro odpověď jako společnosti v Brazílii. Pokud jde o vlastní předání dotazníků, využila Komise ve všech případech zaslání doporučeným dopisem a pokud možno rovněž e-mailem. Výše uvedená tvrzení musí být proto odmítnuta.
(53)
Některé strany uvedly, že informace týkající se srovnatelné země byly do veřejně přístupného spisu vloženy s nepatřičnou prodlevou a že to poškodilo jejich práva na obhajobu. Komise podotýká, že v tomto šetření bylo zjištěno, že většina prvních odpovědí na dotazník bez důvěrných informací, které poskytly společnosti ve srovnatelné zemi, byla považována za nedostatečné, a bylo proto nutné vyžádat si nové, vhodnější veřejně přístupné verze. Po obdržení těchto odpovědí byly tyto neprodleně zařazeny do veřejně přístupného spisu. Komise mezitím zařadila do veřejně přístupného spisu souhrnné informace o konzultovaných společnostech a obdržených odpovědích. Tato tvrzení je proto nutno odmítnout.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. DOTČENÝ VÝROBEK
(54)
Výrobek, jehož se týká tento přezkum, je stejný jako výrobek vymezený v původním nařízení, tj. některá obuv se svrškem z usně nebo kompozitní usně, kromě sportovní obuvi, obuvi, která se vyrábí speciální technologií, pantoflí a ostatní domácí obuvi a obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu (dále jen „dotčený výrobek“), v současnosti kódů KN 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 a ex 6405 10 00.
(55)
V tomto šetření se použijí definice uvedené v čl. 1 odst. 2 původního nařízení. Podle těchto definic se rozumí:
„sportovní obuví“ obuv ve smyslu poznámky 1 k položkám v kapitole 64 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1031/2008;
„obuví, která se vyrábí speciální technologií (dále jen ‚obuví STAF‘),“ obuv, jejíž cena CIF za jeden pár činí nejméně 7,5 EUR, určená pro sportovní použití, s jednoduchou nebo vícevrstvou litou podešví, bez vstřikování, vyráběná ze syntetických materiálů speciálně určených k tlumení nárazů způsobených vertikálními nebo laterálními pohyby, a s technickými prvky, například hermeticky uzavřenými polštářky naplněnými plynem nebo kapalinou, mechanickými komponenty, které tlumí nebo neutralizují nárazy, nebo takové materiály jako například polymery s nízkou hustotou, kódů KN ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98,
„obuví s ochrannou špičkou“ obuv mající ochrannou špičku a odolnost proti nárazu alespoň 100 joulů (1), kódů KN: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 a ex 6405 10 00;
„pantoflemi a ostatní domácí obuví“ rozumí obuv kódu KN ex 6405 10 00.
2. OBDOBNÝ VÝROBEK
(56)
Obdobným výrobkem, který je předmětem tohoto přezkumu před pozbytím platnosti, je podle definice v původním šetření některá obuv se svrškem z usně bez ohledu na to, zda je vyráběna a prodávána na domácím trhu nebo na srovnatelném trhu anebo vyvážena do Unie z ČLR nebo Vietnamu.
2.1. Srovnatelnost výrobků
(57)
Některé strany tvrdily, že obdobný výrobek prodávaný v Unii není srovnatelný s dotčeným výrobkem vyváženým z ČLR a Vietnamu. Bylo však zjištěno, že výrobek prodávaný v Unii byl (v tomto přezkumu) srovnatelný s dotčeným výrobkem vyváženým z dotčených zemí. Zejména bylo zjištěno, že fyzické a technické vlastnosti a užití a rovněž kanály pro distribuci dotčeného výrobku jsou obdobné a od doby původního šetření se nezměnily. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(58)
Některé strany rovněž tvrdily, že systém použitý při šetření ke srovnání druhů výrobku prodávaných jednotlivými spolupracujícími společnostmi nebyl přiměřený, jelikož nebyl dostatečně specifický, aby bylo zaručeno spravedlivé srovnání. Použitý systém kontrolních čísel výrobku (systém PCN, Product Control Number system) umožnil srovnání až 600 různých kategorií nebo druhů výrobku uspořádaných podle pěti hlavních kritérií, a to styl obuvi, typ spotřebitele, druh obuvi, materiál podešve a podšívka. Tento systém PCN byl mimoto použit již v předchozím šetření. Nebyly předloženy žádné důvody, proč by se měl tento systém změnit. V tomto přezkumném šetření před pozbytím platnosti byl proto použit stejný systém PCN jako v původním šetření. Toto tvrzení bylo tudíž odmítnuto.
(59)
Některé strany uvedly, že v průběhu šetření Komise v porovnání s původním řízením změnila svou metodiku, a to změnou definice kontrolních čísel výrobku (Product Control Number, PCN). Toto tvrzení však není správné. V průběhu šetření vyšlo najevo, že některé strany u určitých druhů výrobku nesprávně vyložily a použily strukturu PCN. Aby byl zajištěn jednotný přístup, byly dotyčné modely obuvi přeřazeny a přidány ke správnému PCN, bylo-li to považováno za nezbytné. Pokud Komise zjistila, že dotyčné strany poskytly nesprávné informace, musela je opravit. Tuto opravu proto nelze považovat za změnu metodiky, ani za změnu obsahu PCN. Naopak, nutnost dodržet metodiku PCN byla skutečným důvodem, proč bylo nezbytné provést opravu. Toto tvrzení bylo proto nutno odmítnout.
2.2. Žádosti o vyloučení
(60)
Řada zúčastněných stran předložila tvrzení podobná tvrzením, jež byla obdržena v původním šetření. Tyto strany tvrdily, že určité druhy obuvi v rámci definice obdobného výrobku, například turistická obuv, obuv na bowling, obuv pro kanoistiku na divoké vodě, obuv, která se vyrábí speciální technologií, jezdecká obuv a obuv zvláštních velikostí, liší příliš na to, aby patřily do stejné kategorie. Dále bylo uvedeno, že by se prahová hodnota ve výši 7,5 EUR za jeden pár vztahující se na obuv STAF měla snížit. Připomíná se, že v původním šetření byla tato prahová hodnota snížena z 9 EUR na 7,5 EUR za jeden pár.
(61)
V tomto ohledu neumožňuje šetření před pozbytím platnosti změnit definici výrobku, na nějž se vztahují opatření. Tuto změnu by bylo možno uvážit, pokud by některá strana předložila odůvodněnou žádost podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení. Výše uvedená tvrzení bylo proto nutno odmítnout.
C. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁVÁNÍ NEBO OPAKOVANÉHO VÝSKYTU DUMPINGU
1. OBECNÉ POZNÁMKY
(62)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo přezkoumáno, zda je po případném ukončení platnosti opatření uložených na dovoz z ČLR a Vietnamu pravděpodobné přetrvávání dumpingu nebo jeho opakovaného výskytu.
(63)
Vývoj objemů a cen dovozu z obou dotčených zemí je uveden v tabulce č. 1. Na čínský dovoz se do 31. posince 2004 vztahovaly kvóty, po tomto dni se dovoz významně zvýšil a nejvyšších úrovní dosáhl v roce 2006. V roce 2007 a v období přezkumného šetření se objem dovozu po poklesu ve srovnání s rokem 2006 ustálil. V důsledku šetření zaměřeného proti obcházení předpisů byla opatření rozšířena na dovoz ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, který od září 2007 podléhal evidenci.
(64)
Na dovoz z Vietnamu se kvóty nevztahovaly a tento dovoz byl v období původního šetření na vysoké úrovni. Do roku 2007 se pak objem dovozu snižoval, načež v období přezkumného šetření opět vzrostl.
(65)
Z těchto údajů vyplývá, že v rozporu s tvrzeními, která předložily některé zúčastněné strany, byl v období přezkumného šetření dovoz z dotčených zemí na vysoké úrovni. Jejich společný podíl na trhu v období přezkumného šetření činil 28,7 %, a je tudíž podstatně vyšší než úrovně zaznamenané v období původního šetření (23,2 %). Ačkoliv příslušné podíly na trhu od období původního šetření kolísaly, zůstaly na celkově významné úrovni, jelikož v období přezkumného šetření měla každá země podíl na trhu vyšší než 10 %.
(66)
Průměrné ceny dovozu z obou zemí podle údajů Eurostatu mezi obdobím původního šetření a rokem 2006 vzrostly. Od té doby se ceny v případě ČLR ustálily a v případě Vietnamu poklesly.
(67)
Jelikož údaje Eurostatu jsou nutně obecné, a ačkoliv se vztahují na dotčený výrobek, neuvádějí možné změny sortimentní skladby, byla u sedmi společností zařazených do vzorku v případě ČLR a tří společností zařazených do vzorku v případě Vietnamu provedena analýza za účelem přezkoumání vývoje cen. Pro společnosti zařazené do vzorku v obou zemích bylo celkově zjištěno, že se ceny dovozu v době od roku 2006 do období přezkumného šetření snížily.
Tabulka č. 1
Celkový objem a hodnota dovozu ze zemí, jichž se týkalo šetření
Období původního šetření
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
Objem (v tis. párů)
ČLR
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Podíl na trhu
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Podíl na trhu
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
Hodnota (v EUR)
ČLR (Eurostat)
7,2
7,5
8,4
8,4
8,5
Vietnam (Eurostat)
9,2
9,5
10,2
9,7
9,5
Zdroj: údaje z databáze Comext (Eurostat), v případě potřeby upravené pomocí statistických údajů, jež měla Komise k dispozici, s cílem vyloučit výrobky, které nepředstavují dotčený výrobek.
Tabulka č. 2
Celkový objem a hodnota dovozu od společností zařazených do vzorku
Období původního šetření
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
Objem (v tis. párů)
ČLR (vzorek)
neuv.
neuv.
11 381
12 787
13 759
Podíl na trhu
1,5 %
1,8 %
2,0 %
Vietnam (vzorek)
neuv.
neuv.
14 400
15 250
14 500
Podíl na trhu
2 %
2,2 %
2,2 %
Hodnota (v EUR)
ČLR (vzorek)
neuv.
neuv.
12,6
10,7
10,3
Vietnam (vzorek)
neuv.
neuv.
11,4
10,8
10,6
2. DUMPINGOVÝ ČÍNSKÝ A VIETNAMSKÝ DOVOZ V PRŮBĚHU OBDOBÍ PŘEZKUMNÉHO ŠETŘENÍ
2.1. Běžná hodnota
2.1.1. Srovnatelná země
(68)
Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení se u dovozu ze zemí bez tržního hospodářství a v případě, že pro země uvedené v čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení nebylo možno přiznat status tržního hospodářství, běžná hodnota určí na základě ceny nebo početně zjištěné hodnoty ve vhodné třetí zemi s tržním hospodářstvím.
(69)
Za účelem stanovení běžné hodnoty pro ČLR a Vietnam Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že jako srovnatelnou zemi hodlá použít Brazílii, která byla použita jako vhodná srovnatelná země v původním šetření. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomu vyjádřily.
(70)
Byly obdrženy připomínky od několika kategorií zúčastněných stran, například spolupracujících vyvážejících výrobců, sdružení, která je zastupují, jejich vnitrostátních orgánů a rovněž zástupců dovozců, z nichž vyplývalo, že vhodnější srovnatelnou zemí než Brazílie by bylo Thajsko, Indie nebo Indonésie. Komise tyto návrhy přezkoumala na základě kritérií pro výběr srovnatelné země.
(71)
V této souvislosti Komise zjistila, že velikost trhu s usňovou obuví v období přezkumného šetření lze v případě Brazílie odhadnout na 189 milionů párů, v případě Indie na 800 milionů párů, v případě Indonésie na 109 milionů párů a v případě Thajska pouze na 6 milionů párů. Vzhledem k velmi malé velikosti thajského trhu a dostupnosti jiných možností Komise dále Thajsko nezkoumala jako možnou srovnatelnou zemi.
(72)
Komise si proto na základě žádostí stran vyžádala spolupráci výrobců obuvi v Brazílii, Indii a Indonésii. Společnostem v těchto třech zemích byly rozeslány dotazníky a smysluplné odpovědi byly obdrženy od pěti brazilských výrobců, jednoho indického výrobce a pěti indonéských výrobců.
(73)
Komise ověřila reprezentativnost společností, které odpověděly na dotazník, pokud jde o jejich domácí prodej.
(74)
Co se týká Brazílie, tři společnosti, jichž se týkalo šetření, měly domácí prodej obdobného výrobku v období šetření představující přibližně 17 % čínského a 19 % vietnamského vývozu zařazeného do vzorku.
(75)
Pokud jde o Indii, přihlásila se pouze jedna společnost, která nahlásila domácí prodej obdobného výrobku v období šetření představující přibližně 5 % čínského a 6 % vietnamského vývozu zařazeného do vzorku.
(76)
Co se týká Indonésie, pět spolupracujících společností mělo domácí prodej obdobného výrobku představující přibližně 2 % čínského a 2 % vietnamského vývozu zařazeného do vzorku.
(77)
Brazílie byla tudíž zemí s nejreprezentativnějším objemem domácího prodeje v období šetření.
(78)
Komise následně ověřila, kolika druhů obuvi se s ohledem na druhy obuvi vyvážené ČLR a Vietnamem týkal domácí prodej ve třech dotčených zemích.
(79)
Domácí prodej spolupracujících brazilských a indonéských výrobců zahrnoval v období přezkumného šetření celý sortiment a měl shodu se značným počtem PCN vyvážených z ČLR a Vietnamu. V případě Indie nahlásil jediný spolupracující výrobce domácí prodej v období přezkumného šetření odpovídající pouze 1 PCN vyváženému ČLR a Vietnamem.
(80)
Podle údajů shromážděných Komisí mají všechny tři zkoumané země významný počet výrobců, což zajišťuje, že na příslušných trzích panuje mezi domácími hospodářskými subjekty vysoká úroveň hospodářské soutěže. Brazílie má přibližně 7 800 výrobců usňové obuvi, z toho lze 1 500 výrobců považovat za výrobce dostatečně velké, aby je bylo možno srovnat s čínskými či vietnamskými společnostmi. Indie nahlásila přibližně 3 000 výrobců. V případě Indonésie se počet výrobců odhaduje na 212. Tyto tři země mají značný vývoz (podle odhadů přibližně 64 milionů párů v případě Brazílie, 67 milionů párů v případě Indie a 27 milionů párů v případě Indonésie). Bylo zjištěno, že Brazílie má vyšší domácí spotřebu usňové obuvi na osobu (1) v porovnání s Indií (0,7) a Indonésií (0,5).
(81)
Pokud jde o dovoz do zkoumaných zemí, tento dosáhl v období přezkumného šetření podílu na trhu ve výši cca 2 % v případě Brazílie, cca 1 % v případě Indie a cca 1,5 % v případě Indonésie.
(82)
Na základě výše uvedených skutečností měla Komise za to, že Brazílie je nejvhodnější srovnatelnou zemí. Zejména bylo zjištěno, že Brazílie má nejreprezentativnější objem domácího prodeje obuvi se svrškem z usně. Brazilské spolupracující společnosti mimoto vyrábějí široký sortiment výrobků, které z velké části odpovídají výrobkům z ČLR a Vietnamu. Indonéští spolupracující výrobci, kteří mají rovněž široký sortiment, mají mnohem nižší domácí prodej, zatímco indický domácí prodej sice dosahuje významného objemu, sortiment je však omezený.
(83)
Řada stran uvedla, že by Brazílie neměla být použita jako srovnatelný trh, jelikož se specializuje pouze na dámskou obuv. Tyto strany tvrdily, že to lze prokázat odpověďmi na dotazník, které poskytly brazilské spolupracující společnosti, a skutečností, že Brazílie vyváží většinou dámskou obuv.
(84)
Šetřením však bylo prokázáno, že více než polovina celkového domácího prodeje nahlášeného spolupracujícími brazilskými společnostmi připadala na pánskou obuv. Během inspekcí na místě, které Komise uskutečnila u brazilských výrobců, bylo zjištěno, že ačkoliv se dvě menší společnosti skutečně specializují více na dámskou obuv, největší společnost prodává na domácím trhu především pánskou obuv. Prodej na domácím trhu se tudíž v případě dámské i pánské obuvi uskutečňuje v dostatečném množství. Pokud jde o tvrzení, že vývoz Brazílie představuje především dámská obuv, Komise se nedomnívá, že struktura vývozu dané země musí nutně odpovídat struktuře výrobků prodávaných na domácím trhu.
(85)
Některé strany uvedly, že z odpovědí na dotazník vyplývá, že se Brazílie specializuje na sandály, které tudíž nelze srovnat s druhy obuvi vyváženými z ČLR a Vietnamu, jež zahrnují širší sortiment. Zkoumání Komise toto tvrzení nepotvrdilo, nýbrž prokázalo, že brazilští výrobci prodávají široký sortiment druhů obuvi, který po převodu na úroveň PCN odpovídá více než 50 % modelů vyvážených čínskými a vietnamskými společnostmi zařazenými do vzorku.
(86)
Některé strany tvrdily, že Brazílii nelze použít jako srovnatelnou zemi pro dětskou obuv, jelikož má velmi malou výrobu tohoto druhu obuvi. Komise podotýká, že není neobvyklé, že srovnatelná země nevyrábí veškeré poddruhy obdobného výrobku. To však nebrání tomu, aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání běžné hodnoty provedením náležitých úprav u tohoto druhu. Jelikož žádný ze spolupracujících brazilských výrobců skutečně nevyráběl dětskou obuv, běžná hodnota pro tento druh byla stejně jako v původním šetření vypočítána náležitou úpravou běžné hodnoty vypočítané pro obuv pro dospělé. Vyvozuje se tudíž závěr, že Brazílii lze použít jako srovnatelnou zemi pro všechny druhy usňové obuvi, včetně dětské obuvi.
(87)
Některé strany uvedly, že obuv vyráběná v Brazílii využívá velmi kvalitní useň, a má proto vyšší ceny než ČLR a Vietnam. Tato obuv proto není srovnatelná s obuví pocházející z obou zemí, jichž se týká šetření. Jedna další zúčastněná strana naopak tvrdila, že brazilské ceny je nutno náležitě upravit, jelikož useň brazilské obuvi má nižší jakost než useň používaná v ČLR a ve Vietnamu. Komise tuto záležitost ověřila a zjistila, že pokud jde o ceny a jakost, neexistuje žádný rozdíl mezi usní používanou pro obuv vyráběnou v Brazílii a usní používanou pro obuv vyráběnou v ČLR a ve Vietnamu. V této souvislosti se připomíná, že v původním šetření se použila úprava běžné hodnoty, jelikož useň používaná brazilskými výrobci ve srovnatelné zemi byla podle zjištění nižší jakosti a prodávala se za nižší ceny v porovnání s usní používanou výrobci zařazenými do vzorku ve vyvážejících zemí. V tomto přezkumném šetření se výrobci v Brazílii (a většina výrobců ve vyvážejících zemích) liší od výrobců, kteří spolupracovali při původním šetření. Rozdílná skladba společností vedla k rozdílným vstupním nákladům na useň.
(88)
Některé strany vyslovily názor, že brazilské a vietnamské výrobky nejsou srovnatelné, a tvrdily, že Brazílie vyváží drahou obuv špičkové kvality, zatímco Vietnam vyváží levné výrobky, nepředložily však žádné důkazy, které by toto tvrzení dokládaly. Komise podotýká, že vietnamské výrobky bylo v každém případě nutno porovnat s výrobky prodávanými na brazilském domácím trhu, nikoli s výrobky vyváženými z Brazílie. Komise neshledala žádné důkazy, že obuv pocházející z Vietnamu nebo obuv prodávaná v Brazílii byla omezena na určitý segment trhu.
(89)
Některé strany tvrdily, že od ledna 2008 zvýšila Brazílie cla u obuvi z 20 % na 35 %, a uvedly, že to Brazílii zajistilo vysoce chráněný trh s omezenou hospodářskou soutěží. Tyto strany rovněž tvrdily, že podíl dovozu do Brazílie na trhu je s ohledem na spotřebu příliš nízký. Komise tato tvrzení ověřila. Bylo zjištěno, že Brazílie počátkem roku 2008, tj. v polovině období přezkumného šetření, skutečně zvýšila clo z 20 % na 35 %. Komise však rovněž zjistila, že v průběhu období přezkumného šetření hodnota brazilské měny vůči americkému dolaru významně vzrostla, zejména poté, co Brazílie zavedla zvýšení celních sazeb. Konkrétně, v porovnání s počátkem období přezkumného šetření brazilský real posílil o 19 % (tj. vyšší nárůst než zvýšení cel). Zhodnocení brazilské měny vůči americkému dolaru proto do značné míry vyrovnalo účinek zvýšení cel na dovozní ceny. Komise mimoto neshledala žádné důkazy o tom, že se zvýšení cel projevilo v podstatném zvýšení cen na domácím trhu, ani že bránilo dovozu. Komise ve skutečnosti zjistila, že navzdory zvýšení celních sazeb se dovoz usňové obuvi do Brazílie v prvním pololetí 2008 (tj. po zvýšení celních sazeb) ve srovnání s prvním pololetím 2007 podstatně zvýšil. Zvýšení cel proto nemělo na brazilský trh žádný skutečný dopad.
(90)
Některé strany tvrdily, že Brazílie nemá otevřený trh s obuví, jelikož dovozu obuvi do země brání neautomatické udělování licencí. Komise zjistila, že Brazílie uplatňuje neautomatické udělování licencí na dovoz obuvi, podotýká však, že se nezdá, že by to představovalo překážku pro dovoz vzhledem k výše zmíněnému nárůstu dovozu. Komise mimoto zjistila, že Indonésie rovněž uplatňuje neautomatické udělování licencí na dovoz obuvi. Komise poznamenává, že neautomatické udělování dovozních licencí představuje praxi, která je v souladu s WTO. Komise proto vyvozuje závěr, že neexistují žádné důvody pro to, aby se neautomatické udělování dovozních licencí, které uplatňuje Brazílie, považovalo za omezení dovozu, jež by mohlo vést k závěru, že Brazílie není otevřeným trhem.
(91)
Některé strany uvedly, že významné zhodnocení brazilského realu v posledních letech mělo nepříznivý dopad na konkurenceschopnost Brazílie, nebo že znehodnocení realu o 25 % od doby přezkumného šetření mělo nepříznivý dopad na mezinárodní konkurenceschopnost Brazílie. Tato tvrzení nebyla podložena žádnými důkazy, mimoto v žádném případě nelze mít na to, že vývoj po období přezkumného šetření má význam pro výběr srovnatelné země.
(92)
Na základě výše uvedených skutečností Komise neshledala žádné důkazy, že se celkové podmínky hospodářské soutěže na brazilském trhu od doby původního šetření významně změnily, takže Brazílie není vhodnou srovnatelnou zemí.
(93)
Řada stran uvedla, že Indie nebo Indonésie představují vhodnější volbu srovnatelného trhu, jelikož Brazílie nemá s ČLR a Vietnamem žádnou podobnost z hlediska hospodářského vývoje nebo HNP na obyvatele.
(94)
Je nutno uvést, že země s netržním hospodářstvím nebo hospodářstvím v procesu transformace samozřejmě nemá stejné hospodářské charakteristiky jako země s tržním hospodářstvím. Není neobvyklé, že mezi srovnatelnou zemí a zemí s netržním hospodářstvím nebo s hospodářstvím v procesu transformace existuje tento rozdíl v hospodářském vývoji. To platí taktéž pro rozdíl ve výši příjmu na osobu, který je rovněž ukazatelem hospodářského rozvoje. Nijak to však nebrání tomu, aby byla Brazílie vybrána jako srovnatelná země, má-li se za to, že je z hlediska ostatních zvažovaných činitelů vhodnější.
(95)
Několik zúčastněných stran zdůrazňovalo skutečnost, že v Brazílii jsou mzdové náklady vyšší než v ČLR a Vietnamu, a že by proto Indie, Indonésie nebo Thajsko, jejichž mzdové náklady jsou srovnatelnější, byly vhodnějšími srovnatelnými zeměmi. Bylo uvedeno, že kvůli vyšším mzdám představují mzdové náklady v Brazílii 50-70 % výrobních nákladů v porovnání s 30 % v ČLR.
(96)
Země s odlišnou úrovní hospodářského vývoje může být v tomto ohledu skutečně vybrána za srovnatelnou zemi pro země s netržním hospodářstvím nebo s hospodářstvím v procesu transformace. Obdobně nelze považovat mzdové náklady, které jsou ukazatelem hospodářského rozvoje určité země, samy o sobě za významné kritérium. Co se týká podílu mzdových nákladů na celkových nákladech, Komise ostatně při inspekci na místě zjistila, že mzdové náklady v Brazílii představují méně než 40 % celkových výrobních nákladů, a proto se přibližují příslušné úrovni nákladů v ČLR mnohem více, než se tvrdilo.
(97)
Řada zúčastněných stran rovněž uvedla, že Brazílie není vhodnou zemí pro stanovení běžné hodnoty, jelikož brazilské společnosti hradí náklady na design a výzkum a vývoj, které jdou v případě ČLR a Vietnamu na účet jejich zahraničních odběratelů. Komise zjistila, že tento rozdíl ve struktuře nákladů je věrohodný, jelikož vývozci v dotčených zemích prodávají dotčený výrobek bývalým výrobcům v Unii, kteří hradí výše uvedené složky výrobních nákladů a prodávají výrobek pod svou vlastní značkou. To však není důvod k tomu, aby byla Brazílie zamítnuta jako vhodná srovnatelná země, jelikož při stanovení běžné hodnoty lze provést úpravu těchto nákladů (viz 118. a následující body odůvodnění).
(98)
Některé strany tvrdily, že na rozdíl od ČLR a Vietnamu zahrnují ceny ze závodu v Brazílii výdaje na uvedení na trh, zvláštní daně a náklady na úvěry a dodání. Režijní náklady jsou mimoto v Brazílii podle tvrzení vyšší kvůli menší velikosti brazilských společností. Komise se i v tomto případě domnívá, že to není důvodem k tomu, aby byla Brazílie zamítnuta jako vhodná srovnatelná země, jelikož při výpočtu běžné hodnoty je možno provést úpravu těchto nákladů (viz 118. a následující body odůvodnění).
(99)
Některé strany uvedly, že asijské země mají lepší přístup k surovinám, zejména k usni, než Brazílie. Komise ověřila předložené doklady. Skutečně bylo prokázáno, že výroba usně pokročila rychleji v Asii, to je však nutno posoudit na základě zvýšení asijské výroby zboží z usně. Na země Latinské Ameriky připadá o něco málo více než 15 % světové výroby usňové obuvi a téměř 15 % světové výroby surové usně. Asijské země vyrábějí více než 50 % usňové obuvi na světě, avšak méně než 40 % světové surové usně. Lze tudíž vyvodit závěr, že navzdory rozdílům v absolutních údajích o výrobě usně jsou země Latinské Ameriky soběstačnější v porovnání s asijskými zeměmi, a mají proto snazší přístup k surové usni.
(100)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že Brazílie není vhodnou referenční zemí, jelikož brazilská obuv nepředstavuje náhradu čínské a vietnamské obuvi, poněvadž po uložení antidumpingového cla Unií se dovoz do Unie pocházející z Brazílie nezvýšil, zatímco dovoz z Indie a Indonésie vzrostl. Pokud jde o toto hledisko, dovoz z Indie a Indonésie do Unie se po uložení antidumpingových cel skutečně zvýšil. Komise však poznamenává, že si komerční hospodářské subjekty mohou své dodavatele vybrat libovolně, a jak je posouzeno dále v rámci analýzy újmy, v daném případě upřednostňovaly pořizování výrobků ze zemí sousedících s ČLR a Vietnamem. To však neznamená, že Brazílie není vhodnou srovnatelnou zemí. Srovnatelná země mimoto slouží ke stanovení běžné hodnoty. Skutečnost, zda tato země vyváží či nevyváží do Unie, není za tímto účelem důležitá. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(101)
Některé strany uvedly, že Brazílie nemůže být srovnatelným trhem pro Vietnam, jelikož Vietnam je zaměřen na vývoz, zatímco Brazílie prodává především na domácím trhu. Komise nemůže uznat relevantnost tohoto tvrzení. Vietnam je jednoznačněji více zaměřen na vývoz než Brazílie, není však zřejmé, jak by to mohlo ovlivnit běžnou hodnotu vypočítanou v Brazílii, která se vztahuje na brazilské výrobní náklady a domácí prodej.
(102)
Řada stran uvedla, že brazilské vývozní ceny jsou nižší než ceny na domácím trhu. Podle některých stran to naznačuje, že by pro stanovení běžné hodnoty měly být použity spíše vývozní ceny než ceny na domácím trhu. Jiné strany tvrdily, že to dokládá, že brazilský vývoz je dumpingový, a uvedly, že Brazílie proto není vhodnou srovnatelnou zemí. Komise za prvé podotýká, že vývozní ceny nejsou v tomto případě důležité, jelikož jsou k dispozici dostatečně reprezentativní a ziskové ceny na domácím trhu. Za druhé, tvrzení, že brazilské vývozní ceny jsou dumpingové, nebylo doloženo, a v každém případě je nelze potvrdit nebo popřít bez náležitého přezkoumání této záležitosti.
(103)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že Brazílie není vhodnou srovnatelnou zemí, jelikož vláda podporuje vývoz brazilských výrobců. Komise za prvé uvádí, že by tento druh podpory měl dopad především na vývozní ceny, které (jak bylo uvedeno výše) nejsou pro toto šetření důležité. Komise nicméně ověřila důkazy předložené stranami a zjistila, že se uvedená podpora týkala programů na podporu vývozu, jež jsou podobné programům v mnoha jiných zemích a jejichž cílem je zajistit větší informovanost o výrobcích v zahraničí pomocí propagačních kampaní a účastí na mezinárodních obchodních veletrzích. Komise nezjistila žádné náznaky, že by podpora pro propagaci vývozu v Brazílii přinesla prospěch domácímu prodeji obuvi.
(104)
Řada stran upozornila na skutečnost, že Brazílie zahájila antidumpingové šetření týkající se obuvi pocházející z ČLR, při němž byla jako srovnatelná země použita Itálie, a tvrdila, že se italské a brazilské společnosti smluvily v zájmu zjištění co nejvyššího dumpingu v přezkumném šetření prováděném Komisí. Tato tvrzení však nebyla doložena, ani neexistovaly žádné jiné související důkazy. Komise proto toto tvrzení odmítla.
(105)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že Brazílie je nejvhodnější srovnatelnou zemí.
(106)
Velký počet zúčastněných stran uvedl, že výběr Brazílie jakožto srovnatelné země je rozhodující pro zjištění dumpingu a že by dumping nebyl zjištěn, pokud by byla vybrána některá z ostatních zemí. Komise proto ověřila, jaký by byl výsledek v případě, že by byla zvolena Indonésie, která je jedinou obhajitelnou alternativou Brazílie, ačkoliv nepředstavuje nejlepší možnost, jak bylo prokázáno výše.
(107)
Výsledky jsou uvedeny v příslušném oddíle níže a potvrzují, že v tomto případě nebyl výběr srovnatelné země (z dostupných přípustných možností) rozhodující pro výsledky výpočtu dumpingu.
(108)
Za srovnatelnou zemi byla proto vybrána Brazílie.
2.1.2. Stanovení běžné hodnoty ve srovnatelné zemi
(109)
Poté, co byla Brazílie vybrána jako srovnatelná země, byla běžná hodnota vypočítána na základě údajů ověřených v prostorách spolupracujících brazilských výrobců.
(110)
Bylo zjištěno, že domácí prodej těchto výrobců je reprezentativní ve srovnání s objemem vývozu do Unie uskutečněným vyvážejícími výrobci v ČLR a Vietnamu. Bylo rovněž ověřeno, zda lze domácí prodej považovat za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku, a to stanovením podílu ziskových prodejů nezávislým odběratelům. Šetření prokázalo, že prodej za ceny stejné nebo vyšší než jednotkové náklady představoval více než 80 % celkového objemu prodeje každého výrobce. Běžná hodnota proto vycházela ze skutečné ceny na domácím trhu, vypočítané jako vážený průměr cen při veškerém domácím prodeji daného druhu výrobku uskutečněném v období přezkumného šetření, bez ohledu na skutečnost, zda byly dané obchody ziskové či nikoli.
2.1.3. Běžná hodnota pro společnost Golden Step
(111)
V případě společnosti Golden Step byla běžná hodnota stanovena na základě vlastních údajů společnosti o domácím prodeji a výrobních nákladech. Tyto údaje byly ověřeny v prostorách dotčené společnosti.
(112)
Komise za prvé zjistila, že společnost Golden Step neuskutečnila v průběhu období přezkumného šetření žádný domácí prodej. Běžnou hodnotu proto nebylo možno stanovit na základě cen na domácím trhu, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 1 prvním pododstavci základního nařízení. Bylo proto nutno použít jinou metodu.
(113)
Vzhledem ke skutečnosti, že ke stanovení běžné hodnoty nebylo možno použít ceny na domácím trhu, bylo nutno běžnou hodnotu zjistit početně na základě nákladů dotyčného výrobce. Podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení byla proto běžná hodnota zjištěna početně, a to připočtením přiměřené částky prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí k výrobním nákladům na daný vyvážený model obuvi.
(114)
V tomto ohledu nebylo možno určit prodejní, správní a režijní náklady a zisk v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení na základě skutečných částek zjištěných pro ostatní vyvážející výrobce v dotčené zemi, jelikož žádnému jinému čínskému vyvážejícímu výrobci nebyl přiznán status tržního hospodářství. Jelikož společnost Golden Step neměla žádný domácí prodej stejné obecné kategorie výrobku v dotčené zemi, nebylo možno zjistit prodejní, správní a režijní náklady a zisk podle čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení. Bylo je proto nutno stanovit v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení, tj. na základě jakékoli jiné rozumné metody.
(115)
V této souvislosti posoudila Komise prodejní, správní a režijní náklady a zisk na základě tří možných scénářů. Za prvé zjistila prodejní, správní a režijní náklady a zisk pomocí údajů z původního šetření. Posoudila rovněž prodejní, správní a režijní náklady a zisk čínských vyvážejících výrobců, kterým byl přiznán status tržního hospodářství v jiných nedávných šetřeních a jejichž domácí prodej se uskutečnil v běžném obchodním styku. Podle třetího scénáře Komise přezkoumala informace o prodejních, správních a režijních nákladech a zisku zjištěné ve srovnatelné zemi. Běžná hodnota byla poté posouzena podle těchto scénářů.
2.2. Čínské a vietnamské vývozní ceny
(116)
Pokud se prodej na vývoz uskutečnil přímo nezávislým odběratelům v Unii, byly vývozní ceny stanoveny na základě skutečně zaplacených nebo splatných cen za dotčený výrobek v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.
(117)
Pokud se prodej na vývoz do Unie uskutečnil prostřednictvím obchodních společností, které nejsou ve spojení, byly vývozní ceny stanoveny na základě cen výrobku v okamžiku prodeje na vývoz obchodním společnostem, tj. kupujícímu, který není ve spojení, v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení.
2.3. Srovnání čínských a vietnamských vývozních cen s běžnými hodnotami pro srovnatelnou zemi
(118)
Podle metodiky použité v původním šetření byly u vyvážených druhů výrobku, které nebyly prodávány na brazilském domácím trhu, při stanovení běžných hodnot použity ceny při domácím prodeji nejpodobnějších druhů výrobku. Tyto ceny byly náležitě upraveny, bylo-li to odůvodněné.
(119)
Běžná hodnota a vývozní ceny byly porovnány na základě ceny ze závodu. Za účelem zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly, které mají vliv na ceny a srovnatelnost cen. Provedeny byly zejména tyto úpravy:
(120)
Bylo ověřeno, zda je odůvodněná úprava s ohledem na úroveň obchodu podle čl. 2 odst. 10 písm. d) základního nařízení. V této souvislosti bylo zjištěno, že se úrovně obchodu na domácích a vývozních trzích liší. V souladu s tím byly podle čl. 2 odst. 10 písm. d) až i) základního nařízení provedeny úpravy ke zohlednění slev poskytnutých velkoobchodníkům na brazilském trhu v porovnání s prodejem maloobchodníkům, který výhradně uskutečnili tři brazilští výrobci, jichž se týkalo šetření.
(121)
V zájmu zajištění spravedlivého srovnání mezi čínským a vietnamským vývozem na straně jedné a brazilským domácím prodejem na straně druhé byla v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení provedena úprava ke zohlednění rozdílů v provizích zaplacených nezávislým obchodním zástupcům v Brazílii.
(122)
Podle čl. 2 odst. 10 písm. k) základního nařízení byla provedena rovněž úprava s ohledem na výzkum, vývoj a design s cílem zohlednit náklady brazilských výrobců v porovnání s čínskými či vietnamskými výrobci.
(123)
V předchozím šetření byla provedena rovněž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. a) základního nařízení ke zohlednění rozdílů v jakosti usně použité k výrobě obuvi. V tomto šetření se takováto úprava nepovažovala za nutnou, jelikož brazilští, čínští a vietnamští vývozci používají useň podobné jakosti (viz 87. bod odůvodnění).
(124)
Ostatní úpravy, včetně úprav týkajících se dopravy a pojištění podle čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, byly provedeny ve všech případech, kdy se to považovalo za přiměřené, správné a odůvodněné.
(125)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že na zjištěná dumpingová rozpětí mělo dopad kolísání směnného kurzu mezi americkým dolarem a eurem, což odůvodňuje provedení úpravy. Toto tvrzení bylo nutno odmítnout. Podle čl. 2 odst. 10 písm. j) základního nařízení lze tuto úpravu přiznat pouze v případě trvalého jednosměrného pohybu směnného kurzu. Pokud směnné kurzy kolísají volně, jak je tomu v případě směnného kurzu mezi americkým dolarem a eurem, pohybují se pravidelně směrem nahoru a dolů. V takovém případě nelze zjistit trvalý jednosměrný pohyb, a nelze tudíž přiznat úpravu.
2.4. Stanovení dumpingu pro společnosti v ČLR, jichž se týkalo šetření
2.4.1. Stanovení dumpingu pro společnost Golden Step
(126)
V případě společnosti Golden Step prokázalo srovnání její vývozní ceny s běžnou hodnotou (jak bylo objasněno v 111. a následujících bodech odůvodnění) dumpingové rozpětí mezi 5 % a 16 %.
2.4.2. Stanovení dumpingu pro společnosti, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství
(127)
V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle jednotlivých druhů výrobku a vážené průměrné vývozní ceny podle jednotlivých druhů výrobku. U všech společností zařazených do vzorku bylo pro ČLR vypočítáno jedno vážené průměrné dumpingové rozpětí. Toto dumpingové rozpětí bylo stanoveno pro všechny ostatní vyvážející výrobce v ČLR.
(128)
Celostátní úroveň dumpingu pro ČLR byla zjištěna v rozpětí od 35 % do 38 % ceny CIF na hranice Unie podle metody výpočtu použité pro společnost Golden Step, jak bylo objasněno v 115. bodě odůvodnění.
(129)
S ohledem na závěr týkající se výběru srovnatelné země byl proveden rovněž výpočet dumpingu pomocí výše uvedené metodiky s výjimkou toho, že brazilské běžné hodnoty byly nahrazeny běžnými hodnotami spolupracujících indonéských výrobců. Tento výpočet vedl k dumpingovému rozpětí mezi 19 % a 22 %, podle metody výpočtu použité pro společnost Golden Step.
2.5. Stanovení dumpingu pro společnosti ve Vietnamu, jichž se týkalo šetření
(130)
V souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty podle jednotlivých druhů výrobku a vážené průměrné vývozní ceny podle jednotlivých druhů výrobku. Jelikož žádné ze společností zařazených do vzorku nebyl přiznán status tržního hospodářství, bylo pro Vietnam vypočítáno jedno vážené průměrné dumpingové rozpětí. Toto dumpingové rozpětí bylo stanoveno pro všechny ostatní vyvážející výrobce ve Vietnamu.
(131)
Celostátní úroveň dumpingu pro Vietnam byla stanovena ve výši 43,8 % z ceny CIF na hranice Unie.
(132)
Stejně jako v případě ČLR byl proveden rovněž výpočet dumpingu pomocí výše uvedené metodiky s výjimkou toho, že brazilské běžné hodnoty byly nahrazeny běžnými hodnotami spolupracujících indonéských výrobců. Tento výpočet vedl k dumpingovému rozpětí ve výši 28,4 %.
2.6. Závěr ohledně přetrvávání dumpingu z dotčených zemí
(133)
Některé zúčastněné strany uvedly, že se vývoz z dotčených zemí v období mezi uložením konečných opatření v dubnu 2006 a skončením období přezkumného šetření snížil. Tyto strany tvrdily, že tento pokles odráží snížení výroby a výrobní kapacity v ČLR a Vietnamu, jež bylo zapříčiněno uložením konečných opatření, přesunutím výroby z ČLR a Vietnamu do jiných zemí nebo zvýšením jejich domácího prodeje. Dále se uvádělo, že se dovozní ceny zvýšily, nebo byly stálé. Strany proto tvrdily, že objem a ceny dovozu nemohou odůvodnit zjištění týkající se přetrvávání dumpingu u významných objemů v průběhu období přezkumného šetření.
(134)
Tato tvrzení nemění zjištění, že pro období přezkumného šetření byla zjištěna významná dumpingová rozpětí a že se tato rozpětí vztahují na velké objemy dovozu s vysokými podíly na trhu Unie. Byl proto vyvozen závěr, že u dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR a Vietnamu přetrvával dumping.
3. VÝVOJ DOVOZU Z ČLR V PŘÍPADĚ ZRUŠENÍ OPATŘENÍ
3.1. Obecné poznámky
(135)
Byl analyzován pravděpodobný vývoj dovozu z ČLR, pokud jde o očekávané ceny a objemy.
(136)
Jako výchozí bod byly zjištěny ceny pro období přezkumného šetření. Byly k dispozici údaje z vyplněných formulářů pro výběr vzorku (obdržené od 58 spolupracujících vyvážejících výrobců), které zahrnovaly prodejní ceny na domácím trhu a ceny vývozu na trh Unie a na trhy třetích zemích. Tyto informace byly použity, jelikož se považovaly za nejlepší zdroj informací o cenách, jež jsou k dispozici pro dotčený výrobek, s cílem srovnat cenové ukazatele na různých trzích. Tyto údaje se považovaly za reprezentativní, jelikož zahrnovaly 22 % dovozu na trh Unie. Ceny vývozu do Unie obsažené ve vyplněných formulářích pro výběr vzorku byly zkontrolovány se statistickými údaji, které měla Komise k dispozici, ačkoliv statistické údaje nebylo možno použít pro srovnání cen, jelikož nezahrnovaly čínský domácí prodej a vývoz do třetích zemí.
(137)
I když údaje z databáze Eurostatu představovaly další důvěryhodný zdroj, nenabídly, jak je již vysvětleno v 67. bodě odůvodnění, možnost srovnat ceny na různých trzích.
(138)
Ceny na trhu Unie byly získány z údajů výrobců v Unii pro výběr vzorku. Při šetření bylo zjištěno, že tyto průměrné ceny byly srovnatelné s cenami dovážené obuvi, jelikož:
-
se týkaly obdobného výrobku,
-
byly na stejné obchodní úrovni,
-
byly za srovnatelných podmínek Incoterms,
-
zahrnovaly srovnatelné množství.
(139)
Byl analyzován rovněž dopad určitých nových událostí, k nimž došlo od skončení období přezkumného šetření, jelikož se považoval za dostatečně významný, aby ovlivnil pravděpodobnost přetrvávání dumpingu. Tuto analýzu požadovaly rovněž zúčastněné strany.
3.2. Vztah mezi cenami v Unii a v ČLR
(140)
Z vyplněných formulářů pro výběr vzorku vyplynulo, že ceny na čínském domácím trhu stanovené na základě vlastních údajů vývozců byly nižší než ceny na trhu Unie. Je však nutno uvést, že nebylo možno ověřit údaje všech společností, které nebyly zařazeny do vzorku (včetně údajů týkajících se případného domácího prodeje). Nebylo proto možno provést podrobnou analýzu cen na domácím trhu v ČLR. Mimoto se to nepovažovalo za nutné vzhledem k obecnému zjištění ohledně přetrvávání dumpingu.
3.3. Vztah mezi cenami vývozu do třetích zemí a cenovou úrovní v Unii
(141)
Z vyplněných formulářů pro výběr vzorku vyplynulo, že ceny, jichž dosáhly čínské spolupracující společnosti na velkých trzích třetích zemí, byly nižší než ceny převládající na trhu Unie. To opět naznačovalo, že by čínští výrobci mohli vyvážet větší množství do Unie. Pokud by opatření pozbyla platnosti, bylo by pro čínské vyvážející výrobce ziskovější přesměrovat vývoz do Unie. Tyto údaje o cenách, jichž dosáhly čínské spolupracující společnosti na velkých trzích třetích zemí, však nebylo možno ověřit, analýza proto nebyla dále prováděna.
(142)
Některé zúčastněné strany uvedly, že ostatní trhy jsou přitažlivější než trh Unie. K doložení tohoto tvrzení předložila jedna strana analýzu čínských celních statistik. Analýza Komise však prokázala, že kromě trhu Spojených států je pro čínské vývozce trh Unie i nadále nejpřitažlivějším trhem. Vývoz se v období, na něž se vztahovala analýza této strany (tj. od roku 2005 do roku 2008), ve skutečnosti zvýšil. Pokud by byla antidumpingová cla zrušena, trh Unie by se stal ještě přitažlivějším, a objem by proto pravděpodobně vzrostl.
3.4. Vztah mezi cenami vývozu do třetích zemí a cenami v ČLR
(143)
Z vyplněných formulářů pro výběr vzorku, které byly obdrženy od 58 čínských spolupracujících společností, vyplývá, že ceny vývozu na velké trhy třetích zemí jsou nižší než ceny, jichž tyto společnosti dosahují na domácím trhu. Tyto údaje však nebylo možno ověřit, a analýza nebyla proto prováděna dále.
(144)
Mimoto ceny vývozu do třetích zemí v porovnání s brazilskou běžnou hodnotou naznačují, že tyto vývozní ceny jsou obvykle podstatně nižší. Z důvodů objasněných ve 140. bodě odůvodnění však nebylo možno tyto údaje ověřit, a analýza proto nebyla prováděna dále.
(145)
Z dostupných údajů vyplývá pravděpodobné přetrvávání dumpingu.
3.5. Nevyužité kapacity a zásoby
(146)
Všechny čínské společnosti ve vzorku provozují systém výroby na objednávku, jejich zásoby proto představují hotové výrobky, které čekají na expedici. Systém výroby na objednávku se využívá kvůli tomu, že se obuvnické výrobní odvětví musí každou sezónu přizpůsobit novým módním trendům na základě objednávek odběratelů a nemůže využít prodej ze zásob. Jelikož společnosti nemají skutečné zásoby, nelze tento prvek považovat za přiměřený ukazatel pro analýzu pravděpodobného přetrvávání dumpingu.
(147)
Při šetření bylo zjištěno, že nevyužité kapacity všech 58 spolupracujících čínských společností představují přibližně 9 % jejich celkové kapacity pro výrobu obuvi. Toto množství odpovídá 14,5 milionu párů u 58 spolupracujících společností a přibližně 65 milionů párů u všech vyvážejících výrobců. Posledně uvedený údaj představuje přibližně 10 % celkové spotřeby Unie (jak je uvedeno v tabulce č. 3).
(148)
Byla analyzována pravděpodobnost využití této volné kapacity. Vzhledem k výše uvedeným rozdílům mezi cenovou úrovní v Unii, na čínském domácím trhu a ve třetích zemích je pravděpodobné, že čínské společnosti mají pobídku k tomu, aby využily volnou kapacitu k vývozu do Unie. Dalším činitelem, který činí trh Unie přitažlivým pro čínské vývozce, je jeho velikost.
(149)
Dále je nutno uvést, že stávající montážní linky lze využít k výrobě jiných druhů obuvi, například obuvi STAF a obuvi s textilním svrškem, jakož i dotčeného výrobku. Společnosti zařazené do vzorku a ostatní spolupracující společnosti v ČLR vyrábějí velké množství obuvi, která nepředstavuje dotčený výrobek. Stávající rozdělení mezi výrobu dotčeného výrobku a ostatní obuv závisí na požadavcích odběratelů a způsobech objednávání a pořizování výrobků používaných dovozci v Unii. Pokud by však byla opatření zrušena, dovozci v Unii by jistě přehodnotili své způsoby pořizování výrobků a mohou objednávat větší část dotčeného výrobku u čínských výrobců. To by mohlo vést k zvýšení množství dotčeného výrobku vyváženého do Unie.
3.6. Praktiky obcházení předpisů a absorpce
(150)
Jak bylo uvedeno v nařízení (ES) č. 388/2008, stávající opatření vztahující se na ČLR byla obcházena zásilkami přes zvláštní administrativní oblast ČLR Macao. Opatření byla proto rozšířena na zásilky dotčeného výrobku zkompletované a zasílané přes zvláštní administrativní oblast ČLR Macao. Tyto praktiky obcházení předpisů prokazují přitažlivost trhu Unie pro čínské vyvážející výrobce.
3.7. Závěr
(151)
Šetřením bylo prokázáno, že pokud by byla opatření zrušena, je pravděpodobné přetrvávání dumpingu. Tento závěr vychází z přitažlivosti trhu Unie, pokud jde o srovnání objemu a cen mezi trhem Unie, čínským trhem a trhy třetích zemí.
(152)
Řada činitelů, včetně relativní úrovně cen, dostupnosti volných kapacit, obcházení předpisů a možnosti přechodu z výroby ostatní obuvi na dotčený výrobek, dokládá pravděpodobný nárůst dováženého množství, pokud by byla opatření zrušena. Jiné činitele, například světová hospodářská krize a tendence přesouvat výrobu do jiných zemí, na druhou stranu do jisté míry nevyhnutelně sníží dovážené množství. Tyto činitele jsou blíže analyzovány v oddíle 5 (Vývoj po období přezkumného šetření).
(153)
Vyvozuje se závěr, že dovoz z ČLR bude i nadále přicházet na trh Unie ve velkém objemu a že tento objem bude prodáván za nízké, dumpingové ceny, takže je pravděpodobné přetrvávání dumpingu, pokud by opatření pozbyla platnosti.
4. VÝVOJ DOVOZU Z VIETNAMU V PŘÍPADĚ ZRUŠENÍ OPATŘENÍ
4.1. Obecné poznámky
(154)
Pravděpodobný vývoj dovozu z Vietnamu byl analyzován s ohledem na očekávané ceny i objemy.
(155)
Jako výchozí bod byly stanoveny ceny pro období přezkumného šetření. Byly k dispozici údaje z vyplněných formulářů pro výběr vzorku (obdržených od 51 spolupracujících vietnamských vyvážejících výrobců), které zahrnovaly prodejní ceny na domácím trhu a ceny vývozu na trh Unie a na trhy třetích zemích. Tyto informace byly použity, jelikož se považovaly za nejlepší zdroj informací o cenách, jež jsou k dispozici pro dotčený výrobek s cílem srovnat cenové ukazatele na různých trzích. Tyto údaje se považovaly za reprezentativní, jelikož zahrnovaly 82 % dovozu na trh Unie. Ceny vývozu do Unie uvedené ve vyplněných formulářích pro výběr vzorku byly zkontrolovány se statistickými údaji (údaje Taric), které měla Komise k dispozici. Statistické údaje však nebylo možno použít pro srovnání cen, jelikož nezahrnovaly vietnamský domácí prodej a vývoz do třetích zemí.
(156)
I když údaje z databáze Eurostatu představovaly další důvěryhodný zdroj, nenabídly, jak je již vysvětleno v 67. bodě odůvodnění, možnost srovnat ceny na různých trzích.
(157)
Ceny na trhu Unie byly získány z údajů výrobců v Unii pro výběr vzorku. Při šetření bylo zjištěno, že tyto průměrné ceny byly srovnatelné s cenami dovážené obuvi, jelikož:
-
se týkaly obdobného výrobku,
-
byly na stejné úrovni obchodu,
-
byly za srovnatelných podmínek Incoterms,
-
zahrnovaly srovnatelné množství.
4.2. Vztah mezi cenami v Unii a ve Vietnamu
(158)
Z vyplněných formulářů pro výběr vzorku vyplynulo, že vietnamské ceny na domácím trhu stanovené na základě vlastních údajů vývozců byly nižší než ceny na trhu Unie. Je však nutno uvést, že nebylo možno ověřit údaje všech společností, které nebyly zařazeny do vzorku (včetně údajů týkajících se případného domácího prodeje). Nebylo proto možno provést podrobnou analýzu cen na domácím trhu ve Vietnamu. Stejně jako v případě ČLR se to nepovažovalo za nutné vzhledem k obecnému zjištění ohledně přetrvávání dumpingu.
4.3. Vztah mezi cenami vývozu do třetích zemí a cenovou úrovní v Unii
(159)
Podle údajů vietnamského statistického úřadu a vietnamského celního ředitelství (pro kalendářní rok 2008) bylo přibližně 50 % vývozu vietnamské obuvi odesláno na trh Unie. Z obdržených informací pro výběr vzorku mimoto vyplývá, že v průběhu období přezkumného šetření spolupracující vývozci prodávali značně velké objemy rovněž na trzích třetích zemí.
(160)
Z vyplněných formulářů pro výběr vzorku vyplynulo, že ceny, jichž dosáhly vietnamské spolupracující společnosti na velkých trzích třetích zemí, byly nižší než ceny převládající na trhu Unie. To naznačovalo, že by vietnamští výrobci mohli vyvážet do Unie větší množství.
4.4. Vztah mezi cenami vývozu do třetích zemí a cenami ve Vietnamu
(161)
Vzhledem k nízkému objemu prodeje uskutečněného vyvážejícími výrobci na vietnamském domácím trhu nebylo možno s ohledem na toto srovnání vyvodit smysluplný závěr.
4.5. Nevyužité kapacity a zásoby
(162)
Všechny vietnamské společnosti ve vzorku provozují systém výroby na objednávku, jejich zásoby proto představují hotové výrobky, které čekají na expedici. Systém výroby na objednávku se využívá kvůli tomu, že se obuvnické výrobní odvětví musí každou sezónu přizpůsobit novým módním trendům na základě objednávek odběratelů a nemůže využít prodej ze zásob. Usuzuje se proto, že zásoby nejsou v tomto případě důležitým ukazatelem.
(163)
Při šetření bylo zjištěno, že nevyužité kapacity všech 51 spolupracujících vietnamských společností představují přibližně 17 % jejich celkové kapacity pro výrobu obuvi. Toto množství odpovídá 34 milionům párů u 51 spolupracujících společností a přibližně 42 milionům párů u všech vyvážejících výrobců. Posledně uvedený údaj představuje přibližně 6 % celkové spotřeby Unie (jak je uvedeno v tabulce č. 3).
(164)
Byla analyzována pravděpodobnost využití této volné kapacity. Vzhledem k výše uvedeným rozdílům mezi cenovou úrovní v Unii a na trzích třetích zemí je pravděpodobné, že vietnamské společnosti mají pobídku k tomu, aby využily volnou kapacitu k vývozu do Unie. Tento závěr podporuje přitažlivost trhu Unie s ohledem na jeho velikost.
(165)
Dále je nutno uvést, že stávající montážní linky lze použít k výrobě jiných druhů obuvi, například obuvi STAF a obuvi s textilním svrškem, jakož i dotčeného výrobku. Společnosti zařazené do vzorku a ostatní spolupracující společnosti ve Vietnamu vyrábějí velké množství obuvi, která nepředstavuje dotčený výrobek. Stávající rozdělení mezi výrobu dotčeného výrobku a ostatní obuv závisí na požadavcích odběratelů a způsobech objednávání a pořizování výrobků používanými dovozci v Unii. Pokud by však opatření byla zrušena, dovozci v Unii by jistě přehodnotili své způsoby pořizování výrobků a mohou objednávat větší část dotčeného výrobku u vietnamských výrobců. To by mohlo vést k zvýšení množství dotčeného výrobku vyváženého do Unie.
4.6. Závěr
(166)
Kromě přetrvávání dumpingu na vysoké úrovni bylo při šetření prokázáno, že pokud by byla opatření zrušena, je pravděpodobné pokračování dumpingu. Tento závěr vychází z přitažlivosti trhu Unie, pokud jde o velikost a výši cen.
(167)
Řada činitelů, včetně relativní úrovně cen, dostupnosti volných kapacit a možnosti přechodu z výroby ostatní obuvi na dotčený výrobek, dokládá pravděpodobný nárůst dováženého množství, pokud by byla opatření zrušena. Jiné činitele, například světová hospodářská krize a tendence přesouvat výrobu do jiných zemí, na druhou stranu do jisté míry nevyhnutelně sníží dovážené množství. Tyto činitele jsou blíže analyzovány níže v oddíle 5 (Vývoj po období přezkumného šetření).
(168)
Vyvozuje se závěr, že dovoz z Vietnamu bude nadále přicházet na trh Unie ve velkých objemech a že tyto objemy budou prodávány za nízké, dumpingové ceny, takže je pravděpodobné přetrvávání dumpingu, pokud by opatření pozbyla platnosti.
5. VÝVOJ PO OBDOBÍ PŘEZKUMNÉHO ŠETŘENÍ
(169)
Byl analyzován rovněž dopad vývoje po období přezkumného šetření, co se týká ČLR i Vietnamu, jelikož se považoval za dostatečně významný, aby ovlivnil objem dotčeného výrobku vyráběného v dotčených zemích a vyváženého na trh Unie a jeho ceny.
5.1. Světová hospodářská krize
(170)
Krize vypukla v druhé polovině roku 2008 (tj. po skončení období přezkumného šetření). Některé strany tvrdily, že krize bude mít dopad na výrobu a vývoz (včetně vývozu do Unie) dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí kvůli omezení spotřeby na světovém trhu i na trhu Unie s obuví.
5.2. Vývoj objemu dovozu a cen po období přezkumného šetření
(171)
Na počátku je nutno uvést, že tvrzení stran týkající se pravděpodobného dopadu událostí, k nimž došlo po období přezkumného šetření, na objem vývozu z dotčených zemí a spotřebu v Unii byla protichůdná. Některé zúčastněné strany odhadovaly, že by vývoz z dotčených zemí mohl v roce 2009 klesnout až o 25-30 % v porovnání s údaji v období přezkumného šetření. Jiné zúčastněné strany předpokládaly, že tento dovoz zůstane stálý. Ze statistických údajů Eurostatu, které jsou k dispozici pro první pololetí roku 2009, skutečně vyplývá pokles objemu dovozu z ČLR o 25 % a pokles objemu dovozu z Vietnamu o 28 %. Pokud jde o ceny, ze statistických údajů Eurostatu vyplývá nárůst cen o 34 % u dovozu dotčeného výrobku z ČLR a o 26 % u dovozu dotčeného výrobku z Vietnamu. S přihlédnutím k důvodům uvedeným v 67. bodě odůvodnění však tyto tendence nelze považovat za reprezentativní.
5.3. Přechod od dovozu do Unie z ČLR a Vietnamu k dovozu z jiných zemí
(172)
Některé strany tvrdily, že se vývoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí sníží v důsledku přechodu dovozu z ČLR a Vietnamu k dovozu z jiných zemí, jako je Indonésie, Kambodža a Indie. Tyto strany uváděly, že tento proces začal po uložení opatření v dubnu 2006 a bude pokračovat, pokud budou na základě tohoto přezkumu opatření znovu uložena. Byly uváděny rovněž jiné důvody tohoto přechodu, především růst výrobních nákladů. V případě ČLR se uvádělo, že to je zapříčiněno růstem mzdových nákladů, nákladů na energii a místních materiálových nákladů a rovněž právními předpisy v oblasti ochrany životního prostředí a pracovněprávními předpisy. Jako možná příčina přechodu na jiné země bylo udáváno rovněž zhodnocení čínského juanu. V případě Vietnamu se uvádělo, že k přechodu na jiné země při pořizování výrobku došlo kvůli rostoucím mzdovým nákladům spolu se ztrátou výhody v podobě 3,5 % cla podle všeobecného systému preferencí (GSP) při dovozu do Unie. Dále se uvádělo, že přechod od dovozu výrobku z ČLR a Vietnamu k dovozu z jiných země je přitažlivý kvůli zvýšení konkurenceschopnosti výroby obuvi v zemích, které jsou novým zdrojem. Taktéž se tvrdilo, že přechod byl usnadněn skutečností, že mnoho výrobců v dotčených zemích vlastnily nebo kontrolovaly společnosti v jiných částech jihovýchodní Asie jako Tchaj-wan a Hongkong, a rovněž skutečností, že pořizování obuvi pro trh Unie kontrolují velcí dovozci v Unii, kteří mají v případě potřeby možnost snadno změnit své zdroje dodávek.
(173)
Pokud jde o ČLR, ačkoli je zřejmé, že se někteří vývozci přemístili a mohou se přemisťovat dále v zájmu snížení nákladů, toto přemisťování v některých případech směřovalo do jiných částí ČLR (z pobřežních provincií, které tvořily tradiční základnu výroby obuvi). Takovýto přesun by sám o sobě nevedl k snížení výroby a vývozu z ČLR.
(174)
Pokud jde o Vietnam, nepovažuje se za pravděpodobné, že by 3,5 % zvýšení cla v důsledku ukončení GSP bylo takové, aby si vyžádalo významné přemístění výroby. Ačkoli nelze vyloučit, že toto ukončení může mít určitý dopad na objem vývozu z Vietnamu, není pravděpodobné, že významně ovlivní rozhodnutí velkých dovozců v Unii ohledně pořizování dodávek. Připomíná se, že navzdory uložení antidumpingových cel mnohem vyšších než 3,5 % zachovaly ČLR i Vietnam vysoké úrovně objemu dovozu do Unie.
(175)
Usuzuje se proto, že k případnému přemístění výroby nedojde v takovém měřítku, aby to výrazně změnilo rozhodnutí dovozců o pořizování dodávek.
(176)
Co se týká dovozu z ostatních zemí do Unie, bylo zjištěno, že se po uložení antidumpingových opatření zvýšil dovoz z některých asijských zemí. To však nemění skutečnost, že dotčený výrobek byl nadále dovážen do Unie z obou zemí, jichž se týkalo šetření, ve velmi významném objemu a za dumpingové ceny.
5.4. Vývoj čínské domácí spotřeby
(177)
Některé strany uváděly, že se vývoz z ČLR sníží kvůli zvýšení čínské domácí spotřeby s podporou politiky čínských orgánů. Žádná ze stran však nepředložila důkazy, které by umožnily posoudit předpokládaný růst spotřeby, a toto posouzení je ještě obtížnější v důsledku hospodářské krize.
(178)
Ačkoliv není nepřiměřené předpokládat, že nedávný hospodářský růst ČLR povede přinejmenším ve střednědobém výhledu k určitému zvýšení domácí spotřeby obuvi, nebyly předloženy žádné důkazy pro to, že tento růst bude mít za následek (další) snížení vývozu do Unie.
5.5. Závěr
(179)
Hospodářská krize má za následek snižování dovozu do Unie z dotčených zemí. Není však nepřiměřené předpokládat, že v určité fázi dojde k oživení, jež poté povede k vyššímu objemu prodeje. I když se v průběhu roku 2009 potvrdil nejvyšší odhad ohledně 25-30 % poklesu dovozu, objem dovozu z ČLR nadále dosahuje více než 80 milionů párů a jeho podíl na trhu Unie činí více než 10 % a objem dovozu z Vietnamu dosahuje přibližně 48 milionů párů a jeho podíl na trhu Unie činí přibližně 7 %.
(180)
Pokud jde o změnu při pořizování dovozu do Unie, bylo zjištěno, že přemisťování, jež bylo až dosud zaznamenáno, nemělo rozhodující účinek, a neexistují žádné informace, že v dohledné budoucnosti dojde v zjištěných tendencích k významné změně.
(181)
Vývoz z dotčených zemí do Unie se v období přezkumného šetření nadále uskutečňoval za dumpingové ceny. Vzhledem k hospodářské krizi a (očekávanému) snížení poptávky a při neexistenci jakýchkoli informací o dovozních cenách po skončení období přezkumného šetření, které by prokazovaly opak, se nepovažuje za nepřiměřené předpokládat, že se vývoz bude nadále uskutečňovat za dumpingové ceny.
(182)
Na základě výše uvedených zjištění týkajících se vývoje v období přezkumného šetření a v dalším období se vyvozuje závěr, že je pravděpodobné přetrvávání dumpingu.
D. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN PO ZVEŘEJNĚNÍ TĚCHTO ZÁVĚRŮ
(183)
Na základě zveřejnění těchto závěrů obdržela Komise řadu připomínek. Žádná z nich nicméně nebyla takové povahy, aby tyto závěry změnila. Hlavní argumenty připomínek byly následující.
1. VÝBĚR SROVNATELNÉ ZEMĚ
(184)
Některé strany přišly se stejnými připomínkami, jako uvedly během šetření ohledně výběru srovnatelné země. Mimo jiné opět uvedly stanovisko, že Brazílie není vhodnou zemí, protože má vysokou ochranu zaručenou celními sazbami a neautomatickým udělováním licencí a vyšší stupeň sociálně-hospodářského rozvoje, než má ČLR a Vietnam, předpokládanou specializaci v dámské obuvi a údajné dumpingové praktiky. Komise již tato tvrzení vzala v úvahu a podrobně se jimi zabývala v 68. až 108. bodě odůvodnění tohoto nařízení. Analýza jasně ukazuje, že Brazílie byla při výběru srovnatelné země v tomto případě nejvhodnější zemí.
2. REPREZENTATIVNOST VZORKU
(185)
Některé zúčastněné strany zdůraznily, že vzorek vývozců nebyl tak reprezentativní, jak bylo uvedeno v 15. a 18. bodě odůvodnění, protože dumpingové rozpětí bylo vypočítáno na základě čtyř z dvanácti měsíců trvání období přezkumného šetření. Je třeba připomenout, že se jedná o metodu výpočtu, která je Komisí při přezkumech před pozbytím platnosti normálně používána, přičemž během přezkumu je třeba určit, zda dumping přetrvává nebo je pravděpodobný jeho opakovaný výskyt. Šetření na místě zajistilo, že tyto čtyři měsíce byly pro celé období dvanácti měsíců reprezentativní. Toho bylo dosaženo srovnáním nákladů a cen z uvedených čtyř měsíců s náklady a cenami z ostatních osmi měsíců. Uvedené čtyři měsíce byly navíc posledními měsíci každého čtvrtletí, a byly tedy rovnoměrně časově rozvrženy v průběhu dvanácti měsíců. Komise proto nepřijímá tvrzení, že použitá metoda omezila reprezentativnost vzorku.
3. KLASIFIKACE A SROVNATELNOST VÝROBKU
(186)
Některé zúčastněné strany uvedly, že opravou některých chyb uvádění kontrolních čísel výrobku PCN, kterých se dopustili někteří spolupracující vývozci, jak je uvedeno v 59. bodě odůvodnění, změnila Komise metodiku použitou v původním šetření. Toto tvrzení je neopodstatněné. Komise provedla opravy chyb klasifikace PCN, kterých se dopustili někteří vývozci, právě proto, aby bylo možno použít systém PCN, který byl použit v předchozím šetření.
(187)
Některé zúčastněné strany uvedly, že úroveň přímé shody PCN je nedostatečná a metoda používající obdobné PCN je nesprávná. Toto tvrzení není možno přijmout. Tento systém byl použit již při původním šetření. Ve specifických závěrech, které byly stranám zaslány v rámci současného šetření, Komise uvedla srovnávací tabulky, ve kterých bylo vysvětleno použití všech obdobných PCN. Použití velmi podobných PCN zaručuje spravedlivé srovnání brazilských modelů obuvi s modely, které prodávají vyvážející země. Navíc byly běžné hodnoty vyplývající z obdobných PCN v případě potřeby náležitě upraveny. Žádná ze stran ostatně nepředložila námitku týkající se případné nepřesnosti použitých obdobných PCN.
4. VÝPOČET DUMPINGU
(188)
Některé strany uvedly, že výpočet dumpingu používající jako srovnatelnou zemi Indonésii byl nesprávný, protože použité údaje nebyly ani ověřeny, ani případně upraveny. Komise přezkoumala údaje poskytnuté indonéskými společnostmi, jejichž použití bylo navrhováno některými stranami. Vzhledem k tomu, že nebyly žádány žádné úpravy, Komise nepovažovala za nutné je provést. V každém případě je třeba připomenout, že Indonésie byla vybrána pouze jako kontrolní země pro ověření údajů z Brazílie.
5. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ DUMPINGU
(189)
Některé strany namítly, že vzhledem ke snížení objemu dovozu z ČLR a Vietnamu mezi roky 2005 a 2008 (které pokračovalo po období šetření) a zvýšení dovozních cen ve stejném období je možné mít za to, že pokračování dumpingu vytvářejícího újmu není pravděpodobné. Je třeba připomenout, že dovoz z ČLR a Vietnamu představoval během období přezkumného šetření více než 28 % trhu v Unii, což znamená velmi podstatný podíl. Je rovněž třeba připomenout, že v absolutních číslech byl objem dovozu z ČLR a Vietnamu během období přezkumného šetření vyšší než během období původního šetření, na základě kterého bylo stanoveno, že dochází k dumpingu působícímu újmu. Analýza ověřených údajů dodaných vývozci ze vzorku ukázala, že ceny od roku 2006 klesly.
(190)
Některé zúčastněné strany uvedly, že se v ČLR a Vietnamu zvýšily výrobní náklady, čímž se snížila konkurenční hrozba představovaná těmito společnostmi. Komise má za to, že vzhledem tomu, že ČLR a Vietnam nejsou tržními hospodářstvími, neznamená zvýšení nákladů nutné snížení konkurenceschopnosti na světovém trhu. Průzkumy ukázaly, že obě země mají nadále vysoký podíl na trhu v Unii, a představují tedy hrozbu.
(191)
Některé strany uvedly, že ačkoli Unie uznala, že tento dovoz po období přezkumného šetření z důvodu hospodářské krize poklesl, nebylo to uznáno jako rozhodující činitel při posouzení pravděpodobnosti opětovného výskytu dumpingu. Jak bylo vysvětleno ve 179. a 180. bodě odůvodnění, nebyl tento pokles uznán jako rozhodující činitel, protože objemy po období přezkumného šetření jsou stále vysoké a představují vysoký podíl na trhu Unie při dumpingových cenách. Jedná se o jasné ukazatele toho, že dumping bude velmi pravděpodobně v budoucnosti pokračovat ve významných objemech.
(192)
Některé strany zpochybnily přitažlivost trhu Unie a tvrdily, že jiné trhy - zejména Spojené státy a částečně Rusko - jsou pro čínské a vietnamské vývozce alespoň stejně přitažlivé. Bylo také uvedeno, že nebylo řádně posouzeno tvrzení jedné strany týkající se předpokládaného podstatného růstu čínského trhu. Komise se touto otázkou zabývala a zjistila, že trh Unie je pro čínské vývozce stále jedním z nejzajímavějších trhů. Pokud by byla antidumpingová opatření zrušena, stal by se trh Unie ještě přitažlivějším a objem vývozu by proto pravděpodobně vzrostl. Pokud jde o předpokládaný nárůst spotřeby v ČLR, Komise se zabývala tvrzeními této strany, ale pokládá je za nedostatečné k tomu, aby změnily její závěry. I když je možné předpokládat nárůst spotřeby, neexistuje žádný přesvědčivý důkaz pro to, že bude takového významu, aby vedl k výraznému snížení vývozu. Z těchto důvodů je toto tvrzení odmítnuto.
E. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
1. VÝROBA V UNII A POSTAVENÍ
(193)
Žádost o přezkum podala CEC jménem výrobců v Unii, kteří představují více než 25 % výroby dotčeného výrobku v Unii v období přezkumného šetření.
(194)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že řada členů CEC pravděpodobně podporujících podnět sama začala dovážet velké objemy z dotčených zemí. Uvádělo se rovněž, že v Unii již neexistuje významná „skutečná“ výroba. V tomto ohledu nebyly předloženy žádné důkazy k doložení tohoto tvrzení.
(195)
V této souvislosti byly za účelem stanovení celkové výroby v Unii a na podporu šetření použity veškeré dostupné informace, včetně informací uvedených v podnětu, údajů získaných od výrobců v Unii a vnitrostátních sdružení před a po zahájení šetření a rovněž statistických údajů o celkové výrobě. Při šetření bylo zjištěno, že by z definice výrobního odvětí Unie neměl být vyloučen žádný ze žádajících výrobců v Unii, jelikož na základě informací získaných prostřednictvím podnětu nebylo u žádného z nich zjištěno, že by byl ve spojení s vyvážejícími výrobci v dotčených zemích, a dovoz z dotčených zemí byl minimální (pokud vůbec existoval). U každé z dotyčných společností představoval tento dovoz nejvýše 25 % její výroby v Unii.
(196)
Jak je podrobně uvedeno ve 23. a následujících bodech odůvodnění, bylo zjištěno, že jedna ze společností zařazených do vzorku výrobního odvětví Unie ukončila v posuzovaném období výrobu v Unii. Zkoumalo se, zda by tato společnost měla být vyloučena z definice výrobního odvětví Unie. Význam této společnosti však byl s ohledem na celkovou výrobu a ve vztahu ke zbytku vzorku minimální (7). Proto, i kdyby byla tato společnost vyloučena, celkový obraz, pokud jde o postavení, by se nezměnil.
(197)
Šetřením bylo prokázáno, že v Unii nadále existuje významná výroba usňové obuvi, a to v několika členských státech, která zaměstnává přibližně 262 000 osob. Odvětví výroby obuvi tvoří přibližně 18 000 malých a středních podniků nacházejících se převážně v sedmi evropských zemích s koncentrací ve třech hlavních vyrábějících zemích.
(198)
Při šetření však bylo zjištěno, že dvě společnosti náležející do stejné skupiny jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR a skupina sama dovážela významné množství dotčeného výrobku, a to i od vývozců, se kterými byla spojení v ČLR. Tyto společnosti byly proto vyloučeny z definice výrobního odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(199)
Na základě výše uvedených skutečností bylo zjištěno, že celková výroba výrobního odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení činila v průběhu období přezkumného šetření 366 milionů párů.
(200)
Vzhledem ke skutečnosti, že výrobci v Unii podporující žádost představují více než 25 % celkové výroby, a při neexistenci nesouhlasu stejné či větší části výrobců se vyvozuje závěr, že žádost podporuje podstatná část výrobního odvětví Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
2. VÝVOJ VÝROBNÍCH STRUKTUR V UNII
(201)
Údaje se v daném případě vztahují na rozšířenou Unii 27 členských států namísto na 25 zemí zkoumaných v původním šetření. Rumunsko, které přistoupilo k Unii v roce 2007, je významným výrobcem. Důležitou součástí jeho výroby je však spíše zpracování surovin za poplatek („výroba na zakázku“) pro ostatní společnosti v Unii. Dopad skutečné rumunské výroby na celkovou představu o výrobě v Unii a ostatní ukazatele je proto omezený. Stejně omezený dopad lze přičíst Bulharsku. Rozšíření proto nemělo v tomto ohledu žádný významný dopad.
(202)
Obuvnické výrobní odvětví v Unii je charakterizováno sítěmi velmi malých (do deseti zaměstnanců) a malých podniků. Společnosti s více než pěti sty zaměstnanci jsou výjimkou a zaměstnávají pouze omezenou část celkové pracovní síly v tomto odvětví. Velmi malé a malé podniky mají tu výhodu, že se pružněji přizpůsobují změnám tržní poptávky, na druhou stranu jsou však z finančního hlediska zranitelnější s ohledem na mezinárodní konkurenci a hospodářský pokles.
(203)
V porovnání se situací zjištěnou v původním šetření došlo k mnoha změnám výrobních struktur. Pod tlakem mezinárodní konkurence mnoho výrobců zaniklo, někteří úplně a z jiných se stali distributoři výrobků z asijských zemí a zemí nacházejících se blíže jejich domovské zemi (Bosna, Chorvatsko, Maroko, Tunisko, Srbsko). Ostatní společnosti se rozhodly přesunout části výrobního procesu v rámci Unie (Rumunsko, Maďarsko, Polsko).
(204)
Jako součást procesu změny obchodního modelu mnoho hospodářských subjektů rovněž spojilo výrobní zařízení s ostatními výrobci prostřednictvím začlenění do seskupení založených na základě pružných subdodávek. V tomto systému vedoucí společnost poskytuje design, suroviny (které zůstávají jejím majetkem) a zadává výrobu (nebo jednu či více fázi výroby, například šití) různým specializovaným mikropodnikům v zeměpisné blízkosti, přičemž jim zajišťuje pravidelnou sezónní činnost na základě dohodnutých množství. Na konci procesu vedoucí společnost uhradí poplatek za práci, kterou vykonali subdodavatelé.
(205)
Část výrobního odvětví prošla rovněž změnou obchodního modelu, která se vyznačuje přesunem výroby směrem k segmentu výrobků vyšší kvality zaměřující se na výrobky vyšší hodnoty. Některým největším výrobcům v Unii se tak podařilo nalézt nové příležitosti vytvořením vlastní značky. Někteří z těchto výrobců využívají pokud možno smluvní prodejny jedné značky, zatímco jiným se podařilo zajistit části nezávislých prodejen vyhrazené pro jejich značku.
(206)
Mnoho společností v této skupině navíc změnilo způsob distribuce a upřednostňuje prodej maloobchodníkům (či dokonce vlastní maloobchodní prodej) namísto prodeje velkoobchodníkům. Tyto změny ukazují, že ve výrobním odvětví společně existují různé obchodní modely.
(207)
Výše zmíněné změny znamenající přechod ke spojené výrobě a k segmentu dražších výrobků a změny ve způsobu distribuce umožnily větší pružnost a vyšší účinnost prostřednictvím spojení zdrojů za účelem využití úspor z rozsahu. Tyto změny zvýšily rovněž jejich schopnost získat potřebné finanční prostředky od bankovního systému.
(208)
Tento vývoj ukazuje, že ve výrobním odvětví společně existují různé obchodní modely. Velká část výrobního odvětví se dosud nachází v počáteční fázi změny obchodního modelu a potřebuje více času na dokončení tohoto procesu. Druhá skupina, která již změnila obchodní model, se v průběhu posuzovaného období významně zvětšila, nicméně nebyla dosud schopna plně využít snížení počtu výrobců na trhu, jak by se jinak očekávalo.
F. SITUACE NA TRHU UNIE
1. SPOTŘEBA NA TRHU UNIE
Tabulka č. 3
Spotřeba na trhu Unie
2006
2007
Období přezkumného šetření
Spotřeba (v tis. párů)
724 553
690 285
674 826
Index: 2006=100
100
95
93
(209)
Zjevná spotřeba se v posuzovaném období snížila o 7 %, tj. ze 725 milionů párů v roce 2006 na 675 milionů párů v průběhu období přezkumného šetření.
(210)
Snížení spotřeby je nutno posoudit ve spojení se současným zvýšením spotřeby ostatních druhů obuvi mimo dotčený výrobek (např. textilní, gumové a plastové). Spotřeba textilní, gumové a plastové obuvi se ve stejném období zvýšila o 23 %. Zdá se, že to ukazuje na určité nahrazování mezi těmito dvěma kategoriemi výrobků spojené rovněž s módními trendy (rozšíření kombinované syntetické/usňové obuvi nebo syntetické obuvi podobné usňové obuvi). Avšak vzhledem ke skutečnosti, že zvýšení spotřeby ostatní obuvi je mnohem vyšší (23 %) než pokles spotřeby usňové obuvi (7 %), nelze vyvodit závěr, že textilní a jiné materiály nahradily usňovou obuv ve větším než omezeném rozsahu. Průměrné dovozní ceny ostatní obuvi jsou oproti cenám usňové obuvi poloviční a tento cenový rozdíl objasňuje, že pokud by mezi oběma druhy existovala značná zaměnitelnost, segment dražší usňové obuvi by byl vytěsněn. Veřejně dostupná tržní studie (8) ale naopak zdůrazňuje, že usňová obuv bude mít na trhu nadále silné postavení. Ve skutečnosti se zdá, že spotřebitelé nyní nakupují téměř stejné množství usňové obuvi jako dříve, navíc však pořizují významně větší množství textilní a syntetické obuvi.
2. SOUČASNÝ DOVOZ Z DOTČENÝCH ZEMÍ
2.1. Objem dovozu a podíl dotčeného dovozu na trhu v období přezkumného šetření
Tabulka č. 4
Celkový objem dovozu ze zemí, jichž se týkalo šetření
Období původního šetření
2005
2006
2007 (9)
Období přezkumného šetření (9)
ČLR (v tis. párů)
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Index 2006
100
78
79
Index: období původního šetření = 100
100
292
251
195
198
Podíly na trhu
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam (v tis. párů)
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Index 2006
100
79
87
Index: období původního šetření = 100
100
98
77
61
67
Podíly na trhu
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
(211)
Celkový čínský dovoz se v posuzovaném období snížil ze 157 na 125 milionů párů, tj. z 21,6 % na 18,5 % trhu Unie.
(212)
Jak však bylo prokázáno výše, při porovnání s obdobím původního šetření došlo po skončení systému kvót (od 1. ledna 2005) k silnému zvýšení dovozu z ČLR, a to na základě nízkých dovozních cen. Úroveň dovozu se po uložení opatření snížila a v roce 2007 a období přezkumného šetření se ustálila na více než 120 milionech párů, což je téměř dvojnásobné množství objemu dovozu v období původního šetření.
(213)
Mimoto je nutno zdůraznit, že při šetření zaměřeném proti obcházení předpisů bylo zjištěno, že se dumpingové čínské výrobky vyhýbaly clům a narušovaly nápravný účinek opatření obcházením zmíněných opatření prostřednictvím Macaa ve smyslu článku 13 základního nařízení. To prokazuje, že trh Unie je pro čínské vyvážející výrobce nadále velmi významný.
(214)
Vietnamský dovoz se v posuzovaném období snížil ze 79 na 69 milionů párů. Bez ohledu na tento více než 13 % pokles ve srovnání s obdobím původního šetření je úroveň dovozu i nadále značná a podíly na trhu byly v období přezkumného šetření přibližně stálé okolo 10 %.
(215)
Na dovoz z ČLR a Vietnamu připadalo v roce 2006 společně 237 milionů párů, v roce 2007 pak 185 milionů párů a v období přezkumného šetření 194 milionů párů. Ačkoli v dotčeném období došlo k snížení objemu, je úroveň dovozu nadále vyšší než úroveň, která vedla k uložení opatření (166 milionů). Společný podíl ČLR a Vietnamu na trhu se v daném období snížil z 32,7 % na 28,7 %, avšak rovněž v tomto případě byl podíl na trhu v období přezkumného šetření podstatně vyšší než v období původního šetření, kdy dosáhl výše 23 %.
2.2. Souhrnné posouzení účinků dotčeného dumpingového dovozu
(216)
Komise zkoumala, zda mají být účinky dumpingového dovozu z dotčených zemí posouzeny souhrnně na základě kritérií stanovených v čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku se mají účinky dovozu ze dvou nebo více zemí, které jsou současně předmětem antidumpingového šetření, posuzovat souhrnně pouze tehdy, je-li zjištěno, že a) dumpingová rozpětí stanovená v poměru k dovozu výrobků z každé jednotlivé země nejsou nepatrná ve smyslu čl. 9 odst. 3 a objem dovezených výrobků z každé jednotlivé země není zanedbatelný; a b) souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Unie.
(217)
V tomto ohledu bylo za prvé zjištěno, že dumpingová rozpětí stanovená pro každou jednotlivou zemi byla vyšší než nepatrná. Mimoto nebyl objem dumpingového dovozu z těchto jednotlivých zemí zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst. 7 základního nařízení. Ve skutečnosti představoval objem dovozu z ČLR v průběhu období přezkumného šetření přibližně 18 % a objem dovozu z Vietnamu přibližně 10 % spotřeby Unie.
(218)
V šetření bylo dále prokázáno, že podmínky hospodářské soutěže jak mezi samotnými dumpingově dováženými výrobky, tak mezi dumpingově dováženými výrobky a obdobnými výrobky Unie byly podobné. Bylo zjištěno, že obuv se svrškem z usně vyráběná a prodávaná dotčenými zeměmi a obuv se svrškem z usně vyráběná a prodávaná výrobním odvětvím Unie bez ohledu na původ navzájem soutěží, jelikož je podobná z hlediska základních vlastností, zaměnitelná z pohledu spotřebitele a prodává se prostřednictvím stejných distribučních kanálů. Mimoto bylo šetřením prokázáno, že v případě obou zemí se objem jejich dovozu vyvíjel souběžně: obě země snížily od roku 2006 do období přezkumného šetření svůj dovoz přibližně o 10-25 %. Dovozní ceny těchto dvou zemí mají stejnou řádovou hodnotu. Mimoto bylo zjištěno, že se tyto ceny na srovnatelné úrovni obchodu podbízely cenám výrobního odvětví Unie.
(219)
Byl tudíž vyvozen závěr, že jsou splněny všechny podmínky pro souhrnné posouzení, a že by proto měl být účinek dumpingového dovozu pocházejícího z dotčených zemí posouzen pro účely analýzy újmy společně.
2.3. Vývoj a chování cen při dovozu dotčeného výrobku
Tabulka č. 5
Vývoj cen zemí, jichž se týkalo šetření
2006
2007
Období přezkumného šetření
ČLR (v EUR/pár)
8,4
8,4
8,5
Index: 2006=100
100
99
103
Vietnam (v EUR/pár)
10,2
9,7
9,5
Index: 2006=100
100
96
94
Zdroj: Eurostat
(220)
Průměrné ceny čínského dovozu byly v posuzovaném období poměrně stálé ve výši přibližně 8,4 EUR za jeden pár. To je zhruba o 20 % více než cenová úroveň v období původního šetření (7,2 EUR). Průměrné ceny vietnamského dovozu se během posuzovaného období snížily a v období přezkumného šetření se blížily úrovni ve výši 9,2 EUR, která existovala v období původního šetření. Posouzení tendencí u průměrných cen však nebere v úvahu změny sortimentní skladby, k nimž mohlo v posuzovaném období dojít.
2.4. Cenové podbízení
(221)
Přístup k výpočtu cenového podbízení je stejný jako v původním šetření. Dovozní ceny, včetně antidumpingových cel, vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byly srovnány s cenami výrobního odvětví Unie, a to na základě vážených průměrů srovnatelných druhů výrobku v průběhu období přezkumného šetření. Ceny výrobního odvětví Unie byly upraveny na úroveň ceny ze závodu a srovnány s dovozními cenami CIF na hranice Unie s připočtením antidumpingových cel a cel. Toto srovnání cen bylo provedeno v případě transakcí na stejné úrovni obchodu, podle potřeby náležitě upravené a po odečtení rabatů a slev. V zájmu zajištění spravedlivého srovnání byly provedeny úpravy k zohlednění nákladů, jež vznikly dovozcům v Unii, jako jsou náklady na design, výběr surovin atd., a které by se jinak v dovozní ceně neprojevily. Tyto úpravy byly odůvodněné, jelikož dovážená obuv je vyráběna na objednávku podle specifikací (suroviny, design) stanovených samotnými dovozci.
(222)
Na základě cen spolupracujících vyvážejících výrobců má zjištěné rozpětí cenového podbízení pro jednotlivé země, vyjádřené jako procento cen výrobního odvětví Unie, tyto hodnoty:
Tabulka č. 6
Rozpětí cenového podbízení
Země
Cenové podbízení
ČLR
31,9 %
Společnost Golden Step (ČLR)
37,1 %
Vietnam
38,9 %
3. DOVOZ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
3.1. Podíly objemu dovozu na trhu a ceny v období přezkumného šetření
Tabulka č. 7
Objem dovozu ze třetích zemí
Objem
2006
2007
Období přezkumného šetření
Indie (v mil. párů)
50
55
56
Index: 2006 = 100
100
111
112
Podíl na trhu
7 %
8 %
8 %
Indonésie (v mil. párů)
20
29
31
Index: 2006 = 100
100
144
158
Podíl na trhu
3 %
4 %
5 %
Brazílie (v mil. párů)
21
22
21
Index: 2006 = 100
100
102
98
Podíl na trhu
3 %
3 %
3 %
Thajsko (v mil. párů)
11
12
12
Index: 2006 = 100
100
108
107
Podíl na trhu
2 %
2 %
2 %
Tunisko (v mil. párů)
10
12
12
Index: 2006 = 100
100
124
130
Podíl na trhu
1 %
2 %
2 %
Maroko (v mil. párů)
10
10
10
Index: 2006 = 100
100
99
98
Podíl na trhu
1 %
1 %
1 %
Ostatní - (v mil. párů)
63
67
59
Index: 2006 = 100
100
107
93
Podíl na trhu
9 %
10 %
9 %
Celkem (v mil. párů)
185
207
201
Index: 2006 = 100
100
112
109
Podíl na trhu
26 %
30 %
30 %
Tabulka č. 8
Hodnoty dovozu ze třetích zemí
Hodnoty
2006
2007
Období přezkumného šetření
Indie (v EUR/pár)
11,34
11,67
11,98
Index: 2006 = 100
100
103
106
Indonésie (v EUR/pár)
9,98
10,06
9,67
Index: 2006 = 100
100
101
97
Brazílie (v EUR/pár)
15,8
15,78
16,83
Index: 2006 = 100
100
100
107
Thajsko (v EUR/pár)
12,56
13,54
13,55
Index: 2006 = 100
100
108
108
Tunisko (v EUR/pár)
12,76
13,2
13,39
Index: 2006 = 100
100
103
105
Maroko (v EUR/pár)
14,6
15,05
14,98
Index: 2006 = 100
100
103
103
Ostatní (v EUR/pár)
14,64
14,25
15,26
Index: 2006 = 100
100
97
104
Celkem (v EUR/pár)
13,16
13,07
13,40
Index: 2006 = 100
100
99
102
(223)
Jak je vidět z výše uvedených údajů, celkový dovoz ze třetích zemí se v absolutním vyjádření v posuzovaném období zvýšil. Celkový dovoz vzrostl ze 185 milionů párů v roce 2006 na 201 milionů párů v období přezkumného šetření a jeho podíl na trhu se v období přezkumného šetření zvýšil z 26 % na 30 %.
(224)
Ceny dovozu ze třetích zemí jsou však v průměru o 34 % vyšší než čínské ceny a o 28 % vyšší než vietnamské ceny.
G. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
1. ÚVODNÍ POZNÁMKY
(225)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení Komise analyzovala všechny hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují stav výrobního odvětví Unie.
(226)
Jak bylo objasněno výše, vzhledem ke zvláštnostem tohoto výrobního odvětví a vysokému počtu žádajících výrobců v Unii bylo nutno použít ustanovení o výběru vzorku. Pro účely analýzy újmy byly ukazatele újmy stanoveny na následujících dvou úrovních:
-
makroekonomické prvky (výroba, kapacita, objem prodeje, podíl na trhu, zaměstnanost, produktivita, růst, velikost dumpingových rozpětí a překonání účinků minulého dumpingu) byly posouzeny na úrovni celkové výroby v Unii, a to na základě informací získaných od vnitrostátních sdružení výrobců v Unii a jednotlivých společností. U těchto činitelů byly podle možnosti provedeny křížové kontroly s celkovými informacemi získanými z příslušných oficiálních statistických údajů;
-
analýza mikroekonomických prvků (zásoby, prodejní ceny, peněžní tok, ziskovost, návratnost investic, schopnost získat kapitál, investice a mzdy) byla provedena pro jednotlivé společnosti, tj. na úrovni výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku.
2. MAKROEKONOMICKÉ UKAZATELE
2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
Tabulka č. 9
Výrobní kapacita a využití kapacity
2006
2007
Období přezkumného šetření
Výroba (v tis. párů)
390 314
383 692
365 638
Index: 2006=100
100
98
94
Kapacita (v tis. párů)
551 844
571 663
564 091
Index: 2006=100
100
104
102
Využití kapacity
71 %
68 %
66 %
Index: 2006=100
100
95
92
Zdroj: údaje pro EU-27: údaje z databáze Prodcom potvrzené údaji získanými od jednotlivých výrobců a rovněž sdružení výrobců. Poznámka: jak je objasněno v 23. bodě odůvodnění, při šetření bylo zjištěno, že výroba výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, byla v posuzovaném období o 18-21 % nižší, než bylo původně uvedeno, zejména kvůli situaci jednoho výrobce. Na základě informací obsažených ve spisu neexistují žádné signály, že by zjištění týkající se tohoto výrobce platilo pro celé výrobní odvětví. Byla však ověřena možnost, že zjištění ohledně nižší výroby bylo platné pro celou výrobu v Unii. Za účelem ověření dopadu této změny, pokud by se vztahovala na celou výrobu v Unii, byla provedena křížová kontrola na základě předpokládaného 20 % snížení celkové výroby v Unii v průběhu posuzovaného období. Podotýká se, že rozdíl mezi objemem výroby vzorku stanoveným v šetření a původně uvedeným objemem byl během celého posuzovaného období stálý pouze s menšími odchylkami. Bylo proto zjištěno, že celkové tendence u ukazatelů újmy, které jsou důležité pro tuto analýzu (podíl na trhu, produktivita atd.), nejsou dotčeny.
(227)
V posuzovaném období se výroba snížila o 6 %, což do značné míry odráží snížení spotřeby usňové obuvi ve stejném období.
(228)
Některé zúčastněné strany zastupující dovozce a maloobchodníky tvrdily (neposkytly však žádné důkazy), že snížení výroby v Unii je nutno považovat spíše za pozitivní signál než za známku toho, že výrobnímu odvětví Unie byla v posuzovaném období nadále působena újma. Podle těchto stran je pokles výroby důsledkem procesu záměrné racionalizace ve výrobním odvětví Unie, přičemž bylo upuštěno od segmentu levných výrobků ve prospěch segmentu středně drahých výrobků, v němž bylo výrobní odvětví Unie vždy konkurenceschopné.
(229)
V tomto ohledu je však třeba zdůraznit (jak již bylo uvedeno v původním šetření), že mnoho výrobců v Unii zaniklo, jelikož nebyli schopni soutěžit s dumpingovými dovozy, nikoli nutně kvůli související či strukturální nedostatečné konkurenceschopnosti. Proto je tvrzení, že pokles výroby v Unii je nutno považovat za pozitivní signál, odmítnuto.
(230)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že skutečnost, že využití kapacity výrobního odvětví Unie bylo stálé, prokazuje, že nedošlo k žádné újmě.
(231)
Jak již bylo vyvozeno v původním šetření, skutečná kapacita v tomto výrobním odvětví silně závisí spíše na počtu pracovníků, kteří jsou k dispozici, než na technické kapacitě strojů ve výrobní lince. Z tohoto důvodu lze kapacitu nejlépe změřit posouzením úrovně zaměstnanosti, jak je podrobně uvedeno v bodě 2.3. Šetření v každém případě na rozdíl od tvrzení stran prokázalo, že se využití kapacity při posouzení z hlediska technické kapacity v posuzovaném období snížilo ze 71 % na 66 %, a tvrzení, že stálá míra využití kapacity je známkou neexistence újmy, proto nelze uznat.
2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
Tabulka č. 10
Objem prodeje a podíl na trhu
2006
2007
Období přezkumného šetření
Prodej (v tis. párů)
302 784
298 116
279 865
Index: 2006=100
100
98
92
Podíly na trhu
41,8 %
43,2 %
41,5 %
Index: 2006=100
100
103
99
(232)
Prodej výrobního odvětví Unie se v absolutním vyjádření v posuzovaném období snížil o 8 %. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že ve stejném období došlo k snížení spotřeby o 7 %, podařilo se výrobnímu odvětví Unie zachovat podíl na trhu na stálé úrovni. Při srovnání se situací v původním šetření, v němž došlo k poklesu prodeje o 33 %, je rovněž zřejmé, že se volný pád prodeje a podílů na trhu po uložení opatření zastavil.
(233)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že neexistuje žádná újma, jelikož výrobní odvětví Unie zvýšilo v posuzovaném období svůj podíl na trhu. Při šetření však bylo zjištěno, že se podíl výrobního odvětví Unie na trhu v posuzovaném období změnil pouze velmi málo. Jak je podrobně uvedeno v oddíle E.2, očekávalo by se, že racionalizace výroby a změna obchodního modelu zbývajícím společnostem umožní významně zvýšit svou přítomnost na trhu. Skutečnost, že prodej výrobců v Unii byl stejný, naznačuje, že tlak vyvíjený dumpingovým dovozem představuje i nadále problém.
(234)
Některé zúčastněné strany uvedly, že skutečnost, že výrobní odvětví Unie nezvýšilo od zavedení cel svůj podíl na trhu, prokazuje, že výrobní odvětví Unie není s to využít cel a že dovážené výrobky nejsou v žádném případě nahraditelné výrobkem vyráběným v Unii.
(235)
Opět je nutno zdůraznit, že podíl na trhu je pouze jedním ze zkoumaných ukazatelů, a jak je uvedeno podrobně níže u ostatních činitelů, šetření prokázalo, že mezi výrobky vyráběnými v Unii a výrobkem dováženým z dotčených zemí existuje významná hospodářská soutěž. Ačkoliv je pravdou, že se výrobcům v Unii nepodařilo zvýšit významně podíl na trhu, zastavil se obrovský pokles prodeje zaznamenaný v původním šetření a opatření výrobcům v Unii umožnila ustálit prodej a podíl na trhu. Zdá se, že další zvýšení podílu na trhu bylo zastaveno cenovým tlakem vyvíjeným v zásadě dumpingovým dovozem, jak je uvedeno v 261. a 262. bodě odůvodnění.
(236)
Jiné zúčastněné strany uvedly, že výrobní odvětví Unie významně zlepšilo vývozní výkonnost, a že újma již proto neexistuje.
(237)
Jak je patrné v tabulce č. 11, šetření však v rozporu s tímto tvrzením prokázalo, že vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie v posuzovaném období vykázala mírný pokles namísto zvýšení.
(238)
V každém případě je nutno uvést, že na vývoz připadá pouze 25 % prodeje výrobců v Unii. Výkonnost v Unii je proto i nadále nejdůležitějším činitelem, který určuje finanční situaci výrobců v Unii. Při šetření nebylo mimoto prokázáno, že by zvýšení vývozní činnosti vyvolalo pokles prodeje v Unii.
(239)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem nelze přijmout tvrzení, že vyšší vývozní výkonnost odstranila újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
Tabulka č. 11
Vývoz výrobců Unie
2006
2007
Období přezkumného šetření
Vývoz výrobců Unie (v tis. párů)
91 395
89 845
89 739
Index: 2006=100
100
98
98
Zdroj: Comext (Eurostat)
2.3. Zaměstnanost
Tabulka č. 12
Zaměstnanost
2006
2007
Období přezkumného šetření
Celková zaměstnanost (v tis.)
267
264
262
Index: 2006=100
100
99
98
(240)
Výrobci v Unii zaměstnávali v období přezkumného šetření přibližně 260 000 osob přímo se podílejících na výrobě dotčeného výrobku.
(241)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že skutečnost, že úrovně zaměstnanosti ve výrobním odvětví Unie byly stálé, naznačuje, že újma již nepřetrvává.
(242)
V této souvislosti se připomíná, že posouzení újmy musí být založeno na analýze všech relevantních ukazatelů, a nikoli pouze na jediném činiteli posuzovaném samostatně. Při šetření bylo mimoto zjištěno, že se zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie mírně snížila (- 2,0 %). Skutečnost, že velká část výrobního odvětví Unie přešla na systém spojené výroby, pravděpodobně napomohla tomu, že se úrovně zaměstnanosti nesnižovaly dále, a umožnila zachovat ve výrobních společnostech důležité know-how.
(243)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že jednou z hlavních příčin problémů, s nimiž se potýká výrobní odvětví Unie, je spíše nedostatek pracovních sil, které jsou k dispozici v Unii, než hospodářská soutěž ze strany dovozu z dotčených zemí.
(244)
Vzhledem ke skutečnosti, že k doložení tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné důkazy, a jelikož zjištění vyplývající ze šetření nenaznačují, že by dostupnost pracovních sil představovala pro výrobce v Unii významný problém, nelze toto tvrzení uznat.
2.4. Produktivita
Tabulka č. 13
Produktivita
2006
2007
Období přezkumného šetření
Produktivita
1 461
1 453
1 391
Index: 2006=100
100
99
95
(245)
V tomto přezkumu byla průměrná produktivita v posuzovaném období posouzena na základě celkové zaměstnanosti, včetně veškerých pracovních sil ve všech výrobních zařízeních v systému spojené výroby. V průběhu daného období se produktivita mírně snížila. Jak je uvedeno v oddíle E.2, produktivita je spojena s celkovou strukturou a druhy obuvi vyráběnými ve společnostech a může se mezi jednotlivými zeměmi a společnostmi značně lišit. Snížení produktivity proto nelze považovat za významné.
2.5. Růst
(246)
Mezi rokem 2006 a obdobím přezkumného šetření byl podíl výrobního odvětví Unie na trhu stálý, avšak vzhledem ke skutečnosti, že se spotřeba snížila, přišli výrobci v Unii o prodej v absolutním vyjádření.
2.6. Velikost dumpingového rozpětí
(247)
Co se týká dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí při daném objemu a cenách dovozu z dotčených zemí na výrobní odvětví Unie, nelze tento dopad považovat za zanedbatelný.
2.7. Překonání účinků předchozího dumpingu nebo subvencování
(248)
Antidumpingová opatření uložená na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z ČLR a Vietnamu byla uložena v říjnu 2006. V tomto období bylo zaznamenáno pouze částečné zlepšení situace výrobců v Unii, jak je uvedeno níže.
3. MIKROEKONOMICKÉ UKAZATELE
3.1. Zásoby
Tabulka č. 14
Zásoby
2006
2007
Období přezkumného šetření
(v tis. párů)
163
120
198
Index: 2006=100
100
73
121
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazníky
(249)
Zásoby byly zanedbatelné ve výši přibližně 2 % výroby. Připomíná se, že význam tohoto ukazatele nelze přeceňovat, jelikož se výroba tohoto druhu výrobku uskutečňuje na objednávku a zásoby v určitém okamžiku jsou výsledkem prodaného zboží, jež nebylo dosud dodáno.
3.2. Prodejní ceny
Tabulka č. 15
Prodejní ceny
2006
2007
Období přezkumného šetření
V EUR/pár
26,6
29,5
34,6
Index: 2006=100
100
111
130
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazníky
(250)
Prodejní ceny se v daném období zvýšily o 30 %. Tento nárůst je zapříčiněn dvěma hlavními činiteli. Na straně jedné je to výsledkem výše zmíněného vývoje obchodního modelu, na druhé straně zvýšení nákladů, jež lze přičíst především surovinám.
3.3. Peněžní tok, ziskovost a návratnost investic
Tabulka č. 16
Peněžní tok - ziskovost - návratnost investic
2006
2007
Období přezkumného šetření
Peněžní tok (v tis. EUR)
7 720
13 101
13 337
Index: 2006=100
100
170
173
Zisk z čistého obratu (v %)
1,3 %
3,4 %
3,0 %
Index: 2006=100
100
261
231
Návratnost investic
9,5 %
22,8 %
20,5 %
Index: 2006=100
100
240
217
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazníky
(251)
Úrovně zisku výrobního odvětví Unie se v dotčeném období zvýšily z 1,3 % v roce 2006 na 3 % v období přezkumného šetření. Vylepšení zisku ovlivnilo vývoj peněžního toku a návratnosti investic. Tato zlepšení je však třeba vidět ve světle značného zhoršení a nízkých úrovní investic během původního šetření.
(252)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že se zisk výrobního odvětví Unie výrazně zvýšil a že tento zisk byl ve skutečnosti podstatně vyšší než 6 % cílový zisk stanovený v původním šetření. Tyto strany tudíž tvrdily, že újma již neexistuje, bez ohledu na stav ostatních ukazatelů újmy.
(253)
V této souvislosti je třeba zmínit, že ačkoliv je pravdou, že se úrovně ziskovosti zvýšily, při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie nebylo s to dosáhnout cílového zisku ve výši 6 %, který byl stanoven v původním šetření. Očekávalo se výraznější zvýšení úrovně zisku, v neposlední řadě vzhledem k úsilí velké části výrobního odvětví o přechod na nové obchodní modely. To prokazuje, že situace výrobního odvětví je z hlediska ziskovosti dosud nejistá. Tvrzení, že úrovně zisku naznačují, že výrobnímu odvětví Unie již není působena újma, je proto nutno odmítnout.
3.4. Schopnost získat kapitál
(254)
Šetřením bylo prokázáno, že malé a střední podniky, které tvoří v podstatě celé výrobní odvětví, nejsou vzhledem ke své dosud slabé finanční situaci schopny poskytnout dostatečné bankovní záruky, mají proto potíže při získávání nového kapitálu.
3.5. Investice
Tabulka č. 17
Investice
2006
2007
Období přezkumného šetření
(v tis. EUR)
9 019
13 777
20 979
Index: 2006=100
100
153
233
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazníky
(255)
Ačkoliv v posuzovaném období došlo k zvýšení investic, v absolutních číslech stále představuje pouhých 6 % obratu během období přezkumného šetření. Navíc je toto zvýšení ovlivněno mimořádnými investicemi do budov, které uskutečnil jeden z výrobců v Unii zařazený do vzorku. Nebýt toho, byla by úroveň investic v průběhu referenčního období stálá a nízká. Toto zvýšení je opět třeba vidět ve světle značného zhoršení a nízkých úrovní investic během původního šetření.
3.6. Mzdy
Tabulka č. 18
Mzdy
2006
2007
Období přezkumného šetření
Platy a mzdy (v tis. EUR)
21 305
23 186
23 855
Index: 2006=100
100
109
112
Průměrná mzda na jednoho zaměstnance (v EUR)
21 826
21 418
21 897
Index: 2006=100
100
98
100
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazníky
(256)
Průměrné mzdy byly v posuzovaném období stálé, což naznačuje, že se reálné mzdy snižují a nesledují běžný mzdový vývoj. To pouze dále prokazuje úroveň tlaku vyvíjeného na výrobce v Unii.
4. ZÁVĚR OHLEDNĚ ÚJMY
(257)
Jak je patrné z výše uvedeného, bylo zjištěno, že ne všechny činitele uvedené v základním nařízení za účelem stanovení újmy mají přímý vliv na stav obuvnického výrobního odvětví v Unii. Vzhledem ke skutečnosti, že se výroba uskutečňuje na objednávku, zásoby vůbec neexistují, nebo sestávají z dokončených, avšak ještě nedodaných nebo nevyfakturovaných objednávek, bylo proto zjištěno, že mají pro účely analýzy újmy pouze velmi malý význam. Obdobně vzhledem ke skutečnosti, že ve výrobním odvětví převažuje podíl lidské práce, není výrobní kapacita technicky omezená a závisí především na počtu pracovníků, které výrobci zaměstnají.
(258)
Analýza makroukazatelů s přímějším vlivem na stav výrobního odvětví Unie prokazuje, že se výroba v Unii i objem prodeje v posuzovaném období snižovaly přibližně stejným tempem jako spotřeba Unie. Prodej, podíl na trhu a zaměstnanost výrobců v Unii byly tudíž stálé. Produktivita se snížila, avšak pouze mírně. Ačkoliv by se bylo očekávalo, že přechod na nový obchodní model umožní zbývajícím výrobcům v Unii zvýšit prodej a výrobu, je zřejmé, že se hospodářský volný pád, který výrobní odvětví zaznamenalo před uložením opatření, od uložení opatření zastavil. To velké části výrobního odvětví Unie umožnilo změnit obchodní model racionalizací výrobních procesů prostřednictvím rozvoje specializovaných seskupení, přechodem na segment kvalitnějších výrobků a rovněž změnou zaměření z velkoobchodní distribuce na přímé dodávky maloobchodu.
(259)
Analýza příslušných mikroukazatelů rovněž dokládá částečné zotavení výrobního odvětví Unie a prokazuje zvýšení prodejních cen, peněžního toku, investic a zisku. Výrobnímu odvětví se však dosud nepodařilo dosáhnout běžných úrovní zisku a investic a má nadále potíže při získávání kapitálu a ve mzdovém vývoji, což prokazuje, že jeho situace je dosud nejistá a že nedošlo k úplnému odstranění újmy.
(260)
Šetření celkově odhalilo, že výrobnímu odvětví Unie je nadále působena podstatná újma.
5. DOPAD DUMPINGOVÉHO DOVOZU Z DOTČENÝCH ZEMÍ A DOPAD OSTATNÍCH ČINITELŮ
5.1. Dopad dovozu dumpingových výrobků z dotčených zemí
(261)
Ačkoliv se společný objem dovozu z dotčených zemí v posuzovaném období snížil, objem v období přezkumného šetření dosud výrazně převyšoval objem zjištěný v původním šetření. V případě ČLR jsou úrovně oproti úrovni v období původního šetření téměř dvojnásobné a objem dovozu z Vietnamu se ve stejném období sice snížil, jeho přítomnost na trhu je však dosud významná s podílem ve výši přibližně 10 %.
(262)
Analýza cen dovozu z dotčených zemí v posuzovaném období prokazuje, že ceny čínského dovozu byly stálé, zatímco vietnamské ceny se snížily. Při porovnání s cenami v období původního šetření vzrostly čínské ceny přibližně o 20 %, avšak vietnamské ceny se blíží cenám zjištěným v období původního šetření. Bez ohledu na rozdíly v sortimentní skladbě a úrovni obchodu je zřejmé, že průměrné dovozní ceny ve výši 8,6 EUR v případě ČLR a 9,51 EUR v případě Vietnamu představují i nadále velký problém pro výrobce v Unii, jejichž průměrné prodejní ceny jsou značně vyšší než 30 EUR. To je ještě patrnější při pohledu na úrovně cenového podbízení, u nichž ve srovnání s obdobím původního šetření došlo k výraznému nárůstu. V případě ČLR se úroveň cenového podbízení v tomto období zvýšila z 13,5 % na 31,9 % a v případě Vietnamu došlo ke stejnému zvýšení z 15,9 % na 38,9 %.
5.2. Závěr ohledně dopadu dovozu dumpingových výrobků z dotčených zemí
(263)
Na základě výše uvedených skutečností je nutno vyvodit závěr, že dovoz z dotčených zemí má s ohledem na objem i cenu nadále nepříznivý dopad na výkonnost výrobců v Unii.
5.3. Dopad ostatních činitelů
(264)
Komise důkladně analyzovala, zda na přetrvávající újmu výrobců v Unii mohly mít dopad jiné známé činitele než dumpingový dovoz, s cílem zajistit, aby případná újma způsobena těmito činiteli nebyla přičtena dumpingovému dovozu.
5.3.1. Neexistence hospodářské soutěže mezi obuví vyráběnou v Unii a obuví dováženou z dotčených zemí
(265)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že mezi dovozem z dotčených zemí a výkonností výrobního odvětví Unie neexistuje žádná souvislost. Zejména tvrdily, že neexistuje nahrazování obdobného výrobku vyráběného v Unii dotčeným výrobkem. Podle těchto stran mezi usňovou obuví vyráběnou v Unii a usňovou obuví dováženou z ČLR a Vietnamu neexistuje žádná hospodářská soutěž, jelikož první obuv se obvykle nachází v tržním segmentu středně drahých až drahých výrobků, zatímco dovážená obuv je určena především pro segment středně drahých až levných výrobků. Jako důkaz v tomto ohledu byla uvedena skutečnost, že se výrobnímu odvětví Unie nepodařilo po uložení opatření získat zpět jeho podíl na trhu. Obecné zlepšení, co se týká ostatních ukazatelů újmy, je důsledkem změny obchodního modelu výrobního odvětví Unie, přičemž snížení výroby a přechod na výrobu s vyšší přidanou hodnotou zmírnily újmu, která dříve vznikla části výrobního odvětví Unie. Potíže druhé skupiny výrobců v Unii měly být způsobeny spíše nepřizpůsobením se než dumpingovým dovozem z dotčených zemí.
(266)
Šetřením bylo prokázáno, že ačkoliv část výrobního odvětví Unie přešla rovněž na trh pro zboží vyšší kvality, má nadále určité části segmentu levných výrobků a velké části segmentu středně drahých výrobků. Dumpingový dovoz navíc nepokrývá pouze segment levných výrobků, nýbrž rovněž segment středně drahých výrobků a v některých případech dokonce segment dražších výrobků. Jinými slovy, mezi usňovou obuví vyráběnou v Unii a usňovou obuví dováženou z dotčených zemí existuje významná hospodářská soutěž.
(267)
Uvádělo se rovněž, že mezi výrobci v Unii a dotčenými vývozci neexistuje žádná hospodářská soutěž, jelikož se výrobci v Unii soustředí na nadstandardní výrobky a nedodávají celý sortiment speciální obuvi, jako je turistická obuv, obuv na bowling a ortopedická obuv. V této souvislosti je však nutno uvést, že tato speciální obuv tvoří pouze malou část dotčeného výrobku, a dopad nemůže být proto významný. Šetření v každém případě prokázalo, že v rozporu s tvrzením je tato speciální obuv vyráběna v Unii, ačkoli v omezeném množství, a že tato obuv přímo soutěží s dováženou speciální obuví. Jak je podrobně uvedeno výše, hospodářská soutěž mezi mnoha druhy této speciální obuvi a klasickou „tmavou obuví“, kterou tradičně vyrábí výrobní odvětví Unie, se nyní zvyšuje.
(268)
Pokud jde o srovnání výroby v Unii a dovozu z dotčených zemí podle věku a pohlaví, šetření prokázalo, že v Unii existuje významná výroba pánské, dámské a dětské obuvi. Výroba se zaměřuje na dámskou obuv, která tvoří přibližně 55 % výroby, zatímco pánská obuv představuje 35 % a dětská obuv 10 % výroby. Při zkoumání rozdělení obuvi dovážené z dotčených zemí podle věku a pohlaví se číselné údaje liší s větším zaměřením se zejména na dětskou obuv, na niž připadá přibližně 25 %. Bez ohledu na tyto rozdíly je zřejmé, že všechny tři kategorie jsou na trhu Unie prodávány ve značném množství výrobním odvětvím Unie i vývozci.
5.3.2. Neefektivnost výrobců v Unii, strukturální nedostatky a dopad globalizace
(269)
Jedna strana zastupující zájmy spotřebitelů uvedla, že údajný dumping nemá žádný dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nýbrž že hlavní příčinou úbytku pracovních míst a uzavírání továren v Unii jsou spíše globalizace a přesun výroby do zemí s nižšími náklady než nekalé obchodní praktiky.
(270)
Řada dalších zúčastněných stran poukázala rovněž na neschopnost výrobního odvětví Unie využít opatření a na dopad změny obchodního modelu u výrobců v Unii jako důkaz k doložení tvrzení, že neexistuje žádná souvislost mezi dovozem a výkonností výrobního odvětví Unie.
(271)
Podle těchto tvrzení není výrobní odvětví Unie strukturálně schopno soutěžit na trhu hromadné výroby, a to velkou měrou kvůli nedostatku potřebných pracovních sil a nákladům na tyto pracovní síly. V důsledku toho přešla významná část výrobního odvětví Unie na nový obchodní model a investovala do inovace a zdokonalení výrobků s cílem změnit zaměření ze segmentu středně drahých až levných výrobků na segment středně drahých až drahých a luxusních výrobků. Společnosti, které se zaměřily na nadstandardní výrobky s vyšší přidanou hodnotou, vykazují rovněž dobrou úroveň výkonnosti. Naopak společnosti, které nereagovaly na globalizaci, nadále vykazují nedostatečné výsledky. V souladu s tímto tvrzením by se tudíž mělo mít za to, že situace výrobců v Unii je důsledkem jejich obchodní strategie a nesouvisí s dovozem z dotčených zemí.
(272)
Jak bylo uvedeno v oddíle E.2 a G.4, při šetření byl skutečně zjištěn různorodý obraz o výrobním odvětví Unie. Části výrobního odvětví vyrábějí neznačkovou obuv v segmentu levných až středně drahých výrobků a prodávají prostřednictvím velkoobchodníků namísto přímého prodeje maloobchodu. To však neznamená, že tyto společnosti jsou ze své podstaty neefektivní. Ze šetření je zřejmé, že bez ohledu na jejich konkurenční postavení je jejich obtížná situace v zásadě způsobena dumpingovým dovozem. Tyto společnosti se proto nacházejí v mimořádně složité finanční situaci a jejich situace se v posuzovaném období výrazně zhoršila. Mnoho z těchto společností usiluje o přeorientování se na segment středně drahých až drahých výrobků a o změnu distribučních kanálů, avšak současný tlak, který vyvíjí dumpingový dovoz, tento vývoj mimořádně ztěžuje.
(273)
Bez ohledu na výrazné zlepšení a přizpůsobení obchodního modelu nedosahují společnosti, které změnily obchodní model, cílového zisku ve výši 6 %, jenž byl stanoven v původním šetření. To prokazuje, že rovněž tato skupina je dotčena celkovým tlakem na snižování cen, který ve všech segmentech vyvíjí dumpingový dovoz. Je proto pravděpodobné, že by se této skupině podařilo plně zotavit, pokud by se nepotýkala s tlakem na snižování cen vyvíjeným pokračujícím (a dokonce vyšším) dovozem dumpingové usňové obuvi.
(274)
Skutečnost, že dokonce i společnosti, které přešly na nový obchodní model, se nadále potýkají s dumpingem působícím újmu, a to navzdory vysoké efektivnosti s ohledem na spojení zdrojů a specializaci, naznačuje, že neefektivnost a strukturální problémy ve výrobním odvětví nenarušují příčinnou souvislost mezi dumpingem a vzniklou újmou.
5.3.3. Dopad dovozu ze třetích zemí
(275)
Několik zúčastněných stran uvedlo, že rostoucí obuvnické výrobní odvětví v jiných třetích zemích výrazně zvýšilo vývoz do Unie. V tomto ohledu se uvádělo, že v průběhu posuzovaného období měl dovoz ze třetích zemí významný dopad na situaci výrobního odvětví Unie a byl by stejně důležitý při analýze pravděpodobného přetrvávání nebo obnovení újmy, pokud by opatření pozbyla platnosti. Podle těchto stran by zrušení opatření ovlivnilo rovnováhu mezi dovozem z dotčených zemí a dovozem z jiných zemí, jelikož mezi těmito zdroji dochází k nahrazování. Zrušení opatření by proto nemělo žádný vliv na výrobní odvětví Unie.
(276)
V tomto ohledu šetření prokázalo, že dovoz ze třetích zemí s nízkými cenami jako Indie a Indonésie je velký a zvyšuje se. Obuvnické výrobní odvětví je ve značném rozsahu organizováno do mezinárodních skupin, jež mají různé výrobní základny v různých zemích. To zajišťuje určitou míru pružnosti při přesunu výroby, jakmile je výrobní základna zřízena v jiných zemích. Při šetření bylo prokázáno, že k usazení v nové zemi může dojít během jednoho roku až dvou let.
(277)
Pokud jde o podíl na trhu, podíly, o něž přišly ČLR a Vietnam, mohly převzít jiné vyvážející země, zejména Indie a Indonésie. Dopad jejich cen však není srovnatelný s dopadem cen dovozu z ČLR a Vietnamu. Aniž se přihlíží k rozdílům v sortimentní skladbě, je rozdíl v ceně obzvláště velký v případě Indie, u níž je průměrná vývozní cena o 25,8 % vyšší než průměrná vývozní cena obuvi dovážené z Vietnamu a o 40,3 % vyšší než průměrná vývozní cena obuvi dovážené z ČLR. Jejich dopad na výrobní odvětví Unie je proto podstatně méně výrazný. Průměrná vývozní cena obuvi dovážené z Indonésie je o 13,2 % vyšší než průměrná cena obuvi dovážené z ČLR a srovnatelná s průměrnou vývozní cenou obuvi dovážené z Vietnamu. V důsledku objemu indonéského dovozu však byl stále jeho relativní dopad omezený. S ohledem na výše uvedené skutečnosti neumožňují relativní objemy a vyšší ceny dovozu z jiných asijských zemí vyvodit závěr, že jejich účinek je dostatečný, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a velkými objemy dumpingového dovozu z ČLR a Vietnamu.
5.3.4. Dopad změn ve spotřebě a spotřebitelských preferencích a dopad změn ve struktuře maloobchodního odvětví v Unii
(278)
Uvádělo se rovněž, že nedostatečná výkonnost výrobního odvětví Unie by neměla být spojována s dovozem z dotčených zemí, nýbrž spíše s poklesem spotřeby v Unii. Tento pokles spotřeby údajně souvisí se změnami módních trendů, které znamenaly přechod od formální obuvi směrem k neformálnější obuvi. Preference spotřebitelů se proto změnily ve prospěch segmentu levných výrobků, který je typicky zastoupen dovozem z třetích zemí.
(279)
V této souvislosti šetření prokázalo, že došlo k snížení spotřeby dotčeného výrobku. Pokud by však mezi usňovou obuví a jinými materiály existovala úplná nahraditelnost, byl by tento pokles mnohem výraznější. Snížení spotřeby a změny spotřebitelských preferencí proto samy o sobě nejsou činitelem, který by narušil příčinnou souvislost.
(280)
Při šetření bylo rovněž prokázáno, že u maloobchodního prodeje obuvi došlo k diverzifikaci od tradičních obchodů s obuví k řadě nových prodejen, včetně obchodních domů, prodejen oděvů a supermarketů nebo hypermarketů, na něž připadá velmi významné množství prodeje, které může přesahovat 40 %.
(281)
Uvádělo se rovněž, že silná hospodářská soutěž vyvíjí tlak na snižování cen a že tento účinek má vyšší dopad na výrobní odvětví Unie než dumpingový dovoz. Ačkoliv tlak maloobchodního odvětví nelze jako takový vyloučit jakožto činitele, který může mít dopad na výrobní odvětví Unie, je třeba mít na paměti, že rovněž tato struktura závisí na nalezení dodavatelů, kteří jsou schopni dodávat výrobky za příslušně nízké ceny. Hlavním činitelem rozvoje a zachování tohoto cenového tlaku byly s největší určitostí velké objemy dumpingových výrobků. Vzhledem ke skutečnosti, že se výrobcům v Unii podařilo zvýšit ceny, to rovněž naznačuje, že dopad změn v maloobchodní struktuře není takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi újmou a dumpingovým dovozem.
5.3.5. Dopad vývozní výkonnosti výrobců v Unii
(282)
Nedostatečná vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie spojená se zhodnocením eura vůči americkému dolaru byla rovněž uvedena jako příčina újmy, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a kterou je proto nutno jako takovou odlišit od účinků dovozu z dotčených zemí.
(283)
Srovnání celkových cen na domácím trhu s celkovým vývozem však spíše naznačuje, že vývozní ceny výrobců v Unii v posuzovaném období vzrostly o 12 % a že tyto ceny byly v období přezkumného šetření přibližně o 20 % vyšší než ceny na domácím trhu. Objem vývozu byl stálý a absorboval zhruba 25 % výroby. Vzhledem ke skutečnosti, že šetření prokázalo, že se vývozní výkonnost výrobců v Unii snížila pouze mírně, tvrzení, že vývozní výkonnost je příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví v Unii, nelze uznat.
5.4. Závěr ohledně dopadu ostatních činitelů
(284)
Jak je patrné z výše uvedených skutečností, řada zúčastněných stran uvedla, že hlavní příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné činitele než dumpingový dovoz.
(285)
Tyto příslušné jiné činitele byly určeny a pečlivě analyzovány. Skutková podstata případu však prokazuje, že žádný z jiných známých činitelů jednotlivě nebo společně nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobcům v Unii.
H. PRAVDĚPODOBNOST PŘETRVÁVÁNÍ ÚJMY
1. DOPAD PŘEDPOKLÁDANÝCH ÚČINKŮ OBJEMU A CEN V PŘÍPADĚ ZRUŠENÍ OPATŘENÍ NA STAV VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(286)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení byl posouzen dovoz ze zemí, které jsou v současnosti předmětem přezkumu, s cílem zjistit, zda je pravděpodobné přetrvávání újmy.
(287)
S ohledem na pravděpodobný účinek skončení platnosti platných opatření na výrobní odvětví Unie byly v souladu s údaji shrnutými výše v souvislosti s pravděpodobností přetrvání dumpingu zváženy následující činitele.
1.1. ČLR
(288)
Jak bylo vyvozeno v 261. a 262. bodě odůvodnění, dovoz velkých objemů za dumpingové ceny z ČLR pokračoval i v období přezkumného šetření.
(289)
Analýza kapacit a vývoje domácího trhu v ČLR rovněž odhalila, že pokud by byla opatření zrušena, již nyní vysoký objem vývozu by dále pokračoval. I v případě, že by se v důsledku poklesu trhu dovoz snížil až o 30 %, jak bylo uváděno, byl by objem přesto velmi vysoký.
(290)
Byl rovněž vyvozen závěr, že vzhledem k vyšší úrovni cen v porovnání s čínským domácím trhem a rovněž trhy jiných třetích zemí bude trh Unie pro čínský vývoz i nadále přitažlivým trhem, pokud by platnost opatření skončila. Ačkoliv nelze vyloučit určité zvýšení vývozní ceny, byl nicméně vyvozen závěr, že tento vývoz bude i nadále dumpingový.
(291)
Vysoké úrovně dumpingu a cenového podbízení, které byly zaznamenány, naznačují, že by se výše zmíněný objem vývozu do Unie uskutečňoval za dumpingové ceny, jež by byly podstatně nižší než ceny a náklady výrobců v Unii.
(292)
Společný účinek těchto objemů a cen by mohl mít za následek zhoršení již nyní nejisté situace výrobců v Unii.
1.2. Vietnam
(293)
Přetrvávání dumpingu u velkých objemů bylo v období přezkumného šetření zjištěno rovněž v případě Vietnamu.
(294)
Byl taktéž vyvozen závěr, že Unie zůstává pro vietnamské vývozce i nadále nejdůležitějším trhem a že tak tomu pravděpodobně nadále v případě, pokud by byla opatření zrušena.
(295)
Vzhledem k existenci významných volných kapacit a cenové úrovni v Unii v porovnání s výší cen na vietnamském domácím trhu, jakož i ostatních vývozních trzích, je pravděpodobné, že pokud by opatření pozbyla platnosti, dovoz dumpingových výrobků se dále zvýší. Stejně jako v případě ČLR by i při údajném snížení dovozu v důsledku hospodářského poklesu byly objemy dovozu nadále velmi významné.
(296)
Stejně jako v případě ČLR naznačuje významná úroveň dumpingu a cenového podbízení, která byla zjištěna, že by se výše zmíněný objem vývozu do Unie uskutečnil za dumpingové ceny, které by byly podstatně nižší než ceny a náklady výrobců v Unii. Obdobně by společný účinek těchto objemů a cen mohl mít za následek zhoršení již nyní nejisté situace výrobců v Unii.
2. TVRZENÍ PŘEDLOŽENÁ JEDNOTLIVÝMI STRANAMI
(297)
Řada zúčastněných stran uvedla, že pravděpodobný účinek dumpingového dovozu na situaci výrobního odvětví Unie v budoucnu zpochybňují jiné činitele než dumpingový dovoz z dotčených zemí.
(298)
Uváděné činitele již byly do značné míry projednány v oddíle G.5 týkajícím se újmy, není proto nutné se jimi zabývat opakovaně v tomto oddíle. Některá tvrzení však souvisí s událostmi, k nimž došlo po období přezkumného šetření, a byla proto podrobena dodatečné analýze s ohledem na jejich pravděpodobný budoucí dopad.
2.1. Pravděpodobný účinek poklesu trhu
(299)
Řada stran uvedla, že je nutno odlišit účinky hospodářského poklesu od údajných účinků dovozu, jelikož je třeba mít za to, že tato událost nesouvisí s pravděpodobným přetrváváním nebo opakovaným výskytem dumpingu působícího újmu. Podle těchto zúčastněných stran by výrobní odvětví Unie bylo obzvláště dotčeno poklesem, jelikož spotřebitelé v důsledku snížení kupní síly v těchto případech obvykle přecházejí na levnější výrobky nižší jakosti.
(300)
Pokles trhu s největší pravděpodobností povede k dalšímu snížení spotřeby dotčeného výrobku. Ačkoliv usňová obuv bude mít na trhu i nadále silné postavení, prodej se pravděpodobně významně sníží o více než 7 %, jak tomu již bylo v období před hospodářským poklesem.
(301)
Je pravděpodobné, že hospodářská omezení budou znamenat, že spotřebitelé a maloobchodníci jsou citlivější na cenu, a snížení kupní síly spotřebitelů by mohlo stanovit strop pro ceny na maloobchodní úrovni. To by zase mohlo vést ke změně segmentu (spotřebitelé přejdou ze segmentu drahých až středně drahých výrobků na segment středně drahých výrobků a rovněž ze segmentu středně drahých výrobků na segment středně drahých až levných výrobků) a k více opravám. Hospodářská soutěž mezi usňovou obuví a jinými levnějšími výrobky z textilu a syntetických materiálů by se za této situace s nejvyšší pravděpodobností zvýšila.
(302)
Nelze vyloučit, že pokles na trhu přispěje ke zhoršení situace výrobního odvětví Unie vzhledem k spojeným účinkům spotřeby a cen. Současně je však rovněž pravděpodobné, že hospodářský pokles dále zvýší účinek dumpingového dovozu. Důvodem je to, že pokles bude pravděpodobně vyvíjet cenový tlak na všechny hospodářské subjekty, včetně vývozců z dotčených zemí, kteří mohou dále snížit své již nyní dumpingové ceny. Ještě nižší ceny budou vyvíjet tlak rovněž na segment středně drahých až drahých výrobků a existuje riziko, že budou výrobce v Unii nutit, aby se vrátili zpět k segmentu středně drahých až levných výrobků. To by zase mělo za následek ještě silnější hospodářskou soutěž mezi výrobou v Unii a dumpingovým dovozem.
2.2. Pravděpodobný dopad změn ve struktuře spotřeby
(303)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že budoucí snížení výkonnosti výrobního odvětví Unie (pokud k němu dojde) nebude souviset s dovozem z dotčených zemí, nýbrž spíše s poklesem spotřeby v Unii. Toto snížení spotřeby by údajně nebylo spojeno pouze se změnami módních trendů, které se přesunuly od formální obuvi k neformálnější obuvi, nýbrž rovněž s poklesem na trhu. Tato událost zvýší sklon spotřebitelů změnit preference ve prospěch segmentu levných výrobků, který obvykle zastupuje dovoz z třetích zemí.
(304)
Pokles celkové spotřeby by měl se vší pravděpodobností nepříznivý účinek na výkonnost výrobců v Unii. Lze však rovněž očekávat, že snížení kupní síly spotřebitelů povede k tomu, že trh bude méně citlivý na krátkodobé módní trendy, což povede k oživení klasické „tmavé obuvi“, tj. segmentu, v němž má výrobní odvětví Unie nejsilnější postavení. Nelze tudíž vyvodit závěr, že snížení spotřeby zasáhne obuv vyráběnou v Unii více než dováženou obuv. Ačkoliv výrobci v Unii budou s největší pravděpodobností dotčeni poklesem spotřeby, dopad velkých objemů dumpingového dovozu z dotčených zemí bude i nadále velmi významnou příčinou újmy, pokud by platnost opatření skončila.
2.3. Pravděpodobný dopad snížení vývozní výkonnosti
(305)
Některé zúčastněné strany rovněž uváděly, že hospodářský pokles zasáhne obzvláště silně vývozní stranu výroby v Unii.
(306)
V této souvislosti lze předpokládat, že zhoršení finanční situace, které bude pociťováno na celém světě, bude mít dopad rovněž na vývoz Unie. Ačkoliv snížení vývozní činnosti jistě negativně přispěje k celkovému rozvoji výrobního odvětví, je však nutno mít na paměti, že tři čtvrtiny činnosti výrobců v Unii jsou zaměřeny na domácí trh v Unii. Vzhledem k této skutečnosti nelze vyvodit závěr, že pravděpodobný dopad snížení vývozní výkonnosti sám o sobě naruší příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou, která byla způsobena výrobcům v Unii.
2.4. Pravděpodobný dopad strukturálních problémů a nedostatečná efektivnost výrobců v Unii
(307)
Uvádělo se rovněž, že výrobci v Unii měli v minulosti potíže využít opatření kvůli skutečnosti, že zdroj jejich potíží souvisí spíše se strukturálními problémy a neefektivností výrobního odvětví než s údajným dumpingem ČLR a Vietnamu. Podle těchto tvrzení prohloubí hospodářský pokles strukturální problémy v tomto výrobním odvětví a dále oslabí souvislost mezi vzniklou újmou a dumpingem.
(308)
Především se připomíná, že šetření prokázalo, že bez ohledu na konkurenční postavení byla výrobcům v Unii dumpingovým dovozem způsobena podstatná újma. V každém případě je nutno uvést (jak bylo prokázáno výše), že ačkoli se výrobní odvětví Unie dosud nachází v nejisté situaci, v posuzovaném období prokázalo přinejmenším částečné oživení a bylo schopno zachovat stálý podíl na trhu. Velká část výrobního odvětví mimoto byla schopna změnit svůj obchodní model, či se o to pokouší prostřednictvím i) spojení zdrojů do seskupení za účelem co největší specializace a dosažení úspor z rozsahu u skupin, ii) přímého prodeje maloobchodníkům a iii) výrobou obuvi v segmentu středně drahých až dražších výrobků a drahých výrobků. Je vysoce nepravděpodobné, že by se výrobnímu odvětví podařilo tento proces uskutečnit, pokud by opatření nebyla zavedena, a v každém případě společnosti, jež se nyní nacházejí v procesu změny svého obchodního modelu, se vší pravděpodobností nebudou schopny tento proces dokončit.
(309)
Lze však také předpokládat, že pokles trhu zvýší tlak a případně rovněž zastaví tento proces u společností, jimž se dosud nepodařilo změnit své zaměření změnou obchodního modelu. Situace těchto společnosti se může dále zhoršit a mnoho společností v této skupině by po zintenzivnění hospodářské soutěže mohlo ukončit činnost. Společnosti, které přijaly vyspělejší obchodní modely, se pravděpodobně nevyhnou účinkům poklesu trhu, jelikož ceny v segmentu drahých až středně drahých výrobků, na nějž se specializují, budou pravděpodobně rovněž podléhat celkovému tlaku na snížení cen.
(310)
Co se týká posouzení situace zaznamenané v posuzovaném období, lze stěží tvrdit, že hospodářský pokles sám o sobě naruší příčinnou souvislost s dumpingovým dovozem. Naopak, jak bylo uvedeno v 302. bodě odůvodnění, bude mít tlak levného dumpingového dovozu na snižování cen s největší pravděpodobností řetězový účinek a donutí ještě větší část výroby v Unii přejít na stejný segment jako dumpingový dovoz, takže se tlak dumpingového dovozu na výrobce v Unii zvýší. Za této situace budou proto výrobci v Unii v budoucnu ještě více závislí na existenci opatření.
2.5. Pravděpodobné účinky dovozu ze třetích zemí
(311)
Bylo rovněž ověřeno, zda je pravděpodobné, že dovoz ze třetích zemí bude mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie, pokud by opatření pozbyla platnosti. V této souvislosti se uvádělo, že vývoz třetích zemí do Unie trvale roste a že spolu s vyššími náklady v ČLR a ve Vietnamu a hospodářským poklesem to bude hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie v budoucnu.
(312)
Vzhledem k cenovému rozdílu mezi dumpingovým dovozem z dotčených zemí a dovozem ze třetích zemí je však spíše pravděpodobné, že čínský a vietnamský vývoz opět získá cenový náskok před dovozem ze třetích zemí. To by poukazovalo na relativní snížení tohoto dovozu v budoucnu. Jak bylo prokázáno v oddílech C.3 a C.4, neexistují žádné signály, že čínští nebo vietnamští vývozci pravděpodobně odejdou z trhu Unie. Naopak, velké existující kapacity naznačují, že mají pobídku pokud možno na trhu setrvat.
(313)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bude mít dovoz ze třetích zemí se vší pravděpodobností menší dopad na situaci výrobního odvětví Unie, pokud by opatření pozbyla platnosti.
2.6. Pravděpodobný dopad kolísání směnných kurzů
(314)
Uvádělo se rovněž, že újma způsobená výrobcům v Unii se pravděpodobně sníží v důsledku zhodnocení amerického dolaru vůči euru. Kolísání směnného kurzu zvýší ceny dumpingového dovozu, který je obchodován v eurech, takže dojde k odstranění cenového rozdílu mezi dumpingovým dovozem a cenami výrobců v Unii.
(315)
V této souvislosti je třeba uvést, že šetření musí zjistit, zda dumpingový dovoz (pokud jde o ceny a objem) způsobil (nebo pravděpodobně způsobí) podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie, nebo zda tuto podstatnou újmu (či její pravděpodobnost) zapříčinily jiné činitele. Podle čl. 3 odst. 6 základního nařízení musí být doloženo, že újmu působí (nebo může způsobit) cenová úroveň dumpingového dovozu. Odkazuje se proto pouze na rozdíl mezi cenami, a neexistuje tudíž povinnost analyzovat činitele, které mají dopad na výši těchto cen.
(316)
Pravděpodobný účinek dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v zásadě zkoumá na základě cenového podbízení, snižování cen a stlačování cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Použití směnných kurzů v této souvislosti proto pouze zajišťuje stanovení cenového rozdílu na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnné kurzy v zásadě nemohou být dalším činitelem působícím újmu.
(317)
Výše uvedené je potvrzeno rovněž zněním čl. 3 odst. 7 základního nařízení, které odkazuje na jiné známé činitele, než je dumpingový dovoz. Mezi jinými známými činiteli se v tomto článku neuvádí žádný činitel, který ovlivňuje výši cen dumpingového dovozu.
(318)
Avšak i v případě, že se tento činitel vezme v úvahu, není vzhledem k pravděpodobnému tlaku na spotřebitelské ceny v souvislosti s poklesem trhu pravděpodobné, že dovozci nakupující v dotčených zemích budou moci zvýšit ceny pro maloobchod v důsledku zhodnocení amerického dolaru. Směnné kurzy jako takové lze mimoto obtížně předvídat a po skončení období přezkumného šetření došlo k znehodnocení amerického dolaru vůči euru, takže nelze vyvodit závěr, že kolísání směnných kurzů povede k zvýšení cen dumpingového dovozu z dotčených zemí.
(319)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem nelze dospět k závěru, že vývoj směnného kurzu může být dalším činitelem, který působí újmu.
3. ZÁVĚR OHLEDNĚ PRAVDĚPODOBNÉHO DOPADU OSTATNÍCH ČINITELŮ
(320)
Jak je patrné z výše uvedených skutečností, ačkoli nelze vyloučit, že ostatní činitele, včetně hospodářského poklesu, budou mít dopad na finanční situaci výrobců v Unii, šetření neprokázalo, že tyto činitele samy o sobě naruší příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a přetrvávající újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
I. ZÁVĚR OHLEDNĚ PŘETRVÁVÁNÍ ÚJMY
(321)
Jak bylo zjištěno v oddíle G.4, šetřením bylo prokázáno, že v období přezkumného šetření přetrvávala situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie. Přetrvávání újmy je podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení samo o sobě dostatečným ukazatelem, že újma bude pravděpodobně pokračovat i v budoucnu, což znamená, že by opatření měla být zachována.
(322)
Ze zjištění týkajících se dovozu vyplývá, že dovoz velkých objemů za dumpingové ceny bude pravděpodobně pokračovat a že cenový tlak (v neposlední řadě v rámci hospodářského poklesu) pravděpodobně zvýší hospodářskou soutěž mezi dumpingovým dovozem a usňovou obuví vyráběnou v Unii. Šetřením bylo rovněž prokázáno, že neexistují žádné jiné známé činitele, které by narušily silnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobcům v Unii.
(323)
Z celkové analýzy zjištění, k nimž šetření dospělo, vyplývá, že by důsledkem zrušení opatření pravděpodobně byly trvale velké a případně i vyšší objemy dovozu z ČLR i Vietnamu s cenami, které se ještě více podbízejí cenám výrobního odvětví Unie. Pokles trhu tento vývoj pravděpodobně dále zhorší. Dumpingový dovoz by měl s největší pravděpodobností vážné nepříznivé účinky na výrobní odvětví Unie. Za těchto okolností by výrobní odvětví Unie buď muselo snížit ceny, aby si udrželo podíl na trhu, nebo by muselo zachovat prodejní ceny na současných úrovních a přijít o zákazníky a nakonec i prodej. V prvním případě by výrobní odvětví Unie muselo podnikat se ztrátou a ve druhém případě by ztráta prodeje jako takového nakonec vedla k vyšším nákladům následovaným ztrátami.
(324)
Výrobní odvětví Unie navíc trpí účinky dumpingového dovozu po mnoho let a v současné době se nachází v nejisté hospodářské situaci. Přitom však bylo zjištěno, že velká část výrobců v Unii byla schopna změnit své obchodní modely a zaměřit se na vyšší přidanou hodnotu, segment středně drahých až drahých konečných výrobků a zjednodušené distribuční kanály. Tato skupina rovněž postupně absorbuje činnost části odvětví, které se dosud nepodařilo přizpůsobit se a zavést nové obchodní modely, a je zapotřebí delší období pro přizpůsobení se k dokončení tohoto přechodu v celém výrobním odvětví.
(325)
Pokud by byla opatření zrušena v této citlivé fázi, situace výrobců v Unii by se zhoršila, proces přechodu na nový obchodní model by se pravděpodobně zastavil a byla by ohrožena samotná existence velké části výrobního odvětví.
(326)
Při šetření bylo proto zjištěno, že kvůli dovozu z ČLR a Vietnamu existuje zřejmá pravděpodobnost přetrvávání újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie v krátkodobém až střednědobém výhledu, dokud nebude dokončen proces přizpůsobení se.
J. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN PO ZVEŘEJNĚNÍ TĚCHTO ZÁVĚRŮ
(327)
Na základě zveřejnění těchto závěrů obdržela Komise řadu připomínek. Žádná z nich nicméně nebyla takové povahy, aby tyto závěry změnila. Hlavní argumenty byly následující.
1. OBDRŽENÉ PŘIPOMÍNKY TÝKAJÍCÍ SE FORMÁLNÍCH A PROCEDURÁLNÍCH OTÁZEK A OTÁZEK PRÁVA NA OBHAJOBU
1.1. Důvěrnost jmen žadatelů
(328)
Některé zúčastněné strany znovu uvedly své pochybnosti o zachování důvěrnosti žadatelů, přičemž zdůraznily, že v podpůrném spise není žádné tvrzení o tom, že zveřejnění totožnosti žadatele pro něj bude mít nepříznivé důsledky. Jedna zúčastněná strana navíc uvedla, že k zachování důvěrnosti totožnosti praxe WTO vyžaduje předložení oprávněných důvodů pro všechny dokumenty, ať již jsou či nejsou považovány za důvěrné. Podle této strany nebyl v tomto případě oprávněný důvod předložen.
(329)
Stejná strana také namítla, že pokud by žádost o důvěrnost byla přesto přijata, mělo by to znamenat, že by mohly být zveřejněny alespoň podrobné údaje o jednotkových cenách a ukazatelích ziskovosti u vzorku.
(330)
Jak je uvedeno v 40. až 42. bodě odůvodnění, je důvěrnost týkající se totožnosti žadatelů a výrobců vybraných do vzorku založena na řádně odůvodněné žádosti podle článku 19 základního nařízení. Není proto pravdivé, že žadatelem nebyl prokázán řádný důvod. Pokud jde o tvrzení, že by měly být zveřejněny podrobné údaje o jednotkových cenách a ziskovosti, má Komise stále za to, že by poskytnutí těchto informací mohlo nepřímo odhalit totožnost žadatele. Mimoto by takové zveřejnění poškodilo v rámci skupiny společností ze vzorku zájmy jiných společností ze vzorku, které jsou rovněž konkurenty na trhu.
(331)
Z výše uvedeného vyplývá, že obdržené připomínky nejsou takové povahy, aby změnily závěr o zachování důvěrnosti totožnosti výrobců v Unii, kteří podpořili žádost.
1.2. Definice výrobního odvětví Unie a jeho reprezentativnost
(332)
Některé strany namítly, že Komise nesprávně uplatnila definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii.
(333)
Dvě strany tvrdily, že posouzení újmy musí být založeno na informacích o žadateli a společnostech, které žádost podpořily, a nikoliv na základě celkové výroby v Unii. Podle těchto stran nejsou použité makroekonomické ukazatele reprezentativní.
(334)
Uvedly rovněž, že Komise nevyloučila ze vzorku společnost, která během období přezkumného šetření zastavila v Unii výrobu. Některé strany tvrdily, že ponechání společnosti ve vzorku mělo za následek zkreslení mikroekonomických ukazatelů, jakož i analýzy cenového podbízení a prodeje pod cenou. Na druhé straně jiná zúčastněná strana, která nebyla proti zařazení této strany do vzorku, tvrdila, že pro posouzení újmy je třeba vzít v úvahu všechny údaje týkající se této společnosti, a nikoliv pouze ty, které se týkají její činnosti v Unii.
(335)
Stejné zúčastněné strany tvrdily, že Komise nevyloučila z definice výrobního odvětví Unie společnosti, které dovážely až 25 % celkové produkce z třetích zemí. Podle těchto zúčastněných stran to představuje změnu v metodice ve srovnání s 231. bodem odůvodnění nařízení zavádějícího prozatímní opatření při původním šetření, který uvádí, že všechny společnosti, které přemístily svou výrobu, byly vyloučeny. Strany rovněž tvrdily, že pokud jde o uplatnění čl. 4 odst. 1 základního nařízení, Komise obvykle vyžaduje vyloučení společností, které dovážejí zhruba 25 % své celkové výroby. V tomto ohledu jedna strana rovněž tvrdila, že Komise chybně usoudila, že žádný z členů CEC nezadal výrobu externě, i když během šetření bylo předloženo tvrzení, které prokazuje opak.
(336)
Některé zúčastněné strany také uvedly, že všeobecný dokument se závěry byl nekonzistentní, protože ve 3. bodě odůvodnění se udávalo, že žádost podporuje 35 % stran, zatímco ve 193. bodě odůvodnění jich je pouze 25 %.
(337)
Jak již bylo konstatováno ve 193. až 200. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie bylo definováno podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení. Posouzení situace výroby v Unii jako celku odpovídá základnímu nařízení. Tvrzení, podle kterého se posouzení újmy zakládá na nesprávné definici výrobního odvětví Unie, je tedy třeba odmítnout.
(338)
Pokud jde o tvrzení, podle kterého Komise nevyloučila jednu ze společností ze vzorku, je třeba připomenout, že důvody, proč byla společnost ponechána ve vzorku, jsou uvedeny ve 23. a 196. bodě odůvodnění. Komise dále usoudila, že případné vyloučení by nemělo žádný účinek, ať už na reprezentativnost vzorku nebo utrpěnou újmu, včetně podbízení. Důvodem je minimální váha této společnosti ve vzorku. Skutečnost, zda tato společnost byla nebo nebyla formálně vyloučena, tedy nemá žádný praktický dopad na výsledky analýzy.
(339)
Jak bylo uvedeno ve 195. bodě odůvodnění, byla výroba v Unii založena pouze na společnostech, které odpovídají definici uvedené v článku 4 (včetně odstavce 1). Na základě informací ze spisu nebyla brána v úvahu žádná právnická osoba, která přemístila výrobu a která by musela být vyloučena z definice výrobce v Unii podle čl. 4 odst. 1. V tomto ohledu je třeba připomenout, že omezený dovoz sám o sobě neznamená přemístění výroby. I když malý počet z výrobců, kteří podali žádost, skutečně dovážel, příslušné objemy byly velmi omezené a představovaly nejvýše 25 % celkové produkce společnosti. S ohledem na výše uvedené proto není tvrzení, že se Komise odchýlila od své praxe v původním šetření nebo od ustanovení základního nařízení, správné.
(340)
Pokud jde o tvrzení, že není shoda mezi poměrem stran podporujících žádost, uvedených ve 3. a 193. bodě odůvodnění, je třeba připomenout, že 193. bod odůvodnění pouze udává, že podpora je vyšší, než je zákonné minimum ve výši 25 %, a není tedy vyjádřením skutečné podpory, která byla nad tímto minimem.
1.3. Období použité pro posouzení újmy
(341)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že období použité pro posouzení újmy bylo nespojité. Zejména bylo uvedeno, že použití předmětného období pro stanovení některých ukazatelů při zpětných odkazech na období původního šetření a, pro stanovení jiných ukazatelů újmy na rok 2005 povede k nesourodým výsledkům. Jiné zúčastněné strany tvrdily, že se Komise opírala o údaje z roku 2005 a o období původního šetření, aniž by je zveřejnila.
(342)
Analýza posouzení újmy byla založena na zjištěních z dotčeného období, tj. od roku 2006 a včetně období přezkumného šetření. Odkazy na období původního šetření a na rok 2005 byly učiněny pouze k doplnění analýzy, ale neměly na závěry určující účinek. Vzhledem k výše uvedenému musí být odmítnuto tvrzení, že období použité pro posouzení újmy vedlo k nedůsledné analýze.
1.4. Reprezentativnost vzorku výrobců v Unii
(343)
Některé zúčastněné strany uváděly, že vzorek výrobců v Unii nebyl reprezentativní, pokud jde o druhy výrobků, velikost a zeměpisné rozšíření.
(344)
V tomto ohledu uvedly, že Komise nepodala dostatečné vysvětlení zeměpisného rozšíření vzorku a že tento vzorek nebyl v každém případě reprezentativní, protože obuv je vyráběna alespoň v sedmi členských státech, z nichž byly do vzorku vybrány pouze čtyři. Zúčastněné strany dále tvrdily, že jeden členský stát byl zastoupen nadměrně. Jedna zúčastněná strana také požádala, aby Komise poskytla informace o úrovni dohod o poplatcích, které se objevily v rámci výrobního odvětví Unie.
(345)
Jedna strana také tvrdila, že ve vzorku byla nadměrně zastoupena dámská obuv, a jiná strana připomněla, že ziskovost vzorku nebyla reprezentativní, pokud ji srovnáme s hodnotami vyvozenými ze žádosti.
(346)
V 28. bodě odůvodnění jsou uvedeny podrobnosti o zeměpisném rozložení vzorku a jeho reprezentativnosti při srovnání s celkovým rozložením v Unii. V tomto ohledu se připomíná, že vzorek je do značné míry obrazem zeměpisného rozložení celé populace a že není třeba mít přesně identické zeměpisné rozložení. Šetření navíc ukázalo, že zhruba 60 % výroby ze vzorku bylo založeno na tzv. „subdodávkách“ a „dohodách o poplatcích“.
(347)
Navíc vzhledem k tomu, že takové „subdodávky“ a „dohody o poplatcích“ se vyskytují rovněž mezi společnostmi v různých členských státech, byla věnována péče tomu, aby bylo zajištěno, že výroba bude připočtena členskému státu, ze kterého je společnost, která objednala službu.
(348)
Vzhledem k výše uvedenému neznamená určitý stupeň variability, pokud jde o váhu členského státu, že se vzorek stane nereprezentativním. Obdobně, pokud jde o dohody o subdodávkách a skutečnost, že dvě třetiny výroby jsou soustředěny ve třech členských státech, není nutný požadavek, aby bylo ve vzorku zastoupeno všech sedm zemí, kde probíhá výroba.
(349)
V 29. bodě odůvodnění se připomíná, že výrobci v Unii, vybraní do vzorku, zahrnovali průřezově celou škálu výroby, určenou pro veškeré obyvatelstvo. Totéž platí i pro rozdělení podle pohlaví, a ačkoli existují varianty ve všech kategoriích, pánská, dámská i dětská obuv je prodávána ve významných množstvích jak společnostmi ze vzorku, tak i v poměru k celkovému obyvatelstvu. Pokud jde o úroveň ziskovosti, skutečnost, že existují odchylky mezi vzorkem a žádostí, ještě neznamená, že by vzorek nebyl reprezentativní. V každém případě je třeba poznamenat, že ziskovost vzorku je ve stejném rozmezí, jako je ziskovost, kterou obdržíme po analýze všech informací, které jsou obsaženy v žádosti.
1.5. Výše cla v původním šetření
(350)
Některé strany namítly, že ČLR je již od původního šetření v porovnání s Vietnamem diskriminována, protože na dovoz z ČLR bylo používáno vyšší clo, i když dumpingové rozpětí stanovené pro ČLR bylo nižší než pro Vietnam. Bylo také uvedeno, že ČLR byla diskriminována s ohledem na metodu, která byla použita pro upřesnění rozpětí újmy v původním šetření.
(351)
Za prvé, právní předpisy Unie vyžadují, aby byly celní sazby stanoveny v souladu s povinným pravidlem nižšího cla, což znamená, že celní sazba smí být stanovena na základě rozpětí újmy, a nikoliv na základě dumpingového rozpětí. Za druhé, aby bylo v původním případě možno zavést nejslabší možné opatření proti dumpingu působícímu újmu, bylo shledáno za nutné vzít v úvahu objemy a ceny, které újmu nepůsobí, a ty byly spočítány tak, aby se došlo k nejslabšímu možnému opatření proti újmě způsobené ČLR i Vietnamem, a z nich pak vyplynulo uložené clo. V tomto ohledu je třeba připomenout, že účelem šetření před pozbytím platnosti je posoudit, zda jsou dostupné informace dostatečným důvodem k tomu, aby opatření byla ve stejné formě prodloužena na další období. Vzhledem k tomu, že v rámci tohoto přezkumného šetření není možné změnit úroveň opatření, nemohou být tato tvrzení vzata v úvahu.
2. OBDRŽENÉ PŘIPOMÍNKY TÝKAJÍCÍ SE ANALÝZY ÚJMY
2.1. Kumulace dovozu z ČLR a Vietnamu
(352)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky pro kumulaci nebyly splněny, protože se vývoj týkající se Vietnamu velmi lišil od vývoje týkajícího se ČLR. Tvrdila rovněž, že dovoz z Vietnamu nemohl být dále považován za dovoz působící újmu, protože dovážené objemy v období přezkumného šetření byly nižší než objemy nepůsobící újmu, jak bylo stanoveno v původním šetření.
(353)
Je třeba připomenout, že ve 216. a následujících bodech odůvodnění byla provedena důkladná analýza, z níž vyplývá, že podmínky pro kumulaci byly splněny. Z toho důvodu není tvrzení o objemu nepůsobícím újmu relevantní.
2.2. Vliv outsourcingu
(354)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že zveřejněný dokument ukázal, že výroba v Unii je nadále přemísťována. Podle této strany je to důkazem, že platná cla nebyla schopna zastavit proces přemísťování výroby.
(355)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že cílem cla není zastavit nebo podpořit veškeré přemísťování výroby, ale napravit narušení obchodu způsobené dumpingovým dovozem. Je třeba také připomenout, že některé společnosti přemístily výrobu do jiných členských států nebo do třetích zemí, kterých se opatření netýkají. S ohledem na výše uvedené nelze toto tvrzení přijmout.
2.3. Dopad makroekonomických ukazatelů
(356)
Jedna zúčastněná strana měla za to, že odpovědi od národních sdružení nebyly dostatečné jako zdroj ukazatelů újmy, protože z těchto odpovědí mohly být vyvozeny pouze informace týkající se některých ukazatelů újmy. Byla také napadena skutečnost, že bylo obdrženo pouze devět odpovědí.
(357)
Některé strany zpochybnily makroekonomické ukazatele s ohledem na skutečnost, že byly založeny na výrobě v Unii jako celku spíše než na informacích od žadatelů a stran podporujících žádost. Zdůvodnění stanovení makroekonomických ukazatelů již bylo uvedeno výše v 337. bodě odůvodnění a nemusí být tedy předmětem dalšího hodnocení. Jedna zúčastněná strana uvedla, že makroekonomické ukazatele nebyly v každém případě důvěryhodné. Skutečnost, že od původního šetření došlo k nárůstu zaměstnanosti o 359 % byla uváděna jako příklad, proč je třeba považovat údaje za nedůvěryhodné. Toto tvrzení bylo podpořeno tím, že při několika příležitostech byla pozorována odlišnost makroekonomických ukazatelů od ukazatelů pozorovaných ve vzorku.
(358)
Některé zúčastněné strany uvedly, že zveřejněné údaje o vývoji spotřeby nebyly v souladu, protože v jedné části dokumentu se uvádí pokles o 7 %, zatímco v jiné části dokumentu je to 14 %. Obdobně byly za nesourodé považovány údaje o kapacitě výroby a počtu zaměstnanosti, protože vykazovaly různý vývoj, i když zveřejněný dokument uváděl, že jsou navzájem provázané.
(359)
Pokud jde o zdroje, a jak bylo vysvětleno v 225. a 226. bodě odůvodnění, vyžádala si Komise od národních sdružení informace, které pro ně jsou přirozeně dostupné, a obdržela je. Skutečnost, že tyto informace nepokrývají veškeré ukazatele újmy, není v žádném případě anomálií, ale spíše poukazuje na to, že tyto organizace nemají přístup k údajům, které se týkají určitých ukazatelů. Z toho důvodu získává prošetřující orgán takové údaje od reprezentativního vzorku společností. Devět odpovědí získaných od národních sdružení pokrývá velkou většinu výroby (více než 80 % celkové výroby v Unii) a byly dále doplněny dostupnými statistickými údaji a jinými údaji, které poskytly zúčastněné strany.
(360)
Pokud jde o úroveň zaměstnanosti, je třeba připomenout, že v původním šetření byl počet 57 000 pracovníků založen na údajích od žadatelů. Současný stav zaměstnanosti - 262 000 pracovníků - je makroekonomickým ukazatelem vztahujícím se k výrobnímu odvětví Unie tak, jak je definováno výše. Pokud jde o rozdíly mezi ukazateli ze vzorku a ukazateli z celého výrobního odvětví Unie, je třeba připomenout, že tyto ukazatele nemusí být vždy v úplné shodě na to, aby byly reprezentativní. Skutečnost, že sledovaly stejný vývoj, potvrzuje jejich reprezentativnost. Pokud jde o údajný nesoulad ve spotřebě, snížení o 7 % se vztahuje k období od roku 2006 do období přezkumného šetření, zatímco pokles o 14 % k období od roku 2005 do období přezkumného šetření.
(361)
S ohledem na výše uvedené musí být připomínky týkající se složení a analýzy makroekonomických ukazatelů odmítnuty.
2.4. Dopad mikroekonomických ukazatelů
(362)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že 3 % zisk, který vykázalo výrobní odvětví Unie, by měl být považován za dobrý výsledek, zejména s ohledem na to, že se příslušný trh zmenšuje. Uvedla také, že tvrzení, že výrobní odvětví Unie čelí cenovému tlaku ČLR a Vietnamu, nebylo podpořeno zjištěním, podle kterého se výrobnímu odvětví Unie podařilo v posuzovaném období zvýšit ceny o 30 %.
(363)
Jak bylo stanoveno v původním šetření, úroveň zisku při neexistenci dumpingu působícího újmu byla očekávána ve výši 6 %, tedy výrazně nad 3 %, kterých výrobní odvětví Unie dosáhlo, což navíc není úroveň, která by zabezpečila životaschopnost výrobního odvětví ve střednědobém výhledu a financování probíhající restrukturalizace. Tyto údaje by měly být rovněž porovnány s velmi vysokou úrovní zisků dovozců. Pokud jde o prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejich vzrůst nezabránil přímé soutěži mezi výrobky, a postihl tedy cenové podbízení a prodeje pod cenou. Nízké ziskové rozpětí dokazuje tlak, který působí na ceny, protože výrobní odvětví Unie nemůže použít větší marži.
(364)
S ohledem na výše uvedené musí být připomínky týkající se analýzy mikroekonomických ukazatelů odmítnuty.
2.5. Analýza cenového podbízení
(365)
Některé zúčastněné strany uvedly své pochybnosti, pokud jde o analýzu cenového podbízení, kterou provedla Komise. V tomto ohledu uvedly, že Komise uměle zvýšila vzájemnou shodu kontrolních čísel výrobku reklasifikací některé obuvi ze skupiny výrobků E do skupiny A.
(366)
Některé zúčastněné strany měly za to, že Komise opomněla zveřejnit, proč úroveň úpravy přihlížející k výzkumu a vývoji, stanovená v původním šetření, byla nyní snížena. Obdobně měly za to, že Komise nezveřejnila, v jaké míře byly provedeny úpravy přihlížející k prodeji obchodním společnostem, které nejsou ve spojení.
(367)
Tvrzení, že umělého souladu bylo dosaženo reklasifikací PCN, není správné. Jak je podrobně uvedeno v 57. a následujících bodech odůvodnění, nejednalo se o reklasifikaci, ale, bylo-li to nutné, o opravy v případech, kdy strany svou obuv zařadily do špatné kategorie.
(368)
Pokud jde o tvrzení, podle kterého nebylo předloženo žádné odůvodnění pro úpravy přihlížející k výzkumu a vývoji, je třeba připomenout, že tyto úpravy byly stanoveny za použití stejné metody jako v původním šetření, tedy na základě ověřených informací dodaných spolupracujícími stranami, přičemž tyto informace se týkají období přezkumného šetření. Cena CIF vývozců byla stanovena na základě údajů, které poskytly samotné společnosti, a v případě potřeby byly upraveny.
(369)
S ohledem na výše uvedené musí být připomínky týkající se nedostatečné analýzy cenového podbízení odmítnuty.
2.6. Závěry týkající se přetrvávání újmy
(370)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že všeobecné ukazatele újmy byly všechny pozitivní a že Komise založila svůj závěr o přetrvávání újmy výlučně na ziskovosti. Navíc vzhledem ke skutečnosti, že ziskovost byla v období přezkumného šetření nejvyšší od roku 2001, je třeba i tento ukazatel vyložit tak, že výrobní odvětví Unie již netrpí újmu. Některé zúčastněné strany navíc na podporu svého tvrzení, podle kterého výrobní odvětví Unie netrpělo újmu, uvedly přesné příklady a jména společností v dobré hospodářské situaci.
(371)
Jiná zúčastněná strana měla za to, že Komise nevzala v úvahu dopad změny v obchodním modelu, když posuzovala výrobu a prodej, jakož i obecný obraz újmy. Tvrdila také, že nebyly vzaty v úvahu účinky outsourcingu, a podle této strany by byl průměrný zisk u vzorku mnohem vyšší, kdyby byly vzaty v úvahu outsourcingové činnosti.
(372)
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že analýza ukazatelů újmy je globální povahy a ke konstatování újmy není nutné, aby se všechny ukazatele zhoršily. Je třeba také vzít v úvahu, že během analyzovaného období byla opatření v platnosti, a bylo tedy možné logicky předpokládat jisté zmírnění újmy. Nehledě na to, a jak již bylo uvedeno v 257. a následujících bodech odůvodnění, spotřeba, výroba, prodej a využití kapacit se během tohoto období zhoršily, cenové podbízení a prodeje pod cenou pokračovaly na významných úrovních a ziskovost byla stále na velmi nízkých úrovních, podstatně níže, než by se dalo předpokládat v případě neexistence dumpingu působícího újmu. Celková situace tedy ukazovala částečné odstranění újmy díky opatřením, ale v žádném případě neukazovala, že újma dále neexistovala.
(373)
U odvětví, které zahrnuje více než 18 000 podniků, je přirozené, že jednotlivé společnosti budou mít rozdílné výsledky, což ovšem neznamená, že újma pro odvětví jako celek neexistuje. Je třeba připomenout, že analýza makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví jako celek i mikroekonomických ukazatelů pro reprezentativní vzorek výrobců (obě podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení) ukázala, že újma nadále pokračovala.
(374)
Pokud jde o dopad změny v obchodním modelu, vypočítaný průměrný zisk se vztahuje k vzorku výrobců v Unii. Všechny změny (tj. obchodního modelu, úrovně obchodu) byly do analýzy zahrnuty. Z hlediska požadavků daných právními předpisy nemůže být činnost subjektu jako dovozce připisována jeho postavení jako výrobce.
(375)
S ohledem na výše uvedené zůstávají závěry o újmě uvedené v 257. až 260. bodě odůvodnění nezměněny.
3. OBDRŽENÉ PŘIPOMÍNKY TÝKAJÍCÍ SE PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI MEZI ÚJMOU ZPŮSOBENOU VÝROBNÍMU ODVĚTVÍ UNIE A DUMPINGOVÝM DOVOZEM Z DOTČENÝCH ZEMÍ
(376)
Některé zúčastněné strany měly za to, že Komise neposoudila v plné míře vliv jiných činitelů na finanční životaschopnost výrobců v Unii. Tvrdily v zásadě, že Komise použila přístup, který ostatní činitele nebral v úvahu. V této souvislosti bylo uvedeno, že posuzování každé problematiky samostatně vedlo k tomu, že veškerý účinek, kromě účinku právě posuzovaného, byl připisován dumpingovému dovozu.
(377)
Některé zúčastněné strany měly za to, že Komise podcenila dopad dovozu z ostatních třetích zemí. Podle těchto zúčastněných stran byla vážená průměrná cena dovozu ze třetích zemí pouze o 0,39 EUR vyšší než cena dovozu z ČLR a Vietnamu, a měla by tedy významný dopad na výrobní odvětví Unie. Uvedly také, že pokud by srovnání bylo spíše než na základě cen CIF provedeno na základě cen franko přístav určení, byly by ceny dovozu zejména z Indie a Indonésie nižší než ceny dovozu z dotčených zemí.
(378)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že Komise neodůvodnila závěr, že existovala hospodářská soutěž mezi dotčenými výrobky dovezenými z ČLR a Vietnamu a výrobky vyrobenými v Unii. Tvrdily také, že tento závěr je rozporný, protože v některých částech zveřejněného dokumentu je popsáno, jak je výrobní odvětví Unie soustředěno na střední a vyšší cenový segment. Podle zúčastněných stran je obtížné sladit tento závěr s jiným závěrem uvádějícím, že výrobní odvětví Unie je v hospodářské soutěži s výrobky z ČLR a Vietnamu, které jsou z nižšího cenového segmentu. Jedna zúčastněná strana měla za to, že Komise neposkytla definici, co je považováno za výrobky nižšího, středního a vyššího cenového segmentu, a tvrdila, že nebyl předložen žádný důkaz o tom, že výrobní odvětví Unie přešlo k vyšším segmentům.
(379)
Jedna zúčastněná strana měla za to, že Komise nevzala v úvahu dopad změn ve spotřebě a dopad hospodářské krize na výrobní odvětví Unie. Zejména měla za to, že Komise došla k mylnému závěru, že dovozní ceny poklesnou jako důsledek hospodářské krize, zatímco vývoj během šesti měsíců po období přezkumného šetření ukázal snížení objemu a zvýšení cen.
(380)
Jedna zúčastněná strana měla za to, že Komise neposkytla dostatečný důkaz o tom, že důvodem problémů, kterým čelí výrobní odvětví, nejsou jeho strukturální nedostatky. Podle této strany by tvrzení, podle kterého se újma týká i společností, které změnily obchodní model, mělo být odmítnuto, protože se má za to, že změna obchodního modelu sama o sobě nutně neznamená, že neexistují strukturální problémy.
(381)
Kromě výše uvedených důvodů jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise v rámci celkové analýzy ostatních důvodů neposoudila účinky změn obchodního modelu na zisk výrobců v Unii a účinek outsourcingu na výrobní odvětví Unie, jakož i účinek nedostatku kvalifikovaných pracovníků.
(382)
V tomto ohledu je třeba připomenout, že v rámci tohoto přezkumu byla provedena velmi pečlivá a komplexní analýza ostatních činitelů. Je třeba také připomenout, jak je uvedeno v 285. bodě odůvodnění, že tyto činitele byly analyzovány společně i jednotlivě, a proto je třeba odmítnout tvrzení, že Komise použila přístup, který nebral v úvahu ostatní příčiny.
(383)
Pokud jde o dopad dovozu z třetích zemí, šetření zjistilo, že existuje významný rozdíl v cenách dovozu z dotčených zemí a ostatních třetích zemí, z nichž většina má průměrné ceny podstatně vyšší, než jsou čínské či vietnamské ceny. V 227. bodě odůvodnění je připomenuto, že se tyto rozdíly týkají i Indie a, pokud budeme srovnávat s ČLR, také Indonésie. Navíc, i když odhlédneme od rozdílu v dovozních cenách, činí tržní podíl Indie pouze 8 % a Indonésie pouze 5 % ve srovnání s 29 % podílem, který mají ČLR a Vietnam. Pokud jde o objemy, vliv dovozu tedy nenarušuje příčinnou souvislost.
(384)
V 265. bodě odůvodnění je uvedena komplexní analýza soutěže mezi obuví dovezenou z dotčených zemí a obuví vyrobenou v Unii. Zde je možné pouze připojit, že zjištění týkající se společností ze vzorku, které změnily obchodní model, jasně ukazují, že tato část výrobního odvětví přešla k výrobě obuvi z vyšších cenových segmentů. Byla rovněž zjištěna významná přítomnost dumpingového dovozu ve středním a vyšším cenovém segmentu. Ve veřejném spise byly rovněž předloženy podklady o druzích výrobků vyráběných v Unii a dovážených výrobcích. Jak již bylo stanoveno v předchozích šetřeních, segment středních a vyšších cen zahrnuje zejména značkové výrobky s vyšší maloobchodní cenou. Segment nižších cen zahrnuje neznačkovou obuv s nižšími cenami. S ohledem na výše uvedené musí být připomínka týkající se chybějících věcných podkladů u analýzy soutěže mezi výrobky odmítnuta.
(385)
Jak je uvedeno v 278. a následujících bodech odůvodnění, byla provedena kompletní analýza dopadů, které přinesly změny ve vývoji spotřeby. Pokud jde o dopad hospodářské krize, bylo při šetření dbáno na to, aby účinek krize nebyl přiřazen dumpingovému dovozu. V tomto ohledu je třeba především zdůraznit, že období přezkumného šetření, na kterém je analýza újmy založena, pokrývá období před krizí. Účinek hospodářského útlumu tedy v analýze období přezkumného šetření nebyl zohledněn. Vzhledem k tomu, že řada zúčastněných stran tvrdila, že hlavní problémy, kterým čelí výrobní odvětví Unie, jsou způsobeny spíše hospodářskou krizí než dumpingovým dovozem, byla nicméně provedena doplňková analýza, která hodnotila zejména vývoj po období přezkumného šetření. Zvýšení dovozních cen během šesti měsíců po období přezkumného šetření by nebylo v rozporu se závěrem z 302. bodu odůvodnění, podle kterého může hospodářský útlum zvýšit účinek dumpingu. Předpokládaný cenový tlak by se projevil na všech úrovních, a zejména na maloobchodní úrovni. S ohledem na výše uvedené musí být odmítnuto tvrzení, že Komise nevzala v úvahu dopad poklesu spotřeby a dopad hospodářské krize na výrobní odvětví Unie.
(386)
Ve zveřejněném dokumentu byla uvedena podrobná analýza situace výrobního odvětví Unie, pokud jde o změnu obchodního modelu a produktivity. V této souvislosti je třeba dále uvést, že účinek změny obchodního modelu byl u této skupiny společností jasně patrný ve formě zlepšení ukazatelů újmy. Zlepšení poměru mezi náklady a cenami ukázalo, že tento nový obchodní model je založen na produktivitě a je životaschopný. Tvrzení, že změna obchodního modelu není důkazem produktivity výrobního odvětví Unie, proto musí být odmítnuto.
(387)
Nakonec je třeba připomenout, že na rozdíl od uvedených tvrzení byl dopad změny obchodního modelu na ziskovost, prodej a výrobu analyzován v několika oddílech zveřejněného dokumentu a byl brán v úvahu při posuzování tvrzení, že výrobní odvětví Unie trpí strukturálními problémy. Obdobně, jak bylo vysvětleno výše v 23. bodě odůvodnění, byl obchodní model založený na outsourcingu brán v analýze v úvahu. Situace dovozců a maloobchodníků byla nicméně předmětem posouzení v oddíle věnovaném zájmu Unie a všechny údaje poskytnuté jediným spolupracujícím výrobcem, který byl vyloučen z definice výrobního odvětví Unie, byly pečlivě analyzovány. Pokud jde o nepodložené tvrzení, podle kterého je původcem problémů, jimž čelí výrobní odvětví Unie, nedostatek kvalifikovaných pracovníků, tímto tvrzením se již zabýval 244. bod odůvodnění, a není tedy třeba dalšího objasnění. S ohledem na výše uvedené musí být tvrzení, podle kterého Komise nevzala v úvahu další činitele, odmítnuto.
K. ZÁJEM UNIE
1. ÚVOD
(388)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by zachování stávajících antidumpingových opatření bylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Při zjišťování zájmu Unie se vycházelo z vyhodnocení různých relevantních zájmů, tj. zájmu výrobního odvětví Unie, ostatních výrobců v Unii, dovozců, maloobchodníků/distributorů a spotřebitelů.
(389)
Za účelem posouzení dopadu zachování nebo zrušení opatření si Komise vyžádala informace od všech příslušných zúčastněných stran. Ačkoliv to není z právního hlediska nezbytně nutné, považovalo se vzhledem ke složitosti tohoto případu za vhodné získat pokud možno doplňkové informace ze širších úhlů pohledu, než je obvyklé podle praxe Unie. To vyšetřujícímu orgánu umožnilo ověřit platnost zjištění. Co se týká výrobního odvětví Unie, o poskytnutí zvláštních údajů nebyly požádány pouze společnosti zařazené do vzorku v tomto přezkumném šetření před pozbytím platnosti, nýbrž rovněž ostatní výrobci v Unii. Celkem bylo možno vzít v úvahu připomínky čtrnácti výrobců v Unii a rovněž informace poskytnuté devíti sdruženími výrobců obuvi. Dotazníky pro výběr vzorku byly zaslány 139 společnostem, které byly známy nebo byly uvedeny v žádosti jako dovozci přezkoumávaného výrobku. Řada dalších společností obdržela tento dotazník na žádost. Dotazník pro výběr vzorku vyplnilo 21 dovozců, kteří vyslovili souhlas se zařazením do vzorku. Zvláštní dotazníky za účelem této analýzy byly zaslány rovněž sdružením dovozců, jakož i velkoobchodníkům, distributorům a maloobchodníkům a jejich sdružením. V tomto ohledu bylo obdrženo osm odpovědí. Kontaktována byla rovněž sdružení spotřebitelů se zvláštními dotazy. Odpověděla tři tato sdružení.
(390)
Skutečnost, že toto šetření je přezkumem, a že tudíž analyzuje situaci, v níž jsou antidumpingová opatření již zavedena, umožňuje posouzení jakéhokoli nepříznivého dopadu na strany dotčené stávajícími antidumpingovými opatřeními. Na základě výše uvedených skutečností bylo zkoumáno, zda navzdory závěrům ohledně pokračování dumpingu a újmy existují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že v daném případě není v zájmu Unie opatření zachovat.
2. ZÁJEM VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(391)
Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jak bylo uvedeno v G.2, G.3 a G.4, šetření prokázalo, že významná část výrobců v Unii byla schopna využít uložená opatření. Hospodářský volný pád, jenž byl zjištěn v původním šetření a který vedl k uložení konečných antidumpingových opatření, se zastavil, jelikož skončil trvalý úbytek podílu na trhu, snižování ziskovosti a zaměstnanosti. Tato stabilizace situace výrobního odvětví Unie se skutečně považuje za významné zlepšení, jelikož prokazuje, že se v poměrně krátké době velké části výrobců v Unii podařilo zvrátit prudce klesající tendenci zaznamenanou před uložením opatření. Při přezkumu bylo skutečně zjištěno, že v Unii dosud existuje významná výroba či zpracování obuvi se svrškem z usně, jež v období přezkumného šetření činila přibližně 360 milionů párů a zajišťovala zaměstnání pro zhruba 260 000 osob. Připomíná se, že velkou většinu výrobců představují malé a střední podniky, které jsou zásadní pro prosperitu v určitých regionech. Významná část těchto výrobců vyvinula obchodní modely, jež zvýšily jejich konkurenceschopnost, například postupný přechod na zboží vyšší kvality, zaměření se na výrobky s vyšší hodnotou, vytvoření značek, racionalizace distribučních kanálů, vytvoření sítí pro spolupráci v okolí či jinde, jak bylo popsáno v 258. a následujících bodech odůvodnění. Co se týká dosud významné, avšak zmenšující se části výrobního odvětví Unie, jejíž situace se ve všech aspektech navzdory uloženým opatřením dále zhoršovala, tyto společnosti měly prospěch z opatření, jelikož opatření zamezila ještě rychlejšímu zhoršování a možnému úpadku, poskytla cenný čas pro přizpůsobení se a změnila tržní podmínky.
(392)
Šetření na druhou stranu prokázalo, že se výrobní odvětví Unie po dvou letech existence opatření dosud nachází v celkově nejisté situaci a je citlivé na účinek dumpingového dovozu, který se podbízí cenám výrobního odvětví Unie, jak bylo uvedeno v 259. a následujících bodech odůvodnění.
(393)
Výrobní odvětví využilo opatření a prokázalo, že je schopno zlepšit svou situaci a životaschopnost, jelikož opatření zmírnila účinky dumpingu působícího újmu.
(394)
V tomto ohledu řada zúčastněných stran zopakovala svá tvrzení po zveřejnění konečných závěrů, že opatření neměla požadovaný účinek, a to umožnit výrobcům Unie získat zpět podíl na trhu nebo výrobu, ale že z opatření měli prospěch především výrobci v jiných třetích zemích. Podotýká se, že jak je uvedeno v tabulce č. 10, podíl výrobního odvětví Unie na trhu byl stálý, zatímco podíl dovozu z ostatních zemí se významně zvýšil. Již z těchto údajů je zřejmé, že od uložení antidumpingových opatření výrobní odvětví Unie stabilizovalo své postavení na trhu. S ohledem na snižující se prodej a podíly na trhu podle zjištění v původním šetření je nutno považovat stabilizaci na úrovni přibližně 40 % podílu na trhu za významný úspěch výrobního odvětví Unie. Mimoto se zdůrazňuje, že antidumpingová opatření nejsou uložena s cílem vytvořit v Unii pracovní místa nebo obnovit výrobu v Unii (či zastavit dovoz), nýbrž obnovit rovné podmínky mezi výrobky Unie a dumpingovým dovozem. Antidumpingová opatření jsou uložena pouze s cílem obnovit na trhu Unie podmínky spravedlivého obchodování, a tak umožnit výrobcům v Unii oživení zvýšením prodeje nebo cen na udržitelnou úroveň. Navíc, jak je uvedeno v tabulce č. 8, dovoz z těchto třetích zemí měl podstatně vyšší dovozní cenu, takže jeho dopad na výrobce v Unii je méně výrazný. Výrobci v Unii proto využili uložená opatření, jelikož byl zastaven trvalý úbytek podílu na trhu a došlo ke stabilizaci objemu prodeje a zvýšení ziskovosti a prodejních cen. Vzhledem k těmto skutečnostem je toto tvrzení odmítnuto.
(395)
Budou-li opatření zachována, lze očekávat, že výrobní odvětví Unie bude mít z opatření nadále prospěch přinejmenším tím, že si zachová své relativní postavení na trhu a dále je zlepší, jakmile dojde k překonání nepříznivých účinků hospodářského poklesu. V době hospodářského poklesu by opatření pravděpodobně pomohla ztlumit dopad významného objemu dumpingového levného dovozu tím, že zabrání další nárůst dovozu, jak bylo pozorováno před zavedením opatření, zejména v roce 2005 po pozbytí platnosti kvót. Vzhledem ke skutečnosti, že se ve všech segmentech výrobků hospodářská soutěž zvýšila, tj. že kvůli módním trendům dochází k zaměnitelnému užití jednotlivých druhů výrobku, pomohou opatření rovněž chránit výrobky vyráběné v Unii před dumpingovým dovozem pronikajícím do jejich segmentu výrobků. Jak bylo zjištěno v průběhu šetření, rovněž někteří výrobci v dotčených zemích přešli na zboží vyšší kvality a vyrábějí středně drahou či dokonce drahou obuv. To výrobnímu odvětví Unie umožní zachovat své relativní postavení, a tudíž zajistit významnou míru zaměstnanosti.
(396)
Lze rovněž očekávat, že jak se budou zlepšovat hospodářské podmínky a poroste spotřeba, budou lidé ochotni utrácet více za obuv, a zejména za obuv vyšší hodnoty, což přinese větší prospěch výrobcům v Unii. Podle tohoto scénáře by zachování opatření umožnilo větší části výrobců v Unii dále rozvíjet obchodní modely, výrobní proces a distribuční kanály (nebo v nich pokračovat), a tudíž postupně zlepšit finanční situaci, jak bylo zjištěno v období přezkumného šetření.
(397)
Pokud by opatření pozbyla platnosti, lze očekávat, že se již nyní silná hospodářská soutěž, zejména v segmentu středně drahých až levných výrobků, značně zvýší. Dále lze předpokládat, že tato vyšší cenová soutěž v segmentu levných a středně drahých výrobků bude mít přímý dopad na ceny všech ostatních stylů obuvi. To by s velkou pravděpodobnosti ohrozilo rovněž velkou skupinu výrobců v Unii, které se podařilo změnit obchodní model a zlepšit svou situaci. Jelikož finanční situace a ziskovost těchto výrobců není dostatečně pevná, aby delší dobu čelila cenovému tlaku vyvíjenému velkým objemem dumpingového dovozu s cenami podstatně nižšími než ceny výrobního odvětví Unie, vedlo by to s velkou pravděpodobností k zániku mnoha dalších výrobců a k významnému snížení přímé zaměstnanosti u výrobců v Unii a dodavatelů zboží a služeb pro výrobní odvětví Unie.
3. DODATEČNÁ ANALÝZA TÝKAJÍCÍ SE ZÁJMU VÝROBCŮ V UNII
(398)
Za účelem získání úplnější představy o zájmu výrobců v Unii mimo běžnou analýzu dopadu na celé výrobní odvětví Unie byly získány doplňkové informace prostřednictvím vnitrostátních sdružení výrobců obuvi a společností, které byly zařazeny do vzorku v původním šetření. Svá stanoviska předložil jeden spolupracující výrobce, jenž byl vyloučen z výrobního odvětví Unie, má však nadále významnou výrobu v Unii.
(399)
Doplňkové informace získané od vnitrostátních sdružení výrobců obuvi poskytují smíšený obraz, který závisí především na skutečnosti, zda v konkrétním členském státě zůstala zachována významná výroba obuvi, nebo zda má dotyčná země významné zájmy v oblasti dovozu. Zatímco pět vnitrostátních sdružení s významnou výrobou obuvi podpořilo zachování opatření a vyzdvihlo přínosy opatření pro výrobce obuvi v příslušné zemi, čtyři jiná sdružení zastupující země, v nichž je výroba obuvi zcela či z velké části zadávána externě do třetích zemí, nebo země s významnou výrobní kapacitou, avšak rovněž značným dovozem, uvedla, že by zachování opatření bylo celkově v rozporu se zájmem Unie. Tato sdružení zastupovala více společnosti, které dovážejí výrobky, nebo je ve značném rozsahu distribuují či prodávají na maloobchodní úrovni. Jejich názory byly proto posouzeny rovněž v rámci bodů odůvodnění, které se zabývají zájmem dovozců a maloobchodníků, kteří nejsou ve spojení. Při bližší úvaze byl objem výroby připadající na tato čtyři sdružení podstatně nižší než objem výroby pěti sdružení, která uvedla, že opatření přinesla výrobcům prospěch.
(400)
Byli kontaktováni rovněž výrobci v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku v původním šetření, v zájmu doplnění představy a analýzy některých tvrzení, že výrobní odvětví Unie zaniklo, a tudíž nevyužilo uložených opatření. Tyto dodatečně získané informace od výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku dříve, byly rovněž opodstatněné s ohledem na aspekty zájmu Unie, jelikož obuvnické výrobní odvětví v Unii je natolik roztříštěné a nesourodé, že vzorek pro analýzu újmy je nevyhnutelně malý.
(401)
Z tohoto přezkoumání situace výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku dříve, vyplynulo, že všechny spolupracující společnosti zařazené do vzorku v původním šetření zachovaly v Unii významnou část své výroby. Tyto společnosti se celkově vyslovily pro zachování antidumpingových opatření a vyzdvihly kladný dopad opatření na zaměstnanost v Unii. Současně většina těchto společností částečně přemístila části své výroby obuvi do zemí mimo Unii, včetně jedné z dotčených zemí, a ve své obchodní strategii uplatňovala doplňková řešení s cílem zvýšit konkurenceschopnost. Společnosti, které nadále vyrábějí pouze v Unii, se specializují na dražší, kvalitnější výrobky s poměrně krátkou dobou potřebnou k realizaci. Odpovědi výrobců v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku dříve, potvrzují, že jak bylo popsáno v části týkající se újmy výrobců v Unii zařazených do vzorku, byly vyvinuty různé obchodní modely a někteří výrobci v Unii se přizpůsobují měnícím se podmínkám na trhu řadou opatření, včetně externího zadávání části výroby do třetích zemí nebo v Unii, změnou prodejních kanálů, investicemi do jakosti a image značky atd. Tyto odpovědi rovněž potvrzují celkový výše popsaný obraz, pokud jde o přínosy zachování opatření a nevýhody jejich zrušení pro výrobní odvětví Unie.
(402)
V zájmu dalšího doplnění obrazu o zájmu výrobců v Unii byla analyzována rovněž odpověď výrobce, jenž byl vyloučen z definice výrobního odvětví Unie. Tento výrobce předložil konsolidovanou odpověď týkající se činností v Evropě a rovněž zvláštní odpovědi týkající se dvou evropských výrobních zařízení. Tento výrobce vznesl námitku proti žádosti o přezkum stejně jako proti zachování dotyčných antidumpingových opatření.
(403)
Společnost má v Unii dvě výrobní zařízení pro kompletaci, která využívají svršky vyráběné v Asii. Objem výroby těchto dvou zařízení se však mezi rokem 2005 a obdobím přezkumného šetření významně snížil. Zatímco v roce 2005 představovala dovezená obuv méně než polovinu objemu obuvi prodaného touto společností, tento podíl se významně zvýšil do období přezkumného šetření, v němž byla většina obuvi prodané touto společností přímo pořízena z Asie. Z novějších informací o trhu vyplývá, že společnost dále snižuje své výrobní činnosti v Unii a nahrazuje toto množství dovozem.
(404)
Ačkoliv společnost významně snížila své výrobní činnosti v Unii, vedlo to pouze k mírnému snížení celkové zaměstnanosti v Unii. Zdá se, že od roku 2005 společnost zvýšila svůj celkový obrat a významně zlepšila svou ziskovost. To mělo za následek vytvoření dalších pracovních míst v Unii v jiných oblastech než výroba (administrativa, design a vývoj, marketing a prodej atd.). Z dostupných informací se zdá, že ačkoli měla antidumpingová cla negativní dopad na finanční výsledky společnosti, nebyla až tak významná, jelikož celková ziskovost se zvýšila. Existence antidumpingových opatření společnosti nebránila v tom, aby nadále zadávala výrobu externě do třetích zemí, včetně dotčených zemí. Na druhou stranu nevedlo uložení opatření společnost ke zvýšení výrobních činností v Unii. Strategická rozhodnutí o výrobních činnostech jsou zřejmě přijímána na základě širších nákladových aspektů.
(405)
Pokud budou opatření zachována, společnost bude s velkou pravděpodobností nepříznivě ovlivněna antidumpingovými cly, jelikož bude pravděpodobně nadále dovážet z dotčených zemí. Rozsah tohoto negativního dopadu cel nebude s velkou pravděpodobností ani nadále významný, jelikož společnost může diverzifikovat zdroje dovozu, jak to již činila v minulosti. Budou-li na druhou stranu opatření zrušena, společnosti by to přineslo prospěch vzhledem k dovozu z dotčených zemí a mohla by pravděpodobně dále zvýšit svou ziskovost.
(406)
Zpřesněná analýza ostatních výrobců v Unii potvrzuje celková zjištění, tj. že výrobci vyvinuli řadu různých obchodní modelů a většina z nich měla zřejmě prospěch z uložení antidumpingových opatření, jelikož výrobci nahlásili mírné zlepšení své situace a vyšší konkurenceschopnost přizpůsobením mimo jiné výrobních strategií a prodejních kanálů. Z dostupných informací tudíž vyplývá, že většina těchto výrobců bude mít ze zachování opatření prospěch, přinejmenším co se týká rozhodnutí zachovat výrobní činnosti v Unii. Tito výrobci by byli poškozeni, pokud by opatření pozbyla platnosti, jelikož dumpingový dovoz z dotčených zemí by vyvíjel tlak na snižování cen ve všech segmentech výrobků, které tito výrobci vyrábějí.
(407)
Negativní účinky na některé výrobce, kteří zadávají výrobu externě do dotčených zemí, nebudou pravděpodobně ani nadále neúměrné, jak bylo prokázáno v minulosti, a vzhledem ke skutečnosti, že opatření těmto výrobcům nebránila v dalším externím zadávání výroby do dotčených zemí. Dopad antidumpingových cel na tyto výrobce bude proto záviset především na rozhodnutí jednotlivých společností o pořizování výrobku. Řízení dopadu antidumpingových cel je proto v rukou dotyčných společností.
4. ZÁJEM DOVOZCŮ, KTEŘÍ NEJSOU VE SPOJENÍ
4.1. Obecné poznámky
(408)
Přezkumné šetření potvrdilo, že je možno rozlišit dvě hlavní kategorie dovozců. Jedna kategorie se skládá především ze společností, jež dovážejí a dále prodávají obuv vlastní značky, jejíž výrobu zadávají externě do třetích zemí. Tyto společnosti obvykle mají v Unii významné činnosti, například design, výzkum a vývoj, pořizování surovin, a někdy mají i svůj vlastní distribuční řetězec. Z toho vyplývá, že tato kategorie dovozců má významné činnosti „přidávající hodnotu“ v Unii, kde obvykle zaměstnává relativně vysoký počet osob. Druhá kategorie se skládá z dovozců, kteří jsou pouhými obchodníky zaměřujícími se spíše na objem a méně na značku a obchodují převážně s obuví „vlastní značky“. Tito dovozci mají obvykle nižší strukturální náklady a menší činnosti s přidanou hodnotou v Unii.
(409)
Bylo zjištěno, že v rámci těchto dvou kategorií existují různé obchodní modely. V první kategorii lze například rozlišit značky evropského původu, avšak rovněž neevropské značky a formální i neformální obuv. V druhé kategorii se nacházejí dovozci, kteří mají vlastní maloobchodní prodejny, avšak rovněž dovozci, kteří prodávají pouze velkoobchodníkům/distributorům. Některé společnosti v této druhé kategorii obchodují pouze s obuví vlastních značek, zatímco ostatní mají rovněž zvláštní smlouvy týkající se pořizování výrobků, nebo licenční smlouvy nebo společné podniky se zavedenými značkami.
(410)
Vzhledem k výše popsaným rozdílům mezi dovozci a v zájmu získání pokud možno úplné představy byla situace dovozců analyzována z různých hledisek. Za prvé byly analyzovány připomínky dovozců a jejich sdružení. Mimoto byly rovněž konzultovány a použity statistické údaje a příslušné publikace. U některých klíčových hospodářských údajů byly mimoto použity ověřené informace získané od vzorku dovozců.
(411)
Jak bylo uvedeno výše, za účelem zjištění některých klíčových hospodářských údajů bylo rozhodnuto vytvořit vzorek dovozců. Toto rozhodnutí vycházelo ze skutečnosti, že původní šetření prokázalo, že počet spolupracujících dovozců byl vysoký a mnoho z nich zaslalo odpověď na dotazník. V tomto přezkumu před pozbytím platnosti se proto považovalo za vhodné použít výběr vzorku.
(412)
Jak bylo uvedeno v 37. bodě odůvodnění, z 21 dovozců v Unii, kteří se přihlásili a projevili ochotu spolupracovat při šetření, bylo do vzorku zařazeno osm dovozců. Vzorek se skládal z pěti největších společností z hlediska objemu a hodnoty dovozu a dalšího prodeje v Unii a několika menších dovozců; tito menší dovozci byli zařazeni do vzorku s cílem zajistit reprezentativnější průřez stranami, které nabídly spolupráci, s různými obchodními modely, zeměpisnou polohou a segmenty obchodovaných výrobků. Společnosti zařazené do vzorku představovaly nejvyšší možný počet společností, jenž bylo možno přiměřeně přezkoumat ve stanovené lhůtě. Podle údajů dostupných v této fázi šetření připadalo na dovozce zařazené do vzorku přibližně 18 % dovozu přezkoumávaného výrobku do Unie v průběhu období přezkumného šetření. Jedna ze společností zařazených do vzorku, která sice projevila souhlas se zařazením do vzorku, však nakonec na dotazník neodpověděla a veškeré úsilí o zajištění spolupráce tohoto malého dovozce bylo bezvýsledné. Tuto společnost bylo proto nutno ze vzorku vyloučit. Ostatních sedm dovozců zařazených do vzorku při šetření plně spolupracovalo a zaslalo odpovědi na dotazník ve stanovených lhůtách.
(413)
Jak již bylo uvedeno, ověřené údaje od dovozců zařazených do vzorku v souhrnné podobě umožnily mimo jiné provést podrobnou analýzu některých hlavních ekonomických parametrů, jichž bylo možno vzhledem k vysokému počtu hospodářských subjektů přiměřeně dosáhnout pouze prostřednictvím vzorku. Analýza situace dovozců však nebyla omezena na informace poskytnuté v rámci výběru vzorku. Při analýze zájmu Unie byly vzaty v úvahu rovněž odborný tisk a studie trhu a rovněž informace vyžádané a obdržené od zúčastněných stran. Využití těchto informací zajistilo, aby v analýze byly dostatečně zastoupeny všechny hlavní obchodní modely používané v tomto výrobním odvětví.
(414)
Na základě ověřených informací od výrobců zařazených do vzorku a ostatních informací obsažených ve spisu se odhaduje, že dovoz a další prodej přezkoumávaného výrobku distributorům/maloobchodníkům zajistily v průběhu období přezkumného šetření v Unii pracovní místa pro přibližně 23 000 osob.
4.2. Objemy dovozu
(415)
Jak je uvedeno v tabulce č. 4, z údajů Eurostatu vyplývá, že se od roku 2005 dovoz přezkoumávaného výrobku významně snížil o přibližně 90 milionů párů. Během téhož období se dovoz usňové obuvi z jiných zemí zvýšil přibližně o 43 milionů párů na 201 milionů párů. Výsledkem je to, že zatímco v roce 2005 byl objem dovozu z ČLR a Vietnamu mnohem vyšší (+80 %) než objem dovozu ze všech ostatních zemí, v průběhu období přezkumného šetření úroveň dovozu z jiných zemí přesáhla úroveň dovozu z ČLR a Vietnamu o 4 %. Z údajů Eurostatu rovněž vyplývá, že od roku 2005 se celkový dovoz dotčeného výrobku snížil o 11 %.
(416)
Jeden velký dovozce, který spolupracoval při šetření, ale neúčastnil se výběru vzorku, oznámil podobný vývoj dovozu. Tato společnost uvedla, že její nákupy přezkoumávaného výrobku se od roku 2005 snížily o 25 %, zatímco dovoz usňové obuvi z ostatních zemí významně vzrostl.
(417)
Pokud jde o dovozce zařazené do vzorku, dovoz usňové obuvi v období od roku 2005 do období přezkumného šetření se z hlediska objemu vyvíjel následovně:
Tabulka č. 19
Objemy dovozu dovozců zařazených do vzorku (v párech)
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
ČLR a Vietnam
29 761 231
30 806 163
26 616 891
29 577 492
Indexováno
100
104
89
99
Ostatní země
13 181 962
16 077 607
22 680 174
28 096 596
Indexováno
100
122
172
213
(418)
V souladu s celkovými statistickými údaji dovozci zařazení do vzorku významně zvýšili své nákupy usňové obuvi z jiných zemí. Objemy dovozu z ČLR a Vietnamu byly od roku 2005 poměrně stálé, s určitým poklesem v roce 2007, avšak opětovným zvýšením v období přezkumného šetření na téměř stejnou úroveň jako v roce 2005. Z toho vyplývá, že co se týká dovozců zařazených do vzorku, celkový objem obchodované usňové obuvi se od roku 2005 zvýšil téměř o třetinu, a to se stálou úrovní dovozu z dotčených zemí, bez ohledu na uložená antidumpingová opatření, a rostoucí tendencí dovozu ze třetích zemí. Ze třetích zemí, které využily těchto vyšších objemů dovozu, měly nejvyšší prospěch Indonésie a Indie.
(419)
Vývoj nákupů od dotčených zemí je ve vzorku stálý, což neodpovídá vývoji zaznamenanému Eurostatem (významný pokles). Při bližším pohledu na vzorek je zřejmé, že stálý vývoj u dovozu z dotčených zemí vyplývá ze skutečnosti, že jeden z větších dovozců zařazených do vzorku (v rozporu s trendem zaznamenaným nejen Eurostatem, nýbrž rovněž ostatními dovozci zařazenými do vzorku) nejenže významně zvýšil své nákupy od třetích zemí, ale aby uspokojil poptávku, zvýšil rovněž významně dovoz z dotčených zemí, čímž vyrovnal celkový klesající vývoj tohoto dovozu zaznamenaný ve vzorku. S přihlédnutím k této skutečnosti se vyvozuje závěr, že vývoj dovozu dotčeného výrobku ve vzorku je v souladu s kvantitativní analýzou databáze Eurostatu, tj. celkovým snížením dovozu z dotčených zemí.
4.3. Nákupní ceny
(420)
Jak je uvedeno v tabulkách č. 5 a 8, z údajů Eurostatu vyplývá, že se průměrné dovozní ceny usňové obuvi z dotčených zemí i ze třetích zemí od roku 2005 zvýšily a dovozní ceny CIF usňové obuvi ze třetích zemí dokonce o něco více než dovozní ceny CIF usňové obuvi z dotčených zemí. Vzhledem k tomu, že významný dopad na ceny má rovněž skladba dovážené obuvi a že se tato skladba u všech vyvážejících zemí může významně změnit, nejsou průměrné ceny, které lze vypočítat z objemů a hodnot nahlášených Eurostatem, nutně nejvhodnější pro zjištění vývoje cen. V tomto ohledu lze vývoj cen u dovozců zařazených do vzorku považovat za smysluplnější, jelikož sortimentní skladba dovozců se pravděpodobně změnila v menším rozsahu vzhledem k tomu, že se všechny tyto společnosti dlouhodobě zaměřují na určité druhy a styly obuvi.
(421)
Jak je popsáno v 412. bodě odůvodnění a v 408. a následujících bodech odůvodnění, dovozci zařazení do vzorku zastupují různé obchodní modely, což vyplývá mimo jiné z významných rozdílů průměrných cen u jednotlivých dovozců. Někteří dovozci mimoto obchodují ročně s mnoha miliony párů, zatímco jiní obchodují ročně „pouze“ s několika stovkami tisíc párů. Za třetí, u některých jednotlivých dovozců obchodované objemy (a tudíž jejich váha ve vzorku) v průběhu posuzovaného období silně kolísaly. Z těchto důvodů se usuzovalo, že výsledky váženého průměru je nutno doplnit analýzou aritmetického průměru s cílem získat úplnou představu o příslušných tendencích.
(422)
Průměrné dovozní ceny u dovozců zařazených do vzorku se v období od roku 2005 do období přezkumného šetření vyvíjely následovně:
Tabulka č. 20
Průměrné dovozní ceny u dovozců zařazených do vzorku (v EUR)
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
ČLR a Vietnam
CIF: vážený průměr
11,10
11,81
10,24
10,07
Indexováno
100
106
92
91
CIF: aritmetický průměr
10,17
11,42
10,54
10,42
Indexováno
100
112
104
102
Cena franko přístav určení (10): vážený průměr
11,72
13,43
12,12
11,88
Indexováno
100
115
103
101
Cena franko přístav určení (10): aritmetický průměr
10,74
12,98
12,48
12,30
Indexováno
100
121
116
115
Jiné země
CIF: vážený průměr
13,11
12,71
10,85
10,46
Indexováno
100
97
83
80
CIF: aritmetický průměr
12,21
12,56
12,59
11,53
Indexováno
100
103
103
94
(423)
Analýza dovozních cen CIF z ČLR a Vietnamu od roku 2005, tj. posledního roku bez existence antidumpingových opatření, do období přezkumného šetření ukazuje zvýšení o 2 % (aritmetický průměr) nebo pokles o 9 % (vážený průměr). Analyzované údaje celkově poukazují na stálé či mírně se snižující dovozní ceny před připočtením dovozních a antidumpingových cel. Podle obou scénářů se dovozní ceny před proclením v roce 2006 prudce zvýšily a posléze klesaly.
(424)
Současně se průměrné dovozní ceny CIF usňové obuvi z jiných zemí u obou posouzení snížily (- 20 % až - 6 %). Rozdíl mezi dovozní cenou usňové obuvi před proclením z dotčených zemí a z jiných zemí se proto snížil, a to přibližně ze 2,00 EUR za jeden pár na 1,00 EUR na jeden pár (v procentním vyjádření: z přibližně 20 % na 10 % - aritmetické průměry) nebo ze 2,00 EUR na 0,50 EUR (v procentním vyjádření: z přibližně 20 % na 5 % - vážené průměry). Antidumpingová cla jsou připočítána pouze v případě ČLR a Vietnamu. Lze tudíž mít za to, že průměrné ceny franko přístav určení (tj. dovozní ceny včetně dovozních nákladů, dovozních cel a případně antidumpingových cel) usňové obuvi z ČLR a Vietnamu na straně jedné a z jiných zemí na straně druhé jsou nyní na srovnatelnějších úrovních. Ceny usňové obuvi vyráběné v jiných zemích se proto v porovnání s cenami obuvi vyráběné v dotčených zemích stávají přitažlivějšími.
4.4. Ceny při dalším prodeji
(425)
Pokud jde o ceny dovozců při dalším prodeji, podrobné informace byly získány od vzorku dovozců. Ceny dovozců zařazených do vzorku při dalším prodeji přezkoumávaného výrobku se vyvíjely následovně:
Tabulka č. 21
Průměrné ceny při dalším prodeji u dovozců zařazených do vzorku (v EUR)
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
Vážený průměr
34,62
36,97
33,68
32,28
Indexováno
100
107
97
93
Aritmetický průměr
27,09
29,72
28,46
29,24
Indexováno
100
110
105
108
(426)
Výše uvedené údaje poukazují na stálé nebo mírně rostoucí ceny při dalším prodeji od roku 2005 do období přezkumného šetření. V roce 2006 se ceny při dalším prodeji zvýšily o 7 % na 10 %, což je nárůst podobný růstu nákupních cen CIF v roce 2006 (viz 422. bod odůvodnění). Od roku 2006 do období přezkumného šetření se ceny při dalším prodeji snížily.
(427)
Při šetření se neobjevily žádné informace nebo důkazy, které by naznačovaly, že se ceny ostatních dovozců při dalším prodeji vyvíjely jinak, než bylo popsáno výše.
4.5. Ziskovost
(428)
Co se týká dovozců zařazených do vzorku, byla ziskovost stanovena na základě společného obrazu dovozních cen a cen při dalším prodeji, jak byl právě popsán, a vývoje ostatních nákladových činitelů u dovozců. Po zveřejnění konečných závěrů zpochybnili někteří dovozci své vlastní údaje o ziskovosti, které byly použity, a požádali, aby byly přijaty opravené údaje. Byly přijaty některé z těchto požadavků a byly opraveny některé tiskové chyby. Opravená situace v oblasti ziskovosti je následující:
Tabulka č. 22
Průměrný zisk dosažený u přezkoumávaného výrobku dovozci zařazenými do vzorku
(čistý zisk před zdaněním/obrat)
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
Vážený průměr
36,4 %
18,3 %
20,7 %
20,5 %
Aritmetický průměr
29,6 %
17,9 %
20,8 %
21,4 %
Poznámka: byl vyloučen zisk dosažený dovozci při prodeji spotřebitelům (maloobchodní prodej).
(429)
Výše uvedené číselné hodnoty byly vypočítány na základě údajů o zisku u přezkoumávaného výrobku nahlášených dovozci zařazenými do vzorku. V některých případech bylo nutno nahlášené údaje po inspekci na místě revidovat. Jak je uvedeno výše, po zveřejnění konečných závěrů zpochybnili čtyři dovozci ze vzorku analýzu své ziskovosti a zdůraznili, že by měly být přijaty opravené údaje, jako jsou ty, které byly předloženy po inspekci na místě. S ohledem na jednoho dovozce ze vzorku je třeba poznamenat, že jeho požadavek týkající se prodejních, obecných a správních nákladů byl částečně přijat a vedl k opravě administrativní chyby, což vedlo k lehkému snížení ziskovosti u vzorku, jak bylo uvedeno ve sdělení zúčastněným stranám. Žádost tohoto dovozce, že by měly být přijaty původně sdělené prodejní, obecné a správní náklady a navíc měly by být brány v úvahu značné licenční poplatky, které musel zaplatit podnikům mimo Unii, které jsou s ním ve spojení, musela být nicméně zamítnuta. Pokud jde o původně sdělené prodejní, obecné a správní náklady, během inspekce na místě bylo zjištěno, že jsou nadhodnocené, protože společnost nemohla uváděné údaje doložit. Byla proto provedena oprava na základě dokumentů obdržených během inspekce na místě. Pokud jde o údajné náklady na licenční poplatky, byla tato částka vyžádána až po inspekci na místě a žádost nebyla dostatečně doložena. Pokud jde o druhého dovozce ze vzorku, tento dovozce rovněž zopakoval svou žádost, že by měly být přijaty opravené údaje založené na zisku deklarovaném na formuláři, který údajně předložil orgánům Spojených států. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že společnost pro uvedený výrobek předložila tabulku ziskovosti, která byla potvrzena během inspekce, protože mohla být plně porovnána s auditovanými účty a ostatními dostupnými údaji.
Dokument, který byl zaslán po ověření, pouze uváděl celkovou úroveň zisku pro „Evropu“ a zahrnoval všechny výrobky a pravděpodobně také činnosti prováděné mimo země EU-27, ale stále v geografické Evropě (ve Švýcarsku, v balkánských zemích). Tento formulář také nemohl být porovnán s údaji ověřenými na místě, a žádost byla proto zamítnuta. V podání, které společnost zaslala po zveřejnění závěrů, uvedla v tomto směru podrobnější údaje, ale vzhledem k pozdnímu zaslání a chybějícím podstatným důkazům nebylo rovněž možné vzít je v úvahu. Druhá žádost této společnosti se týkala některých nákladových položek, které měly být brány v úvahu, z nichž dvě nemohly být porovnány s informacemi ověřenými na místě. Komise nicméně přijala k posouzení třetí nákladovou položku, která byla během inspekce plně ověřena a pouze omylem nebyla uvedena v tabulce. Dopad na celkovou ziskovost byl nicméně omezený. Třetí dovozce předložil původně pouze údaje o zisku pro malou část svých činností v Unii. Na předložené údaje nemůže být pohlíženo jako na údaje, které jsou obecně reprezentativní pro činnost společnosti v Unii, vzhledem k tomu, že existovaly významné rozdíly mezi regiony, pokud jde o náklady a příjmy. Údaje o zisku tedy byly doplněny během inspekce na místě o údaje týkající se ostatních činností společnosti v Unii, jejichž podkladem byly veškeré dostupné ověřitelné informace. Společnost nesouhlasila s výsledkem těchto výpočtů a během závěrečné fáze inspekce na místě předložila opravenou tabulku ziskovosti, která se lišila od výpočtu Komise pouze v jedné položce, a to v kupní ceně. Protože však, na rozdíl od kupní ceny, kterou stanovila Komise, nebylo možné porovnat tuto navrženou kupní cenu s dostupnými informacemi, nebyla tato upravená tabulka přijata. Žádost byla proto odmítnuta a byly použity údaje o zisku, které byly stanoveny během inspekce na místě. Čtvrtý dovozce nesouhlasil po zveřejnění závěrů se svými vlastními údaji o ziskovosti, které byly předloženy, zkontrolovány a přijaty během inspekce na místě, přičemž tvrdil, že veškerá použitá metodika nebyla správná. Vzhledem k tomu, že společnost nicméně nenavrhla jinou metodiku, která by měla být použita ke stanovení zisku u sledovaného výrobku, byla žádost odmítnuta jako nepodložená.
(430)
Připomíná se, že v původním šetření vyplynul z odpovědí spolupracujících dovozců na dotazník vážený průměrný čistý zisk v období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 ve výši 12 %. Při tomto přezkumném šetření však z ověřených údajů dovozců zařazených do vzorku vyplynulo, že vážený průměrný zisk dovozců zařazených do vzorku v roce 2005 činil více než 20 %. V roce 2006 došlo k významnému poklesu ziskovosti, a to o více než 18 procentních bodů na základě váženého průměru a o zhruba 12 procentních bodů na základě aritmetického průměru. Zdá se, že většina smluv o prodeji již byla sjednána před uložením prozatímních opatření v březnu 2006 a v mnoha případech nebraly sjednané prodejní ceny v potaz možné uložení antidumpingových cel. Zisk dovozců zařazených do vzorku dosažený u přezkoumávaného výrobku se proto v roce 2006 snížil. V roce 2007 a v období přezkumného šetření zisk opět vzrostl, avšak dosud je o 8 až 16 procentních bodů nižší než zisk, jehož bylo dosaženo v roce 2005.
(431)
Vzhledem ke skutečnosti, že od března 2006 většina dovozců zařazených do vzorku přizpůsobila své kanály pro pořizování výrobků a cenovou politiku změněným okolnostem, tj. uloženým antidumpingovým clům, byla provedena podrobnější analýza činitelů, které měly dopad na ziskovost od roku 2007. Bylo možno zjistit následující skutečnosti. Za prvé, ačkoli bylo možno snížení zisku v roce 2006 přičíst do značné míry antidumpingovým opatřením, v roce 2007 a v období přezkumného šetření měly na zisk dovozců zařazených do vzorku významný negativní dopad rovněž jiné činitele, které jsou specifické pro jednotlivé společnosti. V roce 2007 a v období přezkumného šetření došlo u některých dovozců zařazených do vzorku k významnému zvýšení prodejních, správních a režijních nákladů, které vyplývalo ze silně se zhoršujících hrubých ziskových přirážek. To mělo vliv na vypočítaný zisk pro celý vzorek. Pokud jde o toto zvýšení prodejních, správních a režijních nákladů u dovozců zařazených do vzorku, nebylo možno zjistit žádný společný důvod, například vyšší marketingové náklady v případě sportovních událostí.
(432)
Současně se podotýká, že vývoj směnného kurzu eura vůči americkému dolaru pomohl dovozcům stlačit jejich pořizovací náklady, včetně nákladů na přezkoumávaný výrobek. Od konce roku 2005 do konce období přezkumného šetření došlo ke zhodnocení eura vůči americkému dolaru o téměř 30 % a vzhledem ke skutečnosti, že smlouvy dovozců s jejich dodavateli jsou obvykle uzavírány v amerických dolarech a dovozci nahlásili pouze omezené zajištění, tento „zisk“ ztlumil dopad antidumpingových cel a zvýšení ostatních nákladů. Na základě informací poskytnutých jedním z dovozců zařazených do vzorku mohly být úrovně zisku v období přezkumného šetření až o 6 procentních bodů nižší, pokud by byl směnný kurz stálý.
(433)
Mimoto byla provedena alternativní analýza ziskovosti, která rozlišovala zisk dosažený u obuvi vlastní značky od zisku dosaženého u značkové obuvi. Za tímto účelem byly ověřené údaje, jež byly k dispozici od dovozců zařazených do vzorku, doplněny informacemi získanými od jiného velkého dovozce obuvi vlastní značky, který se nepřihlásil pro výběr vzorku, avšak při šetření spolupracoval a předložil svá stanoviska. Z těchto informací vyplývá, že úrovně zisku u dovozců obuvi vlastní značky byly celkově podstatně nižší než úrovně zisku většiny dovozců značkové obuvi, v průběhu období přezkumného šetření však byly přesto vysoké v rozmezí od 11 % do 17 %. To potvrzuje zjištění původního šetření, v němž tato kategorie dovozců nahlásila dosaženou průměrnou úroveň ziskovosti ve výši 17 %. Na druhou stranu tato zpřesněná analýza rovněž prokázala, že se u dovozců značkové obuvi ziskovost od doby původního šetření zvýšila. V uvedeném šetření tito dovozci oznámili průměrnou ziskovost přibližně 10 %, zatímco zisk dovozců značkové obuvi zařazených do vzorku v průběhu období přezkumného šetření činil více než 20 %. Lze tudíž vyvodit závěr, že celkově se hospodářská situace skupiny dovozců obuvi vlastní značky od doby původního šetření ve velké míře nezměnila, zatímco situace dovozců značkové obuvi se zřejmě dokonce zlepšila.
(434)
V každém případě byly podle jakéhokoli scénáře úrovně zisku, jichž dosáhli dovozci zařazeni do vzorku, poměrně vysoké a po roce 2006 nevykazovaly klesající tendenci. Podotýká se rovněž, že celková úroveň zisku dovozců zařazených do vzorku, tj. vždy více než 10 %, naznačuje poměrně stálou a udržitelnou podnikatelskou činnost.
(435)
Při šetření se neobjevily žádné informace nebo důkazy, které by naznačovaly, že by se úroveň zisku ostatních dovozců vyvíjela odlišně, než je pro zisk popsáno výše.
4.6. Dopad hospodářského poklesu po skončení období přezkumného šetření
(436)
Vzhledem ke světové finanční a hospodářské krizi, která vypukla těsně po skončení období přezkumného šetření, se považovalo za vhodné analyzovat situaci dovozců po skončení období přezkumného šetření. V řadě obdržených podání se odkazovalo na přímý negativní dopad, který tento hospodářský pokles bude mít na výrobní odvětví, což dále zhorší negativní účinek antidumpingových cel. Na základě doplňkových informací a připomínek předložených jednotlivými stranami, jakož i veřejně dostupných informací, například z Eurostatu, průzkumů trhu atd., byl získán následující obraz.
(437)
Z dostupných statistických údajů se zdá, že dovoz z dotčených zemí dále klesá, ačkoliv tento pokles je v porovnání se snižováním v období od roku 2005 do období přezkumného šetření mírný (- 15 % po skončení období přezkumného šetření). Současně rostl dovoz ze třetích zemí. Jinými slovy, dosud probíhá proces přesouvání výroby z dotčených zemí do třetích zemí. Z údajů Eurostatu rovněž vyplývá silný růst dovozních cen, zejména co se týká obuvi z dotčených zemí (+21,5 % v porovnání s obdobím přezkumného šetření).
(438)
Obdobný vývoj po skončení období přezkumného šetření uváděli dovozci zařazení do vzorku, kteří v rostoucí míře pořizovali výrobky z jiných zemí a omezovali pořizování výrobků z dotčených zemí. Dovezené objemy dotčeného výrobku byly celkově poměrně stálé. Dovozci objasnili, že kvůli přibližně šestiměsíční době potřebné k realizaci byly nákupy po období přezkumného šetření výsledkem objednávek zadaných před začátkem hospodářského poklesu. Průměrné nákupní ceny dotčeného výrobku u dovozců zařazených ve vzorku uvedené v eurech vzrostly ve srovnání s obdobím přezkumného šetření přibližně o 15 %. Důvodem růstu cen nahlášeného dovozci je v prvé řadě zhodnocení amerického dolaru na konci roku 2008 a počátkem roku 2009, které zvýšilo pořizovací náklady v eurech u výrobků z dotčených zemí, a za druhé vyšší výrobní náklady v dotčených zemích, zejména kvůli růstu mzdových nákladů.
(439)
Jelikož ceny při dalším prodeji byly stálé či se zvýšily pouze mírně, zdá se, že mohla být dále nepříznivě ovlivněna ziskovost dovozců zařazených do vzorku dosažená z obchodu s dotčeným výrobkem. Dovozci mimoto uvedli, že kvůli předem zadaným objednávkám a následnému snížení poptávky se značně zvýšily jejich zásoby. Z výpočtu úrovně zisku dovozců po skončení období přezkumného šetření na základě poskytnutých údajů o cenách však vyplynulo, že snížení zisku bude s největší pravděpodobností mírné (přibližně o 2 procentní body), což bude nadále znamenat celkově dobrou úroveň zisku.
(440)
Řada dovozců však uvedla, že od podzimu 2008 spotřebitelská poptávka významně oslabila a že se tato slabá poptávka dosud neprojevila v objemech dovozu, jelikož objednávky byly zadány o šest až devět měsíců dříve, tj. před hospodářským poklesem. Dovozci proto očekávali významnější snížení objemu dovozu v příští sezóně. Několik dovozců mimoto uvedlo, že se některé významné distribuční řetězce dostaly do platební neschopnosti nebo mají finanční potíže, v důsledku čehož byly zrušeny objednávky, zásoby dovozců se zvyšují a tito musí poskytovat svým odběratelům zvláštní slevy. Někteří dovozci zařazení do vzorku oznámili vzhledem k hospodářskému poklesu významné plány na restrukturalizaci, zatímco jiní uvedli, že se v rostoucí míře pokoušejí kontrolovat náklady jiným způsobem.
(441)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že až do července 2009 byl dopad krize dosud omezený, pokud jde o objem dovozu a prodeje, vzhledem k tomu, že objednávky byly zadány před propuknutím krize na úrovni spotřebitelů a byly založeny na optimističtějších očekáváních ohledně spotřeby. Pokud jde o ziskovost, zdá se, že se většině dovozců dosud dařilo omezovat dopad krize přijetím různých opatření ke kontrole nákladů.
4.7. Pravděpodobný účinek v případě zachování opatření
(442)
Budou-li opatření zachována, je velmi pravděpodobné, že to bude mít větší dopad na dovozce v budoucnu, jelikož došlo k významné změně ekonomických parametrů: při nedávno zaznamenaném růstu nákupních cen a očekávaném celkovém snížení spotřeby bude účinek antidumpingového cla zjevnější, než tomu bylo v minulosti, a to i v případě, že vývoj směnného kurzu ztlumí růst nákupních cen, jak tomu bylo v posuzovaném období. Řada dovozců mimoto uvedla, že v dotčených zemích došlo k dalšímu významnému růstu nákladů, například pokud jde o vyšší mzdové náklady. Celkově se zisk dosažený u dotčeného výrobku v blízké budoucnosti pravděpodobně sníží, z velké části však rovněž kvůli růstu ostatních nákladů než kvůli antidumpingovým clům. Jelikož dovozci mají obecně dostatečná zisková rozpětí, toto snížení se vší pravděpodobností tyto společnosti neohrozí.
(443)
Jak je doloženo od roku 2005, dovozci budou pravděpodobně nadále pokračovat v odběrech nebo začnou s odběry ještě vyššího množství zboží z jiných třetích zemí, jelikož se jich více dotkne antidumpingové clo. Současně se dovozci pravděpodobně pokusí přenést vyšší část případného celkového zvýšení nákladů na maloobchodníky/distributory. Vzhledem k relativnímu významu těchto maloobchodníků/distributorů pro dovozce (jak je objasněno v 472. bodě odůvodnění) dovozci pravděpodobně nepřenesou případný růst nákladu zcela na své zákazníky. To bylo zjištěno rovněž v období od července 2008 do března 2009.
(444)
Dopad zachovaných antidumpingových cel v období snižující se poptávky, rostoucích nákupních cen a vyšší citlivosti spotřebitelů na náklady na dovozce se však bude lišit v závislosti na pružnosti jednotlivých dovozců. Připomíná se, že někteří dovozci již ve svých strategiích pořizování výrobků a své sortimentní skladbě (více obuvi STAF, textilní či plastové obuvi nebo doplňků) prokázali velkou pružnost. To jim umožní zmírnit účinek cla v budoucnu. Ostatní dovozci, kteří zachovávají tradiční kanály pro pořizování výrobků v dotčených zemích a zaměřují se na usňovou obuv, mohou skutečně zaznamenat celkový pokles ziskovosti nebo prodeje.
4.8. Připomínky
(445)
Jak je uvedeno v 60. a následujících bodech odůvodnění, řada zúčastněných stran požadovala vyloučení zvláštních druhů obuvi z definice výrobku. Většina stran mimoto uvedla, že nebude-li možné revidovat v tomto šetření definici výrobku, budou jimi dovážené druhy obuvi vyloučeny z opatření podle článku 21 základního nařízení. Posledně uvedená tvrzení vycházela většinou z údajné neexistence výroby (výrobní kapacity a ochoty vyrábět) těchto druhů obuvi v Unii, což znamená neexistenci hospodářské soutěže s výrobním odvětvím Unie a újmy způsobené výrobnímu odvětví, a z nepříznivého hospodářského prostředí, v němž by opatření měla vyšší negativní dopad na dovozce, distributory, maloobchodníky a spotřebitele v Unii.
(446)
V této souvislosti je důležité zdůraznit, že mezi dovozem z dotčených zemí a druhem obuvi vyráběné v Unii byla zjištěna značná hospodářská soutěž, jak je uvedeno v 267. a následujících bodech odůvodnění. To rovněž znamená, že v Unii nadále existuje významná výroba usňové obuvi. Uvádí se rovněž, že v rámci přezkumu před pozbytím platnosti nelze definici výrobku změnit, rozšířit či omezit bez ohledu na případný vývoj struktury výroby v Unii během doby existence opatření.
(447)
Navzdory výše uvedeným skutečnostem se Komise obrátila na příslušná sdružení výrobců obuvi s cílem získat jasnější představu o druzích a množství některé obuvi, která je vyráběna v Unii. Ze získaných informací se zdá, že většina obuvi, jíž se týkalo výše uvedené tvrzení, se (dosud) v Unii vyrábí a že se během doby trvání platných opatření struktura výroby podstatně nezměnila. Získané informace neumožňují s konečnou platností určit, zda některé druhy nadstandardních výrobků vyráběné v Unii pokrývají poptávku po těchto výrobcích.
(448)
U většiny těchto výrobků se jedná o zvláštní nadstandardní výrobky, které jsou prodávány specializovaným odběratelům v malém množství, jsou vysoce kvalitní, mají složité technické vlastnosti a patří do kategorie drahých výrobků, jako jsou jezdecká obuv, obuv na bowling nebo obuv zvláštní velikosti či pro úzká chodidla. Tyto druhy výrobku proto v zásadě odpovídají celkové struktuře specifikací výrobců v Unii. Po uložení nebo zachování opatření by výrobci v Unii mohli být vybízeni k opětovnému investování do této výroby nadstandardních druhů výrobku a ke zvýšení stávajících výrobních kapacit. V opačném případě nebude pro výrobce v Unii existovat žádná pobídka k investicím do tohoto sortimentu výrobků. Jelikož cílem opatření není zastavení dovozu, a v daném případě k tomu ani nedošlo, je uložení antidumpingových opatření odůvodněné i u těchto nadstandardních druhů výrobku, nelze-li stanovit přesnou dělící čáru mezi jednotlivými druhy výrobku. Co se týká nadstandardních výrobků, z omezených dostupných údajů v každém případě vyplývá, že jejich podíl na celkovém dovozu je velmi omezený, a proto se nemá za to, že dopad opatření na tyto druhy výrobku není přiměřený s ohledem na velkou většinu dovozu.
(449)
Někteří dovozci sportovní obuvi a jejich sdružení uvedli, že nemají žádnou schůdnou alternativu pro pořizování výrobků v Unii.
(450)
V této souvislosti se za prvé podotýká, že z informací získaných od vnitrostátních sdružení výrobců obuvi vyplývá, že v Unii existuje významná výroba sportovní obuvi, ačkoli nelze vyloučit, že poptávka v tomto segmentu přesahuje nabídku. I když se předpokládá, že v Unii neexistuje dostatečná výroba sportovní obuvi, šetření prokázalo, že existují alternativní zdroje dodávek, jako je Indonésie a Indie, které v rostoucí míře nabízejí konkurenceschopné ceny, jak bylo prokázáno výše.
(451)
Řada dovozců zařazených do vzorku, zejména větších světových značek obuvi, dále uváděla, že s určitými skupinami výrobních závodů v ČLR a Vietnamu mají dlouhodobé strategické vztahy na základě vysokých norem jakosti, sociálních norem, bezpečnostních norem a norem ochrany životního prostředí, jejichž rozvoj trval léta. Změna zdrojů přemístěním výroby by proto znamenala vysoké náklady a dlouhou dobu potřebnou pro přemístění (dvanáct až osmnáct měsíců).
(452)
V tomto ohledu je důležité vyzdvihnout, že dotyčná antidumpingová opatření nebrání v dovozu; jinými slovy, skutečnost, že v zájmu odstranění narušení obchodu byla uložena opatření, nevedla k ukončení dovozu z dotčených zemí a následné nutnosti, aby dovozci pořizovali výrobky v jiných zemích. Bez ohledu na výše uvedené skutečnosti šetření prokázalo, že existuje značná míra pružnosti: dovozci obvykle nakupují u skupin dodavatelů s výrobními základnami v několika asijských zemích. Tyto skupiny jsou pružné a mohou měnit zdroje dodávek z jedné země do druhé, mají-li k tomu pobídku. Údaje předložené při výběru vzorku týkající se pořizování dotyčného výrobku od roku 2005, jež byly shrnuty v 417. bodě odůvodnění, prokazují, že většina dovozců ve vzorku změnila během jednoho roku až dvou let původ značné části pořizované usňové obuvi. Jeden dovozce, jenž nebyl zařazen do vzorku, rovněž oznámil vyšší dovoz z jiných asijských zemí na úkor dovozu z dotčených zemí. Informace obsažené ve spisu proto prokazují, že ačkoliv mohou vzniknout dodatečné náklady, nepovažuje se přesun výroby z jedné země do druhé za příliš obtížný a zdá se, že bude poměrně běžný. Toto tvrzení je proto odmítnuto.
(453)
Sdružení dovozců a někteří dovozci rovněž uvedli, že dovozci již nejsou schopni absorbovat účinek těchto cel. Tyto strany tvrdily, že v období od roku 2006 do období přezkumného šetření byl negativní dopad opatření na spotřebitele (částečně) vyrovnán dopadem vývoje směnného kurzu od roku 2006, avšak podle těchto podání povede zvrat ve vývoji směnného kurzu od konce období přezkumného šetření k nevyhnutelnému zvýšení jejich cen při dalším prodeji, což bude mít za následek vyšší ceny pro spotřebitele v obchodech, budou-li opatření zachována.
(454)
Uznává se, že zhodnocení eura vůči americkému dolaru v období od uložení antidumpingových opatření bylo významné, jak je popsáno rovněž v 432. bodě odůvodnění. Vývoj směnného kurzu přinesl od konce roku 2005 do konce období přezkumného šetření dovozcům dotčeného výrobku prospěch, jelikož smlouvy s dodavateli jsou obvykle uzavírány v amerických dolarech a zhodnocení eura vůči americkému dolaru činilo v průběhu uvedeného období téměř 30 %.
(455)
Pokud jde o údajnou neschopnost dovozců absorbovat clo s ohledem na odlišný vývoj směnného kurzu od poloviny roku 2008, který vedl k vyšším dovozním cenám v eurech, je nutno uvést, že úroveň zisku, kterou dovozci dosahují při obchodování s dotčeným výrobkem, jak bylo analyzováno prostřednictvím vzorku (viz tabulku č. 22), byla v období přezkumného šetření dosud dobrá. Z toho vyplývá, že dovozci budou s to nadále vykonávat svou činnost udržitelným způsobem i v případě, že po určitou dobu bude vývoj směnného kurzu pro ně nevýhodný. Co se týká vývoje směnného kurzu, neexistují žádné známky toho, že euro vůči americkému dolaru volně padá; naopak, ačkoliv od července do listopadu 2008 byla zaznamenána devalvace eura vůči americkému dolaru, od té doby došlo opět k jeho zhodnocení. Proto předpokládat z krátkodobého a střednědobého hlediska devalvaci eura je spekulativní. Pokud jde o maloobchodní ceny usňové obuvi, je nutno dále zmínit, že existuje řada dalších zdrojů usňové obuvi a že tyto zdroje dovozci využívají stále více. Ve spisu proto neexistují žádné údaje, které by naznačovaly, že dovozci musí plně přenést cla na velkoobchodníky/maloobchodníky, což povede k zvýšení cen na maloobchodní úrovni. Toto tvrzení proto není přesvědčivé.
(456)
Někteří dovozci, z nichž většina patří do skupiny výrobců značkové obuvi, uvedli, že opatření budou na újmu značné „přidané hodnotě ve výrobě“ v Unii prostřednictvím významných činností zejména v oblasti designu, vývoje, značky a pořizování výrobků. V tomto ohledu šetření potvrdilo, že mnoho dovozců skutečně pouze neobchoduje s obuví, nýbrž že se v Unii podílí na činnostech přidávajících hodnotu, jak bylo uvedeno výše. Tyto činnosti zajišťují značnou úroveň zaměstnanosti.
(457)
V této souvislosti se podotýká, že informace, které poskytli dovozci zařazení do vzorku, nenaznačují v období od roku 2005 do období přezkumného šetření pokles zaměstnanosti v těchto společnostech v souvislosti s dotčeným výrobkem. Naopak, souhrnné údaje o zaměstnanosti výrobců značkové obuvi zařazených do vzorku spíše dokládají mírné zvýšení této zaměstnanosti. To vyplývá ze skutečnosti, že v souladu se svým účelem nebránila antidumpingová opatření ve vstupu usňové obuvi pocházející z ČLR a Vietnamu na trh Unie, nýbrž upravila jejich cenovou úroveň v zájmu obnovení rovných podmínek. Výše cel je v tomto případě navíc nízká a dovozci mohou mimoto změnit původ, jak již v některých případech skutečně učinili. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je tvrzení, že antidumpingová opatření ohrozí vysoký počet pracovních míst, která tito dovozci vytvořili v Unii, zamítnuto.
4.9. Závěr
(458)
Na základě výše uvedené analýzy se vyvozuje konečný závěr, že v období od roku 2006 do období přezkumného šetření měla antidumpingová opatření velmi omezený dopad na hospodářskou situaci dovozců dotčeného výrobku v Unii, ale tento dopad není považován za neúměrný vzhledem k celkově silné tržní pozici dovozců, která byla zjištěna během šetření. Zdá se, že během devíti měsíců po skončení období přezkumného šetření pokračovalo omezené zhoršování hospodářské situace dovozců. Toto odvětví je však celkově v dobrém stavu a zisky, jichž bylo dosaženo u přezkoumávaného výrobku, jsou nadále vysoké. Nepovažuje se proto za pravděpodobné, že by zachování opatření mělo významný nepříznivý dopad na zájmy dovozců.
4.10. Zájem distributorů/maloobchodníků
4.10.1. Obecné poznámky
(459)
Z dostupných informací vyplývá, že na maloobchodním/distribučním trhu v Unii je přibližně 60 % veškeré obuvi obchodováno prostřednictvím „tradiční“ specializované distribuce, kterou tvoří velcí maloobchodníci, již často sami obuv dovážejí, a tzv. nákupní skupiny, a přibližně 40 % veškeré obuvi je obchodováno prostřednictvím „nespecializované“ distribuce, kterou tvoří supermarkety, obchody s oděvy a obchodní domy. Odhaduje se, že odvětví maloobchodu/distribuce v Unii zaměstnává při prodeji dotčeného výrobku spotřebitelům přibližně 140 000 osob. Podotýká se, že ačkoliv v severních zemích Unie převládají větší maloobchodníci, v jižních členských státech se na maloobchodním prodeji podílejí často malé a střední podniky.
(460)
Zatímco se velké maloobchodní řetězce nechtěly účastnit vzorku dovozců a neodpověděly na podrobný dotazník pro maloobchodníky, jeden velký dovozce/maloobchodník a rovněž jedna skupina maloobchodníků předložili písemné informace a byli vyslechnuti. Jediným maloobchodníkem, jehož odpovědi bylo možno ověřit, je společnost Clark's, která spolupracovala jako dovozce.
(461)
Odpovědi na dotazník pro sdružení velkoobchodníků, distributorů a maloobchodníků byly obdrženy od Evropského sdružení prodejců bot (AEDT), Evropské koalice značkové obuvi (European Branded Footwear Coalition, EBFC), od organizace European Outdoor Group (EOG), od organizace EuroCommerce zastupující odvětví maloobchodu, velkoobchodu a mezinárodního obchodu v Evropě, Evropské federace sportovního průmyslu (FESI), Sdružení zahraničního obchodu (Foreign Trade Association, FTA), nizozemského sdružení maloobchodních prodejců módního zboží, obuvi a sportovního zboží MITEX a organizace Svenskt Sportforum. Na dotazník neodpověděl žádný řetězec supermarketů, společnost Lidl však poskytla informace o svých nákupech a dalším prodeji dotčeného výrobku v období od roku 2005 do roku 2008. Výše uvedená sdružení a maloobchodníci vznesli námitky vůči opatřením a jejich případnému prodloužení a v zásadě tvrdili, že opatření snížila ziskovost a způsobila, že mnoho maloobchodníků muselo hledat alternativní zdroje dodávek. Uváděli rovněž, že prodloužení opatření poškodí evropský obuvnický průmysl, který se úspěšně přizpůsobil výzvám a příležitostem moderních trhů, jež zadávají výrobu externě. Tyto strany tvrdily, že opatření nezamezila hromadnému přemisťování výroby, která se nevrátí zpět do Unie, jelikož výrobci v Unii nejsou schopni uspokojit poptávku po široké škále kvalitní obuvi za nízké ceny.
4.10.2. Nákupní ceny
(462)
Za účelem posouzení tvrzení týkajícího se nižšího ziskového rozpětí od uložení antidumpingových opatření byla jako první krok provedena analýza nákupních cen dotčeného výrobku u distributorů/maloobchodníků v porovnání s prodejními cenami, jichž bylo dosaženo v období od roku 2005 do období přezkumného šetření. Jak bylo popsáno v 425. bodě odůvodnění, na základě odpovědí dovozců zařazených do vzorků na dotazník se zdálo, že ceny dovozců při dalším prodeji, které jsou rovnocenné nákupním cenám distributorů/maloobchodníků, byly v období od roku 2005 do období přezkumného šetření stálé nebo se pouze mírně zvýšily.
4.10.3. Ceny při dalším prodeji
(463)
Jako druhý krok byl ověřen vývoj cen při dalším prodeji a kvůli neexistenci přesných údajů poskytnutých maloobchodníky byly získány informace od statistických úřadů členských států, které společně představují 66 % obyvatel Unie. Z těchto informací vyplývá, že vývoj maloobchodních cen v posuzovaném období vykazoval velmi mírný nárůst, jak dokládá tato tabulka:
Tabulka č. 23
Průměrné spotřebitelské ceny v určitých členských státech (indexováno)
2005
2006
2007
Období přezkumného šetření
Německo
„obuv“
100
99,2
100,3
100,9
Nizozemsko
„obuv“
100
100,7
101,4
103,1
„dětská obuv“
100
99,3
101,5
100,9
Francie
„chaussures de ville“
100
99,9
101,1
101,5
Spojené království
„obuv“
100
98,4
99,6
99,5
Španělsko
„dámská obuv“
100
101,9
102,6
103,7
„pánská obuv“
100
101,6
103,5
104,1
„dětská obuv“
100
100,9
102,6
103,3
Itálie
„obuv“
100
100,9
102,0
102,6
Zdroj: statistické úřady členských států
(464)
Výše uvedené kategorie obuvi sice neodpovídají přesně definici dotčeného výrobku, dotyčný výrobek v nich však převládá, a výše uvedené tendence lze proto považovat za platné referenční hodnoty pro maloobchodní prodejní ceny dotčeného výrobku.
(465)
Výše uvedený vývoj byl dále potvrzen řadou zúčastněných stran, které uvedly, že maloobchodní ceny byly po delší dobu a v každém případě během období od roku 2005 do období přezkumného šetření poměrně stálé. Skutečnost, že ceny obuvi na maloobchodní úrovni byly po tak dlouhou dobu stálé, vysvětlily i) příznivými nákladovými činiteli, jako je pokračující přesouvání výroby do zemí s nízkými náklady a příznivý vývoj směnného kurzu, a ii) zásadou „cenových bodů“, kterou uplatňují maloobchodníci, a ochotou spotřebitelů platit. Zásadou „cenových bodů“ se rozumí skutečnost, že obuv je obvykle prodávána za pevné cenové body, a nikoli v rozmezí mezi nimi, například určitá kategorie obuvi je prodávána za cenu 44,95 EUR, jiná kategorie za cenu 49,95 EUR, další kategorie za cenu 54,95 EUR atd.
4.10.4. Ziskovost
(466)
Jelikož informace poskytnuté maloobchodníky nebyly dostatečně podrobné, nebylo možno získat přímo údaje o ziskovosti maloobchodníků. Při srovnání vývoje nákupních cen maloobchodníků, jak bylo uvedeno v 462. bodě odůvodnění, s vývojem jejich cen při dalším prodeji, jak bylo uvedeno výše v 463. a následujících bodech odůvodnění, však neexistuje žádný náznak zmenšování ziskového rozpětí, jež by bylo možno přičíst dopadu cel na náklady, jelikož nákupní ceny dotčeného výrobku byly stálé nebo se mírně zvýšily, zatímco ceny při dalším prodeji mírně vzrostly.
(467)
Pokud jde o celkovou úroveň ziskovosti maloobchodního odvětví, existují určité náznaky, že tato úroveň je nižší než úroveň zisku, které dosahují dovozci. Podle odborného tisku se zdá, že některé regiony jsou obzvláště konkurenční a z hlediska maloobchodníků problematické (silná hospodářská soutěž, proces konsolidace na trhu, velká závislost na finančním trhu, který se zdráhá investovat, a strategická selhání). Současně však jeden z největších maloobchodních řetězců s obuví, který působí v Unii, oznámil v roce 2008 v tisku rekordní zisk a ohlásil ambiciózní plány na rozšíření.
(468)
Co se týká celkové ziskovosti maloobchodníků, je třeba rovněž zmínit, že účinek antidumpingového cla je v každém případě zeslaben obratem, jehož maloobchodníci dosáhli u ostatních výrobků, jako je obuv STAF, usňová obuv jiného původu, jiné druhy obuvi a doplňky.
(469)
Tvrzení týkající se klesající ziskovosti nebylo maloobchodníky v průběhu přezkumného šetření doloženo a rovněž zjištění vyplývající ze šetření nepodpořila toto tvrzení. Z dostupných informací se jako pravděpodobnější jeví, že uložení antidumpingových opatření nemělo od roku 2006 do období přezkumného šetření na maloobchodníky nepříznivý dopad, nebo byl tento dopad pouze omezený.
4.10.5. Dopad hospodářského poklesu po skončení období přezkumného šetření
(470)
Omezené informace, které jsou k dispozici s ohledem na dopad hospodářského poklesu po skončení období přezkumného šetření na odvětví maloobchodu s obuví, naznačují snižující se rozpětí a oslabení poptávky v prvních devíti měsících po skončení období přezkumného šetření. Informace však poskytla pouze jedna společnost, která je činná v jednom konkrétním regionu a působí rovněž jako dovozce, nelze ji proto považovat za reprezentativní pro maloobchodní odvětví celkově. Podle odborného tisku došlo v tomto regionu od poloviny roku 2009 k významnému zlepšení situace odvětví maloobchodu s obuví (s rostoucími objemy prodeje a příjmy). Při neexistenci reprezentativní spolupráce maloobchodního odvětví proto nelze vyvodit konečné závěry ohledně přesného dopadu hospodářského poklesu.
4.10.6. Pravděpodobný účinek zachování opatření
(471)
V rámci stávajícího hospodářského poklesu je pravděpodobné, že se spotřeba usňové obuvi dále sníží a cenový tlak zákazníků, kteří jsou rostoucí měrou citliví na cenu, se v krátkodobém až střednědobém výhledu zvýší. Na druhou stranu se dovozci pravděpodobně pokusí přenést přinejmenším částečně růst cen na maloobchodníky. Postavení maloobchodníků, kteří se nacházejí mezi dovozci a spotřebiteli, se proto může stát složitějším.
(472)
Maloobchodníci/distributoři, kteří působí na velmi konkurenčních trzích a pořizují usňovou obuv především z dotčených zemí, by podle tohoto scénáře mohli v nejisté situaci ukončit činnost vzhledem k poměrně vysokým nákladům a relativně nízkému čistému rozpětí (marži). Zrušení antidumpingových opatření uložených na dotčený výrobek by podle takovéhoto scénáře představovalo pro tyto společnosti úlevu. U maloobchodníků/distributorů, kteří pořizují výrobky rovněž z třetích zemí či Unie a kteří mají diverzifikovanější sortimentní skladbu, bude dopad možného zvýšení cen pravděpodobně zmírněn obratem. Šetření mimoto prokázalo, že ačkoliv maloobchodníci mají zvláštní postavení na trhu, význam velkých maloobchodníků a maloobchodních nákupních skupin je dostatečně významný, aby dovozcům znemožnil přenést na ně plně růst nákladů.
(473)
Maloobchodníci, kteří nadále pořizují především dotčený výrobek, budou více zasaženi případným prodloužením platnosti opatření, zatímco maloobchodníci se smíšenějším a pružnějším obchodním modelem, kteří při pořizování výrobku přešli na jiné alternativní zdroje a diverzifikovali svou sortimentní skladbu, budou pravděpodobně dotčeni méně, ačkoli mohou být zasaženi více než v průběhu období přezkumného šetření.
4.10.7. Připomínky
(474)
Uvádělo se, že opatření měla za následek, že mnoho maloobchodníků muselo hledat alternativní zdroje dodávek. Z informací, které jsou k dispozici ve spisu, vyplývá, že někteří maloobchodníci mohli skutečně změnit zdroje svých dodávek, žádný z maloobchodníků nebo jejich sdružení však neuvedl, že po uložení opatření došlo k výpadkům v dodávkách či problémům při hledání alternativních zdrojů. Ačkoli řada výrobců skutečně hledala alternativní zdroje, z informací vyplývá, že při hledání konkurenčních alternativních zdrojů dodávek byli úspěšní. Ačkoli se připouští, že toto úsilí bylo pro některé maloobchodníky časově náročné, usuzuje se, že to je nepřímým, nikoli neúměrným dopadem uložení opatření ve srovnání s přínosy pro evropské výrobce, jimž dumpingový dovoz způsobil újmu.
(475)
Řada zúčastněných stran tvrdila, že skončily příznivé nákladové činitele, které existovaly během posuzovaného období (jak je shrnuto v 465. bodě odůvodnění). Od konce období přezkumného šetření se směnný kurz vyvíjel nepříznivě a výrobní náklady v ČLR a Vietnamu se opět zvyšovaly. Pokud by byla opatření zachována, přivedlo by to maloobchodní odvětví do složité situace, a to by se muselo uchýlit k zvýšení cenových bodů. To by znamenalo nejen vyšší ceny na maloobchodní úrovni, nýbrž rovněž nižší obrat a vzhledem k vysokým fixním nákladům velké snížení zisku.
(476)
Jak je uvedeno v 454. bodě odůvodnění, je vysoce spekulativní předpokládat v krátkodobém a střednědobém výhledu znehodnocení eura. Kromě toho, ačkoliv rostoucí náklady v ČLR budou mít pravděpodobně dopad na postavení dovozců, toto tvrzení neplatí pro maloobchodníky, jelikož informace obsažené ve spisu týkající se cen dovozců při prodeji maloobchodníkům v průběhu posuzovaného období a po skončení období přezkumného šetření prokazují, že růst cen byl na maloobchodníky přenesen pouze v omezeném rozsahu. To naznačuje celkově silné postavení maloobchodníků na trhu.
(477)
Ačkoli se tudíž uznává, že se v odvětví maloobchodu s obuví obecně uplatňuje zásada „cenových bodů“ a že to umožňuje menší zvýšení cen s cílem nevzbudit větší pozornost spotřebitelů, ve spisu neexistují žádné informace, že se maloobchodníci potýkají s celkovým značným zvýšením nákupních cen dotčeného výrobku. Ve spisu proto neexistují žádné důkazy, že by obecně bylo nutno u dotčeného výrobku zvýšit cenové body. Ačkoli tomu tak mohlo být u určitých zvláštních modelů, účinek mohl být neutralizován změnou zdrojů nebo sortimentní skladby. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je toto tvrzení odmítnuto.
4.11. Závěr
(478)
Na základě omezených informací, které byly k dispozici, neexistují žádné náznaky, že v období od roku 2006 do období přezkumného šetření měla opatření významný nepříznivý dopad na finanční situaci distributorů/maloobchodníků. S přihlédnutím k pravděpodobným dopadům hospodářského poklesu po skončení období přezkumného šetření, zejména vzhledem k zvláštnímu postavení maloobchodníků mezi dovozci a spotřebiteli a potenciálně malému zisku maloobchodníků, však nelze vyloučit, že se finanční situace maloobchodníků, kteří prodávají především dotčený výrobek, zhorší. Podotýká se však, že se maloobchodníci mohou rozhodnout, že budou výrobky pořizovat z jiných zdrojů, a diverzifikovat nabízené výrobky, takže mohou zmírnit účinky antidumpingových cel na jejich obrat. Maloobchodníci mají obecně mnohem příznivější postavení na trhu než výrobci v Unii, jelikož mohou využít výše popsané pružnosti, zatímco výrobci v Unii jsou plně vystaveni cenovému tlaku vyvíjenému dováženými dumpingovými výrobky.
4.12. Zájem spotřebitelů
4.12.1. Obecné poznámky
(479)
Komise se obrátila na 39 sdružení spotřebitelů v Unii, aby je informovala o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti. Tato sdružení byla výslovně vyzvána, aby objasnila svůj postoj k platným opatřením a aby poskytla případné další informace, jež mohou být důležité pro šetření. Tři spotřebitelské organizace se přihlásily jako zúčastněná strana a předložily písemné připomínky.
(480)
Dvě vnitrostátní sdružení spotřebitelů podpořila antidumpingová opatření. Jedno z nich výslovně uvedlo, že i po uložení opatření zůstaly ceny obuvi z dotčených zemí velmi nízké. Evropská spotřebitelská organizace BEUC vznesla námitky vůči opatřením a mimo jiné tvrdila, že opatření poškozují spotřebitele.
(481)
V tomto ohledu se v původním šetření předpokládalo, že dopad na spotřebitele bude omezený vzhledem ke skutečnosti, že poměrně nízké sazby cla budou na jednotlivých úrovních distribučního řetězce zmírněny a nebudou přeneseny plně na spotřebitele. Byl však vypracován scénář „v nejhorším případě“, tj. předpokládalo se plné přenesení cen na spotřebitele. V původním šetření se odhadoval maximální nárůst spotřebitelských cen o 2 %, tj. o 1 EUR za jeden pár.
(482)
Výsledky přezkumného šetření skutečně prokazují, že se spotřebitelské ceny usňové obuvi od uložení opatření zvýšily pouze mírně (viz 463. a následující body odůvodnění). Nárůst průměrných maloobchodních cen obuvi nahlášený statistickými úřady skupiny reprezentativních členských států, jak bylo uvedeno v těchto bodech odůvodnění a v tabulce č. 23, činí od - 0,5 % do + 4,1 %, což je méně, než inflace v uvedeném období.
(483)
Na základě analýzy dovozních cen bylo rovněž zjištěno, že ceny usňové obuvi z ČLR a Vietnamu byly nadále poměrně nízké, a to i po připočtení antidumpingových cel (viz výše 422. bod odůvodnění). Podle informací obsažených ve spisu se proto nezdá, že by opatření ve významné míře poškodila spotřebitele.
4.12.2. Ostatní připomínky
(484)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že opatření poškodila spotřebitele a že vedla k vyšším cenám. Někteří dovozci rovněž uváděli, že dopad opatření na spotřebitele bude mnohem patrnější nyní, jelikož již nemohou cla absorbovat.
(485)
Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění, nezdá se, že by antidumpingová cla vedla k patrnému zvýšení maloobchodních cen. Co se týká údajné neschopnosti dovozců absorbovat cla, určité náznaky v tomto ohledu poskytuje analýza po skončení období přezkumného období. Jak je objasněno výše ve 438. bodě odůvodnění, v období od července 2008 do března 2009 nákupní ceny dovozců silně rostly, zatímco jejich ceny při dalším prodeji byly stálé, nebo vzrostly pouze mírně. Z těchto informací vyplývá, že dovozci nemusí nutně přenést případné zvýšení nákladů na další úroveň distribučního řetězce. Toto tvrzení je proto odmítnuto.
(486)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že opatření povedou nebo vedla k menšímu výběru usňové obuvi pro spotřebitele, zejména kvůli neexistenci středně drahé až levné usňové obuvi za dostupné ceny. Toto tvrzení již bylo uvedeno v původním šetření.
(487)
Výše uvedené tvrzení nebylo doloženo. Vzhledem k stálým maloobchodním cenám po dlouhou dobu není pravděpodobné, že spotřebitelé ztratí o dotyčný výrobek zájem kvůli cenovému vývoji. Podotýká se rovněž, že s výjimkou jednoho sdružení, které tvrdilo že opatření povedou k menšímu výběru pro spotřebitele, aniž by toto tvrzení podpořilo důkazy, žádný maloobchodník ani maloobchodní sdružení nepodal stížnost týkající se omezeného výběru či nedostatečné nabídky. I když šetření potvrdilo, že se výběr spotřebitelů mírně přesunul směrem od dotyčného výrobku, vzhledem k mírnému snížení spotřeby usňové obuvi, jež bylo zaznamenáno v průběhu posuzovaného období, a rostoucí poptávce po textilní obuvi však lze tuto skutečnost přičíst spíše měnícím se módním trendům než omezenému výběru usňové obuvi.
5. ZÁVĚR OHLEDNĚ ZÁJMU UNIE
(488)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že významná část výrobců ve výrobním odvětví Unie od uložení antidumpingových opatření zlepšila svou situaci a prokázala svou životaschopnost přizpůsobením obchodních modelů výzvám globalizovaného trhu. Pokud budou opatření zachována, poskytnou více času pro pokračování tohoto procesu. Pokud by platnost opatření skončila, měl by cenový tlak dumpingového dovozu na středně drahé až levné výrobky pravděpodobně dopad rovněž na dražší výrobky a nakonec by postihl veškerou usňovou obuv. Podle tohoto scénáře je pravděpodobné, že úpadek vyhlásí více výrobců v Unii, jelikož vzhledem k převládající malé nebo střední velikosti jsou z finančního hlediska zranitelnější.
(489)
Na druhou stranu dopad antidumpingových cel na dovozce, maloobchodníky/distributory a spotřebitele nebyl od roku 2006 do období přezkumného šetření neúměrný. Při zachování opatření a za předpokladu, že se spotřebitelská poptávka bude v důsledku hospodářské krize dále snižovat, bude dopad antidumpingových cel na všechny účastníky se vší pravděpodobností vyšší než v minulosti. Vzhledem k celkově dobrému stavu a prokázané pružnosti dovozců a celkově silnému postavení maloobchodníků/distributorů na trhu, kteří mohou značně diverzifikovat sortimentní skladbu, však lze předpokládat, že tyto hospodářské subjekty nebudou v krátkodobém až střednědobém výhledu významně poškozeny. Co se týká spotřebitelů, po uložení antidumpingových cel nedošlo k žádnému patrnému zvýšení cen, a vezmeme-li v úvahu také výsledky analýzy po skončení období přezkumného šetření, neexistují žádné signály, že se v budoucnu spotřebitelské ceny neúměrně zvýší.
(490)
Při přezkumném šetření se neobjevily žádné přesvědčivé důvody, proč by antidumpingová opatření neměla být zachována.
L. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN PO ZVEŘEJNĚNÍ ZJIŠTĚNÍ
(491)
Po zveřejnění zjištění byla předložena řada připomínek. Žádná z nich však nebyla takové povahy, aby vedla ke změně závěrů. Hlavní vznesené námitky byly následující.
1. ZÁJEM VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobnímu odvětví Unie nepomohla antidumpingová opatření, ale pouze snaha o restrukturalizaci. Toto tvrzení nejenže nebylo dále podloženo, ale ani nebere ohled na objektivní zjištění v rámci tohoto přezkumného šetření. Zejména nebere ohled na časovou souvislost mezi uložením antidumpingových opatření a procesem stabilizace výrobního odvětví Unie. Ve skutečnosti se mohutný nárůst levného dumpingového dovozu od uložení opatření zastavil a podíl celkového dovozu na trhu se snížil ze 35,5 % na 28,7 %. Tento pokles dumpingového dovozu na trhu Unie zmírnil cenový tlak, který levná obuv vytvářela, a umožnil výrobnímu odvětví Unie pokračovat v práci na restrukturalizaci.
(493)
Bylo rovněž zopakováno, že Unie nemůže vyrábět hromadně a vzhledem k tomu, že tak nemůže dosáhnout úspor z rozsahu, nebyla by schopna uspokojit vysokou poptávku v Unii po levnější obuvi. Za prvé se upozorňuje na to, že toto tvrzení nebylo podloženo. Za druhé, mezi výrobce v Unii patří i řada větších výrobců obuvi v rámci segmentu výrobků nižší kvality s nižšími prodejními cenami, přičemž někteří z nich byly zkoumáni v rámci vzorku. Kromě toho se s ohledem na tvrzení, že výrobní odvětví Unie by nebylo schopno dodat požadovaný objem, poznamenává, že ze šetření vyplynulo, že většina větších dovozců vybraných do vzorku neobjednává zboží jen od jediného dodavatele, ale odebírá relativně menší množství i od několika dalších dodavatelů. Tato skutečnost, spolu s účinky obchodního modelu „spojení“ uvedeného v oddílu E.2, kdy dochází ke spojení pracovních sil několika menších podniků, by logicky měla rovněž umožnit, aby výrobní odvětví Unie produkovalo větší objemy. Toto tvrzení se proto odmítá.
(494)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že situace výrobců v Unii, kteří provádějí externí zadávání výroby v globálním měřítku, nebyla rozebrána stejně podrobně jako v případě výrobců v Unii zařazených do vzorku. Poznamenává se však, že analýza obsahovala v posouzení všech zúčastněných stran do té míry, v jaké spolupracovaly v rámci šetření. Například, zájem velkého výrobce v Unii, který byl vyloučen z definice výrobního odvětví Unie kvůli objemu svého dovozu, viz 402. a následující body odůvodnění, byl prozkoumán docela podrobně. Je nutno rovněž poznamenat, že společnosti v Unii, které externě zadaly většinu své výroby do třetích zemí, je třeba v rámci antidumpingových šetření z technického hlediska považovat za dovozce a situace dovozců byla plně zohledněna a analyzována ve 408. a následujících bodech odůvodnění.
(495)
Jedna zúčastněná strana upozornila na to, že zájmy výrobců v Unii zařazených dříve do vzorku byly posouzeny nesprávně, neboť někteří z nich byli údajně proti dalšímu pokračování platnosti opatření. To však není pravda, protože i společnost, která neviděla žádný přínos pro sebe, tvrdila, že opatření pomohla omezit dumpingový dovoz. Jiná společnost pouze zmínila, že je pro ni v době hospodářské krize obtížné přesně předvídat budoucí účinek antidumpingových opatření, ale tato společnost nezmínila, že by cla neměla opodstatnění. Tedy i zúčastněné strany, které neuvedly výslovně, že by měly z opatření přímý prospěch, poukázaly na to, že tato opatření byla nepřímo přínosná v tom, že omezila dovoz z ČLR a Vietnamu.
(496)
Je proto s konečnou platností potvrzeno, že celkově byla opatření pro výrobce v Unii přínosná, a ukázalo se, že výrobci v Unii jsou schopni zlepšit své postavení, pokud opatření zmírní účinky dumpingu působícího újmu.
2. ZÁJEM DOVOZCŮ, KTEŘÍ NEJSOU VE SPOJENÍ
(497)
Některé zúčastněné strany se obecně kriticky vyjádřily v tom smyslu, že zájmy anonymních žadatelů jsou chráněny, kdežto zájmy dovozců, dalších hospodářských subjektů, jakož i spotřebitelů, byly ve velké míře opomíjeny. Je třeba poznamenat, že uložení antidumpingových cel bylo celkově shledáno přínosným pro výrobce v Unii a nikoli neúměrně nepříznivým pro jiné příslušné subjekty. Tvrzení týkající se diskriminace mezi zmíněnými stranami se však důrazně odmítá, neboť se všemi stranami v rámci šetření bylo zacházeno stejně a všechny zájmy spolupracujících hospodářských subjektů, jako jsou dovozci, maloobchodníci, výrobci v Unii, kteří provádějí externí zadávání výroby, a spotřebitelé, byly pečlivě zváženy a analyzovány v rámci šetření.
(498)
Některé strany tvrdily, že zisky dovozců nebudou dostatečně vysoké, aby mohly nést zvýšené náklady na dovoz, kurzové náklady, náklady na změnu zdrojů dodávek a na antidumpingová cla. Toto tvrzení však nebylo dostatečně podloženo. Jak vyplývá z tabulky č. 22, výše zisku dovozců se řádově pohybuje kolem 20 %, a zdá se tedy, že ponechává dovozcům prostor na to, aby mohli výše zmíněné náklady nést.
(499)
Bylo také předloženo tvrzení, že údaj o počtu zaměstnanců týkající se dovozců, tzn. kolem 23 000 osob, je příliš nízký, protože nezahrnuje „pracovní místa přinášející přidanou hodnotu“ v Unii. To však není pravda. Počet zaměstnanců dovozců byl vypočítán na základě ověřených údajů o počtech zaměstnanců dovozců zařazených do vzorku, které zahrnovaly i činnosti přinášející vysokou přidanou hodnotu, jako je návrhářská, marketingová a značková činnost, výzkum a vývoj atd., v souvislosti s dotčeným výrobkem. Všechny ověřené údaje o počtu zaměstnanců byly sečteny a srovnány s objemem dovozu dotčeného výrobku uskutečněného dovozci zařazenými do vzorku. Na základě tohoto výsledku byl poté extrapolací odvozen celkový objem dovozu z dotčených zemí. Zjištěný počet zaměstnanců tak zahrnoval i významný počet „pracovních míst přinášejících přidanou hodnotu“ v Unii.
(500)
Některé strany tvrdily, že argument, že dovozci mohou snadno změnit zdroje dodávek, je fakticky nesprávný a zjednodušující. Jedna zúčastněná strana uvedla, že žádné alternativní zdroje dodávek neexistují. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nebylo nikdy uvedeno, že by změna zdrojů dodávek byla snadná. Komise nepopírá, že změna dodavatelů by s sebou mohla přinést dodatečné náklady a vyžadovala by čas a že někteří dovozci mají se svými dodavateli dlouhodobé vztahy. Na základě informací shromážděných od dovozců zařazených do vzorku a dalšího dovozce nezařazeného do vzorku však bylo možné dojít ve 452. bodě odůvodnění nařízení k závěru, že existuje značná míra pružnosti a že dodatečná námaha spojená se změnou zdrojů dodávek není tak velká, aby zmíněným subjektům zabránila tak učinit. Zmínění dovozci skutečně výrazně zvýšili objem svého dovozu ze třetích zemí, jak je uvedeno v tabulce č. 19. Stejný vývoj byl pozorován v případě dovozců nezařazených do vzorku, neboť jejich dovoz ze třetích zemí se podle údajů Eurostatu zvýšil o 4 procentní body (viz tabulka č. 7).
(501)
Některé zúčastněné strany namítly, že zachování opatření by urychlilo rušení pracovních míst v Unii, alespoň pokud jde o dovozce a maloobchodníky. Toto tvrzení nebylo zúčastněnými stranami podloženo. Ze spisu navíc vyplývá, že v případě dovozců zařazených do vzorku se počet zaměstnanců související s dotčeným výrobkem zvýšil mezi rokem 2005 a obdobím přezkumného šetření o 6 %.
(502)
Bylo vytýkáno, že chybí analýza možných přínosů plynoucích dovozcům v případě ukončení opatření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že na základě znění článku 21 základního antidumpingového nařízení, musí být posouzeno, zda existují přesvědčivé důvody pro neuložení antidumpingových opatření. V rámci přezkumu před pozbytím platnosti to znamená, že musí být posouzeno, zda neexistují přesvědčivé důvody hovořící proti zachování opatření, tj. musí být identifikovány nepříznivé účinky prodloužení platnosti daných opatření a tyto účinky musí být porovnány s přínosy pro výrobní odvětví Unie s cílem posoudit, jestli tyto nepříznivé účinky nejsou neúměrné. Z právního hlediska by tedy opačný scénář, tzn. neprodloužení platnosti opatření, musel být dále analyzován pouze tehdy, existují-li v daném případě konkrétní náznaky, že by to pro dovozce, maloobchodníky či spotřebitele představovalo neúměrnou zátěž. Žádné takové náznaky nebyly zjištěny. Pouze pro účely argumentace lze však o pravděpodobných účincích na dovozce, maloobchodníky a spotřebitele v případě skončení platnosti opatření říci následující. Pokud jde o dovozce, vyplynulo ze šetření, že určitou část jejich ztráty ziskovosti v období od roku 2005 do období přezkumného šetření lze připsat zaplaceným antidumpingovým clům. Kdyby platnost opatření skončila a všechny ostatní náklady by zůstaly na stejné úrovni, tyto náklady by zanikly a úroveň zisku by tak mohla vzrůst na úroveň vyšší než zhruba 20 %, která byla zjištěna v průběhu šetření. V případě maloobchodníků není z informací ve spisu jasné, zda by z pozbytí platnosti opatření měli prospěch, neboť dovozci zařazení do vzorku nepřizpůsobovali vždy své ceny při dalším prodeji v případě poklesu dovozních cen, jak lze vyčíst z porovnání aritmetického průměru dovozní ceny s aritmetickým průměrem cen při dalším prodeji za období od roku 2007 do období přezkumného šetření.
Pokud jde o účinek na spotřebitele, je dokonce ještě nepravděpodobnější, že by skončení platnosti opatření vedlo ke snížení cen, vzhledem k tomu, že maloobchodní ceny zůstávaly ve velké míře stabilní navzdory kolísání cen při dovozu v období od roku 2005 do období přezkumného šetření. Kromě toho je rovněž nepravděpodobné, že by měli spotřebitelé prospěch z širší nabídky, vzhledem k tomu, že spis neobsahuje žádný důkaz svědčící o tom, že by byla nabídka pro spotřebitele uložením antidumpingových cel nějak ovlivněna. V každém případě všechny tyto úvahy nemohou změnit celkové závěry, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro nezachování opatření.
(503)
Někteří dovozci a jejich sdružení uvedli, že došlo k podcenění dopadu krize a že se účinky hospodářského útlumu budou nadále zhoršovat. Nejprve je třeba uvést, že tato tvrzení nebyla dostatečně podložena, neboť nebyly předloženy žádné konkrétní údaje týkající se dotčeného výrobku. Jak je uvedeno ve 436. a následujících bodech odůvodnění, byl dopad krize analyzován do června 2009 na základě nejlepších dostupných údajů, tzn. byl rozeslán další dotazník, který byl věnován konkrétně tomuto tématu. Na základě shromážděných informací byla provedena obezřetná analýza získaných údajů, přičemž je zřejmé, že tato analýza vychází především z údajů do června 2009. Nelze tedy vyloučit, že se dopad hospodářské krize na spotřebu a ceny od června 2009 zhoršil, přesto ale lze dospět k závěru, že vzhledem k úrovni zisku výrazně přes 15 % není pravděpodobné, že by dovozci náhle pocítili neúměrně silný dopad pouze v důsledku antidumpingových cel.
To platí o to víc, že od června 2009 vysílá situace na trhu smíšené signály, přičemž v některých členských státech lze pozorovat známky zlepšení. Z toho důvodu v této fázi nic nenaznačuje tomu, že by došlo k vážnému podcenění dopadu krize. Je navíc třeba poznamenat, že Komise zkoumáním výše zmíněných údajů výrazně překročila rámec toho, co je z právního hlediska povinna učinit, neboť čl. 6 odst. 1 základního nařízení výslovně stanoví, že k informacím, které se týkají pozdějšího období, se zpravidla nepřihlíží.
(504)
Nakonec některé strany zopakovaly svůj požadavek, že by se antidumpingová opatření neměla s ohledem na zájem Unie vztahovat na některé druhy výrobků, protože zejména sportovní a venkovní obuv se v Unii vyrábí již jen v nepatrném množství. Bylo uvedeno, že pokles výroby v Unii by znamenal změnu okolností, kterou je nutné vzít v úvahu v rámci přezkumu před pozbytím platnosti. Připomíná se nejprve, že není možné změnit oblast působnosti opatření v rámci přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno v 61. bodě odůvodnění tohoto nařízení. I kdyby to bylo z právního hlediska možné, což není, se podotýká, že tvrzení týkající se poklesu výroby bylo uvedeno již v rámci původního šetření a vyvráceno ve 28. a 38. bodě odůvodnění konečného nařízení. Jelikož zmíněné strany nepředložily žádné nové podložené důkazy, z nichž by vyplývalo, do jaké míry výroba uvedených druhů obuvi v Unii poklesla ve srovnání s původním šetřením, tvrzení se zamítá a zjištění popsaná v 450. bodě odůvodnění tohoto nařízení se potvrzují.
3. ZÁJEM DISTRIBUTORŮ/MALOOBCHODNÍKŮ
(505)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v rámci analýzy uměle rozlišovalo mezi dovozci a maloobchodníky a že nebyl brán v úvahu zájem integrovaných společností, na jejichž bedra celá zátěž v podobě opatření dopadá. Za prvé je třeba poznamenat, že jediná společnost, která spolupracovala jako maloobchodník, byla ve skutečnosti integrovaným dovozcem/maloobchodníkem, jak je uvedeno v 460. bodě odůvodnění, takže ke specifičnosti zmíněných integrovaných společností byla přihlédnuto tím, že byly zastoupeny jak mezi dovozci zařazenými do vzorku, tak v rámci analýzy maloobchodníků. Za druhé byly zohledněny všechny informace poskytnuté jinými maloobchodníky, kteří plně v rámci šetření nespolupracovali. Komise tedy zohlednila a analyzovala všechny dostupné informace týkající se integrovaných společností. Vzhledem k výše uvedenému nelze tvrzení, že nebyl zohledněn zájem integrovaných společností, podpořit.
(506)
Některé zúčastněné strany vyjádřily obecnou kritiku v tom smyslu, že nebyl dostatečně podrobně analyzován dopad opatření na maloobchodníky. Toto tvrzení nebylo podloženo. Jak je popsáno v 459. a následujících bodech odůvodnění, Komise se aktivně a opakovaně snažila získat informace od maloobchodníků, ale kromě jednoho integrovaného dovozce/maloobchodníka, který spolupracoval jako dovozce, nesouhlasil žádný maloobchodní řetězec s plnou spoluprací v rámci šetření. I přes omezenou spolupráci maloobchodníků byly v rámci analýzy zohledněny v maximální možné míře veškeré dostupné informace o maloobchodním odvětví, jako jsou písemná stanoviska zúčastněných stran, informace poskytnuté v rámci slyšení, informace o trhu, studie a odborný tisk. S ohledem na výše uvedené musí být tvrzení, že dopad opatření na maloobchodníky nebyl dostatečně podrobně analyzován, zamítnuto.
(507)
Několik stran tvrdilo, že Komise nepřihlédla k veřejně dostupným informacím týkajícím se ziskovosti maloobchodníků. Jedna strana namítla, že z údajů o ziskovosti získaných z veřejně dostupných finančních zpráv významných maloobchodníků v Unii vyplývá hluboce znepokojivá situace, které v rámci analýzy nebyla věnována pozornost. Podobně měly některé strany za to, že nebyly brány v úvahu vážné dopady hospodářské krize na maloobchodní odvětví. Bylo namítáno, že jeden z největších maloobchodních řetězců obchodujících s obuví sice v roce 2008 vykázal rekordní zisky, jednalo se však o výjimku a menší maloobchodníci se potýkají s vážnými potížemi. V této souvislosti je třeba zopakovat, že ze strany maloobchodníků existovala jen velmi omezená spolupráce, neboť při šetření plně spolupracoval pouze jeden maloobchodník/dovozce. Kromě toho nebyla před ani po zveřejnění zjištění předložena žádná konkrétní informace, pokud jde o zisk maloobchodníků v souvislosti s koženou obuví nebo dotčeným výrobkem. I přesto Komise vzala v úvahu a analyzovala celou řadu dalších zdrojů informací, jako jsou tvrzení maloobchodníků, informace o trhu, tiskové zprávy, které svědčily o velké variabilitě zisků v maloobchodním odvětví: zatímco někteří maloobchodníci se zřejmě skutečně potýkali se snižujícím se rozpětím zisku a klesající poptávkou, vykazovali jiní podle odborného tisku rostoucí tržby a výnosy. Veřejně dostupné informace, na které se výše zmíněné strany odkazovaly, tedy byly brány v úvahu, ale ukázalo se, že poskytují jen neúplný obraz, a proto byla využita řada dalších informačních zdrojů, které svědčily o širším rozptylu dosahovaných zisků. Dopad hospodářského útlumu na maloobchodníky byl tedy na základě dostupných informací analyzován v nejširší možné míře. Tvrzení, že ziskovost maloobchodníků nebyla správně analyzována, musí být proto zamítnuto.
(508)
Některé strany se ohradily proti zmínce o obecné úrovni ziskovosti maloobchodního sektoru a o obratu dosahovaném u jiné obuvi, neboť to považují na nepodstatné pro účely šetření. Jedna strana namítala, že uvedl-li orgán vedoucí šetření, že účinek opatření na maloobchodníky byl zmírněn prodejem jiných výrobků, měla být podobná analýza učiněna i v případě výrobců v Unii. Je třeba poznamenat, že situace maloobchodníků je odlišná od situace výrobců obdobného výrobku v Unii, kteří vyrábí především koženou obuv, zatímco maloobchodníci mají zpravidla širší sortiment dalších výrobků. Tvrzení uvedená ve 472. bodě odůvodnění a následujících proto zůstávají platná.
(509)
Některé strany zpochybnily přesnost údajů o počtu zaměstnanců v maloobchodním odvětví a vyjádřily názor, že v sázce je více pracovních míst, aniž by toto tvrzení nějak podložily. V této souvislosti je třeba poznamenat, že počet zaměstnanců v maloobchodním odvětví uvedený ve 459. bodě odůvodnění byl vypočítán na základě ověřeného údaje o počtu zaměstnanců jediného spolupracujícího dovozce/maloobchodníka. Tento údaj se vztahoval na maloobchodní funkci a byl přiřazen dotčenému výrobku. Poté byl učiněn odhad pomocí extrapolace výše zmíněného počtu zaměstnanců na základě objemu maloobchodního prodeje této společnosti ve srovnání s celkovým objemem maloobchodního prodeje dotčeného výrobku na trhu Unie. Tento odhad byl následně porovnán s vyjádřeními dalších stran a s průzkumy trhu, jež potvrdily řádovou hodnotu stanovenou Komisí. Výše uvedené tvrzení se proto zamítá.
(510)
Několik stran uvedlo, že pro maloobchodníky je obtížné změnit zdroj dodávek, zejména pro malé a střední podniky, neboť mají dlouhodobé, na důvěře založené obchodní vztahy a náklady na změnu dodavatelů a s tím spojené prodlevy by mohly být neúnosné. Některé strany uvedly, že náklady na přemístění by pro maloobchodníky byly v době současného hospodářského útlumu zvláště obtížně únosné. V této souvislosti je třeba uznat, že náklady na změnu dodavatele by mohly některým maloobchodníkům v době hospodářské krize způsobit určité problémy. Komise však neshledala, že by náklady na změnu zdroje dodávek a s tím spojené prodlevy byly neúnosné. Informace shromážděné během šetření ve skutečnosti naznačovaly, že několik maloobchodníků hledalo alternativní zdroje dodávek a tuto změnu uskutečnilo, aniž by tak vznikly neúměrně nepříznivé dopady. Výše uvedený argument proto nelze podpořit.
(511)
Jedna strana upozornila na to, že kromě zavedených opatření byly i zvýšené náklady na koženou obuv z ČLR a Vietnamu činitelem, který způsobil, že z hlediska konkurenceschopnosti již není dále výhodné odebírat zboží z těchto zemí. Argument, že odebírání zboží z dotčených zemí již není konkurenceschopné, nebyl nijak podložen a nezdá se, že by byl v souladu se zjištěním, že dovoz z dotčených zemí během období přezkumného šetření stále zaujímal společný podíl na trhu ve výši 28 %. Tvrzení, že stoupající náklady v dotčených zemích mají vliv rozhodování dovozců v otázkách odběru zboží, navíc potvrzuje zjištění Komise uvedené ve 404. a následujících bodech odůvodnění, že kromě antidumpingových cel zřejmě existují další činitele, jež ovlivňují rozhodování dovozců/maloobchodníků týkající se změny zdrojů dodávek. Jelikož působí řada dalších činitelů, nelze všechny negativní dopady připisovat antidumpingovým opatřením.
(512)
Několik stran namítalo, že nebylo dostatečně bráno v úvahu, že cenové body spotřebitelských cen znemožnily přenést malá zvýšení cen na spotřebitele. Toto tvrzení vlastně potvrdilo zjištění Komise, že zvýšení cen pro maloobchodníky bylo příliš malé, aby se v nějaké významné míře projevilo na spotřebitelských cenách. V této souvislosti se odkazuje na 477. bod odůvodnění.
(513)
Jedna strana byla toho názoru, že v rámci analýzy nebyl zohledněn tvrdý cenový boj v maloobchodním odvětví. Tento argument se zamítá, protože tvrdá konkurence v maloobchodním odvětví byla v rámci analýzy zohledněna, jak je uvedeno ve 467. bodě odůvodnění.
4. ZÁJEM SPOTŘEBITELŮ
(514)
Některé strany tvrdily, že nárůst spotřebitelských cen byl vyšší, než podle zjištění v rámci šetření, a v případě prodloužení platnosti opatření by spotřebitelské ceny dále stoupaly. Jiné strany zpochybnily přesnost číselných údajů, které Komise použila pro stanovení spotřebitelských cen, s odůvodněním, že se nevztahují na všechny členské státy a kromě dotčeného výrobku zahrnují i jiné výrobky. Dvě strany si stěžovaly, že nebylo přihlédnuto k informacím výrobního odvětví získaným v rámci sledování maloobchodních cen, které jedna z nich předložila. V této souvislosti je třeba připomenout, že všechny předložené informace týkající se maloobchodních cen byly analyzovány v rámci šetření (viz 463. a následující body odůvodnění).
Komise při zjišťování vývoje maloobchodních cen ve skutečnosti využila řadu zdrojů, konkrétně informace od spolupracujících stran (ceny velkoobchodníků při dalším prodeji, nákupní ceny a ceny při dalším prodeji, které uvedl spolupracující dovozce/maloobchodník a další maloobchodníci, kteří poskytli informace), vyjádření řady zúčastněných stran, že se spotřebitelské ceny nezvýšily, jakož i informace ze statistických zdrojů. Poslední uvedený zdroj, jehož údaje jsou obsaženy v tabulce č. 23, byl shledán spolehlivějším než výše zmíněné informace odvětví získané v rámci sledování maloobchodních cen, a to z těchto důvodů: údaje předložené touto stranou byly považovány za rozsahem omezenější a méně reprezentativní, neboť zahrnovaly pouze velmi malou část definice výrobku a nezohledňovaly jeden významný spotřebitelský trh, totiž Spojené království, což je podle zúčastněných stran velmi konkurenceschopný maloobchodní trh. Naopak informace uvedené v tabulce č. 23 byly získány od statistických úřadů členských států (včetně statistického úřadu Spojeného království, který vykázal mírné snížení spotřebitelských cen za období od roku 2005 do období přezkumného šetření) a vztahovaly se převážně na dotčený výrobek. V každém případě vyplynula z informací, které zúčastněné strany poskytly v průběhu šetření, pouze mírná zvýšení či dokonce snížení cen. Z těchto důvodů musely být výše uvedené argumenty zamítnuty.
(515)
Jedna strana tvrdila, že pro spotřebitele bylo obtížné sehnat výrobky vysoké kvality za rozumnou cenu. Tento argument nebyl podložen, a proto se zamítá.
(516)
Jedna strana tvrdila, že klesající spotřeba kožené obuvi byla projevem negativního dopadu opatření na spotřebitele, tento argument však nijak nepodložila. Jak je popsáno ve 482. bodě odůvodnění, zůstaly spotřebitelské ceny ve velké míře stabilní, a proto k žádnému negativnímu dopadu na spotřebitele nedošlo. Komise zjistila řadu činitelů, jejichž následkem je klesající spotřeba kožené obuvi, jako například změny módních trendů, a proto nebylo možné dospět k závěru, že lze klesající spotřebu připsat účinku antidumpingových opatření. Výše uvedený argument se proto zamítá.
5. DALŠÍ PŘIPOMÍNKY PO ZVEŘEJNĚNÍ ZJIŠTĚNÍ
(517)
Dvě strany namítly, že analýza zájmu Unie nebyla úplná, protože v ní nebyly zohledněny zájmy poskytovatelů logistických služeb (např. společností působících v dopravě). Je třeba poznamenat, že se žádný takový subjekt neohlásil a nepožádal o zohlednění svých stanovisek a že v této souvislosti nebyly předloženy žádné informace. Námitka, že analýza zájmu Unie je v tomto ohledu neúplná, se tedy zamítá. Podobně některé strany namítly, že v části týkající se zájmu Unie měly být analyzovány pozitivní účinky v případě skončení platnosti opatření. Pokud jde o tuto námitku, odkazuje se na vysvětlení v 502. bodě odůvodnění nařízení, kde je uvedeno, proč se v tomto případě taková analýza nepovažuje z právního hlediska za nezbytnou.
(518)
Vietnamská vláda a vietnamské sdružení výrobců kůže a obuvi tvrdily, že zachování opatření oslabí účinek programů pomoci, které Unie poskytuje. Uložení či prodloužení platnosti antidumpingových opatření je běžným technickým důsledkem toho, že vietnamští vývozci podle výsledků šetření používají praktiky dumpingu působícího újmu. Jakékoli politické úvahy, jako například ta, která zde byla uvedena, jsou mimo právní rámec, a tedy bezvýznamné. Kromě toho neexistuje žádný rozpor mezi rozvojovou pomocí, kterou Unie poskytuje Vietnamu v různých oblastech, a uložením antidumpingových opatření po provedení důkladného šetření v souladu s mezinárodními obchodními pravidly.
M. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(519)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem by antidumpingová opatření uložená na usňovou obuv měla být zachována. Nehledě na to, a aniž by se opomíjelo zjištěné přetrvávání dumpingu působícího újmu a skutečnost, že zájem Unie vyžaduje uložení opatření, vyznačovalo se toto řízení zvláštními okolnostmi, jak je uvedeno v 324. až 326. bodě odůvodnění, a tyto okolnosti by se také měly přiměřeně projevit v době trvání antidumpingových opatření. Šetření prokázalo, že v krátkodobém až střednědobém výhledu je pravděpodobné přetrvávání újmy, dokud nebude dokončen proces přizpůsobování výrobního odvětví Unie. Doba trvání opatření by proto měla být omezena na patnáct měsíců.
(520)
Podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení platí prodloužení platnosti opatření v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti obvykle po dobu pěti let, neexistují-li konkrétní důvody či okolnosti, které by si vyžádaly kratší období. V tomto případě bylo v rámci šetření prokázáno, že výrobní odvětví Unie procházelo během posuzovaného období významnými změnami. Zejména bylo zjištěno, že jedna část odvětví prováděla změny ve svém obchodním modelu, přičemž dosahovala stoupajících zisků, které se blížily cílovému zisku. Bylo rovněž zjištěno, že tato skupina výrazně expanduje, a to ve smyslu obratu i objemu, aby postupně převzala významnou část druhé skupiny odvětví, která žádné významné změny ve svém obchodním modelu nepodnikala.
(521)
Vzhledem k těmto zjištěním se má za to, že v současné době již nelze zjistit pravděpodobnost přetrvání újmy v období následujícím po období uvedeném v 519. bodě odůvodnění. Proto se nepovažuje za vhodné navrhnout dobu trvání opatření delší než zmíněné období.
(522)
Připomíná se, že opatření, jichž se týká tento přezkum, byla nařízením Rady (ES) č. 388/2008 (11) rozšířena na dovoz stejného výrobku zasílaného ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao. V rámci tohoto přezkumu nebyly v tomto ohledu předloženy žádné nové informace. Konečné antidumpingové clo ve výši 16,5 % vztahující se na dovoz pocházející z ČLR by proto mělo být rozšířeno na dovoz téhož výrobku zasílaného ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao.
N. ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
(523)
Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo doporučeno uložení cel ČLR a Vietnamu. V souladu s ustanoveními základního nařízení byla stranám poskytnuta lhůta, v níž mohly vyjádřit svá stanoviska k zveřejněným údajům. Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy a konečná zjištění byla v případě potřeby odpovídajícím způsobem upravena.
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že antidumpingová cla by měla být zachována po dobu patnácti měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně nebo z kompozitní usně, kromě sportovní obuvi, obuvi, která se vyrábí speciální technologií, pantoflí a ostatní domácí obuvi a obuvi s ochrannou špičkou, pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu, kódů KN: 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 a ex 6405 10 00 (12).
Kódy TARIC jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
„sportovní obuví“ obuv ve smyslu poznámky 1 k položkám v kapitole 64 přílohy I nařízení (ES) č. 1031/2008;
„obuví, která se vyrábí speciální technologií,“ obuv, jejíž cena CIF za jeden pár činí nejméně 7,5 EUR, určená pro sportovní použití, s jednoduchou nebo vícevrstvou litou podešví, bez vstřikování, vyráběná ze syntetických materiálů speciálně určených k tlumení nárazů způsobených vertikálními nebo laterálními pohyby, a s technickými prvky, například hermeticky uzavřenými polštářky naplněnými plynem nebo kapalinou, mechanickými komponenty, které tlumí nebo neutralizují nárazy, nebo takové materiály jako například polymery s nízkou hustotou, kódů KN ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98;
„obuví s ochrannou špičkou“ obuv mající ochranou špičku a odolnost proti nárazu alespoň 100 joulů (13) kódů KN: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 a ex 6405 10 00;
„pantoflemi a ostatní domácí obuví“ obuv kódu KN ex 6405 10 00.
3. Sazba antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi činí:
Země
Společnost
Antidumpingové clo
doplňkový kód TARIC
ČLR
Golden Step
9,7 %
A775
Všechny ostatní společnosti
16,5 %
A999
Vietnam
Všechny ostatní společnosti
10,0 %
-
4. Konečné antidumpingové clo ve výši 16,5 % vztahující se na dovoz od „všech ostatních společností“ v Čínské lidové republice se rozšiřuje na dovoz výrobků popsaných v odstavci 1, které jsou zasílány ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao. Kódy TARIC pro dovážené výrobky zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Použije se po dobu patnácti měsíců.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2009.
REGLAMENTO DE EJECUCIÓN (UE) N o 1294/2009 DEL CONSEJO
de 22 de diciembre de 2009
por el que se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinado calzado con parte superior de cuero originario de Vietnam y originario de la República Popular China, y ampliado a las importaciones del mismo producto procedentes de la RAE de Macao, independientemente de que el origen declarado sea o no la RAE de Macao, a raíz de una reconsideración por expiración, de conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 384/96 del Consejo
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado de Funcionamiento de la Unión Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 384/96 del Consejo, de 22 de diciembre de 1995, relativo a la defensa contra las importaciones que sean objeto de dumping por parte de países no miembros de la Comunidad Europea (1) (en lo sucesivo, «el Reglamento de base»), y en particular su artículo 9, apartado 4, y su artículo 11, apartado 2,
Vista la propuesta presentada por la Comisión previa consulta al Comité Consultivo,
Considerando lo siguiente:
A. PROCEDIMIENTO
1. MEDIDAS VIGENTES
(1)
El 5 de octubre de 2006, el Consejo, en virtud del Reglamento (CE) no 1472/2006 (2) (en lo sucesivo, «el Reglamento original»), impuso derechos antidumping definitivos sobre las importaciones de calzado con parte superior de cuero originario de la República Popular China («China») y de Vietnam («los países afectados»). Los niveles de los derechos establecidos eran de entre el 9,7 y el 16,5 % en el caso de la República Popular China y del 10 % en el caso de Vietnam. Las medidas se impusieron por un período de dos años. La investigación que dio lugar a estas medidas se denominará en lo sucesivo «la investigación inicial».
(2)
En virtud del Reglamento (CE) no 388/2008 (3) (en lo sucesivo, «el Reglamento de ampliación»), el Consejo amplió el derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinado calzado con parte superior de cuero originario de la República Popular China a las importaciones procedentes de la Región administrativa especial (RAE) de Macao, independientemente de que el origen declarado sea o no la RAE de Macao. La ampliación se produjo a raíz de una investigación antielusión llevada a cabo de conformidad con el artículo 13, apartado 3, del Reglamento de base.
2. INVESTIGACIONES ACTUALES
2.1. Solicitud de reconsideración
(3)
La solicitud fue presentada por la Confederación Europea del Calzado (CEC) («el solicitante») en nombre de productores que representan una proporción importante, en este caso más del 35 %, de la producción comunitaria total de determinado calzado con parte superior de cuero.
(4)
En el marco del examen de legitimación, varias asociaciones nacionales de productores de calzado de los Estados miembros de la Unión expresaron sus opiniones en cuanto a la apertura de la reconsideración por expiración y solicitaron que se mantuviera la confidencialidad de sus nombres, por temor de que sus empresas afiliadas pudiesen sufrir represalias de algunos de sus clientes. Otras partes pusieron en cuestión que se hubieran mantenido confidenciales los nombres y las posiciones de las asociaciones contrarias y favorables. La Comisión preguntó expresamente una vez más a las asociaciones si estaban de acuerdo con que se divulgasen sus nombres y sus posiciones respectivas. Cuatro asociaciones accedieron a que se divulgasen su nombre y su posición, mientras que las demás se opusieron, aduciendo de nuevo su temor a posibles represalias contra sus miembros. La Comisión consideró que efectivamente era bastante posible que estos productores sufrieran represalias en forma de pérdidas de ventas y aceptó que no se revelasen sus nombres.
(5)
Algunas partes afirmaron que la Comisión no debería haber emprendido la investigación con miras a la reconsideración por expiración, pues el artículo 3 del Reglamento original establece que el Reglamento será aplicable por un período de dos años a partir de su entrada en vigor. Sin embargo, el considerando 326 del Reglamento original establece que, no obstante la inferior duración de las medidas, se aplicarán mutatis mutandis las disposiciones del artículo 11 del Reglamento de base. De acuerdo con este considerando, el texto del anuncio de próxima expiración (4) establecía que las medidas expirarían el 7 de octubre de 2008 a menos que se iniciase una reconsideración de conformidad con las disposiciones del artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base. Al haberse iniciado la reconsideración por expiración de las medidas antidumping, estas se mantienen en vigor durante dicha reconsideración.
(6)
En la solicitud de reconsideración por expiración se aducía que, probablemente, la expiración de las medidas daría lugar a que continuara o reapareciera el dumping y el perjuicio para la industria de la Unión.
2.2. Inicio
(7)
El 3 de octubre de 2008, tras determinar, previa consulta al Comité consultivo, que existían suficientes pruebas para iniciar una reconsideración por expiración, la Comisión anunció el inicio de una reconsideración por expiración, de conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, mediante la publicación de un anuncio de inicio en el Diario Oficial de la Unión Europea (5) («el anuncio de inicio»).
(8)
La investigación sobre la probabilidad de continuación o reaparición del dumping y del perjuicio abarcó el período comprendido entre el 1 de julio de 2007 y el 30 de junio de 2008 (el «período de investigación de reconsideración» o «PIR»). El análisis de las tendencias pertinentes para evaluar la probabilidad de continuación o reaparición del perjuicio abarcó el período comprendido entre el 1 de enero de 2006 y el final del período de investigación (el «período considerado»). Cuando se consideró conveniente, también se hizo referencia al año 2005 y al período de investigación establecido en la investigación original, que transcurrió del 1 de abril de 2004 al 31 de marzo de 2005 («período de investigación original» o «PIO»).
3. PARTES AFECTADAS POR LA INVESTIGACIÓN
(9)
La Comisión avisó oficialmente del inicio de la reconsideración por expiración al solicitante, los productores de la Unión mencionados en la solicitud, otros productores de la Unión conocidos, importadores conocidos y sus asociaciones, minoristas/distribuidores conocidos y sus asociaciones, organizaciones de consumidores conocidas, productores exportadores conocidos de los países afectados y sus asociaciones y autoridades de los países afectados.
(10)
Se ofreció a las partes interesadas la posibilidad de dar a conocer sus puntos de vista por escrito y de solicitar una audiencia en el plazo establecido en el anuncio de inicio.
(11)
Se concedió una audiencia a todas las partes interesadas que la solicitaron y que pudieron demostrar que existían razones particulares por las que debían ser oídas.
4. MUESTREO
(12)
Teniendo en cuenta el gran número de productores exportadores de los países afectados, productores de la Unión e importadores implicados en la investigación, en el anuncio de inicio se preveía recurrir al muestreo, de conformidad con el artículo 17 del Reglamento de base.
(13)
Para que la Comisión pudiera decidir si el muestreo era necesario y, si así era, seleccionar una muestra, se pidió a los productores exportadores y a los representantes que actuaban en su nombre, a los productores de la Unión y a los importadores que se dieran a conocer a la Comisión y que proporcionaran información, según lo especificado en el anuncio de inicio.
4.1. Muestreo de productores exportadores de la República Popular China y de Vietnam
4.1.1. República Popular China
(14)
En total, se manifestaron y proporcionaron la información solicitada en el plazo establecido 58 empresas o grupos de empresas vinculadas («grupos») de China. Estas 58 empresas o grupos produjeron y/o exportaron el producto afectado al mercado de la Unión durante el período de investigación y manifestaron su deseo de estar incluidos en la muestra. Pasaron a estar consideradas como empresas que cooperaron y fueron tenidas en cuenta para su inclusión en la muestra. El grado de cooperación de China, es decir, el porcentaje de exportaciones a la Unión correspondiente a las empresas chinas que cooperaron respecto del total de las exportaciones chinas a la Unión, fue de alrededor del 22 %.
(15)
Se seleccionó la muestra de acuerdo con las autoridades chinas sobre la base de los volúmenes de exportación y de la difusión geográfica de las empresas que cooperaron. Las siete empresas incluidas en la muestra representaban alrededor del 56 % de las exportaciones a la Unión de las 58 empresas que cooperaron, y el 13 % del total de las exportaciones de la Unión a China. Todas ellas respondieron a los cuestionarios en el plazo establecido.
(16)
Algunos exportadores chinos no incluidos en la muestra afirmaron que, al no haber sido seleccionados para figurar en la muestra, no estaban en condiciones de defender sus intereses. Sin embargo, responde al principio del muestro seleccionar a un número representativo de productores exportadores dando por sentado que los resultados de la evaluación de esta muestra podrán considerarse representativos también de los demás exportadores que cooperaron. Cabe señalar asimismo que todas las partes interesadas tuvieron la oportunidad de participar en la investigación y presentar sus puntos de vista. Por lo tanto, se rechazó este argumento.
4.1.2. Vietnam
(17)
En total, se manifestaron y proporcionaron la información solicitada en el plazo establecido 51 empresas o grupos de empresas de Vietnam. Estas 51 empresas o grupos produjeron y/o exportaron el producto afectado al mercado de la Unión durante el período de investigación y manifestaron su deseo de estar incluidos en la muestra. Pasaron a estar consideradas como empresas que cooperaron y fueron tenidas en cuenta para su inclusión en la muestra. El grado de cooperación de Vietnam, es decir, el porcentaje de exportaciones a la Unión correspondiente a las empresas vietnamitas que cooperaron respecto del total de las exportaciones vietnamitas a la Unión, fue de alrededor del 82 %.
(18)
Se seleccionó la muestra de acuerdo con las autoridades vietnamitas sobre la base de los volúmenes de exportación. Las tres empresas incluidas en la muestra representaban alrededor del 27 % de las exportaciones a la Unión de las 51 empresas que cooperaron, y el 22 % del total de las exportaciones del Vietnam a la Unión. Todas ellas respondieron a los cuestionarios en el plazo establecido.
4.2. Muestreo de los productores de la Unión
(19)
Para obtener la información necesaria para seleccionar la muestra de productores de la Unión, se aplicó el procedimiento siguiente. La CEC, en nombre de todos los denunciantes, confirmó que todos ellos estaban dispuestos a cooperar y a participar en el ejercicio de muestreo. En vista de la detallada y amplia información disponible en el expediente (procedente, inter alia, de la denuncia, el ejercicio de legitimación y las contribuciones de la CEC), no resultó necesario enviar un formulario de muestreo a los diferentes productores denunciantes. Además, el anuncio de inicio invitaba a todos los productores a darse a conocer si deseaban cooperar en el procedimiento. Aparte de los denunciantes, tras el inicio se dieron a conocer otras cinco empresas, que solicitaron que se las incorporase al ejercicio de muestreo. Se enviaron formularios de muestreo a todas estas empresas y se les solicitó la información de que ya se disponía respecto de los denunciantes. Solamente dos de las cinco empresas devolvieron los formularios de muestreo. No obstante, no se incluyó en el muestreo a estas dos empresas por no ser conformes a la definición de industria comunitaria (véase el considerando 198).
(20)
La producción comunitaria del producto afectado se centra en gran medida en tres Estados miembros que suponen cerca de dos tercios de la producción total. El resto está repartido entre los demás Estados miembros. Como se observa en los considerandos 202 y siguientes, los modelos empresariales de los productores de la Unión se caracterizan por presentar diferencias principalmente en la gama de productos/calidades, en los canales de distribución y en cuanto a si tienen lugar o no la agrupación de actividades y la subcontratación de partes del proceso de fabricación dentro o fuera de la Unión.
(21)
Sobre la base de la información obtenida, la Comisión seleccionó una muestra basada en los mayores volúmenes representativos de la producción y las ventas en la Unión que podían investigarse en el tiempo disponible. No obstante, como se ha explicado anteriormente, el sector no es totalmente homogéneo y para estimar la representatividad de las compañías seleccionadas, se tomaron también en consideración la difusión geográfica entre los Estados miembros (6) y el segmento al que pertenecían sus productos. Como consecuencia de todo ello, fueron seleccionadas ocho empresas activas en cuatro Estados miembros. Las compañías seleccionadas representan también los modelos empresariales más importantes presentes en la Unión por lo que se refiere a las modalidades de fabricación y de distribución del producto y a la especialización de la producción. En cuanto a la especialización de la producción, las empresas seleccionadas presentaban productos en todos los segmentos de precio principales (gamas baja, media y alta) y para ambos sexos y todos los grupos de edad (señoras, caballeros, unisex y niños). Por lo que se refiere a la distribución del producto, las empresas seleccionadas comprendían todos los niveles principales de distribución (a mayoristas, a minoristas y venta al por menor directa). En cuanto a la producción, entre las empresas seleccionadas se encontraban tanto empresas con fabricación propia completa en todas las etapas del proceso de producción, como empresas que habían externalizado (dentro o fuera de la Unión) partes del proceso de fabricación.
(22)
Por todo ello, los ocho productores seleccionados en la muestra pueden ser considerados representativos de la generalidad de los productores de la Unión, y suponen el 8,2 % de la producción de los productores de la Unión denunciantes y el 3,1 % de la producción comunitaria total. De conformidad con el artículo 17, apartado 2, del Reglamento de base, se consultó a la CEC sobre la selección de la muestra; la CEC no planteó objeciones.
(23)
La investigación reveló que, durante el PIR, uno de los productores de la Unión incluidos en la muestra progresivamente había ido dejando de producir en la Unión, llevando toda su actividad manufacturera fuera de la Unión. Cabe señalar que el peso relativo de la empresa, al menos desde un punto de vista cuantitativo, no era tan elevado como para repercutir significativamente en la situación del conjunto de las empresas incluidas en la muestra ni en su representatividad. Las conclusiones de carácter cuantitativo sobre los perjuicios sufridos no habrían sido sustancialmente distintas de haberse excluido a esta empresa. En este contexto, y habida cuenta de que i) la empresa había producido en la Unión durante el PIR, y ii) subcontrata gran parte de la producción, lo que responde a un modelo empresarial que, según muchas partes, es importante en la Unión, se decidió no excluir formalmente de la muestra a esta empresa. De este modo se garantiza que, cualitativamente, la muestra represente lo más adecuadamente posible la realidad del sector. Además, considerando que para una reconsideración por expiración es necesario un análisis de la continuación o reaparición del dumping, ello podría contribuir a predecir mejor cómo podría evolucionar el mercado de la Unión si no se mantienen las medidas. No obstante, huelga decir que solamente se utilizaron datos relativos a su actividad como productor de la Unión.
(24)
Habida cuenta de que se descubrió que la producción y las ventas de esta empresa en la Unión durante el PIR habían sido inferiores a lo comunicado en la fase de muestreo, las instituciones comunitarias consideraron si se habrían reducido de modo semejante la producción y las ventas de la industria comunitaria en su conjunto, esto es, si el impacto resultante para la muestra debía extrapolarse a la población total. Sin embargo, se constató que se trataba de un error, cometido de buena fe por la empresa al contabilizar equivocadamente la externalización a un país vecino de la Unión como producción comunitaria. Teniendo esto presente, en primer lugar cabe señalar que la muestra se utiliza primordialmente para evaluar los indicadores de perjuicio que no pueden obtenerse razonablemente para el conjunto de la industria comunitaria. La producción y las ventas se han obtenido a nivel agregado para la industria comunitaria, por lo que el argumento no es pertinente. Además, la información contenida en el expediente no indica que sea necesario proceder a dicho ajuste, y tampoco la recopilada en paralelo mediante análisis adicionales realizados por asociaciones nacionales en el marco de la investigación. Finalmente, en la hipótesis de que las cifras relativas al total de la producción y las ventas de la industria comunitaria durante el PIR se redujesen por extrapolación de las cifras inferiores de la muestra, ello no afectaría a la representatividad de la muestra ni a las conclusiones generales relativas al perjuicio.
(25)
Varias partes interesadas afirmaron que se había conculcado el artículo 17 del Reglamento de base, pues consideraban que la muestra de productores de la Unión no era representativa en términos del porcentaje de producción cubierto ni en términos de gama de productos, precios de venta, relación entre producción y ventas y difusión geográfica, ni tampoco en cuanto a rentabilidad y rendimiento. Se afirmó también que la muestra no tomaba en consideración el gran número de productores que habían externalizado producción a terceros países.
(26)
Se examinaron cuidadosamente estas afirmaciones y, teniendo en cuenta asimismo la complejidad del asunto, se remitieron cuestionarios adicionales, que se tramitaron y comprobaron in situ, no solo en el caso de empresas concretas, sino también de asociaciones nacionales. En este contexto, resultó necesario limitar el número de empresas seleccionadas al de las que fuera posible investigar razonablemente en el tiempo disponible, en este caso ocho empresas.
(27)
Además, habida cuenta del alto grado de fragmentación de la industria comunitaria, resulta inevitable que las empresas de la muestra representen una proporción relativamente pequeña de la producción comunitaria total. Esta fragmentación, unida al hecho de que los grandes productores estaban incluidos en la muestra, implica que haber aumentado el número de empresas no habría tenido de ningún modo un impacto significativo en la proporción de la muestra con respecto a la producción comunitaria total.
(28)
Como se explica en el considerando 21, la Comisión tuvo en cuenta la difusión geográfica para seleccionar la muestra. Cabe subrayar que, por su propia naturaleza, una muestra no tiene por qué reflejar la difusión geográfica exacta (ni la distribución o el desglose exactos de ningún otro criterio) de toda la población para ser representativa. Basta con que refleje las proporciones correspondientes de los principales países de fabricación, como es el caso de la presente muestra, que incluye cuatro Estados miembros. Cualquier otro enfoque habría sido impracticable por razones administrativas, en particular si hubiera habido que tener en cuenta varios criterios diferentes para garantizar la representatividad. De hecho, esta exigencia habría desembocado en la consecuencia última de que una muestra solamente sería suficientemente representativa si incluyera a toda la población. La investigación ha puesto de relieve que la muestra, que cubre cuatro Estados miembros, de los que tres son los que tienen la mayor producción con diferencia, es ampliamente representativa del conjunto de la producción de la Unión, en particular si se toma en consideración la producción basada en acuerdos de trabajo por encargo, que debería contabilizarse en el Estado miembro de la empresa que encarga el servicio.
(29)
Las empresas incluidas en la muestra ofrecen también una sección transversal de las gamas de productos que refleja los órdenes de magnitud correspondientes de la producción comunitaria. Además, las gamas de productos contempladas coinciden con las de las exportaciones china y vietnamita.
(30)
En cuanto a los precios de venta, se afirmó también que los precios medios de venta de la muestra no eran representativos en relación con los precios de venta indicados en la solicitud de reconsideración. En este contexto, cabe señalar que, en contra de esta afirmación, la investigación ha puesto de manifiesto que los precios medios de venta de la muestra coinciden con los precios recogidos en la solicitud. En todo caso, aun suponiendo que ello no fuera así, los precios medios de venta de una muestra no tienen por qué ser exactamente los mismos que los recogidos en la solicitud, siempre que reflejen los precios de venta del conjunto de la población de productores.
(31)
Por lo que se refiere a la representatividad en términos de relación entre producción y ventas, se recuerda que en este sector es habitual que la producción se haga mediante pedido y acuse notablemente las tendencias de la moda. Por consiguiente, las existencias no son un indicador que aporte mucha información, y la producción se mantiene muy próxima a las ventas. Estos aspectos se han confirmado en la etapa de la denuncia y también durante la investigación, tanto por lo que se refiere a las empresas incluidas en la muestra como respecto de la industria de la Unión en su conjunto.
(32)
Aparte de las consideraciones expuestas, se recuerda que el artículo 17 del Reglamento de base señala que las investigaciones pueden limitarse a muestras que sean estadísticamente válidas o que constituyan el mayor porcentaje representativo del volumen de producción, ventas o exportación que pueda razonablemente investigarse en el tiempo disponible. De la formulación de esta disposición se desprende claramente que no hay indicación o umbral cuantitativo respecto a cuál sea dicho porcentaje representativo. Solo se indica que tal porcentaje puede limitarse a lo que pueda razonablemente investigarse en el tiempo disponible.
(33)
Por las razones expuestas, se han rechazado las alegaciones presentadas por las diversas partes interesadas y se confirma la validez de la muestra, ya que es representativa y cumple plenamente las disposiciones del artículo 17 del Reglamento de base.
4.3. Muestreo de los importadores de la Unión
(34)
Sobre la base de la información disponible, se entabló contacto con 139 importadores. Respondieron al cuestionario 22 importadores no vinculados, de los que 21 se declararon de acuerdo con que se los incluyera en la muestra. Según los datos que suministraban, estos 21 importadores representaban el 12 % de las importaciones del producto concernido procedentes de la República Popular China y el 40 % de las procedentes de Vietnam (durante el PIR).
(35)
Los cinco mayores importadores (Adidas, Clark's, Nike, Puma y Timberland) sumaban el 18 % de las importaciones afectadas, pues todos ellos informaron de importaciones significativas de ambos países. Por consiguiente, una muestra compuesta por estas cinco empresas se consideró representativa en el sentido del artículo 17, apartado 1, del Reglamento de base, es decir, en términos del volumen de importaciones.
(36)
Sin embargo, para reflejar mejor la difusión geográfica de los importadores y las diferencias entre los tipos de calzado importados, se añadieron a la selección otros tres importadores. A este respecto, de las respuestas al cuestionario de muestreo recibidas se desprende que muchos de los importadores que respondieron operaban a mucho menor escala en términos de volumen e importaban menos zapatos de marcas conocidas o de moda, o de mayor valor. Se observó que el modelo empresarial y los segmentos comercializados por estos importadores menores eran distintos de los de los importadores mayores y que estos importadores menores podían representar en conjunto una parte importante de las importaciones afectadas. Por consiguiente, se consideró conveniente que estos importadores también estuvieran representados, pues la realidad económica de estas empresas podría ser distinta de la de los grandes importadores mencionados en el considerando 35.
(37)
Por estas razones, se seleccionó una muestra de ocho importadores compuesta por los cinco mayores y tres más pequeños. Representan alrededor del 10 % de las importaciones procedentes de la República Popular China y alrededor del 34 % de las importaciones procedentes de Vietnam.
(38)
Todos los importadores que habían manifestado su voluntad de cooperar tuvieron la oportunidad de formular comentarios sobre la selección de la muestra. Se enviaron cuestionarios a las empresas incluidas en la muestra para que los cumplimentaran. Siete de los importadores incluidos en la muestra respondieron dentro del plazo establecido. Ante su falta de cooperación, el octavo importador finalmente tuvo que ser excluido de la muestra.
5. VERIFICACIÓN DE LA INFORMACIÓN RECIBIDA
(39)
La Comisión recabó y verificó toda la información que consideró necesaria a efectos de determinar la continuación o la probabilidad de reaparición del dumping y del perjuicio, así como el interés de la Unión. Se verificó in situ la información enviada por las empresas siguientes:
5.1. Productores exportadores de la República Popular China
-
Yue Yuen Industrial (Holdings) Ltd., Hong Kong
-
Empresa productora:
Zhongshan Pou Yuen Manufactory, provincia de Guandong
-
Empresas comerciales:
-
Idea Co. Ltd, Macao
-
The Look Co. Ltd, Macao
-
Gold Plenty Co. Ltd, Macao
-
Guangzhou Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd., provincia de Guangdong
-
HuaJian Industrial (Holding) Co. Ltd, Hong Kong, y su empresa productora Dongguan HuaBao Shoes Co. Ltd, provincia de Guandong
-
Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, provincia de Zhejiang
-
Foshan City Nanhai Golden Step Industrial Co. Ltd., provincia de Guangdong
-
Jianle Footwear Industrial Co. Ltd, provincia de Fujian
-
General Footwear/Gentfort Shoes Co. Ltd, provincia de Guangdong
5.2. Productores exportadores de Vietnam
-
Pou Yuen Industrial Holdings Ltd., Hong Kong
-
Empresas productoras:
-
Pouyuen Vietnam Company Limited, Ciudad Ho Chi Minh
-
Pou Sung Vietnam Company Limited, provincia de Dong Nai
-
Pou Chen Vietnam Enterprise Company Limited, provincia de Dong Nai
-
Empresas comerciales:
-
Betsey Trading Limited
-
Sinnamon Trading Limited
-
Sky High Trading Limited
-
Fitbest Enterprises Limited
-
Golden Star Co. Ltd, Haiphong
-
Shyang Hung Cheng Industrials Co Ltd, provincia de Binh Duong
5.3. Productores de la Unión y asociaciones nacionales de productores
-
Associação Portuguesa dos Industriais de Calçado, Componentes, Artigos de Pele e seus Sucedâneos (APICCAPS) (Portugal)
-
Federación de Industrias del Calzado Español (FICE) (España)
-
Associazione Nazionale Calzaturifici Italiani (Italia)
-
British Footwear Association Ltd. (Reino Unido)
-
Fachverband der Lederverarbeitenden Industrie (Austria)
-
Fédération Française de la Chaussure (Francia)
-
HDS Hauptverband der Deutschen Schuhindustrie e.V. (Alemania)
-
Polish Chamber of Shoe and Leather Industry (Polonia)
(40)
Se llevaron a cabo inspecciones in situ también en los locales de los ocho productores de la Unión incluidos en la muestra, situados en cuatro Estados miembros diferentes. Como ya ocurrió en la investigación original, los productores de la Unión incluidos en la muestra y otros productores que cooperaron solicitaron, en virtud de lo dispuesto en el artículo 19 del Reglamento de base, que se mantuviese la confidencialidad sobre su identidad. Alegaron que la revelación de su identidad podría exponerlos a efectos adversos significativos. En efecto, algunos productores de la Unión denunciantes abastecen a clientes de la Unión que también adquieren sus productos en la República Popular China y en Vietnam y que, por lo tanto, se benefician directamente de estas importaciones. En consecuencia, estos denunciantes se encuentran en una posición delicada, ya que algunos de sus clientes, por razones obvias, podrían oponerse a que ellos presentasen o apoyasen una denuncia contra un presunto dumping. Por estas razones, consideraron que algunos de sus clientes podían tomar represalias que podrían acarrear incluso la terminación de su relación comercial. Se accedió a su solicitud ya que estaba suficientemente justificada.
(41)
Los representantes de determinados productores exportadores y algunos importadores no vinculados alegaron que no podían ejercer adecuadamente su derecho de defensa porque no se había revelado la identidad de los denunciantes. Adujeron que, en tales circunstancias, no podían comprobar si las empresas que componían la muestra eran verdaderamente representativas. Subsidiariamente, estas partes consideraban que, si de todos modos se mantenía la confidencialidad, entonces debían divulgarse las cifras correspondientes a las diferentes empresas.
(42)
Cabe recordar, en este contexto, que todas las partes interesadas podían examinar libremente el volumen de producción de la muestra, desglosado por países. Por lo que se refiere al argumento de que debería revelarse toda la información menos la identidad de la empresa, cabe señalar que tal divulgación podría revelar indirectamente la identidad de las empresas incluidas en la muestra. Por consiguiente, se mantuvo también en este caso la práctica habitual de divulgar versiones no restringidas de las respuestas al cuestionario (es decir, con datos presentados en forma indexada). De las razones expuestas cabe concluir que se observó el debido respeto del derecho de defensa de las partes, por lo que se rechazó la solicitud.
5.4. Importadores no vinculados
-
Achten Beheer BV, Waalwijk, Países Bajos
-
Adidas AG, Herzogenaurach, Alemania
-
C&J Clark's International Limited, Street, Somerset, Reino Unido
-
Footex International BV, Hazerswoude-dorp, Países Bajos
-
Nike European Operations BV, Laakdal, Bélgica
-
Puma AG Rudolf Dassler Sport, Herzogenaurach, Alemania
-
Timberland Europe BV, Enschede, Países Bajos
5.5. Productores del mercado análogo
-
Henrich & Cia Ltda., Dois Irmãos, Brasil
-
Werner Calçados Ltda., Très Coroas, Brasil
-
Industria de Calçados West Coast Ltda., Ivoti, Brasil
6. DERECHOS DE LAS PARTES
(43)
Algunas partes plantearon objeciones a lo largo de todo el procedimiento por supuesto menoscabo de sus derechos de defensa. Afirmaban que, en lo relativo a los productores de la Unión incluidos en la muestra, la información contenida en el expediente abierto a la inspección por las partes interesadas era incompleta y no se había facilitado a su debido tiempo.
(44)
Cabe destacar al respecto que todas las empresas incluidas en la muestra facilitaron sin demoras indebidas y dentro de los plazos establecidos para otras partes afectadas por la investigación una versión de la respuesta para su inspección por las demás partes interesadas (una «respuesta abierta»). No obstante, cuando se presenta a la Comisión una respuesta abierta, solamente puede incorporarse al expediente abierto una vez que las posibles cuestiones de confidencialidad se hayan resuelto de conformidad con el artículo 19 del Reglamento de base. También conviene señalar que la Comisión tiene la obligación de incorporar la información al expediente abierto con tiempo suficiente para que las partes puedan ejercer sus derechos. En el presente caso, se cumplió debidamente esta obligación.
(45)
En cuanto a la integridad de las respuestas abiertas, cabe señalar que es habitual en las investigaciones que las partes hagan aportaciones adicionales sucesivas para proporcionar más información. Estas aportaciones se incorporan al expediente no confidencial tan pronto como se resuelven las cuestiones de confidencialidad. No puede decirse que los expedientes estén incompletos cuando se sigue un proceso consistente en que las aportaciones de las partes interesadas se van integrando progresivamente al cuerpo de los elementos de prueba utilizado para formar unas conclusiones y al expediente no confidencial.
(46)
En vista de la complejidad del asunto, se facilitó acceso a las partes del modo siguiente. En primer lugar, se procuró acceso electrónico a todas las partes interesadas, de manera que, previa petición, podían obtener una copia de todos los documentos recogida en un fichero en CD-ROM. Además, acompañaba a los documentos electrónicos un claro índice que ofrecía i) un acceso sencillo a los numerosos documentos del asunto y ii) un registro fechado de los documentos del expediente. Finalmente, mediante una serie de notas para archivo incluidas en el expediente abierto se respondía a consultas con posible repercusión en los derechos de defensa de las partes.
(47)
Estos medios permitían que las partes tuvieran un mejor acceso y que formulasen durante toda la investigación extensos comentarios, que la Comisión trató debidamente en su momento. Por consiguiente, deben rechazarse las afirmaciones de diferentes partes relativas a la falta de integridad y de puntualidad de los datos.
(48)
Una parte interesada afirmó asimismo que la Comisión habían discriminado a importadores y exportadores al ofrecer un trato más favorable en la investigación a los productores de la Unión denunciantes. Se afirmó, en particular, que no se había concedido confidencialidad a importadores ni exportadores, al contrario que a los productores. También se dijo que los denunciantes habían tenido un trato más favorable, pues no se les había pedido que remitiesen formularios de muestreo al inicio del procedimiento, y que se había concedido al denunciante una excesiva flexibilidad en cuanto a plazos y estándar de respuesta, mientras que un exportador en esa misma situación habría sido objeto de una evaluación basada en los mejores datos disponibles, de conformidad con el artículo 18 del Reglamento de base.
(49)
En este contexto, cabe señalar que la confidencialidad observada en cuanto a la identidad de los productores de la Unión que sostenían la denuncia se basaba en una petición debidamente motivada, de conformidad con el artículo 19 del Reglamento de base. Los exportadores e importadores no habían presentado tal solicitud, ni se habían producido acontecimientos ni había surgido ninguna información que indicase que los intereses de exportadores o importadores pudieran verse perjudicados como consecuencia de la divulgación de su identidad. Considerando que la situación de los productores de la Unión en este contexto era fundamentalmente distinta de la de exportadores e importadores, no puede sostenerse la acusación de discriminación.
(50)
Por lo que se refiere a la selección de la muestra, véase al considerando 19. La situación de exportadores e importadores era bastante diferente de la de los productores denunciantes, pues en el expediente no figuraba información detallada en cuanto a aquellos. Por consiguiente, completar el formulario de muestreo era necesario para comprobar la disposición de las partes a cooperar y también para obtener la información básica necesaria para la selección de la muestra. Por lo tanto, debe rechazarse la acusación de discriminación.
(51)
Por lo que se refiere a la flexibilidad concedida a los productores de la Unión en el contexto de la información recopilada mediante cuestionarios en el marco de la investigación y la aplicación del artículo 18 del Reglamento de base, cabe señalar que, habida cuenta de que se empleaba sistemáticamente el mismo enfoque para exportadores e importadores y para productores de la Unión, no podía haber base alguna para sustentar la acusación de discriminación. Se rechaza, por lo tanto, esta acusación infundada.
(52)
Por lo que se refiere a la elección del país análogo, algunas partes indicaron que los plazos cortos, el calendario fijado y el modo de transmisión de los cuestionarios habían discriminado a las empresas indias e indonesias. A este respecto, cabe señalar que el envío de los cuestionarios a la India e Indonesia no pudo terminarse hasta finales de diciembre de 2008, cuando se consiguieron las direcciones de productores necesarias. La Comisión se cercioró de que las empresas de estos países habían tenido el mismo tiempo para responder que las de Brasil. Por lo que se refiere al medio empleado para enviar los cuestionarios, la Comisión recurrió al correo certificado en todos los casos y al correo electrónico siempre que fue posible. En consecuencia, se rechazaron estas afirmaciones.
(53)
Algunas partes afirmaron que la información sobre el país análogo se había colocado en el expediente abierto con demoras indebidas, lo que había menoscabado sus derechos de defensa. La Comisión señala que, en la presente investigación, se observó que eran deficientes la mayoría de las primeras respuestas no confidenciales a los cuestionarios facilitadas por las empresas del país análogo, por lo que hubo que solicitar nuevas versiones correctas abiertas. Una vez examinadas, se incluyeron sin demoras indebidas en el expediente abierto. Entre tanto, la Comisión incorporó al expediente abierto información de síntesis sobre las empresas consultadas y las respuestas recibidas. Por consiguiente, hubo que rechazar estas afirmaciones.
B. PRODUCTO AFECTADO Y PRODUCTO SIMILAR
1. PRODUCTO AFECTADO
(54)
El producto objeto de esta reconsideración es el mismo que se define en el Reglamento original, es decir, determinado calzado con parte superior de cuero natural o regenerado, con excepción del calzado de deporte, el calzado de tecnología especial, las pantuflas y demás calzado de casa y el calzado con puntera de protección, originario de la República Popular China y Vietnam («el producto afectado»), actualmente clasificado en los códigos NC 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 y ex 6405 10 00.
(55)
Se aplican en la presente investigación las definiciones del artículo 1, apartado 2, del Reglamento original. Según estas definiciones,
«calzado de deporte» significará calzado en el sentido de la nota de subpartida 1 del capítulo 64 del anexo I del Reglamento (CE) no 1031/2008 de la Comisión;
«calzado de tecnología especial», el calzado cuyo precio CIF por par sea igual o superior a 7,5 EUR, destinado a actividades deportivas, con suela moldeada de una o varias capas, no inyectada, hecha especialmente con materiales sintéticos concebidos para absorber golpes debidos a movimientos verticales o laterales, con unas características técnicas tales como almohadillas herméticas que contienen gases o fluidos, componentes mecánicos que absorben o neutralizan los golpes, o materiales especiales tales como polímeros de baja densidad y clasificado en los códigos NC ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96 y ex 6403 99 98;
«calzado con puntera de protección», el calzado que incorpore una puntera protectora capaz de resistir un choque de al menos 100 julios (1) y clasificado en los códigos NC: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 y ex 6405 10 00;
«pantuflas y demás calzado de casa» significará el calzado de este tipo clasificado en el código NC ex 6405 10 00.
2. PRODUCTO SIMILAR
(56)
El producto similar objeto de la presente reconsideración por expiración es, según se define en la investigación original, determinado calzado con parte superior de cuero, producido y vendido en el mercado interior, en el mercado doméstico y/o exportado a la Unión a partir de la República Popular China o de Vietnam.
2.1. Comparabilidad del producto
(57)
Determinadas partes afirmaron que el producto similar vendido en la Unión no era comparable al producto afectado exportado desde la República Popular China y Vietnam. No obstante, se constató que el producto vendido en la Unión (en esta reconsideración) era comparable al producto afectado exportado desde los países afectados. En particular, se constató que las características materiales y técnicas, los usos y los canales de distribución del producto afectado eran similares y no habían cambiado desde la investigación original. Por lo tanto, se rechazó este argumento.
(58)
Algunas partes adujeron también que no era adecuado el sistema empleado para comparar tipos de productos vendidos por las diversas empresas que cooperaron en la investigación, por no ser lo suficientemente específico para garantizar una comparación equitativa. Sin embargo, el sistema utilizado (sistema NCP) permitía comparar hasta 600 categorías diferentes de tipos de producto organizados en función de cinco criterios principales, a saber, el estilo de calzado, el tipo de consumidor, el tipo de calzado, el material de la suela exterior y la presencia de revestimiento interior. Además, este sistema NCP ya se había utilizado en la investigación anterior. No se han presentado razones fundadas para justificar un hipotético cambio. Por lo tanto, en la presente investigación con miras a la reconsideración por expiración, se empleó el mismo sistema NCP que en la investigación original. Por lo tanto, se rechazó este argumento.
(59)
Determinadas partes adujeron que la Comisión había cambiado su metodología en relación con el caso original al cambiar la definición de los números de control del producto (NCP) en el curso de la investigación. No obstante, esta afirmación no es correcta. Al contrario, en el curso de la investigación se constató que determinadas partes habían interpretado y aplicado erróneamente la estructura de NCP a determinados tipos de producto. En aras de la coherencia del enfoque, se reclasificaron los modelos de calzado en cuestión y se asignaron a la partida NCP adecuada cuando se consideró necesario. Así, siempre que la Comisión halló información inexacta facilitada por las partes afectadas, tuvo que corregirla. Por lo tanto, no pueden considerarse estas rectificaciones ni como un cambio de metodología, ni como un cambio del contenido del NCP. Al contrario, la necesidad de respetar la metodología del NCP fue precisamente la razón de que se efectuase la rectificación. Por consiguiente, se desestimó el argumento.
2.2. Peticiones de exclusión
(60)
Varias partes interesadas presentaron argumentos similares a los recibidos en la investigación original. Adujeron que determinados tipos de calzado comprendidos en la definición de producto similar, como el calzado de senderismo, de bolera, de rafting, de tecnología especial, de montar y de tallas especiales, eran muy diferentes como para estar comprendidos en la misma categoría. Otro argumento es que debía reducirse el umbral de valor de 7,5 EUR por par aplicable al calzado deportivo de tecnología especial. Cabe recordar que en la investigación original este valor umbral se redujo de 9 EUR a 7,5 EUR por par.
(61)
A este respecto, la reconsideración por expiración no permite cambiar la definición del producto sometido a las medidas. Podría considerarse la posibilidad de un cambio de este tipo si una parte presentase una solicitud debidamente motivada de conformidad con el artículo 11, apartado 3, del Reglamento de base. En consecuencia, se rechazaron estos argumentos.
C. PROBABILIDAD DE CONTINUACIÓN O REAPARICIÓN DEL DUMPING
1. CONSIDERACIONES GENERALES
(62)
De conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, se examinó la probabilidad de que continuara o reapareciese el dumping en caso de expirar las medidas vigentes en contra de la República Popular China y Vietnam.
(63)
Los volúmenes y los precios de las importaciones procedentes de los dos países afectados han evolucionado como se indica en el cuadro que figura más abajo. Las importaciones de la República Popular China estuvieron sometidas a contingentes hasta el 31 de diciembre de 2004, aumentaron notablemente a partir de esta fecha, y alcanzaron niveles elevados en 2006. En 2007 y en el PIR, se han estabilizado los volúmenes de exportación, tras descender respecto a los niveles de 2006. A raíz de la investigación antielusión, las medidas se ampliaron a las importaciones procedentes de la RAE de Macao, que se sometieron a registro a partir de septiembre de 2007.
(64)
Las importaciones de Vietnam no estaban sometidas a contingentes y se encontraban en unos niveles elevados en el PIO. Los volúmenes de importación descendieron hasta 2007, antes de volver a aumentar durante el PIR.
(65)
Estas cifras muestran que, en contra de los argumentos aducidos por algunas partes interesadas, las importaciones procedentes de los países afectados se mantuvieron a niveles elevados durante el PIR. Su cuota de mercado combinada durante el PIR es del 28,7 %, de manera que es notablemente superior a los niveles observados durante el PIO (23,2 %). Aunque sus respectivas cuotas de mercado hayan fluctuado desde el PIO, se mantuvieron en niveles considerables, pues cada uno de estos países tuvo una cuota de mercado superior al 10 % durante el PIR.
(66)
De acuerdo con datos de Eurostat, los precios de importación medios de los dos países afectados aumentaron entre el PIO y 2006. Desde entonces, los precios se han estabilizado por lo que se refiere a la República Popular China y han caído en el caso de Vietnam.
(67)
Habida cuenta de que los datos de Eurostat son necesariamente generales y, si bien cubren el producto afectado, no aportan indicaciones de posibles cambios en la combinación de productos, se ha efectuado un análisis para examinar las tendencias de los precios de las siete empresas de la República Popular China y las tres de Vietnam comprendidas en la muestra. En general, respecto de las empresas comprendidas en la muestra se ha observado que los precios de las importaciones se redujeron desde 2006 hasta el PIR.
Cuadro 1
Volúmenes de importación totales y valores correspondientes a los países bajo investigación
PIO
2005
2006
2007
PIR
Volumen (en miles de pares)
China
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Cuota de mercado
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Cuota de mercado
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
Valores (en EUR)
China (Eurostat)
7,2
7,5
8,4
8,4
8,5
Vietnam (Eurostat)
9,2
9,5
10,2
9,7
9,5
Fuente - Comext (Eurostat), con adaptaciones en caso necesario mediante estadísticas a la disposición de la Comisión con el fin de excluir productos distintos del producto afectado.
Cuadro 2
Volúmenes de importación totales y valores de las empresas comprendidas en la muestra
PIO
2005
2006
2007
PIR
Volumen (en miles de pares)
China (muestra)
n. d.
n. d.
11 381
12 787
13 759
Cuota de mercado
1,5 %
1,8 %
2,0 %
Vietnam (muestra)
n. d.
n. d.
14 400
15 250
14 500
Cuota de mercado
2 %
2,2 %
2,2 %
Valores (en EUR)
China (muestra)
n. d.
n. d.
12,6
10,7
10,3
Vietnam (muestra)
n. d.
n. d.
11,4
10,8
10,6
2. DUMPING DE IMPORTACIONES CHINAS Y VIETNAMITAS DURANTE EL PIR
2.1. Valor normal
2.1.1. País análogo
(68)
De conformidad con el artículo 2, apartado 7, del Reglamento de base, en el caso de las importaciones procedentes de países sin economía de mercado, y en la medida en que a esos países no haya sido posible concederles un trato de economía de mercado, el valor normal correspondiente a los países especificados en el artículo 2, apartado 7, letra b), del Reglamento de base se determina en función del precio o del valor calculado en un tercer país de economía de mercado idóneo.
(69)
Con miras a determinar el valor normal para la República Popular China y Vietnam, la Comisión indicó en el anuncio de inicio su intención de tomar como país análogo a Brasil, que ya había sido tomado como un país análogo idóneo en la investigación original. La Comisión invitó a todas las partes interesadas a pronunciarse al respecto.
(70)
Se recibieron observaciones de varias categorías de partes interesadas, como países exportadores que cooperaron, sus asociaciones representativas, sus autoridades nacionales y representantes de importadores, que sugerían que Tailandia, la India o Indonesia serían más idóneas como país análogo que Brasil. La Comisión examinó estas propuestas a la luz de los criterios aplicados a la selección del país análogo.
(71)
A este respecto, la Comisión halló que el tamaño del mercado del calzado de cuero durante el PIR podía estimarse en 189 millones de pares en Brasil, 800 millones en la India, 109 millones en Indonesia y solo 6 millones en Tailandia. En vista del muy pequeño tamaño del mercado tailandés y de la existencia de otras opciones, la Comisión no continuó examinando la posibilidad de tomar a Tailandia como país análogo.
(72)
En consecuencia, a raíz de las peticiones de las partes interesadas, la Comisión trató de obtener la cooperación de productores de calzado de Brasil, la India e Indonesia. Se enviaron cuestionarios a empresas de los tres países y se recibieron respuestas de cinco productores brasileños, un indio y cinco indonesios.
(73)
La Comisión examinó la representatividad en términos de ventas interiores de las empresas que respondieron.
(74)
Por lo que se refiere a Brasil, en el período de la investigación las ventas interiores del producto similar de las tres empresas investigadas representaban cerca del 17 % de las exportaciones chinas recogidas en la muestra y cerca del 19 % de las vietnamitas.
(75)
En cuanto a la India, solamente se presentó una empresa, que comunicó unas ventas interiores del producto similar en el período de la investigación que representaban cerca del 5 % de las exportaciones chinas recogidas en la muestra y cerca del 6 % de las vietnamitas.
(76)
Por lo que se refiere a Indonesia, en el período de la investigación las cinco empresas que cooperaron tuvieron unas ventas interiores del producto similar que representaban cerca del 2 % de las exportaciones chinas recogidas en la muestra y cerca del 2 % de las vietnamitas.
(77)
Por lo tanto, Brasil fue el país con el volumen de ventas interiores más representativo durante el período de la investigación.
(78)
A continuación, la Comisión examinó cuántos tipos de calzado, en comparación con los exportados por la República Popular China y Vietnam, estaban cubiertos en las ventas interiores en los tres países afectados.
(79)
En el PIR, las ventas interiores de los productores brasileños e indonesios que cooperaron cubrieron una amplia gama de productos, con un número significativo de coincidencias con los NCP exportados por la República Popular China y Vietnam. En el caso de la India, el único productor que cooperó dio cuenta de unas ventas interiores durante el PIR de entre las que solo 1 NCP coincidía con los productos exportados por la República Popular China y Vietnam.
(80)
De acuerdo con los datos recopilados por la Comisión, los tres países examinados tienen un número elevado de productores, lo que garantizar un alto nivel de competencia entre operadores nacionales en sus mercados respectivos. Brasil cuenta con unos 7 800 productores de calzado de cuero, de los cabe considerar a 1 500 como de dimensiones suficientemente comparables con las de las empresas chinas/vietnamitas. Según la información disponible, en la India hay 3 000 productores. El número de productores estimado para Indonesia es de 212. Los tres países tienen unas exportaciones sustanciales (estimadas en unos 64 millones de pares para Brasil, 67 millones para la India y 27 millones para Indonesia). El consumo per cápita de calzado de cuero en Brasil es superior (1) al de la India (0,7) y al de Indonesia (0,5).
(81)
Por lo que se refiere a las importaciones a los países examinados, alcanzaron durante el PIR una cuota de mercado de aprox. 2 % en Brasil, aprox. 1 % en la India y aprox. 1,5 % en Indonesia.
(82)
Sobre la base de estos elementos, la Comisión consideró que Brasil era la opción más adecuada como país análogo. En particular, se pudo constatar que Brasil tenía el volumen más representativo de ventas interiores de calzado con parte superior de cuero. Además, las empresas brasileñas que cooperaron producen una amplia gama de productos, coincidente en gran medida con los de la República Popular China y Vietnam. Los productores indonesios que cooperaron, que también tienen una gama de productos amplia, tienen ventas interiores mucho menores, mientras que las ventas interiores indias, aunque alcanzan un volumen notable, tienen una gama muy limitada.
(83)
Varias partes interesadas afirmaron que no debía tomarse a Brasil como mercado análogo por estar especializado exclusivamente en calzado de señora. Afirmaban que podía probarse esta afirmación con las respuestas dadas al cuestionario por las empresas brasileñas que cooperaron y atendiendo al hecho de que Brasil exporta principalmente calzado de señora.
(84)
Sin embargo, la investigación puso de manifiesto que más de la mitad de las ventas interiores notificadas por las empresas brasileñas que cooperaron eran de calzado de caballero. En las visitas de comprobación de la Comisión a los productores brasileños se constató que aunque las dos empresas más pequeñas estaban efectivamente más especializadas en calzado de señora, la más grande vendía sobre todo calzado de caballero en el mercado interior. Por lo tanto, se efectuaba un número suficiente de ventas interiores de calzado de señora y también de caballero. En cuanto al argumento de que las exportaciones brasileñas consisten principalmente en calzado de señora, la Comisión no considera que la pauta exportadora de un país tenga que corresponderse exactamente con la de los productos vendidos en su mercado interior.
(85)
Algunas partes adujeron que las respuestas al cuestionario mostraban que Brasil estaba especializado en sandalias, lo que no era comparable con la gran variedad de tipos de calzado exportados por la República Popular China y Vietnam. El examen efectuado por la Comisión no corroboró esta afirmación, sino que mostró que los productores brasileños vendían una amplia gama de tipos de calzado, que en términos de NCP equivalía a una coincidencia de más del 50 % con los modelos exportados por las empresas chinas y vietnamitas comprendidas en la muestra.
(86)
Algunas partes afirmaron que no podía tomarse a Brasil como país análogo para el calzado para niños, por ser muy pequeña su producción de este tipo de calzado. La Comisión señala que no es inusual que un país análogo no produzca todos los subtipos del producto similar. Sin embargo, ello no impide que, por lo que se refiere a este tipo, pueda establecerse una comparación justa del valor normal mediante unas correcciones adecuadas. Como efectivamente ninguno de los productores brasileños que cooperaron fabrica calzado para niños, el valor normal correspondiente a este tipo se calculó, como en la investigación original, ajustando adecuadamente el valor normal calculado para el calzado de adultos. De este modo, se llegó a la conclusión de que podía tomarse a Brasil como país análogo para todos los tipos de calzado, incluido el calzado para niños.
(87)
Algunas partes interesadas afirmaron que para el calzado producido en Brasil se utiliza cuero de gran calidad, por lo que los precios son más altos que en la República Popular China o en Vietnam. Por esta razón no sería comparable con el calzado procedente de los dos países sometidos a investigación. Alguna otra parte interesada sostuvo, al contrario, que era necesario ajustar adecuadamente los precios brasileños porque el cuero utilizado para el calzado brasileño era de calidad inferior al utilizado en la República Popular China y Vietnam. La Comisión examinó esta cuestión y observó que no había diferencias en precios y calidades entre el cuero utilizado para la producción de calzado en Brasil y en China y Vietnam. Cabe recordar, en este contexto, que en el caso original se aplicó un ajuste al valor normal porque se observó que el cuero utilizado por los productores de Brasil, país análogo, era de calidad inferior y se vendía a precios más bajos que el utilizado por los productores de los países exportadores incluidos en el muestreo. En la presente investigación de reconsideración, los productores de Brasil (y la mayor parte de los productores de los países exportadores) son diferentes de los productores que cooperaron en la investigación original. Por su parte, la diferente combinación de empresas ha dado lugar a diferentes costes de los insumos de cuero.
(88)
Algunas partes expresaron la opinión de que los productos brasileños y vietnamitas no eran comparables, aduciendo que Brasil exporta calzado caro de gama alta, mientras que Vietnam exporta productos de precios bajos, pero no aportaron elementos que permitiesen probar esta afirmación. La Comisión señala que, en todo caso, los productos vietnamitas deberían compararse con los productos vendidos en el mercado interior brasileño, no con los exportados por Brasil. La Comisión no encontró pruebas de que el calzado procedente de Vietnam o el vendido en Brasil se limitase a un segmento concreto del mercado.
(89)
Algunas partes interesadas declararon que Brasil había aumentado los aranceles sobre el calzado del 20 al 35 % a partir de enero de 2008 y afirmaban que, con ello, Brasil se había convertido en un mercado muy protegido y con competencia reducida. También afirmaban que en Brasil la cuota de mercado correspondiente a las importaciones era muy baja en relación con el consumo. La Comisión examinó estas afirmaciones. Constató que Brasil efectivamente había aumentado sus aranceles del 20 al 35 % a principios de 2008, es decir, a mediados del PIR. Sin embargo, la Comisión observó asimismo que la cotización de la divisa brasileña frente al dólar estadounidense aumentó significativamente a lo largo del PIR, especialmente tras el incremento arancelario aplicado por Brasil. Más concretamente, la cotización del real brasileño aumentó hasta un 19 % (es decir, un incremento mayor que el sufrido por los aranceles) en relación con el principio del PIR. En consecuencia, el aumento de la cotización de la divisa brasileña frente al dólar estadounidense compensa en gran medida el efecto del incremento del arancel sobre los precios de las importaciones. Además, la Comisión no halló pruebas de que el incremento de los aranceles se hubiera reflejado en un aumento notable de los precios en el mercado interior, ni de que hubiera obstaculizado las importaciones. De hecho, la Comisión averiguó que, a pesar del incremento arancelario, las importaciones de calzado de cuero a Brasil habían aumentado considerablemente en el primer semestre de 2008 (es decir, tras la subida de los aranceles) con respecto al primer semestre de 2007. Por consiguiente, el incremento de los aranceles no tuvo una repercusión efectiva en el mercado brasileño.
(90)
Algunas partes interesadas declararon que Brasil no es un mercado abierto para el calzado porque las importaciones de calzado al país se ven obstaculizadas por un régimen no automático de concesión de licencias. La Comisión constató que Brasil aplica un régimen no automático de concesión de licencias a las importaciones de calzado, pero señala, a la vista del mencionado incremento de las importaciones, que ello no parece haber constituido una barrera a las importaciones. Además, la Comisión constató que Indonesia también practica la concesión no automática de licencias a las importaciones de calzado. La Comisión señala que la concesión no automática de licencias es una práctica compatible con la OMC. Por consiguiente, la Comisión concluye que no hay motivos para considerar que la concesión no automática de licencias de importación practicada por Brasil es una restricción de las importaciones que pudiera permitir la conclusión de que Brasil no es un mercado abierto.
(91)
Algunas partes interesadas adujeron que el notable aumento de la cotización del real brasileño en los últimos años afectaba negativamente a la competitividad de Brasil, o que la caída del real en un 25 % desde el PIR afectaba negativamente a la competitividad internacional de Brasil. Estos argumentos no estaban apoyados en prueba alguna, y en cualquier caso, lo ocurrido después del PIR no puede considerarse pertinente para la elección del país análogo.
(92)
A la vista de lo expuesto, la Comisión no encontró pruebas de que desde la investigación original la situación general de la competencia en el mercado brasileño hubiera cambiado tanto como para hacer a Brasil no apto como país análogo.
(93)
Varias partes interesadas afirmaron que la India o Indonesia eran alternativas más idóneas como mercado análogo porque Brasil no presentaba similitudes con la República Popular China y Vietnam en términos de desarrollo económico o PIB per cápita.
(94)
Cabe señalar que un país sin economía de mercado o una economía en transición no pueden, por definición, tener las mismas características que un país con economía de mercado. No es extraño que exista esta diferencia de desarrollo económico entre un país análogo y un país sin economía de mercado o con una economía en transición. Ello es aplicable también a la diferencia de renta per cápita, que es también un indicador del desarrollo económico. Sin embargo, esto no impide que se elija a Brasil como país análogo, siempre que se lo considere más apropiado con arreglo a los demás factores ponderados.
(95)
Varias partes interesadas destacaron que los costes de mano de obra en Brasil son mayores que en la República Popular China y Vietnam, y que la India, Indonesia o Tailandia, cuyos costes de mano de obra son más comparables, serían más idóneos como países análogos. Explicaron que, debido a los elevados salarios, los costes laborales ascendían en Brasil a entre un 50 y un 70 % del coste de producción, frente al 30 % en China.
(96)
A este respecto, un país con un nivel diferente de desarrollo económico puede ser elegido país análogo para un país sin economía de mercado o con una economía en transición. De igual modo, los costes laborales, que son un indicador del desarrollo económico de un país, no pueden considerarse como un criterio relevante tomados aisladamente. En todo caso, por lo que se refiere a la parte correspondiente a los costes laborales en el coste total de producción, la Comisión constató en la comprobación in situ que en Brasil los costes laborales suponían el 40 % del coste total de producción, por lo que estaban mucho más próximos al nivel correspondiente en la República Popular China de lo que se había afirmado.
(97)
Varias partes interesadas adujeron también que Brasil no era adecuado para determinar el valor normal porque las empresas brasileñas soportaban costes de diseño e investigación y desarrollo y, en el caso de la República Popular China y Vietnam, los soportan sus clientes en el extranjero. La Comisión observó que efectivamente podía existir esta diferencia en la estructura de costes, pues algunos exportadores de los países afectados vendían el producto en cuestión a antiguos fabricantes de la Unión que siguen soportando estos componentes de los costes de producción y venden el producto bajo su propio nombre de marca. Sin embargo, esta no es una razón para rechazar a Brasil como país análogo idóneo, ya que, al determinar el valor normal, pueden introducirse ajustes en función de estos costes (véanse los considerandos 118 y siguientes).
(98)
Algunas partes interesadas declararon que, al contrario que en la República Popular China y Vietnam, los precios de fábrica brasileños incluyen gastos de comercialización, impuestos especiales y costes de crédito y entrega. Afirmaron además que los costes generales eran superiores en Brasil a causa del menor tamaño de las empresas brasileñas. Sin embargo, la Comisión considera que esta no es una razón para rechazar a Brasil como país análogo idóneo, ya que pueden introducirse ajustes para tener en cuenta estos aspectos en el cálculo del valor normal (véanse los considerandos 118 y siguientes).
(99)
Algunas partes interesadas afirmaron que los países asiáticos disponían de un mejor acceso que Brasil a materias primas, en particular, al cuero. La Comisión examinó la documentación presentada. Muestra, efectivamente, que la producción de cuero ha progresado más rápido en Asia, pero ello debe considerarse a la luz del aumento de la producción asiática de bienes de cuero. Los países latinoamericanos representan algo más del 15 % de la producción mundial de calzado de cuero y cerca del 15 % de la producción mundial de cuero sin curtir. Los países asiáticos producen más del 50 % del calzado, pero menos del 40 % del cuero sin curtir del mundo. Por consiguiente, puede concluirse que, a pesar de las diferencias en las cifras absolutas de la producción de cuero, los países latinoamericanos tienen un grado de autosuficiencia superior al de los países asiáticos, por lo que disponen de un mejor acceso al cuero sin curtir.
(100)
Algunas partes interesadas adujeron que Brasil no es un país de referencia adecuado porque el calzado brasileño no es un producto de sustitución del calzado chino o vietnamita, pues tras la imposición de derechos antidumping por la Unión no aumentaron las importaciones a la Unión procedentes de Brasil, mientras que sí lo hicieron las procedentes de la India y de Indonesia. A este respecto, hay que señalar que las importaciones a la Unión procedentes de la India y de Indonesia efectivamente aumentaron tras la imposición de derechos antidumping. Sin embargo, la Comisión señala que los operadores comerciales siguen teniendo libertad para elegir a sus proveedores y, como se estudia más adelante en el análisis del perjuicio, en este caso prefirieron adquirir sus productos en países vecinos a la República Popular China y Vietnam, lo que no convierte a Brasil en no idóneo como país análogo. Además, el país análogo sirve para determinar el valor normal; que exporte o no a la Unión no es una cuestión pertinente para este fin. Por lo tanto, se rechazó este argumento.
(101)
Algunas partes interesadas adujeron que Brasil no puede considerarse un mercado comparable a Vietnam porque Vietnam está orientado a la exportación, mientras que Brasil vende ante todo en el mercado interior. La Comisión no puede admitir como pertinente este argumento. Vietnam está claramente más orientado a la exportación que Brasil; sin embargo, no es evidente de qué modo podría afectar esto al valor normal calculado en Brasil, que, por definición, se refiere a los costes de producción y las ventas interiores de Brasil.
(102)
Varias partes interesadas plantearon el argumento de que los precios de exportación brasileños son más bajos que los precios en el mercado nacional. Para algunas de estas partes interesadas, esto indica que son los precios de exportación, y no los interiores, los que deberían utilizarse para establecer el valor normal. Otras partes adujeron que esta diferencia prueba que los exportadores brasileños practican el dumping y afirmaron que, por este motivo, Brasil no era idóneo como país análogo. En primer lugar, la Comisión señala que los precios de exportación no son pertinentes en este caso, pues se dispone de precios interiores suficientemente representativos y remuneradores. En segundo lugar, no se ha fundamentado la acusación de que los precios de exportación brasileños son precios de dumping, y en ningún caso es posible confirmarla o refutarla sin investigar el asunto debidamente.
(103)
Algunas partes interesadas afirmaron que Brasil no es idóneo como país análogo porque los productores brasileños reciben ayuda pública para sus exportaciones. La Comisión señala, en primer lugar, que este tipo de ayuda afectaría primordialmente a los precios de exportación, que, como se ha dicho anteriormente, no son pertinentes para la presente investigación. No obstante, la Comisión examinó los elementos de prueba aportados por las partes y llegó a la conclusión de que la ayuda mencionada consiste en programas de promoción de las exportaciones similares a los conocidos en otros muchos países, cuyo objetivo es dar mejor a conocer los productos en el extranjero mediante campañas publicitarias y la participación en ferias comerciales internacionales. La Comisión no halló indicios de que la ayuda a la promoción de las exportaciones de Brasil supusiese algún beneficio para las ventas de calzado en el mercado nacional.
(104)
Algunas partes interesadas plantearon que Brasil ha iniciado una investigación antidumping sobre el calzado procedente de China, para la que se ha tomado como país análogo a Italia, y afirmaron que empresas italianas y brasileñas actuaban en colusión para destacar los casos de dumping detectados en la investigación de reconsideración que llevaba a cabo la Unión. Sin embargo, no se aportaron elementos para fundar estas acusaciones ni tampoco otro tipo de pruebas. Por consiguiente, la Comisión rechaza este argumento.
(105)
A la luz de lo expuesto, se llegó a la conclusión de que Brasil era el país análogo más idóneo.
(106)
Numerosas partes interesadas afirmaron que seleccionar a Brasil como país análogo sería determinante para concluir que se había producido dumping y que no se llegaría a esta conclusión si se seleccionase a alguno de los otros países. Atendiendo a este argumento, la Comisión comprobó a qué resultados se habría llegado si se hubiese seleccionado a Indonesia, que, aunque no era la mejor opción, como se ha demostrado más arriba, era la única alternativa viable a Brasil.
(107)
Los resultados se encuentran más adelante, en la parte correspondiente, y confirman que la elección del país análogo, entre las opciones viables disponibles, no ha tenido en este caso consecuencias determinantes para los resultados de los cálculos del dumping.
(108)
Por consiguiente, Brasil fue seleccionado como país análogo.
2.1.2. Determinación del valor normal en el país análogo
(109)
Tras la elección de Brasil como país análogo, se calculó el valor normal a partir de los datos verificados en las instalaciones de los tres principales productores brasileños que cooperaron.
(110)
Las ventas interiores de estos productores se consideraron representativas en comparación con el volumen de exportaciones a la Unión de los productores exportadores en la República Popular China y Vietnam. Determinando la proporción de ventas rentables a clientes independientes, se examinó también si podía considerarse que las ventas interiores se habían realizado en el curso de operaciones comerciales normales. La investigación mostró que las ventas a precios iguales o superiores al coste unitario representaban más del 80 % del volumen total de ventas de cada productor. Por lo tanto, el valor normal se basó en el precio real en el mercado interior, calculado como media ponderada de los precios de todas las ventas de ese tipo de producto en el mercado interior durante el período de investigación, con independencia de que fueran rentables o no.
2.1.3. Valor normal en el caso de Golden Step
(111)
En el caso de Golden Step, el valor normal se determinó sobre la base de los datos propios de la empresa sobre ventas en el mercado interior y costes de producción. Los datos se comprobaron en las instalaciones de esas empresas.
(112)
La Comisión comprobó primero que Golden Step no había hecho ventas en el mercado interior durante el PIR. Por tanto, el valor normal no pudo establecerse basándose en los precios interiores, tal como prevé el artículo 2, apartado 1, párrafo primero, del Reglamento de base. En consecuencia, hubo que utilizar otro método.
(113)
Dado que no era posible utilizar precios interiores para establecer el valor normal, debía calcularse un valor basado en los costes del productor en cuestión. Por consiguiente, de conformidad con el artículo 2, apartado 3, del Reglamento de base, el valor normal se calculó sumando a los costes de fabricación del modelo de calzado exportado, ajustados en caso necesario, un porcentaje razonable en concepto de gastos de venta, generales y administrativos, y un margen razonable de beneficio.
(114)
A este respecto, los gastos de venta, generales y administrativos y el beneficio no pudieron determinarse como exige el artículo 2, apartado 6, letra a), del Reglamento de base con arreglo a los importes reales determinados para otros productores exportadores del país afectado por no haber obtenido ningún otro productor exportador chino el trato de economía de mercado. Además, como Golden Step no había hecho ventas de productos de la misma categoría en el mercado interior del país afectado, los gastos de venta, generales y administrativos y el beneficio no pudieron determinarse como exige el artículo 2, apartado 6, letra b), del Reglamento de base. Por consiguiente, hubo que determinarlos con arreglo al artículo 2, apartado 6, letra c), del Reglamento de base, es decir, por cualquier otro método razonable.
(115)
En este contexto, la Comisión evaluó los gastos de venta, generales y administrativos, y los márgenes de beneficio con arreglo a tres supuestos. En primer lugar, halló los gastos de venta, generales y administrativos y los márgenes de beneficio utilizando los datos de la investigación original. También examinó los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios de los productores exportadores chinos que habían obtenido recientemente el trato de economía de mercado en otras investigaciones y que habían efectuado ventas en el mercado interior en el curso de operaciones comerciales normales. En un tercer supuesto, examinó información sobre los gastos de venta, generales y administrativos y los beneficios observados en el país análogo. A continuación, evaluó el valor normal con arreglo a estos supuestos.
2.2. Precios de exportación chinos y vietnamitas
(116)
Cuando las ventas de exportación a la Unión se realizaron directamente a clientes independientes, los precios de exportación se establecieron con arreglo a los precios realmente pagados o pagaderos por el producto afectado, de conformidad con el artículo 2, apartado 8, del Reglamento de base.
(117)
Cuando las ventas de exportación a la Unión se realizaron a través de operadores comerciales no vinculados, los precios de exportación se establecieron con arreglo a los precios del producto vendido para exportación a los operadores comerciales, es decir, a un comprador no vinculado, por los productores afectados, de conformidad con el artículo 2, apartado 8, del Reglamento de base.
2.3. Comparación de los precios de exportación chinos y vietnamitas con los valores normales del país análogo
(118)
Siguiendo la metodología empleada en la investigación original, en el caso de los tipos de productos exportados no vendidos en el mercado nacional brasileño, se utilizaron para establecer los valores normales los precios de venta nacionales de los tipos de producto más parecidos. Se ajustaron debidamente estos valores cuando se consideró justificado hacerlo.
(119)
El valor normal y los precios de exportación se compararon utilizando los precios franco fábrica. Para garantizar una comparación justa entre el valor normal y el precio de exportación, se realizaron los debidos ajustes a fin de tener en cuenta las diferencias que afectaban a los precios y su comparabilidad, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, del Reglamento de base. En particular, se hicieron los ajustes siguientes.
(120)
Se examinó si estaba justificado un ajuste por fase comercial de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra d), del Reglamento de base. En este contexto, se observó que eran diferentes los niveles de comercio en el mercado interior y en el de exportación. Por consiguiente, se hicieron ajustes de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letras d) a i) del Reglamento de base para reflejar los descuentos concedidos a los mayoristas en el mercado brasileño en comparación con las ventas a minoristas, solamente efectuadas por los tres productores brasileños investigados.
(121)
Para velar por una comparación equitativa entre las exportaciones chinas y vietnamitas, por una parte, y las ventas en el mercado interior brasileño, por otra, se procedió a un ajuste de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra i), del Reglamento de base con el fin de reflejar las diferencias en las comisiones abonadas a agentes independientes en Brasil.
(122)
De conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra k), del Reglamento de base, se procedió también a un ajuste por I+D y diseño con el fin de reflejar los costes soportados por los productores brasileños, a diferencia de los productores chinos/vietnamitas.
(123)
En la anterior investigación también se hizo un ajuste de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra a), del Reglamento de base para reflejar diferencias en la calidad del cuero utilizado para fabricar el calzado. En la investigación actual no se consideró necesario tal ajuste por ser similar la calidad del cuero utilizado por los exportadores brasileños, chinos y vietnamitas (véase el considerando 87).
(124)
Se hicieron más ajustes, como los referentes al transporte y a los seguros, de conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra e), del Reglamento de base en todos los casos en los que se consideró que eran razonables y precisos y que estaban justificados por pruebas.
(125)
Algunas partes interesadas adujeron que las fluctuaciones del tipo de cambio dólar estadounidense/euro repercutían en los márgenes de dumping constatados y justificarían un ajuste. Hubo que rechazar este argumento. De conformidad con el artículo 2, apartado 10, letra j), del Reglamento de base, solamente podría admitirse este ajuste si se hubiera producido un cambio sostenido de los tipos de cambio. Cuando los tipos de cambio fluctúan libremente, como ocurre con el tipo de cambio dólar estadounidense/euro, suelen hacerlo subiendo y bajando. En este caso, no puede determinarse un movimiento sostenido, por lo que no puede concederse el ajuste.
2.4. Determinación de la existencia de dumping en el caso de las empresas investigadas en China
2.4.1. Determinación de la existencia de dumping en el caso de Golden Step
(126)
En el caso de Golden Step, la comparación entre su precio de exportación con el valor normal, expuesta en el considerando 111 y siguientes, puso de manifiesto un margen de dumping comprendido entre el 5 y el 16 %.
2.4.2. Determinación de la existencia de dumping en el caso de las empresas a las que no se había concedido trato de economía de mercado
(127)
De conformidad con el artículo 2, apartados 11 y 12, del Reglamento de base, el margen de dumping se determinó comparando el valor normal ponderado por tipo de producto con el precio de exportación medio ponderado por tipo de producto. Respecto de China, se calculó una media ponderada del margen de dumping para todas las empresas incluidas en la muestra. Se asignó este margen de dumping a todos los demás productores exportadores de China.
(128)
El nivel de dumping a escala nacional correspondiente a la República Popular China se determinó en la horquilla del 35 al 38 % del precio CIF en frontera de la Unión, dependiendo del método de cálculo empleado para Golden Step, como se expone en el considerando 115.
(129)
Teniendo en cuenta las conclusiones a las que se llegó sobre la selección del país análogo, también se calculó el dumping empleando la metodología expuesta más arriba, con la excepción de que se sustituyeron los valores normales brasileños por los de los productores indonesios que cooperaron. El resultado de este cálculo fue un margen de dumping comprendido en una horquilla del 19 al 22 %, dependiendo del método de cálculo utilizado para Golden Step.
2.5. Determinación de la existencia de dumping en el caso de las empresas investigadas en la Vietnam
(130)
De conformidad con el artículo 2, apartados 11 y 12, del Reglamento de base, el margen de dumping se determinó comparando el valor normal ponderado por tipo de producto con el precio de exportación medio ponderado por tipo de producto. Como no se había concedido el trato de economía de mercado a ninguna de las empresas incluidas en la muestra, se calculó respecto de Vietnam una media ponderada del margen de dumping. Se asignó este margen de dumping a todos los demás productores exportadores de Vietnam.
(131)
Se determinó un nivel de dumping definitivo a escala nacional del 43,8 % del precio CIF en frontera de la Unión.
(132)
Como en el caso de China, también se calculó el dumping empleando la metodología expuesta más arriba, con la excepción de que se sustituyeron los valores normales brasileños por los de los productores indonesios que cooperaron. El resultado de este cálculo fue un margen de dumping del 28,4 %.
2.6. Conclusión sobre la continuación del dumping de los países afectados
(133)
Algunas partes interesadas adujeron que las exportaciones de los países afectados habían caído entre la imposición de medidas definitivas, en abril de 2006, y el final del PIR. Se adujo que esta disminución reflejaba disminuciones de la producción y de la capacidad de producción de la República Popular China y de Vietnam debidas a la imposición de las medidas definitivas, el traslado de la producción de la PRC y Vietnam a otros países o un incremento de las ventas en los respectivos mercados interiores. Otro argumento presentado fue que los precios de importación habían subido o se habían mantenido estables. Las partes interesadas alegaron, en consecuencia, que los volúmenes de y los precios de importación no podían justificar la conclusión de la continuación del dumping en magnitudes significativas durante el PIR.
(134)
Estos argumentos no alteran la conclusión de que se constataron notables márgenes de dumping en el caso de la República Popular China y que estos márgenes afectan a grandes magnitudes de importaciones con amplias cuotas del mercado de la Unión. En vista de ello, se llegó a la conclusión de que se había producido continuación del dumping respecto del producto afectado procedente de la República Popular China y Vietnam.
3. EVOLUCIÓN DE LAS IMPORTACIONES DE LA REPÚBLICA POPULAR CHINA EN CASO DE DEROGACIÓN DE LAS MEDIDAS
3.1. Observaciones generales
(135)
La evolución probable de las importaciones de la República Popular China se analizó en términos de precios y volúmenes esperados.
(136)
Como punto de partida, se determinaron los precios correspondientes al PIR. Los datos se obtuvieron de los formularios de muestreo (recibidos de 58 productores exportadores que cooperaron), que incluían los precios de venta en el mercado interior y los precios de exportación tanto al mercado de la Unión como a los mercados de terceros países. Se utilizó esta información por considerarse la mejor fuente de información sobre precios disponible respecto del producto afectado para fines de comparación de las indicaciones de precios en diversos mercados. Los datos se consideraron representativos porque cubrían el 22 % de las importaciones al mercado de la Unión. Los precios de exportación a la Unión incluidos en los formularios de muestreo recibidos se contrastaron con la información estadística de que disponía la Comisión, aunque la información estadística no podía utilizarse para comparaciones de precios por no cubrir las ventas chinas en el mercado interior y las exportaciones chinas a terceros países.
(137)
Aunque los datos basados en Eurostat constituían otra fuente fiable, como se explica en el considerando 67, no ofrecen la posibilidad de comparar los precios de mercados diferentes.
(138)
Los precios en el mercado de la Unión se obtuvieron de los datos del muestreo de los productores de la Unión. La investigación permitió determinar que estos precios medios correspondían a tipos comparables al calzado importado, porque:
-
se referían al producto similar,
-
se encontraban en una fase comercial comparable,
-
correspondían a incoterms comparables,
-
representaban cantidades comparables.
(139)
También se analizaron las repercusiones de determinadas novedades ocurridas desde el final del PIR, pues podrían ser lo bastante significativas como para afectar a la probabilidad de continuación del dumping. También solicitaron este análisis algunas partes interesadas.
3.2. Relación entre los precios de la Unión y los de China
(140)
Las respuestas al cuestionario de muestreo indican que los precios en el mercado interior chino determinados con arreglo a los datos de los exportadores eran inferiores a los precios en el mercado de la Unión. No obstante, conviene señalar que no fue posible comprobar los datos de todas las empresas no incluidas en el muestreo (incluidos los datos relativos a ventas en el mercado interior). Por lo tanto, no fue posible analizar en detalle los precios en el mercado interior de China. Además, tampoco se consideró necesario hacerlo, habida cuenta de la conclusión general de continuación del dumping.
3.3. Relación entre los precios de exportación a terceros países y el nivel de precios en la Unión
(141)
Las respuestas al cuestionario de muestreo indicaban que los precios practicados por las empresas chinas que cooperaron en los principales mercados de terceros países eran inferiores a los precios preponderantes en el mercado de la Unión. Esto indicaba una vez más que los productores chinos podían exportar grandes volúmenes a la Unión. De permitirse que las medidas expiren, para los productores exportadores chinos sería más rentable redirigir sus exportaciones a la Unión. Sin embargo no fue posible comprobar estos datos sobre los precios que las empresas chinas que cooperaron obtuvieron en los principales mercados de terceros países, por lo que no se prosiguió el análisis.
(142)
Algunas partes interesadas afirmaron que los demás mercados se habían hecho más atractivos que el mercado de la Unión. En apoyo de esta afirmación, una parte interesada presentó un análisis de las estadísticas de las aduanas chinas. No obstante, el análisis de la Comisión ha mostrado que, aparte del mercado de los Estados Unidos, el mercado de la Unión sigue siendo el más atractivo para los exportadores chinos. De hecho, el número de exportadores aumentó durante el período cubierto por el análisis de esta parte interesada (desde 2005 hasta 2008). Si se revocan los derechos antidumping, el mercado de la Unión será aún más atractivo, por lo que probablemente aumentarían los volúmenes de importación.
3.4. Relación entre los precios de exportación a terceros países y los precios en China
(143)
Las respuestas a los cuestionarios de muestreo de las 58 empresas chinas que cooperaron muestran que los precios de exportación a los principales mercados de países terceros son inferiores a los precios que practican en el mercado interior. Sin embargo, no fue posible comprobar estos datos, por lo que no se prosiguió el análisis.
(144)
Además, el nivel de los precios de exportación a terceros países comparado con el valor normal brasileño mostraba que estos precios de exportación por lo general son notablemente inferiores. No obstante, por las razones expuestas en el considerando 140, no fue posible comprobar estos datos, por lo que no se prosiguió el análisis.
(145)
En conclusión, los datos disponibles mostraban que era probable la continuación del dumping.
3.5. Capacidades no utilizadas y existencias
(146)
Todas las empresas chinas incluidas en la muestra aplicaban un sistema de producción por encargo, por lo que sus existencias consistían en mercancías acabadas pendientes de expedición. Se emplea el sistema de producción por encargo porque el sector del calzado tiene que adaptarse cada temporada a las nuevas modas con arreglo a los encargos de los clientes, y no puede recurrir a ventas de existencias. Por lo tanto, como las empresas no mantienen existencias reales, no pudo tomarse este elemento como indicador significativo para el análisis de la probabilidad de continuación del dumping.
(147)
La investigación permitió determinar que las capacidades no utilizadas de las 58 empresas chinas que cooperaron suponían cerca del 9 % de su capacidad total de producción de calzado. Esta cantidad correspondería a 14,5 millones de pares para las 58 empresas que cooperaron o unos 65 millones de pares para todos los productores exportadores. Esta última cifra equivale aproximadamente al 10 % del consumo total en la Unión (presentado en el cuadro 3).
(148)
Se analizó el uso probable de esta capacidad no utilizada. Habida cuenta de las diferencias expuestas entre los niveles de precios en la Unión, en el mercado interior chino y en terceros países, las empresas chinas podrían tener un incentivo para recurrir a la capacidad no utilizada y aprovecharla para exportaciones a la Unión. Otro factor que hace atractivo el mercado de la Unión para los exportadores chinos es su tamaño.
(149)
Además, hay que señalar que las líneas de montaje existentes pueden utilizarse para producir otros tipos de calzado, como calzado deportivo de tecnología especial o calzado con parte superior de materias textiles, aparte del producto afectado. Las empresas incluidas en la muestra y las demás empresas chinas que cooperaron producían grandes cantidades de calzado distinto del producto afectado. La división actual entre la producción del producto afectado y la de otro calzado depende de las exigencias de los consumidores y de las políticas de encargo y aprovisionamiento de los importadores de la Unión. Sin embargo, si se revocan las medidas, los importadores de la Unión reconsiderarán sin duda sus políticas de aprovisionamiento y podrían encargar una proporción mayor del producto afectado a productores chinos. Ello podría dar lugar a un incremento de las cantidades del producto afectado exportadas a la Unión.
3.6. Prácticas de elusión y absorción
(150)
Como establece el Reglamento (CE) no 388/2008, las medidas vigentes aplicadas a la República Popular China se eludieron mediante envíos a través de la RAE de Macao. Posteriormente, las medidas se ampliaron a los envíos del producto afectado ensamblado en la RAE de Macao o que hubiera transitado por la RAE de Macao. Estas prácticas de elusión confirman el atractivo del mercado de la Unión para los productores exportadores chinos.
3.7. Conclusión
(151)
La investigación ha puesto de relieve que si se revocan las medidas, hay probabilidades de continuación del dumping. Esta conclusión se basa en el atractivo del mercado de la Unión en términos de volumen y también en la comparación de precios entre la Unión, el mercado chino y los mercados de terceros países.
(152)
Además, varios factores, como los niveles relativos de precios, la existencia de capacidades no utilizadas, la elusión y la posibilidad de pasar de la producción de otros tipos de calzado a la producción del producto afectado, aportan elementos que apuntan a la probabilidad de que aumenten las cantidades importadas si se revocan las medidas. Por el otro lado, otros factores, como la crisis económica y la tendencia a desviar la producción a otros países, necesariamente reducirán en cierta medida las cantidades importadas. Estos factores se analizan más detenidamente en la sección 5 (evolución registrada tras el PIR).
(153)
La conclusión es que las importaciones de la República Popular China continuarán accediendo al mercado de la Unión en grandes volúmenes y que estos volúmenes se venderán a precios bajos, de dumping, por lo que es probable la continuación del dumping si se permite que expiren las medidas.
4. EVOLUCIÓN DE LAS IMPORTACIONES DE VIETNAM EN CASO DE DEROGACIÓN DE LAS MEDIDAS
4.1. Consideraciones generales
(154)
La evolución probable de las importaciones de Vietnam se analizó en términos de precios y volúmenes esperados.
(155)
Como punto de partida, se determinaron los precios correspondientes al PIR. Los datos se obtuvieron de los formularios de muestreo (recibidos de 51 productores exportadores vietnamitas que cooperaron), que incluían los precios de venta en el mercado interior y los precios de exportación tanto al mercado de la Unión como a los mercados de terceros países. Se utilizó esta información por considerarse la mejor fuente de información sobre precios respecto del producto afectado para fines de comparación de las indicaciones de precios en diversos mercados. Los datos se consideraron representativos porque cubrían el 82 % de las importaciones al mercado de la Unión. Los precios de venta en la Unión recogidos en las respuestas al cuestionario de muestreo se contrastaron con la información estadística de que disponía la Comisión (datos TARIC). Sin embargo, la información estadística no pudo usarse para comparaciones de precios, pues no cubría las ventas en el mercado interior vietnamita ni las exportaciones a terceros países.
(156)
Aunque los datos basados en Eurostat constituían otra fuente fiable, como se explica en el considerando 67, no ofrecen la posibilidad de comparar los precios de mercados diferentes.
(157)
Los precios en el mercado de la Unión se obtuvieron de los datos del muestreo de los productores de la Unión. La investigación permitió determinar que estos precios medios correspondían a tipos comparables al calzado importado, porque:
-
se referían a productos similares,
-
se encontraban en una fase comercial comparable,
-
correspondían a incoterms comparables,
-
representaban cantidades comparables.
4.2. Relación entre los precios de la Unión y los de Vietnam
(158)
Las respuestas al cuestionario de muestreo indican que los precios en el mercado interior vietnamita determinados con arreglo a los datos de los exportadores eran inferiores a los precios en el mercado de la Unión. No obstante, conviene señalar que no fue posible comprobar los datos de todas las empresas no incluidas en el muestreo (incluidos los datos relativos a ventas en el mercado interior). Por lo tanto, no fue posible analizar en detalle los precios en el mercado interior de Vietnam. Además, como en el caso de China, tampoco se consideró necesario hacerlo, habida cuenta de la conclusión general de continuación del dumping.
4.3. Relación entre los precios de exportación a terceros países y el nivel de precios en la Unión
(159)
Según datos de la Oficina General de Estadística de Vietnam y del Departamento General de Aduanas de Vietnam (del año civil 2008), cerca del 50 % de las exportaciones vietnamitas de calzado se enviaron al mercado de la Unión. Además, la información obtenida en el muestreo pone de manifiesto que, durante el PIR, los exportadores que cooperaron también vendieron volúmenes muy grandes en mercados de terceros países.
(160)
Las respuestas al cuestionario de muestreo indicaban que los precios practicados en los principales mercados de terceros países por las empresas vietnamitas que cooperaron eran inferiores a los precios preponderantes en el mercado de la Unión. Esto indicaba una vez más que los productores vietnamitas podían exportar grandes cantidades a la Unión.
4.4. Relación entre los precios de exportación a terceros países y los precios en Vietnam
(161)
Habida cuenta del bajo volumen de ventas de los productores exportadores en el mercado interior de Vietnam, no puede llegarse a conclusiones significativas respecto a esta comparación.
4.5. Capacidades no utilizadas y existencias
(162)
Todas las empresas vietnamitas incluidas en la muestra aplicaban un sistema de producción por encargo, por lo que sus únicas existencias consistían en mercancías acabadas pendientes de expedición. Se emplea el sistema de producción por encargo porque el sector del calzado tiene que adaptarse cada temporada a las nuevas modas con arreglo a los encargos de los clientes, y no puede recurrir a ventas de existencias. Por lo tanto, se consideró que las existencias no eran en este caso un indicador muy revelador.
(163)
La investigación permitió determinar que las capacidades no utilizadas de las 51 empresas vietnamitas suponían cerca del 17 % de su capacidad total de producción de calzado. Esta cantidad correspondería a 34 millones de pares para las 51 empresas que cooperaron o unos 42 millones de pares para todos los productores exportadores. Esta última cifra equivale aproximadamente al 6 % del consumo total en la Unión (presentado en el cuadro 3).
(164)
Se analizó el uso probable de esta capacidad no utilizada. Habida cuenta de las diferencias expuestas entre los niveles de precios en la Unión y en terceros países, las empresas vietnamitas podrían tener un incentivo para recurrir a la capacidad no utilizada y aprovecharla para exportaciones a la Unión. El atractivo que por su tamaño presenta el mercado de la Unión apoya esta conclusión.
(165)
Además, hay que señalar que las líneas de montaje existentes pueden utilizarse para producir otros tipos de calzado, como calzado deportivo de tecnología especial o calzado con parte superior de materias textiles, aparte del producto afectado. Las empresas incluidas en la muestra y las demás empresas vietnamitas que cooperaron producían grandes cantidades de calzado distinto del producto afectado. La división actual entre la producción del producto afectado y la de otro calzado depende de las exigencias de los consumidores y de las políticas de encargo y aprovisionamiento de los importadores de la Unión. Sin embargo, si se revocan las medidas, los importadores de la Unión reconsiderarán sus políticas de aprovisionamiento y podrían encargar una proporción mayor del producto afectado a productores vietnamitas. Ello podría dar lugar a un incremento de las cantidades del producto afectado exportadas a la Unión.
4.6. Conclusión
(166)
Aparte de la continuación del dumping en niveles considerables, la investigación ha mostrado que, de revocarse las medidas, será probable la continuación del dumping. El atractivo del mercado de la Unión en términos de tamaño y nivel de precios apoya esta conclusión.
(167)
Además, varios factores, como los niveles relativos de precios, la existencia de capacidades no utilizadas y la posibilidad de pasar de la producción de otros tipos de calzado a la producción del producto afectado, aportan elementos que apuntan a un aumento de las cantidades importadas si se revocan las medidas. Por el otro lado, otros factores, como la crisis económica y la tendencia a desviar la producción a otros países, necesariamente reducirán en cierta medida las cantidades importadas. Estos factores se analizan más detenidamente en la sección 5 (evolución registrada tras el PIR).
(168)
La conclusión es que las importaciones de Vietnam continuarán accediendo al mercado de la Unión en grandes volúmenes y que estos volúmenes se venderán a precios bajos, de dumping, por lo que es probable la continuación del dumping si se permite que expiren las medidas.
5. EVOLUCIÓN REGISTRADA TRAS EL PIR
(169)
También se analizaron las repercusiones de la evolución registrada tras el PIR en la República Popular China y en Vietnam, porque se consideraban suficientemente significativos como para afectar a los volúmenes y los precios del producto afectado producidos en estos países y exportados al mercado de la Unión.
5.1. La crisis económica mundial
(170)
La crisis comenzó en la segunda mitad de 2008 (es decir, después de que finalizase el PIR). Algunas partes interesadas adujeron que la crisis repercutiría en la producción y en las exportaciones (también en las exportaciones a la Unión) del producto afectado en los países afectados, ya que disminuiría el consumo en los mercados mundiales y de la Unión del calzado.
5.2. Evolución de los volúmenes y los precios de importación tras el PIR
(171)
Conviene señalar desde un principio que eran contradictorias las afirmaciones de algunas partes en cuanto al impacto probable de las evoluciones tras el PIR en los volúmenes de exportación procedentes de los países afectados y en el consumo en la Unión. Algunas partes interesadas estimaron que las exportaciones de los países afectados podrían reducirse hasta en un 25-30 % en 2009 en relación con los datos del PIR. Otras partes interesadas confiaban en que las importaciones se mantendrían estables. Las estadísticas de Eurostat disponibles para la primera mitad de 2009 muestran efectivamente una caída del 25 % de los volúmenes de importación de la República Popular China y del 28 %, de los de Vietnam. En términos de precios, las estadísticas de Eurostat muestran un incremento del 34 % de las importaciones del producto afectado procedentes de la República Popular China y del 26 %, de las de Vietnam. No obstante, por las razones expuestas en el considerando 67, estas tendencias no pueden considerarse representativas.
5.3. Cambio de procedencia de las importaciones comunitarias de la República Popular China y Vietnam a otros países
(172)
Algunas partes interesadas adujeron que las exportaciones del producto afectado procedentes de los países afectados caerían a causa de un cambio del lugar de aprovisionamiento, que pasaría de la República Popular China y Vietnam a otros países, como Indonesia, Camboya y la India. Se afirmó que el proceso se había iniciado tras la imposición de medidas en abril de 2006 y continuaría si volvían a imponerse medidas a raíz de la reconsideración en curso. Se mencionaron otras razones para este cambio, especialmente el aumento de los costes de producción. Por lo que se refiere a China, se dijo que se debían al aumento de los costes de mano de obra, energía y materiales locales, así como a la legislación medioambiental y local. También se citó el aumento de la cotización del yuan renminbi como posible causa del cambio del aprovisionamiento a otros países. En el caso de Vietnam, se afirmó que se había producido un desplazamiento del aprovisionamiento a otros países debido al aumento de los costes laborales, junto con la pérdida de la bonificación de derechos del SPG aplicada a las importaciones a la Unión. Además, se adujo que el abandono de la República Popular China y Vietnam en beneficio de otros países para el aprovisionamiento había ganado en atractivo debido a mejoras en la competitividad de la producción de calzado en los nuevos países de aprovisionamiento. Se afirmó asimismo que el cambio de país de aprovisionamiento se veía facilitado porque muchos productores de los países afectados eran de la propiedad de empresas de otras partes de Asia sudoriental, como Taiwán o Hong Kong, o estar bajo su control y porque las fuentes de aprovisionamiento están controladas por grandes productores de la Unión, que tienen medios para cambiar con facilidad sus fuentes de aprovisionamiento siempre que lo consideren necesario.
(173)
En el caso de China, aunque era manifiesto que algunos exportadores habían recurrido a deslocalizaciones para reducir sus costes y podrían volver a hacerlo, en ocasiones las deslocalizaciones se habían producido en el interior de la República Popular China (saliendo de las provincias costeras que constituyen tradicionalmente la base de producción del calzado). Por sí misma, esta maniobra no daría lugar a reducciones de la producción y las exportaciones de China.
(174)
Por lo que se refiere a Vietnam, no se considera probable que el 3,5 % de aumento de los derechos resultante del mecanismo de graduación del SPG sea de tal magnitud que pueda dar lugar a una inmediata deslocalización de la producción. Aunque no puede descartarse que la graduación tenga cierta repercusión en los volúmenes exportados desde Vietnam, no es probable que vaya a afectar sustancialmente a los grandes importadores de la Unión en sus decisiones sobre aprovisionamiento. Cabe recordar que, a pesar de la imposición de unos derechos antidumping muy superiores al 3,5 %, tanto Vietnam como la República Popular China han mantenido altos niveles de volúmenes de importación por la Unión.
(175)
Por lo tanto, se considera que las deslocalizaciones de la producción no serían de magnitudes tales que cambiasen radicalmente las decisiones de aprovisionamiento de los importadores.
(176)
Por lo que se refiere a las importaciones desde otros países a la Unión, se constató que efectivamente habían aumentado tras la imposición de las medidas antidumping las procedentes de determinados países asiáticos. No obstante, ello no alteraba el hecho de que el producto afectado seguía importándose a la Unión desde los dos países objeto de investigación en volúmenes muy elevados y a precios de dumping.
5.4. Evolución del consumo interno chino
(177)
Algunas partes adujeron que las exportaciones de la República Popular China caerían debido al incremento del consumo interno chino, estimulado por las políticas de las autoridades chinas. Sin embargo, ninguna de las partes interesadas aportó pruebas que permitieran evaluar el esperado aumento del consumo, evaluación que se ve aún más dificultada por la crisis económica.
(178)
Aunque no es irrazonable pensar que el reciente crecimiento económico de la República Popular China vaya a dar lugar, al menos a medio plazo, a un cierto aumento del consumo interno de calzado, no se han presentado pruebas que demuestren que este crecimiento vaya a dar lugar a una (nueva) reducción de las exportaciones a la Unión.
5.5. Conclusión
(179)
La crisis económica está provocando la disminución de las importaciones a la Unión procedentes de los países afectados. Sin embargo, no es descabellado suponer que en algún momento se producirá una recuperación que dará lugar a un aumento del volumen de ventas. Aunque a lo largo de 2009 se llegasen a cumplir en conjunto las predicciones más pesimistas, de una caída del 25-30 %, los volúmenes importados de la República Popular China seguirían representando más de 80 millones de pares y su cuota del mercado de la Unión sería superior al 10 %, y los de Vietnam seguirían sumando los 48 millones de pares, con una cuota del mercado de la Unión de aproximadamente el 7 %.
(180)
Por lo que se refiere al cambio del lugar de procedencia de las importaciones a la Unión, la conclusión es que la deslocalización observada hasta la fecha no ha tenido consecuencias determinantes, y no hay indicios de que vaya a producirse en un futuro próximo ningún cambio de importancia en las tendencias registradas hasta ahora.
(181)
Las exportaciones a la Unión desde los países afectados siguieron haciéndose a precios de dumping durante el PIR. En vista de la crisis económica y de la (esperada) contracción de la demanda y ante la ausencia de información en sentido contrario sobre precios de importación en el período post PIR, no parece descabellado predecir que las exportaciones continuarán produciéndose a precios de dumping.
(182)
A la luz de los resultados expuestos sobre lo ocurrido durante el PIR y sobre la evolución posterior al PIR, la conclusión es que es probable la continuación del dumping.
D. COMENTARIOS DE LAS PARTES INTERESADAS TRAS LA COMUNICACIÓN
(183)
Tras la comunicación de las conclusiones ser recibieron varios comentarios. Sin embargo, ninguno de los comentarios recibidos hizo necesario que se modificaran las conclusiones. Se exponen a continuación los principales argumentos planteados.
1. ELECCIÓN DEL PAÍS ANÁLOGO
(184)
Varias partes interesadas reiteraron comentarios formulados en el curso de la investigación sobre la elección del país análogo. Insistieron de nuevo, entre otras cosas, en que Brasil no era una opción adecuada por su alto grado de protección mediante aranceles y régimen no automático de concesión de licencias, su nivel de desarrollo socioeconómico superior al de la República Popular China y Vietnam, la supuesta especialización en calzado de señora y presuntas prácticas de dumping. La Comisión ya había tomado nota de estos argumentos, que abordó exhaustivamente en la comunicación y en los considerandos 68 a 108 del presente Reglamento. Su análisis mostró con claridad que Brasil era la opción más idónea como país análogo en este caso.
2. REPRESENTATIVIDAD DE LA MUESTRA
(185)
Algunas partes interesadas alegaron que la muestra de exportadores era menos representativa de lo indicado en los considerandos 15 y 18, pues el margen de dumping se había calculado sobre la base de cuatro de los doce meses del PIR. Se recuerda que este es el método de cálculo que utiliza normalmente la Comisión en las reconsideraciones por expiración cuando hay que determinar la continuación del dumping o la probabilidad de que se repita. Mediante la comparación de los datos de costes y precios de los cuatro meses con los de los ocho meses restantes, la inspección in situ permitió asegurar que los cuatro meses eran representativos del período completo de doce meses. Además, los cuatro meses seleccionados eran los últimos de cada trimestre, por lo que estaban distribuidos de manera equilibrada en el período de doce meses. Por consiguiente, la Comisión no está de acuerdo en que debido al método aplicado merme la representatividad de la muestra.
3. CLASIFICACIÓN Y COMPARABILIDAD DE LOS PRODUCTOS
(186)
Algunas partes interesadas alegaron que la Comisión, al corregir errores cometidos con los NCP por los exportadores que cooperaron, como se indica en el considerando 59, modificó la metodología seguida en el caso original. Esta afirmación carece de fundamento. La Comisión corrigió los errores cometidos por algunos exportadores con la clasificación NCP precisamente para utilizar el sistema NCP adoptado en el caso anterior.
(187)
Algunas partes interesadas alegaron que el nivel de correspondencia directa entre NCP era insuficiente y que el método consistente en recurrir a NCP similares estaba viciado. No puede admitirse este argumento. Este sistema ya se aplicó en la investigación original. La Comisión adjuntó a las comunicaciones específicas enviadas a las partes interesadas en la presente investigación las tablas de correspondencias en las que se explicaba el uso de los NCP similares. El uso de NCP próximos garantiza que se establezcan comparaciones equitativas entre modelos brasileños y modelos vendidos por los países exportadores. Además, cuando resultó necesario, se ajustaron debidamente los valores normales derivados de NCP próximos. Finalmente, ninguna parte interesada formuló comentarios sobre posibles inexactitudes de ningún NCP próximo utilizado.
4. CÁLCULO DEL DUMPING
(188)
Algunas partes interesadas afirmaron que el cálculo de dumping efectuado con Indonesia como país análogo estaba viciado porque no se habían comprobado los datos utilizados ni se habían ajustado debidamente. La Comisión ha examinado los datos presentados por empresas indonesias, cuyo uso fue propuesto por varias partes interesadas. Como no se pidió que se efectuasen ajustes, la Comisión no consideró necesario hacerlo. En cualquier caso, se recuerda que, en este caso concreto, se utilizó el ejemplo de Indonesia solamente para contrastar las conclusiones basadas en Brasil.
5. PROBABILIDAD DE LA CONTINUACIÓN DEL DUMPING
(189)
Varias partes interesadas adujeron que la disminución de los volúmenes de importación de la República Popular China y Vietnam entre 2005 y 2008 (que prosiguió tras el PI) y la subida de los precios de las importaciones en ese mismo período indican que no es probable que continúe el dumping perjudicial. Se recuerda que las importaciones de la República Popular China y Vietnam sumaron en el PIR una cuota del mercado de la Unión de más del 28 %, porcentaje muy elevado. Cabe señalar que, en términos absolutos, los volúmenes de importación de la República Popular China y Vietnam fueron mayores en el PIR que en el PIO, cuando ya se había constatado la existencia de dumping perjudicial. Además, el análisis de los datos comprobados de los exportadores muestreados permitió observar que los precios habían bajado desde 2005.
(190)
Algunas partes interesadas afirmaron que habían subido los costes de producción de la República Popular China y Vietnam, con lo que había menguado la amenaza que representaban sus empresas en el plano de la competencia. La Comisión opina que, habida cuenta de que la República Popular China y Vietnam no son economías de mercado, un incremento de costes no entraña necesariamente una pérdida de competitividad en el mercado mundial. La investigación puso de manifiesto que ambos países mantenían unas cuotas de mercado muy altas en la Unión, por lo que presentaban una amenaza.
(191)
Algunas partes adujeron que aunque la Unión admitía que las importaciones habían caído después del PIR a consecuencia de la crisis económica, no aceptaba este dato como decisivo para evaluar la probabilidad de reaparición del dumping. Como se explica en los considerandos 179 y 180, no se admitió esto como un punto decisivo porque los volúmenes del período posterior al PIR siguen siendo muy elevados y representan una amplia cuota del mercado de la Unión a precios de dumping. Está claro que se trata de indicadores que muy probablemente se mantendrán en un futuro en volúmenes importantes.
(192)
Algunas partes interesadas negaron que fuese atractivo el mercado de la Unión y afirmaron que otros destinos, como los EE.UU. y, en parte, Rusia, eran al menos igual de atractivos para los exportadores chinos y vietnamitas. También se dijo que no se habían examinado adecuadamente las afirmaciones de una parte sobre crecimiento notable que se esperaba en el propio mercado chino. La Comisión examinó este asunto y halló que el mercado de la Unión sigue siendo uno de los más atractivos para los exportadores chinos. Si se revocan los derechos antidumping, el mercado de la Unión será aún más atractivo, por lo que probablemente aumentarían los volúmenes de importación. Por lo que se refiere al esperado aumento del consumo en China, la Comisión examinó los elementos aportados por dicha parte interesada, pero los consideró insuficientes para modificar las conclusiones. Aun en el caso de que pudiera preverse dicho crecimiento, no hay pruebas fundadas de que fuera a ser de tal magnitud como para dar lugar a una reducción notable de las exportaciones. Por las razones expuestas, hubo que rechazar este argumento.
E. DEFINICIÓN DE INDUSTRIA DE LA UNIÓN
1. PRODUCCIÓN COMUNITARIA Y CALIDAD DE PRODUCTOR DE LA UNIÓN
(193)
Presentó la solicitud de reconsideración la CEC en nombre de un grupo de productores de la Unión que representa más del 25 % de la producción comunitaria del producto afectado durante el PIR.
(194)
Una parte interesada afirmó que varios miembros de la CEC que presumiblemente apoyaban la denuncia también habían empezado a importar grandes volúmenes del producto de los países afectados. También se afirmó que en la Unión ya no había una producción «real» significativa. No se aportaron pruebas de esta afirmación.
(195)
En este contexto, para determinar la producción comunitaria total y la cooperación con la investigación, se utilizó toda la información disponible, incluida la facilitada en la denuncia, los datos recabados de los productores de la Unión y las asociaciones nacionales antes y después del inicio de la investigación, y las estadísticas generales de producción utilizadas para determinar la producción comunitaria total y la cooperación con la investigación. La investigación reveló que ninguno de los productores de la Unión denunciantes debía ser excluido de la definición de producción comunitaria porque, sobre la base de la información obtenida del denunciante, no se apreció que ninguno de ellos tuviera relación con los productores exportadores de los países afectados y las importaciones de los países afectados, de haberlas, eran mínimas. Respecto de todas las empresas afectadas, estas importaciones representaban como máximo el 25 % de su producción en la Unión.
(196)
Como se expone en los considerandos 23 y siguientes, se observó que una de las empresas incluidas en la muestra de la industria comunitaria había cesado su producción en la Unión en el período en cuestión. Se examinó la conveniencia de excluir a esta empresa de la definición de industria comunitaria. Sin embargo, la importancia relativa de esta empresa en términos de producción total era mínima en relación con el resto de la muestra (7). Por consiguiente, aunque se excluyera a esta empresa, no habría cambios de alcance general en términos de legitimación.
(197)
En general, la investigación ha mostrado que sigue habiendo una producción importante de calzado de cuero en la Unión, establecida en varios Estados miembros y que emplea a unas 262 000 personas. El sector de la producción de calzado está constituido por unas 18 000 PYME situadas principalmente en siete países europeos, con especial concentración en tres países productores principales.
(198)
Sin embargo, la investigación reveló que dos empresas pertenecientes al mismo grupo estaban relacionadas con productores exportadores de la República Popular China y que este grupo importaba también cantidades significativas del producto afectado a través de sus exportadores asociados en China, entre otros. Por consiguiente, estas empresas fueron excluidas del concepto de producción comunitaria en el sentido del artículo 4, apartado 1, y del artículo 5, apartado 4, del Reglamento de base.
(199)
Sobre la base de lo expuesto, se estableció que la producción global de la industria comunitaria en el sentido del artículo 4, apartado 1, y del artículo 5, apartado 4, del Reglamento de base representó 366 millones de pares de zapatos durante el PIR.
(200)
Considerando que los productores de la Unión que apoyaban la solicitud representaban más del 25 % de la producción total y en ausencia de oposición igual o superior a este porcentaje, se concluyó que la solicitud contaba con el apoyo de una gran proporción de la industria comunitaria, en el sentido del artículo 4, apartado 1, y del artículo 5, apartado 4, del Reglamento de base.
2. EVOLUCIÓN DE LAS ESTRUCTURAS DE PRODUCCIÓN DE LA UNIÓN
(201)
Los datos del presente asunto se refieren a la Unión ampliada de 27 Estados miembros, no a la de 25 Estados miembros examinada en el asunto original. Rumanía, que se adhirió a la Unión en 2007, es un productor importante. Sin embargo, una parte importante de su producción consiste sobre todo en la transformación de la material prima con arreglo a una tarifa por servicios prestados («fabricación intermedia») para otras empresas de la Unión. Por lo tanto, el impacto de la producción rumana genuina en la imagen global de la producción comunitaria y en otros indicadores es limitado. Puede atribuirse un impacto similar a Bulgaria. La ampliación no ha tenido efectos significativos en este respecto.
(202)
El sector del calzado en la Unión se caracteriza por redes de microempresas (con menos de 10 empleados) y pequeñas empresas. Tienen carácter excepcional las grandes empresas de más de 500 trabajadores y emplean una porción limitada de la mano de obra total en el sector. Las microempresas y las pequeñas empresas tienen la ventaja de que son más flexibles y adaptables a los cambios de la demanda del mercado pero, por otra parte, son más vulnerables financieramente a la competencia internacional y a la recesión económica.
(203)
En comparación con la situación constatada en la investigación original, las estructuras de producción han cambiado de muchas maneras. Bajo la presión de la competencia internacional, han desaparecido muchos productores, algunos totalmente y otros, por haberse convertido en distribuidores de producción en países asiáticos o más cercanos (Bosnia y Herzegovina, Croacia, Marruecos, Túnez o Serbia). Otros han decidido trasladar partes del proceso de fabricación en el interior de la Unión (a Rumanía, Hungría o Polonia).
(204)
Como parte del proceso de cambio del modelo empresarial, muchos operadores han puesto en común instalaciones de producción mediante la integración en agrupaciones formadas por subcontratación flexible con otros productores. Con este sistema, una empresa líder aporta el diseño y la materia prima (que sigue siendo de su propiedad) y deslocaliza en su proximidad geográfica la fabricación (o una o más fases del proceso de fabricación, como la costura) encomendándola a varias microempresas especializadas a las que ofrece una actividad regular de temporada en cantidades convenidas. Al final del proceso, la empresa líder paga una tarifa por el trabajo realizado por los subcontratistas.
(205)
Parte de la industria ha experimentado además un cambio en el modelo empresarial caracterizado por el desplazamiento de la producción hacia el segmento superior del mercado, concentrándose en productos de valor superior. Algunos de los mayores productores de la Unión han podido de este modo hallar nuevas oportunidades creando su propia marca. Algunos de estos productores recurren, cuando es posible, a tiendas monomarca en franquicia, otros, han negociado reservar a su marca partes de tiendas independientes.
(206)
Muchas empresas de este grupo han modificado además su política de distribución, fomentando las ventas a minoristas (o incluso la venta propia al por menor), en lugar de vender a mayoristas. En general, estos cambios muestran un sector en el que coexisten diferentes modelos empresariales.
(207)
Estos cambios hacia la producción en agrupaciones, el segmento superior de la gama y los cambios en la política de distribución han aportado más flexibilidad y más eficiencia mediante la puesta en común de recursos para aprovechar las economías de escala. También ha aumentado la capacidad para obtener de los bancos los recursos financieros necesarios.
(208)
En general, estos cambios muestran un sector en el que coexisten diferentes modelos empresariales. Buena parte de la industria se encuentra aún en fases tempranas del cambio de modelo empresarial y necesitarían más tiempo para llevar a su término el proceso. El segundo grupo, el de las empresas que han cambiado de modelo, ha aumentado significativamente durante el período considerado, pero aún así no han podido beneficiarse plenamente de la reducción del número de productores del mercado, en contra de lo que cabía esperar.
F. SITUACIÓN DEL MERCADO DE LA UNIÓN
1. CONSUMO EN EL MERCADO DE LA UNIÓN
Cuadro 3
Consumo en el mercado de la Unión
2006
2007
PIR
Consumo (en miles de pares)
724 553
690 285
674 826
Índice: 2006 = 100
100
95
93
(209)
El consumo aparente disminuyó en un 7 % durante el período considerado, es decir, de 725 millones de pares en 2006, a 675 millones de pares durante el PIR.
(210)
La disminución del consumo debe considerarse conjuntamente con el aumento paralelo del consumo de otros tipos de calzado ajenos a la definición del producto objeto de la investigación (por ejemplo, de tela, de caucho y de plástico). Como referencia, el consumo de calzado de tela, caucho y plástico aumentó en un 23 % en este mismo período. Este dato parece apuntar a un cierto grado de sustitución de una categoría de productos por otra, vinculada también a tendencias de la moda (penetración de calzado mixto de material sintético y cuero, o de material sintético similar al cuero). Considerando, no obstante, que el aumento del consumo de otros tipos de calzado es muy superior (23 %) a la disminución del consumo de calzado de cuero (7 %), no puede llegarse a la conclusión de que la tela y otros materiales hayan sustituido al calzado de cuero más que en un grado limitado. Además, los precios medios de importación de otros tipos de calzado son la mitad del precio del calzado de cuero y esta diferencia deja claro que, de haberse producido un intercambio amplio entre los dos tipos, el segmento del calzado de cuero, mucho más caro, habría desaparecido. En cambio, un estudio de mercado de pública disposición (8) subraya que el calzado de cuero mantendrá una posición fuerte en el mercado. De hecho, aparentemente los consumidores compran ahora casi tanto calzado de cuero como antes, pero además compran bastante más calzado de tela y de materiales sintéticos.
2. IMPORTACIONES ACTUALES PROCEDENTES DE LOS PAÍSES AFECTADOS
2.1. Volumen de importaciones y cuota de mercado de las importaciones afectadas durante el PIR
Cuadro 4
Volúmenes de importación totales y valores correspondientes a los países bajo investigación
PIO
2005
2006
2007 (9)
PIR (9)
República Popular China (en miles de pares)
63 403
183 568
157 560
123 016
125 052
Índice 2006
100
78
79
Índice: PIO = 100
100
292
251
195
198
Cuota de mercado
8,8 %
22,9 %
21,6 %
17,8 %
18,5 %
Vietnam (en miles de pares)
102 625
100 619
79 427
62 503
68 852
Índice 2006
100
79
87
Índice: PIO = 100
100
98
77
61
67
Cuota de mercado
14,2 %
12,6 %
11,0 %
9,1 %
10,2 %
(211)
El total de las importaciones chinas se redujo de 157 a 125 millones de pares en el período considerado, es decir, del 21,6 al 18,5 % del mercado de la Unión.
(212)
Sin embargo, como se ha demostrado anteriormente, en comparación con el PIO se produjo un notable incremento de las importaciones procedentes de la República Popular China tras expirar el régimen de contingentes (1 de enero de 2005), impulsado por los bajos precios de importación. Los niveles de las importaciones se redujeron tras la imposición de medidas, para estabilizarse en 2007 y el PIR en más de 120 millones de pares, es decir, casi el doble de los volúmenes de importación del PIO.
(213)
Además, hay que subrayar que una investigación antielusión puso de manifiesto que había productos chinos que evitaban las medidas antidumping y mermaban su efecto mediante su elusión a través de Macao, en el sentido del artículo 13 del Reglamento de base. Esto pone de manifiesto que el mercado de la Unión sigue siendo muy importante para los productores exportadores chinos.
(214)
Las importaciones procedentes de Vietnam se redujeron en el período considerado de 79 a 69 millones de pares. Pese a esta caída del 13 % en relación con el PIO, los niveles de importación siguieron siendo significativos y las cuotas de mercado se mantuvieron prácticamente estables en torno al 10 % durante el PIR.
(215)
En conjunto, las importaciones procedentes de la República Popular China y de Vietnam supusieron 237 millones de pares en 2006, 185 millones en 2007 y 194 millones en el PIR. Aunque los volúmenes disminuyeron en el período afectado, los niveles de importación siguieron siendo superiores a los que habían dado lugar a la imposición de las medidas (166 millones). La cuota de mercado conjunta de la República Popular China y Vietnam cayó del 32,7 al 28,7 % durante este período, pero también en este caso se mantuvo durante el PIR considerablemente por encima de la correspondiente al PIO, del 23 %.
2.2. Evaluación acumulativa de los efectos de las importaciones objeto de dumping
(216)
La Comisión examinó si los efectos de las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados debían evaluarse acumulativamente, de acuerdo con los criterios establecidos en el artículo 3, apartado 4, del Reglamento de base. En este artículo se establece que los efectos de las importaciones procedentes de más de un país que sean objeto simultáneamente de investigaciones antidumping solo se podrán evaluar acumulativamente si se determina a) que el margen de dumping establecido en relación con las importaciones de cada país proveedor es superior al margen mínimo definido en el artículo 9, apartado 3, del Reglamento de base y que el volumen de las importaciones de cada país no es insignificante, y b) que procede efectuar la evaluación acumulativa de los efectos de las importaciones a la luz de las condiciones de competencia entre los productos importados y entre los productos importados y el producto similar de la industria comunitaria.
(217)
Se comprobó, en primer lugar, que los márgenes de dumping determinados para cada uno de los países afectados eran superiores al margen mínimo. Además, el volumen de las importaciones objeto de dumping procedentes de cada uno de esos países no era insignificante a efectos de lo dispuesto en el artículo 5, apartado 7, del Reglamento de base. De hecho, el volumen de las importaciones procedentes de la República Popular China y de Vietnam representó respectivamente alrededor del 18 % y del 10 % del consumo de la Unión durante el PIR.
(218)
La investigación mostró además que las condiciones de competencia tanto entre las importaciones objeto de dumping como entre estas y el producto de la Unión similar eran análogas. Se comprobó que, con independencia de su origen, el calzado con parte superior de cuero producido o vendido por los países afectados y el producido o vendido por la industria de la Unión competían entre sí, ya que eran similares en cuanto a sus características básicas, intercambiables desde el punto de vista del consumidor y distribuidos a través de los mismos canales de distribución. Además, la investigación reveló que el volumen de las importaciones de ambos países se había desarrollado paralelamente: las importaciones de ambos países habían aumentado en torno a un 10-25 % entre 2006 y el PIR. Los precios de importación de ambos países son del mismo orden de magnitud. Además, se comprobó que esos precios representaban una subcotización de los precios de la industria de la Unión en una fase comercial comparable.
(219)
Estos argumentos llevan a la conclusión de que se cumplen todas las condiciones de acumulación y, en consecuencia, el efecto de las importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados debe evaluarse conjuntamente a efectos de analizar el perjuicio.
2.3. Evolución y comportamiento de los precios de las importaciones del producto afectado
Cuadro 5
Evolución de los precios de los países investigados
2006
2007
PIR
China (EUR/par)
8,4
8,4
8,5
Índice: 2006 = 100
100
99
103
Vietnam (EUR/par)
10,2
9,7
9,5
Índice: 2006 = 100
100
96
94
Fuente: Eurostat.
(220)
Los precios medios de las importaciones chinas se mantuvieron bastante estables durante el período en consideración, en torno a los 8,4 EUR por par, es decir, aproximadamente un 20 % por encima del nivel del PIO. Los precios medios de las importaciones vietnamitas se redujeron durante el período considerado, y en el PIR se mantuvieron próximos al nivel de 9,2 EUR observado en el PIO. Sin embargo, la evaluación de las tendencias de los precios medios no toma en consideración los cambios que podrían haberse producido en la combinación de productos en el período considerado.
2.4. Subcotización
(221)
El enfoque utilizado para calcular la subcotización de los precios sigue el de la investigación original. Se compararon los precios (comprendidos los derechos antidumping) de las importaciones de los productores exportadores incluidos en el muestreo con los precios de la industria de la Unión, utilizando medias ponderadas para tipos de productos comparables durante el PIR. Los precios de la industria de la Unión se ajustaron a precios de fábrica, y se compararon con los precios de importación CIF en la frontera de la Unión, más derechos antidumping y derechos de aduana. Se compararon los precios de transacciones en la misma fase comercial, con los debidos ajustes en caso necesario, y tras deducir bonificaciones y descuentos. Para que la comparación fuera justa, se introdujeron ajustes que reflejasen los costes soportados en la Unión por los importadores, como los de diseño, selección de la materia prima, etc., que de otro modo no quedarían reflejados en el precio de las importaciones. Se justificaba esto porque el calzado importado se produce por encargo con arreglo a las especificaciones (materia prima y diseño) facilitados por los propios importadores.
(222)
Basándose en los precios de los productores exportadores que cooperaron, los márgenes de subcotización de los precios, expresados por país y en forma de porcentaje sobre los precios de la industria comunitaria, son los siguientes:
Cuadro 6
Margen de subcotización
País
Subcotización de los precios
China
31,9 %
Golden Step (China)
37,1 %
Vietnam
38,9 %
3. IMPORTACIONES DE TERCEROS PAÍSES
3.1. Volumen de ventas, cuotas de mercado y precios en el PIR
Cuadro 7
Volúmenes importados de terceros países
Volumen
2006
2007
PIR
India (millones de pares)
50
55
56
Índice: 2006 = 100
100
111
112
Cuota de mercado
7 %
8 %
8 %
Indonesia (millones de pares)
20
29
31
Índice: 2006 = 100
100
144
158
Cuota de mercado
3 %
4 %
5 %
Brasil (millones de pares)
21
22
21
Índice: 2006 = 100
100
102
98
Cuota de mercado
3 %
3 %
3 %
Tailandia (millones de pares)
11
12
12
Índice: 2006 = 100
100
108
107
Cuota de mercado
2 %
2 %
2 %
Túnez (millones de pares)
10
12
12
Índice: 2006 = 100
100
124
130
Cuota de mercado
1 %
2 %
2 %
Marruecos (millones de pares)
10
10
10
Índice: 2006 = 100
100
99
98
Cuota de mercado
1 %
1 %
1 %
Otros (millones de pares)
63
67
59
Índice: 2006 = 100
100
107
93
Cuota de mercado
9 %
10 %
9 %
Total (millones de pares)
185
207
201
Índice: 2006 = 100
100
112
109
Cuota de mercado
26 %
30 %
30 %
Cuadro 8
Valor de las importaciones de terceros países
Valores
2006
2007
PIR
India (EUR/par)
11,34
11,67
11,98
Índice: 2006 = 100
100
103
106
Indonesia (EUR/par)
9,98
10,06
9,67
Índice: 2006 = 100
100
101
97
Brasil (EUR/par)
15,8
15,78
16,83
Índice: 2006 = 100
100
100
107
Tailandia (EUR/par)
12,56
13,54
13,55
Índice: 2006 = 100
100
108
108
Túnez (EUR/par)
12,76
13,2
13,39
Índice: 2006 = 100
100
103
105
Marruecos (EUR/par)
14,6
15,05
14,98
Índice: 2006 = 100
100
103
103
Otros (EUR/par)
14,64
14,25
15,26
Índice: 2006 = 100
100
97
104
Total (EUR/par)
13,16
13,07
13,40
Índice: 2006 = 100
100
99
102
(223)
Como se observa en estos cuadros, las importaciones totales procedentes de terceros países han aumentado en términos absolutos en el período en consideración. Las importaciones totales han pasado de 185 millones de pares en 2006 a 201 millones de pares en el PIR y su cuota de mercado ha aumentado del 26 al 30 % en el PIR.
(224)
No obstante, los precios de terceros países son, por término medio, un 34 % más altos que los precios chinos y un 28 % más altos que los vietnamitas.
G. SITUACIÓN ECONÓMICA DE LA INDUSTRIA DE LA UNIÓN
1. OBSERVACIONES PRELIMINARES
(225)
De conformidad con lo establecido en el artículo 3, apartado 5, del Reglamento de base, la Comisión analizó todos los índices y factores económicos pertinentes en relación con la situación de la industria comunitaria.
(226)
Como ya se ha explicado, ante la peculiaridad del sector y el gran número de productores de la Unión denunciantes, fue preciso recurrir a las disposiciones sobre muestreo. A efectos del análisis del perjuicio, los indicadores de perjuicio se establecieron en los dos niveles siguientes:
-
Los elementos macroeconómicos (capacidad de producción, volumen de ventas, cuota de mercado, empleo, productividad, crecimiento, magnitud de los márgenes de dumping y recuperación de los efectos de prácticas de dumping anteriores) se evaluaron para toda la producción de la Unión, con arreglo a la información obtenida de las asociaciones nacionales de productores de la Unión y de las empresas individuales. Estos factores se cotejaron, siempre que fue posible, con la información general proporcionada por las estadísticas oficiales pertinentes.
-
Los elementos microeconómicos (existencias, precios de venta, flujo de efectivo, rentabilidad, rendimiento de la inversión, capacidad de obtención de capital, inversiones y salarios) se analizaron para empresas concretas, es decir, al nivel de los productores de la Unión incluidos en el muestreo.
2. INDICADORES MACROECONÓMICOS
2.1. Producción, capacidad de producción y utilización de la capacidad
Cuadro 9
Capacidad de producción y utilización de la capacidad
2006
2007
PIR
Producción (en miles de pares)
390 314
383 692
365 638
Índice: 2006 = 100
100
98
94
Capacidad (en miles de pares)
551 844
571 663
564 091
Índice: 2006 = 100
100
104
102
Utilización de la capacidad
71 %
68 %
66 %
Índice: 2006 = 100
100
95
92
Fuente: datos para EU-27 procedentes de Prodcom y confirmados por los obtenidos de productores individuales y asociaciones de productores. Nota: tal como se señala en el considerando 23, la investigación reveló que en el período considerado la producción de los productores de la Unión muestreados fue un 18-21 % inferior a la indicada originalmente, debido a la situación de un productor en particular. Según la información del expediente, no hay indicación alguna de que los hallazgos relativos a este productor sean aplicables a todo el sector. Sin embargo, se partió de la hipótesis de que los datos de producción más bajos eran válidos para toda la producción de la Unión. Para verificar el impacto de esta variación si se aplica a toda la producción comunitaria, se hizo una comprobación adicional basada en la suposición de un descenso de la producción comunitaria total del 20 % durante el período considerado. Nótese que la diferencia entre el volumen de producción de la muestra determinado en la investigación y el indicado originalmente permaneció estable durante el período considerado, solamente con variaciones menores. Por tanto, se halló que las tendencias globales en los factores de perjuicio pertinentes para este ejercicio (cuota de mercado, productividad, etc.) no se verían afectadas.
(227)
La producción disminuyó un 6 % en el período considerado, lo que refleja ampliamente el descenso del consumo de zapatos de cuero constatado en el mismo período.
(228)
Algunas partes interesadas representativas de importadores y minoristas alegaron, sin proporcionar prueba alguna, que el descenso de la producción en la Unión debía considerarse positivamente, y no como un signo de que la industria comunitaria seguía estando perjudicada en el período afectado. Según estas partes, la reducción de la producción ha sido consecuencia de un proceso consciente de modernización de la industria de la Unión, en el cual el segmento de productos de gama baja se ha abandonado en favor de las gamas media y alta, para las que la industria de la Unión siempre ha sido competitiva.
(229)
No obstante, conviene subrayar a este respecto, también atendiendo a lo ya constatado en la investigación original, que muchos productores de la Unión han desaparecido por su incapacidad para competir con las importaciones objeto de dumping, y no necesariamente por una falta de competitividad inherente o estructural. Por lo tanto, se rechaza la afirmación de que el descenso de la producción comunitaria debe considerarse como signo positivo.
(230)
Una de las partes interesadas alegó que el hecho de que la utilización de la capacidad de la industria comunitaria haya permanecido estable muestra que no se ha producido prejuicio alguno.
(231)
Como ya se concluyó en la investigación original, la capacidad real de este sector depende mucho del número de trabajadores disponibles, y no tanto de la capacidad técnica de las máquinas en la cadena de fabricación. Por esta razón, como mejor se mide la capacidad es evaluando el nivel de empleo, según se detalla en el punto 2.3. En cualquier caso, contrariamente a las alegaciones de las partes, la investigación demostró que la utilización de la capacidad, evaluada desde el punto de vista de la capacidad técnica, descendió del 71 al 66 % en el período considerado, por lo que no se sostiene el argumento de que un índice estable de utilización sea signo de ausencia de perjuicio.
2.2. Volumen de ventas y cuota de mercado
Cuadro 10
Volumen de ventas y cuota de mercado
2006
2007
PIR
Ventas (en miles de pares)
302 784
298 116
279 865
Índice: 2006 = 100
100
98
92
Cuota de mercado
41,8 %
43,2 %
41,5 %
Índice: 2006 = 100
100
103
99
(232)
Las ventas de la industria comunitaria bajaron un 8 % en términos absolutos durante el período considerado. Sin embargo, teniendo en cuenta que en el mismo período hubo un retroceso del consumo del 7 %, la industria de la Unión aún consiguió mantener su cuota de mercado en un índice estable. Al comparar esta situación con la observada en la investigación original, donde se registró un descenso de las ventas del 33 %, queda también claro que la caída libre de las ventas y cuotas de mercado ha quedado detenida tras la imposición de las medidas.
(233)
Una parte interesada alegó que no se produjo perjuicio, ya que la industria de la Unión había aumentado su cuota de mercado en el período considerado. Sin embargo, la investigación ha revelado que la cuota de mercado de la industria de la Unión experimentó cambios muy pequeños en el período considerado. Además, como se señala en el capítulo E, punto 2, habría podido esperarse que la modernización de la producción y los cambios en el modelo empresarial permitieran a las empresas restantes aumentar considerablemente su presencia en el mercado. La situación sin cambios de las ventas de los productores de la Unión indica que la presión causada por las importaciones objeto de dumping sigue siendo preocupante.
(234)
Algunas partes interesadas señalaron que el hecho de que la industria de la Unión no haya aumentado su cuota de mercado desde la introducción de los derechos prueba que no ha podido beneficiarse de los derechos, y que los productos importados, en cualquier caso, no son sustituibles con el producto producido en la Unión.
(235)
Hay subrayar de nuevo que la cuota de mercado es solo uno de los indicadores examinados y que, como se señala más adelante en relación con otros factores, la investigación ha puesto de manifiesto una competencia significativa entre los productos fabricados en la Unión y el producto importado de los países afectados. Si bien es cierto que los productores de la Unión no han podido aumentar perceptiblemente su cuota de mercado, se ha detenido la caída masiva de las ventas constatada en la investigación original, y las medidas han permitido a los productores de la Unión estabilizar sus ventas y su cuota de mercado. Al parecer, la importante presión sobre los precios generada por las importaciones objeto de dumping, como se señala en los considerandos 261 y 262, impidió que la cuota de mercado siguiera en aumento.
(236)
Otras partes interesadas alegaron que los resultados de exportación de la industria de la Unión han mejorado significativamente, por lo que el perjuicio ya no existía.
(237)
Como se aprecia en el cuadro siguiente, la investigación llega a la conclusión contraria, pues constata que la exportación de la industria comunitaria en el período considerado, en lugar de aumentar, más bien disminuyó ligeramente.
(238)
En cualquier caso, conviene tener en cuenta que las exportaciones solo constituyen el 25 % de las ventas de los productores de la Unión. Por tanto, los resultados en la Unión son con mucho el factor más importante a la hora de determinar la situación financiera de los productores de la Unión. Además, la investigación no ha mostrado que un aumento en la actividad de exportación causara un descenso de las ventas en la Unión.
(239)
Considerando lo expuesto, no puede mantenerse el argumento de que la mejora de los resultados de exportación habría eliminado el perjuicio sufrido por la industria de la Unión.
Cuadro 11
Exportación de productores de la Unión
2006
2007
PIR
Exportaciones de productores de la Unión (en miles de pares)
91 395
89 845
89 739
Índice: 2006 = 100
100
98
98
Fuente: Comext.
2.3. Empleo
Cuadro 12
Empleo
2006
2007
PIR
Empleo total (en miles de trabajadores)
267
264
262
Índice: 2006 = 100
100
99
98
(240)
En el PIR, los productores de la Unión dieron empleo a unas 260 000 personas directamente implicadas en la producción del producto afectado.
(241)
Una parte interesada alegó que el hecho de que los niveles de empleo en la industria de la Unión hayan seguido estables indica que el perjuicio ya no existe.
(242)
En este contexto, se recuerda que la evaluación del perjuicio debe basarse en un análisis de todos los indicadores pertinentes, y no solamente en un factor aislado. Además, la investigación determinó que el empleo de la industria de la Unión disminuyó ligeramente (-2,0 %). Probablemente, el hecho de que una amplia parte de la industria de la Unión haya evolucionado hacia un sistema de producción en agrupaciones ha sido crucial para que no sigan bajando los niveles de empleo, así como para conservar importantes capacidades especializadas en las empresas fabricantes.
(243)
Otra parte interesada indicó que los problemas para la industria comunitaria se debían principalmente a la falta de mano de obra disponible en la Unión, y no tanto a la competencia de las importaciones de los países afectados.
(244)
Considerando sin embargo que no se aportó prueba alguna en apoyo de esta afirmación, y dado que los resultados de la investigación no sugirieron que la disponibilidad de mano de obra fuera un problema significativo para los productores de la Unión, este argumento no puede mantenerse.
2.4. Productividad
Cuadro 13
Productividad
2006
2007
PIR
Productividad
1 461
1 453
1 391
Índice: 2006 = 100
100
99
95
(245)
En esta reconsideración, la productividad media en el período considerado se ha evaluado sobre la base del empleo total, incluida toda la mano de obra de todas las instalaciones de producción en un sistema de agrupaciones. La productividad retrocedió moderadamente durante el período. Como se indica en el capítulo E, punto 2, la productividad está ligada a la estructura general y a los tipos de calzado producidos en las empresas, y puede variar considerablemente de un país a otro país y de una empresa a otra. Por lo tanto, este descenso no puede considerarse significativo.
2.5. Crecimiento
(246)
Entre 2006 y el PIR, la cuota de mercado de la industria comunitaria permaneció estable, si bien el descenso del consumo hizo perder ventas a los productores de la Unión en términos absolutos.
2.6. Magnitud del margen de dumping
(247)
La repercusión del margen de dumping real en la industria de la Unión, habida cuenta del volumen y los precios de las importaciones procedentes de los países afectados, no puede considerarse insignificante.
2.7. Recuperación de los efectos de prácticas de dumping o subvenciones anteriores
(248)
En octubre de 2006 se impusieron medidas antidumping contra las importaciones de determinado calzado con parte superior de cuero originarias de la República Popular China y Vietnam. En este período se observó solo una recuperación parcial de la situación de los productores de la Unión, como más adelante se detalla.
3. INDICADORES MICROECONÓMICOS
3.1. Existencias
Cuadro 14
Existencias
2006
2007
PIR
(en miles de pares)
163
120
198
Índice: 2006 = 100
100
73
121
Fuente: respuestas verificadas al cuestionario.
(249)
Las existencias permanecieron a niveles mínimos, en torno al 2 % de la producción. Se recuerda que no debe sobrestimarse la importancia de este indicador, pues la producción para este tipo de producto se hace por encargo y las existencias en un momento determinado son mercancías ya vendidas pero aún no entregadas.
3.2. Precios de venta
Cuadro 15
Precio de venta
2006
2007
PIR
EUR/par
26,6
29,5
34,6
Índice: 2006 = 100
100
111
130
Fuente: respuestas verificadas al cuestionario.
(250)
Los precios de venta subieron un 30 % durante el período. Este aumento se debe sobre todo a dos factores. Por una parte, a la evolución del modelo empresarial antes citada; por otra, al aumento de los costes, atribuible mayormente a las materias primas.
3.3. Flujo de efectivo, rentabilidad y rendimiento de las inversiones
Cuadro 16
Flujo de efectivo - rentabilidad - rendimiento de las inversiones
2006
2007
PIR
Flujo de efectivo (× 1 000 EUR)
7 720
13 101
13 337
Índice: 2006 = 100
100
170
173
% de beneficios sobre el volumen de negocios neto
1,3 %
3,4 %
3,0 %
Índice: 2006 = 100
100
261
231
Rendimiento de las inversiones
9,5 %
22,8 %
20,5 %
Índice: 2006 = 100
100
240
217
Fuente: respuestas verificadas al cuestionario.
(251)
Los niveles de beneficios de la industria de la Unión mejoraron en el período considerado, y pasaron del 1,3 % en 2006 al 3 % en el PIR. La mejora de los beneficios influyó en la evolución del flujo de efectivo y el rendimiento de las inversiones. No obstante, esto ha de situarse en el contexto de un deterioro significativo y bajos niveles de inversión en la investigación original.
(252)
Algunas partes interesadas argumentaron que los beneficios de la industria de la Unión habían mejorado notablemente, y que eran de hecho sustancialmente más altos que el objetivo del 6 % establecido en la investigación original. Por ello, se dedujo que el perjuicio ya no existía, independientemente de la situación de los demás indicadores de perjuicio.
(253)
En este contexto ha de tenerse en cuenta que, si bien es cierto que los niveles de rentabilidad han mejorado, la investigación revela que la industria de la Unión no ha podido alcanzar el objetivo del 6 % de beneficios definido en la investigación original. Se habría esperado un aumento más pronunciado de los niveles de beneficios, sobre todo teniendo en cuenta los esfuerzos de un amplio sector de la industria por evolucionar hacia nuevos modelos empresariales. Esto muestra que la industria sigue estando en una situación frágil desde el punto de vista de la rentabilidad. Por tanto, ha de rechazarse el argumento de que los niveles de beneficios podrían indicar que la industria de la Unión ya no sufre perjuicio.
3.4. Capacidad de reunir capital
(254)
La investigación ha mostrado que las PYME, que constituyen esencialmente el sector, no pueden, por su situación financiera aún débil, proporcionar suficientes garantías bancarias, por lo que tienen dificultades para reunir nuevo capital.
3.5. Inversiones
Cuadro 17
Inversión
2006
2007
PIR
(× 1 000 EUR)
9 019
13 777
20 979
Índice: 2006 = 100
100
153
233
Fuente: respuestas verificadas al cuestionario.
(255)
Si bien las inversiones aumentaron en el período considerado, en términos absolutos representaron solo el 6 % del volumen de negocios en el PIR. Además, este incremento se vio influido por inversiones excepcionales en edificios realizadas por uno de los productores de la Unión muestreados. De no ser así, el nivel de inversión sería estable, en niveles bajos, durante el período de referencia. Una vez más, esto ha de situarse en el contexto de un deterioro significativo y bajos niveles de inversión en la investigación original.
3.6. Salarios
Cuadro 18
Salarios
2006
2007
PIR
Salarios (× 1 000 EUR)
21 305
23 186
23 855
Índice: 2006 = 100
100
109
112
Salario medio por persona (en EUR)
21 826
21 418
21 897
Índice: 2006 = 100
100
98
100
Fuente: respuestas verificadas al cuestionario.
(256)
Los salarios medios no cambiaron durante el período considerado, lo cual indica que los salarios reales están en descenso, y no siguen la evolución salarial normal. Esto demuestra una vez más el nivel de presión ejercido sobre los productores de la Unión.
4. CONCLUSIÓN SOBRE EL PERJUICIO
(257)
Como antes se señaló, a la hora de determinar el perjuicio no se ha observado que todos los factores enumerados en el Reglamento de base hayan repercutido directamente en la situación de la industria del calzado de la Unión. En particular, considerando que la producción se hace por encargo, normalmente no se mantienen existencias o estas se componen tan solo de encargos cumplidos que aún no han sido entregados o facturados y, por lo tanto, importan muy poco para el análisis del perjuicio. Asimismo, puesto que el sector sigue haciendo un uso relativamente intensivo de mano de obra, la capacidad de producción no se ve limitada por razones técnicas, y depende principalmente del número de trabajadores contratados por los productores.
(258)
El análisis de los macroindicadores más directamente relacionados con la situación de la industria de la Unión muestra que en el período considerado la producción comunitaria y el volumen de ventas disminuyeron aproximadamente al mismo ritmo que el consumo de la Unión. Así, las ventas, la cuota de mercado y el empleo de los productores de la Unión se mantuvieron estables. La productividad solo experimentó un descenso moderado. En conjunto, si bien habría podido esperarse que el cambio a un nuevo modelo empresarial aumentase las ventas y la producción de los productores de la Unión que se mantienen, también es claro que el declive económico que afectaba a la industria antes de imponerse la medida ha quedado detenido desde esta imposición. Esto también ha permitido que un amplio sector de la industria de la Unión cambie su modelo empresarial modernizando los procesos de producción con el desarrollo de agrupaciones especializadas, trasladando la producción hacia una gama más alta y desplazando el enfoque de la distribución al por mayor hacia el suministro directo a minoristas.
(259)
El análisis de los microindicadores pertinentes también refleja una recuperación parcial de la industria de la Unión, con un aumento de los precios de venta, el flujo de efectivo, las inversiones y los beneficios. Sin embargo, la industria aún no ha podido recuperarse hasta alcanzar los niveles normales de beneficios e inversión y sigue teniendo problemas para reunir capital y desarrollar los salarios, lo que muestra que la situación es aún frágil y que el perjuicio no se ha eliminado totalmente.
(260)
En conjunto, la investigación ha revelado que la industria de la Unión continúa sufriendo un perjuicio importante.
5. IMPACTO DE LAS IMPORTACIONES OBJETO DE DUMPING DESDE LOS PAÍSES AFECTADOS E IMPACTO DE OTROS FACTORES
5.1. Impacto de las importaciones de productos objeto de dumping desde los países afectados
(261)
Mientras los volúmenes combinados de importación de los países afectados descendieron en el período considerado, en el PIR seguían rebasando con mucho los volúmenes de la investigación original. En el caso de China, los niveles alcanzan casi el doble de los registrados en el PIO y, si bien los volúmenes de importación de Vietnam han descendido en el mismo período, su presencia en el mercado es aún significativa, con una cuota de mercado que ronda el 10 %.
(262)
Un análisis de los precios de las importaciones desde los países afectados en el período considerado muestra que los de las importaciones chinas se han mantenido estables, mientras que los precios vietnamitas han disminuido. Si se comparan con los precios en el PIO, los precios chinos han aumentado en torno al 20 % y los precios de los vietnamitas están próximos a los registrados en el PIO. A pesar de las diferencias entre gamas de productos y de las consideraciones relativas a la fase comercial, está claro que unos precios medios de las importaciones a niveles de 8,6 EUR (China) y 9,51 EUR (Vietnam) continúan causando una preocupación importante a los productores de la Unión cuyos precios medios de venta superan los 30 EUR. Esto resulta aún más patente si consideramos los niveles de subcotización, que han aumentado notablemente en comparación con el PIO. Para China, los niveles de subcotización crecieron desde un 13,5 a un 31,9 % en este período, y para Vietnam el aumento equivalente va desde el 15,9 hasta el 38,9 %.
5.2. Conclusión sobre el impacto de las importaciones de productos objeto de dumping desde los países afectados
(263)
Teniendo en cuenta todo lo expuesto, debe concluirse que las importaciones procedentes de los países afectados, tanto en términos de volumen como de precios, siguen afectando desfavorablemente a los resultados de los productores de la Unión.
5.3. Repercusión de otros factores
(264)
La Comisión ha analizado a fondo si otros factores conocidos, además de las importaciones objeto de dumping, podían haber influido en el perjuicio continuado sufrido por los productores de la Unión, con objeto de asegurarse de que el posible perjuicio causado por tales factores no se atribuya a las importaciones objeto de dumping.
5.3.1. Falta de competencia entre al calzado producido en la Unión y el importado de los países afectados
(265)
Algunas partes interesadas mantenían que no hay nexo entre las importaciones de los países afectados y los resultados de la industria de la Unión. En especial se sostuvo que no había ninguna sustitución entre el producto similar producido en la Unión y el afectado. Según estas partes no hay ninguna competencia entre al calzado de cuero producido en la Unión y el importado de la República Popular China y Vietnam, pues aquel tiende a comercializarse entre las gamas media y alta del mercado, mientras que este se destina principalmente al segmento de gama media y baja. El hecho de que la industria comunitaria no haya podido recuperar la cuota de mercado tras la imposición de las medidas se presentó como prueba a este respecto. La mejora general en los demás indicadores de perjuicio sería, por el contrario, consecuencia del cambio en el modelo empresarial de la industria de la Unión, que supuso una reducción de la producción y un desplazamiento hacia una producción con mayor valor añadido, lo cual mitigó el perjuicio sufrido previamente por la industria de la Unión. Las dificultades sufridas por el otro grupo de productores de la Unión se atribuyeron a la incapacidad para adaptarse, y no tanto a importaciones objeto de dumping procedentes de los países afectados.
(266)
La investigación ha mostrado que, si bien parte de la industria de la Unión ha evolucionado también hacia el lujo, aún ocupa algunos segmentos de la gama baja y grandes extensiones de la gama media. Si consideramos las importaciones objeto de dumping, vemos que estas no solo abarcan la gama más baja, sino también la media y, en algunos casos, incluso la más alta. En otras palabras, existe una competencia sustancial entre al calzado de cuero producido en la Unión y el importado de los países afectados.
(267)
También se alegó que no había competencia entre los productores de la Unión y los exportadores afectados, pues los productores de la Unión están concentrados en productos muy especializados y no suministran calzado para una amplia gama de usos especiales, como las botas de senderismo, las zapatillas para bolera o los zapatos ortopédicos. A este respecto, debería tenerse en cuenta que este calzado especial constituye tan solo una pequeña parte del producto afectado, y que por tanto su impacto no puede ser significativo. En cualquier caso, la investigación ha mostrado que, contrariamente a lo alegado, este calzado especial sí se fabrica en la Unión, aunque en cantidades limitadas, y está en competencia directa con el calzado especial que se importa. Además, como antes se señaló, ahora está creciendo la competencia entre muchos de estos zapatos especiales y el zapato de calle clásico fabricado tradicionalmente por la industria de la Unión.
(268)
Al comparar la producción comunitaria y las importaciones procedentes de los países afectados según grupos de edad y sexo, la investigación mostró que en la Unión hay una producción sustancial de calzado de caballero, de señora e infantil. Destaca el calzado de señora, que representa en torno al 55 % de la producción, mientras que el calzado de caballero e infantil constituirían, respectivamente, el 35 y el 10 %. Si se aplica este desglose al calzado importado de los países afectados, las cifras serían diferentes, ya que tiene una presencia especialmente importante el calzado infantil, que representa alrededor del 25 %. A pesar de estas variaciones, es claro que las tres categorías se venden en el mercado de la Unión en cantidades significativas, tanto por parte de la industria de la Unión como de los exportadores.
5.3.2. Falta de eficiencia de los productores de la Unión, deficiencias estructurales e impacto de la globalización
(269)
Una parte que representa los intereses de los consumidores mantuvo que el supuesto dumping no ha tenido ningún impacto en la situación de la industria de la Unión, y que por el contrario la causa de las pérdidas de empleos y los cierres de fábricas en la Unión no está en el comercio desleal, sino en la tendencia a la globalización y el desplazamiento de la producción a países con costes menores.
(270)
Otras partes interesadas subrayaron la incapacidad de la industria de la Unión para beneficiarse de las medidas y los efectos del cambio en el modelo empresarial operado entre los productores de la Unión como argumento para afirmar que no hay nexo alguno entre las importaciones y los resultados de la industria comunitaria.
(271)
Según estas alegaciones, la industria de la Unión tiene una incapacidad estructural para competir en el mercado de la producción en serie, debido en gran medida a la falta de la mano de obra necesaria y a los costes que esta implica. Por consiguiente, una parte significativa de la industria de la Unión ha cambiado a un nuevo modelo empresarial y ha invertido en la innovación y mejora de los productos, para desplazar el centro de atención de los productos de gama media/baja a los de gama media/alta y de lujo. Las empresas que se han centrado en productos muy especializados con un valor añadido más alto muestran también un buen nivel de resultados. Por el contrario, las que no han podido responder a la globalización siguen mostrando malos resultados. Según esta argumentación, debe considerarse que la situación de los productores de la Unión es consecuencia de su estrategia empresarial, y no está ligada a las importaciones de los países afectados.
(272)
Como se señala en el capítulo E, punto 2, y en el capítulo G, punto 4, la investigación ha revelado efectivamente un panorama heterogéneo para la industria de la Unión. Hay partes de la industria que producen calzado sin marca de gama media y baja, y lo venden a través de mayoristas, en vez de directamente al comercio minorista. Pero esto no significa que estas empresas sean ineficaces por naturaleza. Lo que la investigación muestra a las claras es que, independientemente de su competitividad, la difícil situación en que se encuentran se debe esencialmente a las importaciones en dumping. La consecuencia es que su situación financiera es sumamente grave, y su posición se ha deteriorado mucho durante el período considerado. Muchas de estas empresas hacen esfuerzos por reorientar su producción hacia la gama media/alta y por cambiar sus canales de distribución, pero la presión actual causada por las importaciones objeto de dumping hace que esto resulte muy difícil.
(273)
A pesar de que el modelo empresarial redefinido es claramente mejor y resulta más adaptado, las empresas que lo han hecho no alcanzan los beneficios del 6 % perseguidos, como ha revelado la investigación original. Esto muestra que este grupo también se ve afectado por la presión general a la baja ejercida a través de todos los segmentos como consecuencia de las importaciones objeto de dumping. Por ello, es probable que este grupo se hubiera recuperado completamente si no hubiera tenido que enfrentarse a la presión a la baja sobre los precios ejercida por el dumping continuado (e incluso creciente) en las importaciones de calzado de cuero.
(274)
El hecho de que incluso las empresas desplazadas hacia un nuevo modelo empresarial resulten afectadas por el dumping perjudicial a pesar de ser altamente eficaces en términos de puesta en común de recursos y especialización hace pensar que la falta de eficiencia y los problemas estructurales en la industria no rompen el nexo entre el dumping y el perjuicio sufrido.
5.3.3. Incidencia de las importaciones de terceros países
(275)
Algunas partes interesadas han indicado que la industria del calzado de terceros países, en pleno crecimiento, ha aumentado enormemente sus exportaciones a la Unión. A este respecto se ha alegado que las importaciones de terceros países tuvieron un impacto significativo en la situación de la industria de la Unión durante el período considerado, y serían igualmente importantes a la hora de analizar la continuación o reaparición probable del perjuicio en caso de que expiren las medidas. Según estas partes, la expiración de las medidas afectaría al equilibrio entre las importaciones desde los países afectados y las procedentes de otros países, ya que se produce una sustitución entre las procedencias. Por tanto, la expiración de las medidas no tendría efectos para la industria comunitaria.
(276)
A este respecto, la investigación ha mostrado que el volumen de importación desde terceros países con precios bajos, como la India e Indonesia, es grande y va en aumento. El sector del calzado se organiza en gran parte en grupos internacionales con distintas bases de producción en diversos países. Esto permite cierto grado de flexibilidad para desplazar la producción una vez que se establece una base de producción en otros países. La investigación ha mostrado que el establecimiento en un nuevo país podría hacerse en uno o dos años.
(277)
En términos de cuota de mercado, las cuotas perdidas por la República Popular China y Vietnam pueden haber sido recuperadas por otros países exportadores; en particular, la India e Indonesia. Sin embargo, el efecto de sus precios no es comparable con el de los precios de importación desde la República Popular China y Vietnam. Con independencia de las gamas diferentes de productos, la divergencia de precios es particularmente marcada en la India, donde el precio medio de exportación es un 25,8 % superior al precio medio de exportación del calzado de Vietnam y un 40,3 % más alto que el precio medio de exportación del importado desde China. Por ello su efecto en la industria de la Unión es mucho menos pronunciado. El precio medio de exportación del calzado importado de Indonesia es un 13,2 % más alto que el precio medio del calzado importado de China, y comparable al precio medio de exportación del importado de Vietnam. Sin embargo, los volúmenes de las importaciones indonesias hacen que su impacto relativo sea limitado. Teniendo en cuenta lo expuesto, los volúmenes relativos y los precios más altos de las importaciones de otros países asiáticos no permiten concluir que su efecto sería suficiente para romper el nexo entre el perjuicio sufrido por la industria de la Unión y los amplios volúmenes de importación objeto de dumping procedentes de la República Popular China y Vietnam.
5.3.4. Impacto de las variaciones del consumo y las preferencias de los consumidores en la estructura del sector minorista de la Unión
(278)
También se ha alegado que los malos resultados de la industria de la Unión no deben vincularse a las importaciones de los países afectados, sino más bien a una disminución del consumo en la Unión. Este descenso del consumo estaría relacionado al parecer con cambios en las modas, que se han desplazado del calzado clásico a otro más sport. Por consiguiente, el consumidor ha cambiado su preferencia en favor de una gama con precios más bajos, representada usualmente por las importaciones de terceros países.
(279)
En este contexto, la investigación ha mostrado un descenso del consumo del producto afectado. No obstante, si hubiera habido una sustitución completa entre el calzado de cuero y el de otros materiales, este descenso habría sido mucho más pronunciado. Por tanto, la disminución del consumo y los cambios en las preferencias de los consumidores no parecen ser factores que por sí solos rompan el nexo causal.
(280)
La investigación ha mostrado también que la venta al por menor de calzado se ha diversificado, al pasar de la zapatería tradicional a diversos nuevos comercios, incluidos los grandes almacenes, las tiendas de ropa en general y hasta los supermercados e hipermercados, que representan un volumen muy significativo de las ventas, tal vez superior al 40 %.
(281)
También se ha afirmado que esta situación altamente competitiva ejerce una presión a la baja sobre los precios, y que este efecto ha tenido mayor impacto en la industria de la Unión que las importaciones objeto de dumping. Si bien la presión del sector minorista como tal no puede excluirse de los factores que pueden haber repercutido en la industria de la Unión, hay que tener en cuenta que esta estructura también depende de la disponibilidad de proveedores que puedan abastecer a precios tan bajos. Con toda certeza, los amplios volúmenes de productos objeto de dumping han sido un factor clave en el desarrollo y la permanencia de esta presión sobre los precios. Además, el hecho de que los productores de la Unión hayan conseguido aumentar los precios también indicaría que el impacto de los cambios en la estructura de la venta al por menor no puede romper el nexo entre el perjuicio y las importaciones objeto de dumping.
5.3.5. Impacto de los resultados de exportación de los productores de la Unión
(282)
Los malos resultados de exportación de la industria de la Unión debidos a la resistencia del euro frente al dólar también se alegaron como causa del perjuicio sufrido por la industria de la Unión, pues convenía distinguirlos de los efectos de las importaciones procedentes de los países afectados.
(283)
Sin embargo, una comparación de todos los precios internos con las exportaciones en general sugeriría más bien que los precios de exportación de los productores de la Unión han subido en torno al 12 % en el período considerado y que eran, durante el PIR, alrededor de un 20 % más altos que los precios internos. Los volúmenes de exportación han permanecido estables, y absorben alrededor del 25 % de la producción. Dado que, según la investigación, los resultados de exportación de los productores de la Unión solo han sufrido un pequeño descenso, no se sostiene el argumento de que esos resultados de exportación serían la causa del perjuicio a la Unión.
5.4. Conclusión sobre el impacto de otros factores
(284)
Como antes se vio, varias partes interesadas han argumentado que el perjuicio para la industria de la Unión se debe principalmente a factores distintos de las importaciones objeto de dumping.
(285)
Los otros factores pertinentes han sido expuestos y analizados en detalle. Sin embargo, los hechos muestran que los otros factores conocidos no pueden, ni individual ni conjuntamente, romper el nexo causal entre las importaciones objeto de dumping y el perjuicio sufrido por los productores de la Unión.
H. PROBABILIDAD DE LA CONTINUACIÓN DEL PERJUICIO
1. IMPACTO EN LA SITUACIÓN DE LA INDUSTRIA DE LA UNIÓN DE LOS VOLÚMENES PROYECTADOS Y DE LOS EFECTOS PARA LOS PRECIOS EN CASO DE EXPIRACIÓN DE LAS MEDIDAS
(286)
De conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, se evaluaron las importaciones de los países afectados para determinar la probabilidad de continuación del perjuicio.
(287)
En lo referente al efecto probable que tendría en la industria de la Unión la expiración de las medidas vigentes, se consideraron los factores que se citan a continuación, en consonancia con los elementos mencionados previamente respecto a la probabilidad de que continúe el dumping.
1.1. República Popular China
(288)
Según lo concluido en los considerandos 261 y 262, las importaciones de amplios volúmenes a precios objeto de dumping desde la República Popular China continuaron durante el PIR.
(289)
Un análisis de las capacidades y de la evolución del mercado interior en la República Popular China reveló asimismo que este volumen ya alto de exportaciones continuaría en caso de expirar las medidas. Incluso si las importaciones, como se ha alegado, disminuyeran hasta un 30 % por el declive de los mercados, los volúmenes aún serían muy importantes.
(290)
También se concluyó que, por su nivel de precios más alto que el mercado interior chino y otros mercados de terceros países, la Unión seguiría siendo un mercado atractivo para las exportaciones chinas si se permite la expiración de las medidas. Si bien no puede excluirse cierto aumento del precio de exportación, se concluyó que estas exportaciones continuarían siendo objeto de dumping.
(291)
Los niveles significativos de dumping y subcotización observados indican que los volúmenes de exportación a la Unión antes mencionados entrarían a precios de dumping, que serían notablemente inferiores a los precios y costes de los productores de la Unión.
(292)
El efecto combinado de tales volúmenes y precios podría bastar para deteriorar la situación, ya precaria, de los productores de la Unión.
1.2. Vietnam
(293)
También por lo que respecta a Vietnam, en el PIR se confirmó la continuación de un dumping de importante volumen.
(294)
También se concluyó que la Unión sigue siendo el mercado más importante para los exportadores vietnamitas, y que es probable que esta situación se mantenga si expiran las medidas.
(295)
Teniendo en cuenta que existen capacidades disponibles significativas y considerando el nivel de precios en la Unión comparado con el del mercado interior vietnamita, así como los de otros mercados de exportación, es probable que las importaciones de productos objeto de dumping aumenten aún más en caso de expirar las medidas. Al igual que en el caso de China, incluso si las importaciones descendieran debido al declive económico, como se alega, los volúmenes de importación serían aún muy significativos.
(296)
También como ocurre con China, el nivel significativo de dumping y subcotización observados indican que los mencionados volúmenes se exportarían a la Unión a precios de dumping, los cuales serían notablemente inferiores a los precios y costes de los productores de la Unión. Del mismo modo, el efecto combinado de tales volúmenes y precios podría bastar para deteriorar la situación, ya precaria, de los productores de la Unión.
2. ARGUMENTOS ALEGADOS POR LAS PARTES
(297)
Varias partes interesadas argumentaron que otros factores distintos de las importaciones objeto de dumping de los países afectados cuestionarían el efecto probable de tales importaciones para la situación futura de la industria de la Unión.
(298)
Los factores alegados ya se abordaron en gran medida en el capítulo G, punto 5, relativo al perjuicio, y por tanto no necesitarían repetirse en el presente capítulo. No obstante, algunos argumentos se han vinculado con acontecimientos posteriores al PIR, por lo que han sido objeto de un análisis adicional en relación con su probable impacto futuro.
2.1. Efecto probable del declive de los mercados
(299)
Varias partes han mantenido que los efectos del declive económico deben distinguirse de los supuestos efectos de las importaciones, ya que la crisis debe considerarse ajena a la probabilidad de la continuación o reaparición del dumping perjudicial. Según estas partes interesadas, la industria de la Unión se vería particularmente afectada por la crisis, ya que en tales circunstancias el consumidor suele desplazar su elección hacia un producto de menor calidad o precio, debido a la pérdida de poder adquisitivo.
(300)
El declive de los mercados llevará con toda probabilidad a que siga descendiendo el consumo del producto afectado. Si bien el calzado de cuero aún tendrá una posición fuerte en el mercado, es probable que las ventas bajen bastante más del 7 % ya considerado en el período anterior a la crisis.
(301)
Probablemente las dificultades económicas hagan a los consumidores y minoristas más sensibles a los precios, y un descenso del poder adquisitivo de los consumidores podría poner un tope a los precios al por menor. A su vez, esto podría disparar un cambio de gamas (los consumidores se desplazarían de la gama media/alta a la media, y de esta a la media/baja), y hacer que se recurra más a menudo a hacer reparar el calzado. En tales circunstancias, sería sumamente probable que aumentase la competencia entre el calzado de cuero y otros productos más baratos, fabricados con material textil o productos sintéticos.
(302)
En pocas palabras, no puede excluirse que el declive de los mercados contribuya a deteriorar la situación de la industria de la Unión, si atendemos a los efectos combinados del consumo y los precios. Al mismo tiempo, sin embargo, es también probable que la crisis multiplique incluso más aún el efecto de las importaciones objeto de dumping. La razón aducida es que la crisis probablemente implique una presión para los precios de todos los operadores, incluidos los exportadores de los países afectados, que pueden reducir sus precios, ya objeto de dumping, a niveles incluso más bajos. Estos precios aún más bajos presionarán también en la gama media/alta, y corren el riesgo de forzar a los productores de la Unión a replegarse hacia la gama media/baja. A su vez, esto llevaría incluso a una competencia más feroz entre la producción de la Unión y las importaciones objeto de dumping.
2.2. Impacto probable de los cambios en las pautas de consumo
(303)
Varias partes interesadas argumentaron que el posible empeoramiento futuro de los resultados de la industria comunitaria no debe vincularse a las importaciones de los países afectados, sino más bien a un descenso del consumo en la Unión. Este descenso del consumo estaría relacionado, al parecer, no solo con cambios en las modas, que se han desplazado de un calzado clásico a otro más sport, sino también con el declive de los mercados. Esto reforzaría la tendencia del consumidor a cambiar sus preferencias hacia la gama de precios bajos, representada por las importaciones de terceros países.
(304)
Con toda probabilidad, un descenso del consumo global tendría un efecto perjudicial para los resultados de los productores de la Unión. No obstante, también puede esperarse que una disminución del poder adquisitivo de los consumidores haga que el mercado responda con menos agilidad a las tendencias de moda, con el consiguiente retorno del zapato de calle clásico, que es el segmento donde la industria de la Unión es la más fuerte. Así pues, no puede concluirse que un descenso del consumo afectaría más al calzado fabricado en la Unión que al importado. En conjunto, mientras que los productores de la Unión muy probablemente se verían afectados por un descenso del consumo, el efecto de grandes volúmenes de importaciones en dumping procedentes de los países afectados será una causa muy significativa de perjuicio, en caso de que se permita que las medidas expiren.
2.3. Impacto probable del descenso de los resultados de la exportación
(305)
También han afirmado algunas partes interesadas que la crisis se percibirá con especial dureza en la exportación de la producción comunitaria.
(306)
En este contexto puede suponerse que el declive financiero, que se sentirá en todo el mundo, también tendrá un impacto en las exportaciones de la Unión. Mientras que un descenso de la actividad de exportación podría sin duda contribuir negativamente a la evolución general del sector, hay que tener en cuenta que tres cuartas partes de la actividad de los productores de la Unión se orientan hacia el mercado interior de la Unión. Considerando esto, no puede concluirse que, por sí solo, el probable impacto del empeoramiento de los resultados de exportación rompería el nexo causal entre las importaciones objeto de dumping y el perjuicio causado a los productores de la Unión.
2.4. Impacto probable de los problemas estructurales y la falta de eficiencia de los productores de la Unión
(307)
También se ha afirmado que los productores de la Unión han tenido dificultades para beneficiarse de las medidas en el pasado debido a que la fuente de sus problemas está en deficiencias estructurales y en la ineficiencia de su industria, y no tanto en el presunto dumping de China y Vietnam. Según estas alegaciones, el declive económico ahondará los problemas estructurales en el sector y diluirá aún más el nexo entre el perjuicio sufrido y el dumping.
(308)
Recuérdese ante todo que la investigación ha mostrado que, con independencia de su competitividad, los productores de la Unión han resultado muy perjudicados por las importaciones objeto de dumping. En cualquier caso hay que subrayar, como ha quedado probado, que la industria de la Unión, si bien se encuentra aún en una situación precaria, ha mostrado al menos signos de recuperación parcial en el período considerado, y ha sido capaz de mantener una cuota de mercado estable. Por otra parte, una parte importante del sector ha podido redefinir el modelo empresarial o está intentando hacerlo mediante i) agrupación de recursos en agrupaciones para sacar el mayor partido de la especialización y hacer posible que los grupos aprovechen las economías de escala, ii) ventas directas a los minoristas y iii) fabricación de calzado de las gamas media/alta y alta. Es muy poco probable que la industria hubiera podido llevar a cabo este proceso de no haber existido las medidas y, en todo caso, los actores que ahora están cambiando su modelo empresarial no podrían terminar de hacerlo.
(309)
Sin embargo, también puede esperarse que el declive de los mercados aumente la presión e incluso detenga el proceso para las empresas que aún no han podido reorientarse mediante un cambio de modelo empresarial. La situación de estas empresas correrá el riesgo de deteriorarse aún más y muchas empresas en este grupo pueden llegar a desaparecer si se intensifica la competencia. Tampoco es probable que las que han adoptado modelos empresariales más avanzados escapen a los efectos del declive de los mercados, pues los precios en la gama alta/media, en la que están especializadas, también podrían verse sometidos a una presión generalizada a la baja.
(310)
Sin embargo, por lo que respecta a la evaluación observada en el período considerado, sería difícil sostener que, por sí solo, el declive económico rompería el nexo causal con las importaciones objeto de dumping. Por el contrario, según antes se señaló en el considerando 302, la presión a la baja sobre los precios alimentada por importaciones baratas en dumping podría, con toda probabilidad, generar un efecto de dominó, forzando a un sector aún más amplio de la producción comunitaria hacia la misma gama que las importaciones objeto de dumping, a fin de aumentar la presión de estas importaciones en dumping sobre los productores de la Unión. En estas circunstancias, los productores de la Unión dependerían más que nunca de la existencia de medidas en el futuro.
2.5. Efectos probables de las importaciones procedentes de terceros países
(311)
También se examinó si sería probable que las importaciones de terceros países influyeran en la situación de la industria de la Unión en caso de expirar las medidas. En este contexto se ha sostenido que las exportaciones de terceros países a la Unión han aumentado constantemente y que, debido a los costes más altos en China y Vietnam y al declive económico, serían la principal causa de preocupación para la Unión de cara al futuro.
(312)
Sin embargo, teniendo en cuenta la diferencia de precios entre las importaciones objeto de dumping de los países afectados y las de terceros países, sería bastante probable que las exportaciones chinas y vietnamitas presentasen precios competitivos frente a las de terceros países. Esto a su vez apuntaría a una disminución relativa de estas importaciones en el futuro. Según lo antes expuesto en el capítulo C, puntos 3 y 4, no hay indicios de que los exportadores chinos o vietnamitas vayan a retirarse del mercado de la Unión. Al contrario, las amplias capacidades existentes hacen pensar en un incentivo para permanecer todo el tiempo posible en el mercado.
(313)
Por tanto, las importaciones de terceros países tendrían probablemente menos impacto en la situación de la industria comunitaria en caso de expirar las medidas.
2.6. Impacto probable de las fluctuaciones de los tipos de cambio
(314)
También se ha argumentado que el perjuicio para los productores de la Unión podría disminuir a consecuencia de la revalorización del dólar con respecto al euro. La fluctuación de las divisas haría subir los precios de las importaciones objeto de dumping que se negocian en euros, reduciendo la diferencia de precios entre las importaciones en dumping y los precios de los productores de la Unión.
(315)
En este contexto hay que subrayar que la investigación tiene que establecer si las importaciones objeto de dumping (en términos de precios y volumen) han causado (o podrían causar) un perjuicio importante a la industria de la Unión, o si tal perjuicio importante (o su probabilidad) se debe a otros factores. A este respecto, en el artículo 3, apartado 6, del Reglamento de base, se establece que es necesario demostrar que los niveles de precios de las importaciones objeto de dumping son la causa (real o probable) del perjuicio. Es decir, se alude solo a una diferencia en los niveles de precios, sin que sea necesario analizar los factores que inciden en el nivel de esos precios.
(316)
El efecto probable de las importaciones objeto de dumping en los precios de la industria de la Unión se examina esencialmente estableciendo la subcotización de los precios, la caída de los precios y la contención de los precios. Para ello, se comparan los precios de las exportaciones objeto de dumping y los precios de venta de la industria de la Unión; en algunos casos, puede ser necesario convertir a otra moneda los precios de exportación utilizados para calcular el perjuicio, a fin de tener una base comparable. Por consiguiente, el uso de tipos de cambio en este contexto solo garantiza que la diferencia de precios se establece sobre una base comparable. A partir de ahí, resulta, pues, obvio que el tipo de cambio no puede, en principio, ser otro factor del perjuicio.
(317)
El artículo 3, apartado 7, del Reglamento de base, en el que se hace referencia a otros factores conocidos distintos de las importaciones objeto de dumping, confirma igualmente este extremo. En la lista de otros factores conocidos que figura en este artículo no se hace referencia a ningún factor que afecte al nivel de precios de las importaciones objeto de dumping.
(318)
Sin embargo, incluso en caso de que este factor se tuviera en cuenta, dada la posible presión sobre los precios de consumo en el contexto de un declive de los mercados, es poco probable que los importadores que compran a los países afectados puedan hacer subir los precios de venta al por menor debido a la revalorización del dólar. Es más, los tipos de cambio son por definición muy difíciles de predecir, y se ha observado una depreciación del dólar frente el euro después del PIR, por lo que es imposible concluir que las fluctuaciones monetarias van a causar una subida de los precios de importación objeto de dumping de los países concernidos.
(319)
En consecuencia, no puede concluirse que la evolución de los tipos de cambio pueda ser otro factor causante del perjuicio.
3. CONCLUSIÓN SOBRE EL IMPACTO PROBABLE DE OTROS FACTORES
(320)
Como se ha visto, si bien no puede excluirse que otros factores, incluido el declive económico, repercutan en la situación financiera de los productores de la Unión, la investigación no ha mostrado que tales factores rompan por sí solos el nexo entre las importaciones objeto de dumping y el perjuicio continuado que sufriría la industria de la Unión.
I. CONCLUSIÓN SOBRE LA CONTINUACIÓN DEL PERJUICIO
(321)
Según lo establecido en el capítulo G, punto 4, la investigación ha mostrado que durante el PIR continuó la situación de perjuicio para la industria de la Unión. La continuidad del perjuicio es por sí misma, según el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, un claro indicio de que el perjuicio podría continuar en el futuro, lo que sugeriría que las medidas deben mantenerse.
(322)
Los hallazgos en relación con las importaciones muestran que es probable que las importaciones de amplios volúmenes a precios objeto de dumping continúen, y que la presión sobre los precios (especialmente en el contexto del declive económico) podría intensificar la competencia entre las importaciones objeto de dumping y el calzado de cuero fabricado en la Unión. La investigación también ha mostrado que no habría otros factores conocidos que rompan el sólido nexo entre las importaciones objeto de dumping y el perjuicio que sufrirían los productores de la Unión.
(323)
Un análisis global de los resultados de la investigación indica que la consecuencia de la expiración de las medidas llevaría probablemente a volúmenes continuadamente elevados y posiblemente cada vez mayores de importaciones procedentes de China y de Vietnam, a precios que incluso serían cada vez más inferiores a los de la industria comunitaria. El declive de los mercados probablemente agravaría aún más esta evolución. Por tanto, las importaciones objeto de dumping tendrían con toda probabilidad efectos perjudiciales significativos para la industria de la Unión. En tales circunstancias, la industria de la Unión estaría abocada a elegir entre sumarse a la reducción de los precios para mantener la cuota de mercado, o mantener los precios de venta en su nivel actual a cambio de perder clientes y, a la postre, ventas. En el primer caso, la industria de la Unión tendría que operar con pérdidas, y en el segundo, la pérdida de ventas conllevaría finalmente un incremento de los costes, con las consiguientes pérdidas.
(324)
Además, la industria de la Unión ha sufrido las consecuencias de las importaciones objeto de dumping durante muchos años y se encuentra actualmente en una situación económica precaria. Sin embargo, también se ha determinado que un amplio sector de los productores de la Unión ha podido redefinir sus modelos empresariales, orientándose a un mayor valor añadido, una gama media/alta de producto final y canales de distribución más racionales. Este grupo también está absorbiendo gradualmente la actividad de la parte de la industria que aún no ha podido ajustarse y aplicar nuevos modelos empresariales, y se necesitaría otro período de ajuste para finalizar este cambio en toda la industria.
(325)
En caso de que expiren las medidas en esta etapa sensible, la situación de los productores de la Unión se deterioraría, el desplazamiento a un nuevo modelo empresarial quedaría detenido y es probable que la propia existencia de un amplio sector de esta industria se viera comprometida.
(326)
Por lo tanto, la investigación ha revelado que, debido a las importaciones procedentes de China y de Vietnam, existe una probabilidad clara de continuación del perjuicio para la industria de la Unión a corto y medio plazo, hasta que haya finalizado el proceso de ajuste.
J. COMENTARIOS DE LAS PARTES INTERESADAS TRAS LA COMUNICACIÓN
(327)
Tras la comunicación de las conclusiones se recibieron varios comentarios. Sin embargo, ninguno de los comentarios recibidos hizo necesario que se modificaran las conclusiones. Se exponen a continuación los principales argumentos planteados.
1. COMENTARIOS RECIBIDOS SOBRE CUESTIONES FORMALES, DE PROCEDIMIENTO Y DE DERECHOS DE DEFENSA
1.1. Confidencialidad del nombre del denunciante
(328)
Varias partes interesadas reiteraron su preocupación acerca del trato confidencial dado al denunciante, afirmando que en el expediente no había ningún elemento que apoyase la afirmación de que la situación del denunciante pudiera verse afectada negativamente si se divulgase su identidad. Una parte interesada añadió que, para poder recurrir a la no divulgación, la práctica de la OMC habría exigido que se demostrase la existencia de causas justificadas para todos los documentos, estén o no considerados confidenciales por su propia naturaleza. Según esta parte interesada, en este caso no se ha demostrado que haya una causa justificada.
(329)
La misma parte interesada adujo también que si de todos modos se atendía la solicitud de confidencialidad, ello debía dar lugar a que se revelasen al menos todos los detalles sobre el precio unitario y los indicadores de rentabilidad de la muestra.
(330)
Como se expone en los considerandos 40 a 42, la confidencialidad de las identidades del denunciante y de los productores muestreados se basó en una solicitud debidamente justificada de conformidad con el artículo 19 del Reglamento de base. Por lo tanto, no es cierto que el denunciante no acreditase una causa justificada. Por lo que se refiere al argumento de que deberían revelarse todos los detalles sobre precio unitario y rentabilidad, hay que reiterar que, en un contexto de información disponible públicamente, ello podría revelar indirectamente la identidad del denunciante. Además, dentro del grupo de empresas muestreadas, la divulgación de estos datos afectaría a los intereses comerciales de las demás empresas comprendidas en la muestra, que también son competidoras en el mercado.
(331)
En vista de lo expuesto, los comentarios recibidos no imponen que se modifique la conclusión de conceder trato confidencial a la identidad de los productores de la Unión que apoyan la solicitud.
1.2. Definición de industria de la Unión y calidad de productor de la Unión
(332)
Varias partes interesadas alegaron que la Comisión había aplicado la definición de industria comunitaria y de producción comunitaria de manera incorrecta.
(333)
Dos partes afirmaron que la evaluación del perjuicio debía basarse en información sobre el denunciante y las empresas que apoyaban la denuncia, y no en la producción comunitaria total. Según estas partes, ello implicaba que los macroindicadores utilizados no eran representativos.
(334)
También se afirmó que la Comisión no había excluido de la muestra a una empresa que había cesado su producción en la Unión durante el PIR. Algunas partes interesadas afirmaron que la inclusión de esta empresa había distorsionado los macroindicadores y el análisis de la subcotización y las ventas con pérdidas. En cambio, otra parte interesada, que no tenía objeciones a la inclusión de esta parte en la muestra, sostuvo que para el análisis del perjuicio debían tenerse en cuenta todos los datos de esta empresa, y no solo los relativos a su actividad en la Unión.
(335)
Las mismas partes interesadas alegaron que la Comisión no había excluido de la definición de industria de la Unión a empresas que importaban de terceros países hasta el 25 % de la producción total. Según estas partes interesadas, ello suponía un cambio de metodología en relación con el considerando 231 del Reglamento por el que se imponen medidas provisionales en la investigación original, que afirmaba que habían sido excluidas todas las empresas que habían procedido a deslocalizaciones. También se afirmó que la práctica general de la Comisión en cuanto a la aplicación del artículo 4, apartado 1, del Reglamento de base imponía la exclusión de las empresas que importaban cerca de un 25 % de la producción total. En este contexto, una parte afirmó también que la Comisión había concluido equivocadamente que ninguno de los miembros de la CEC había externalizado su producción, a pesar de que se había presentado en el curso de la investigación una contribución que mostraba lo contrario.
(336)
Varias partes interesadas indicaron asimismo que el documento de información general era incoherente, pues en el considerando 3 se afirmaba que la denuncia contaba con un apoyo del 35 %, mientras que en el considerando 193 se hablaba del 25 %.
(337)
Como se ve en los considerandos 193 a 200, la industria de la Unión se define con arreglo al artículo 4, apartado 1, del Reglamento de base. La evaluación de la situación de toda la producción de la Unión se atiene al Reglamento de base. El argumento de que la evaluación del perjuicio se basaba en una definición incorrecta de la industria comunitaria debe rechazarse.
(338)
En cuanto a la no exclusión por la Comisión de una de las empresas muestreadas, se recuerda que los considerandos 23 y 196 ofrecen los motivos por los que la empresa debe continuar incluida en la muestra. Además, se llegó a la conclusión de que la exclusión no habría tenido ningún efecto sobre la muestra en lo relativo a la legitimación ni a la situación del perjuicio, incluida la subcotización. Ello se debía al muy escaso peso de esta empresa en la muestra. Por ello, que se excluyera formalmente o no a esta empresa apenas tenía consecuencias prácticas para el resultado del análisis.
(339)
Como se indica en el considerando 195, la producción de la Unión se basa solamente en las empresas comprendidas en la definición del artículo 4 (incluido su apartado 1). Sobre la base de la información registrada, no fueron tenidas en cuenta personas jurídicas que hubieran efectuado deslocalizaciones y que quedaban excluidas de la definición de productor de la Unión del artículo 4, apartado 1. En este contexto, se recuerda que unas importaciones limitadas no representan por sí mismas una deslocalización. Si bien es cierto que un pequeño número de productores denunciantes habían importado, se trataba de volúmenes muy limitados y que en todo caso suponían como máximo el 25 % de la producción total de la empresa de que se tratase. En vista de lo expuesto, no es cierta la afirmación de que la Comisión se había apartado de la práctica del asunto original o de las disposiciones del Reglamento de base.
(340)
Por lo que se refiere a la supuesta incoherencia entre los datos de apoyo a la denuncia indicados en los considerandos 3 y 193, cabe señalar que el considerando 193 simplemente afirma que el apoyo es superior al mínimo legal del 25 %, por lo que no se trata de una indicación del apoyo real por encima de este umbral.
1.3. Período de evaluación del perjuicio
(341)
Varias partes interesadas afirmaron que el período de evaluación del perjuicio era incoherente. En particular, se afirmaba que tomar el período considerado en el caso de determinados indicadores de perjuicio, y remontarse al PIO y a 2005 en el caso de otros, daba lugar a un resultado incoherente. Otras partes interesadas afirmaron que la Comisión se basaba en datos relativos a 2005 y al PIO sin haberlos divulgado.
(342)
La evaluación del análisis del perjuicio se basaba en las conclusiones relativas al período considerado, es decir, a partir de 2006 y hasta el PIR inclusive. Las referencias al PIO y a 2005 se habían hecho exclusivamente para completar el análisis, pero no tenían una repercusión determinante en las conclusiones. A la vista de lo expuesto, hay que rechazar la afirmación de que el período de evaluación del perjuicio había dado lugar a un análisis incoherente.
1.4. Representatividad de la muestra de productores de la Unión
(343)
Varias partes interesadas sostuvieron que la muestra de productores de la Unión no era representativa en términos de tipos de producto, tamaño y difusión geográfica.
(344)
En este contexto, se alegó que la Comisión no había facilitado una explicación suficiente de la difusión geográfica de la muestra y que esta no era representativa en ningún caso, pues se producía calzado al menos en siete Estados miembros, de los que solamente cuatro formaban parte de la muestra. Se afirmó también que un Estado miembro en particular estaba sobrerrepresentado. Una parte interesada pidió asimismo que la Comisión facilitase información sobre el nivel de acuerdos de trabajo por encargo observado en la industria de la Unión.
(345)
Una parte interesada alegó que el calzado de señora estaba sobrerrepresentado en la muestra y otra recordó que la rentabilidad de la muestra no era representativa si se la comparaba con la cifra que se deducía de la denuncia.
(346)
En el considerando 28 se facilitan detalles sobre la difusión geográfica de la muestra y su representatividad en comparación con la difusión global en la Unión. En este contexto, se recuerda que la muestra reflejaba en gran medida la difusión geográfica de la población total y que no era necesaria una difusión geográfica idéntica. Además, la investigación puso de manifiesto que cerca del 60 % de la producción de la muestra se hacía mediante «subcontratación» o acuerdos de «trabajo por encargo».
(347)
Además, como esta «subcontratación» y estos acuerdos de «trabajo por encargo» se dan también entre empresas de diferentes Estados miembros, se veló con esmero por asignar la producción al Estado miembro de la empresa que había encargado el servicio.
(348)
Considerando lo expuesto, un cierto grado de variación en cuanto a la importancia relativa de un Estado miembro no restará representatividad a la muestra. De manera similar, considerando el acuerdo de subcontratación y el hecho de que dos tercios de la producción se concentran en tres Estados miembros, no puede considerarse necesario incluir representantes de los siete países productores.
(349)
Se recuerda que en el considerando 29 se indica que se observó que los productores de la Unión incluidos en la muestra ofrecían una sección transversal de las gamas de productos que reflejaba en gran medida las de la población general. Puede afirmarse esto mismo de la división de género y, aunque hay variaciones en todas las categorías, las empresas incluidas en la muestra y la población general venden calzado de caballero, de señora e infantil en cantidades significativas. Por lo que se refiere al nivel de rentabilidad, el hecho de que haya una variación entre el indicado en la muestra y en la solicitud no resta representatividad a la muestra. En todo caso, cabe señalar que la rentabilidad de la muestra se encuentra en el mismo orden de magnitud que la determinada en el análisis de toda la información de la denuncia.
1.5. Nivel de los derechos en la investigación original
(350)
Algunas partes interesadas afirmaron que China había sido objeto de discriminación en relación con Vietnam ya desde el caso original, pues se había aplicado a las importaciones chinas un derecho más elevado, aunque el margen de dumping hallado para China era inferior al de Vietnam. También se dijo que China sufría discriminación por el método empleado para ajustar el margen de perjuicio en la investigación original.
(351)
En primer lugar, en la Unión los derechos se fijan por ley aplicando regla del derecho inferior, lo que supone que puede determinarse el derecho en función del margen de perjuicio, y no del margen de dumping. En segundo lugar, en el caso original se llegó a la conclusión de que para imponer el remedio más bajo del dumping perjudicial, era necesario tener en cuenta volúmenes y valores no perjudiciales, que se calcularon para llegar al nivel más bajo posible de remedio del perjuicio causado por China y por Vietnam, lo que dio lugar a los derechos impuestos. En este contexto, se recuerda que la finalidad de una reconsideración por expiración es evaluar si con los datos disponibles puede abogarse por la prolongación de las medidas en su forma actual. Al no haber margen para cambiar el nivel de las medidas en el contexto de la presente reconsideración, no pueden tomarse en consideración los argumentos en este sentido.
2. COMENTARIOS RECIBIDOS SOBRE EL ANÁLISIS DEL PERJUICIO
2.1. Acumulación de las importaciones chinas y vietnamitas
(352)
Una parte interesada afirmó que no se cumplían las condiciones para la acumulación, pues la tendencia observada en Vietnam era muy diferente de la de China. También se afirmó que las importaciones de Vietnam ya no podían considerarse perjudiciales, pues los volúmenes correspondientes al PIR eran inferiores a los volúmenes no perjudiciales establecidos en la investigación original.
(353)
Se recuerda que en los considerandos 216 y siguientes se llevó a cabo un extenso análisis que muestra que sí se cumplían las condiciones para la acumulación. Ante este hecho, no puede considerarse pertinente el argumento del volumen no perjudicial.
2.2. Efecto de la deslocalización
(354)
Una parte interesada indicó que el documento de información mostraba que la industria de la Unión sigue deslocalizando. Según estas partes, esto indica que los derechos aplicados no han servido para poner freno al proceso de deslocalización.
(355)
En este contexto, cabe recordar que la finalidad de los derechos no es frenar o promover procesos de deslocalización, sino corregir distorsiones comerciales provocadas por importaciones objeto de dumping. Cabe señalar asimismo que varias empresas se han deslocalizado a otros Estados miembros o a terceros países a los que no se han aplicado medidas. En vista de lo expuesto, este argumento no puede tomarse en consideración.
2.3. Impacto de los macroindicadores
(356)
En la opinión de una parte interesada, las respuestas de las asociaciones nacionales no eran suficientes como fuente para los indicadores del perjuicio, pues de algunas de sus respuestas solamente podía deducirse información referente a algunos de los indicadores de perjuicio. También se alegó que solo se habían recibido nueve respuestas.
(357)
Varias partes interesadas cuestionaron los macroindicadores por estar basados en el conjunto de la producción comunitaria y no en la información de los denunciantes y las partes que apoyaban la solicitud. La justificación para el establecimiento de los macroindicadores se ofreció en el considerando 337, por lo que no es necesario continuar analizándola. Una parte interesada indicó que los macroindicadores no eran fiables en ningún caso. El hecho de que desde la investigación original hubiera aumentado el empleo en un 359 % se adujo como ejemplo de los motivos por los que los datos se consideraban irrazonables. Apoyaba esta información la constatación de que, en varias ocasiones, los macroindicadores eran diferentes de los observados en la muestra.
(358)
Varias partes interesadas indicaron que las tendencias de consumo expuestas eran incoherentes, pues en una parte del documento se menciona una disminución del 7 %, mientras que en otro lugar se habla del 14 %. De igual modo, se consideraron incoherentes los datos sobre la capacidad de producción y los datos sobre el empleo, pues mostraban tendencias diferentes, aunque en el documento de información se llegaba a la conclusión de que estaban vinculados.
(359)
Por lo que se refiere a las fuentes, como se expuso en los considerandos 225 y 226, la Comisión solicitó y obtuvo de las asociaciones nacionales la información que razonablemente tenían a su disposición. El hecho de que esta información no cubra todos los indicadores de perjuicio no puede considerarse anormal, sino que refleja que estos organismos simplemente no tienen acceso a los datos relativos a determinados indicadores. Por esta razón, la autoridad investigadora obtiene dichos datos de una muestra de empresas representativa. Las nueve respuestas obtenidas de las asociaciones nacionales cubren una gran mayoría de la producción (más del 80 % de la producción comunitaria total) y además se completaron con la información estadística disponible y otros datos facilitados por partes interesadas.
(360)
En cuanto al nivel de empleo, se recuerda que, en la investigación original, la cifra de 57 000 trabajadores se basaba en los datos de los denunciantes. La cifra actual de 262 000 trabajadores es un macroindicador y se refiere a la industria de la Unión con arreglo a la definición presentada más arriba. En cuanto a las diferencias entre los indicadores referentes a la muestra y los de la industria de la Unión en su conjunto, se recuerda que, para ser representativos, estos indicadores no necesitan guardar entre sí una correspondencia perfecta. El hecho de que sigan las mismas tendencias corrobora también su representatividad. En cuanto a la presunta incoherencia en lo relativo al consumo, la disminución del 7 % se refiere al período 2006 - PIR, mientras que la disminución del 14 % corresponde al período 2005 - PIR.
(361)
En vista de lo expuesto, deben rechazarse los comentarios relativos a la composición y el análisis de los macroindicadores.
2.4. Impacto de los microindicadores
(362)
Una parte interesada indicó que el beneficio del 3 % obtenido por la industria de la Unión debía considerarse un buen resultado, en particular, teniendo en cuenta que el mercado está contrayéndose. Se señaló también que el argumento de que la industria de la Unión se encontraba bajo la presión de los precios de las importaciones chinas y vietnamitas no estaba apoyado por la constatación de que la industria comunitaria había aumentado los precios en un 30 % en el período considerado.
(363)
Como se estableció en la investigación original, el nivel de beneficios esperado en ausencia de dumping perjudicial es del 6 %, muy por encima del nivel del 3 % obtenido por la industria de la Unión, que, además, no es lo bastante elevado como para garantizar la viabilidad a medio plazo y financiar el proceso de reestructuración en curso. Este dato debe compararse también con el muy vigoroso nivel de beneficios de los importadores. En cuanto a los precios de venta de la industria de la Unión, su subida no impidió la competencia directa entre los productos, por lo que hubo repercusiones en términos de subcotización y ventas con pérdidas. El bajo margen de beneficios demuestra la presión de los precios, pues la industria de la Unión no puede aumentar el margen comercial.
(364)
En vista de lo expuesto, deben rechazarse los argumentos relativos al análisis de los microindicadores.
2.5. Análisis de la subcotización
(365)
Varias partes interesadas manifestaron su preocupación ante el análisis de la subcotización llevado a cabo por la Comisión. En este contexto, se afirmó que la Comisión había aumentado artificialmente la coincidencia entre números de control del producto (NCP) cambiando la clasificación de determinados calzados del grupo de productos E al A.
(366)
Varias partes interesadas afirmaron que la Comisión no había comunicado las razones por las que ahora se había rebajado el nivel de ajuste por I+D establecido en la investigación original. Análogamente, afirmaron que la Comisión no había comunicado la medida en que se habían practicado ajustes por ventas a operadores comerciales no vinculados.
(367)
La alegación de que se había obtenido una coincidencia artificial mediante reclasificación de NCP no es correcta. Como se indica en los considerandos 57 y siguientes, no hubo reclasificación, sino que, cuando resultó conveniente, se hicieron correcciones cuando las partes interesadas habían declarado el calzado en categorías equivocadas.
(368)
Con respecto a la alegación de que no se había justificado el cambio del ajuste por I+D, hay que señalar que se estableció con el mismo método que en la investigación original, es decir, sobre la base de la información comprobada facilitada por las partes que cooperaban referida al PIR. El precio CIF de los exportadores se estableció sobre la base de datos facilitados por las propias empresas, y se corrigió cuando fue necesario hacerlo.
(369)
En vista de lo expuesto, deben rechazarse las alegaciones de que el análisis de la subcotización fue deficiente.
2.6. Conclusión sobre la continuación del perjuicio
(370)
Varias partes interesadas afirmaron que los indicadores del perjuicio global eran todos positivos y que la Comisión había basado la conclusión sobre la continuación del perjuicio exclusivamente en la rentabilidad. Además, considerando que la rentabilidad durante el PIR había sido la más elevada desde 2001, también debería haberse interpretado este indicador en el sentido de que la industria de la Unión ya no sufría perjuicio. En apoyo de su afirmación de que la industria de la Unión no sufría perjuicio, varias partes interesadas llegaron incluso a nombrar empresas concretas que estaban obteniendo buenos resultados.
(371)
Otra parte interesada alegó que la Comisión no había tenido en cuenta la repercusión del cambio de modelo empresarial a la hora de evaluar la producción y las ventas, así como el perjuicio en general. En esta línea, se dijo también que no se habían tenido en cuenta los efectos de la externalización; según esta parte interesada, el beneficio medio de la muestra habría sido muy superior si se hubieran tomado en consideración las actividades descentralizadas.
(372)
En este contexto, cabe subrayar que el análisis de los indicadores de perjuicio es global por naturaleza y que no es necesario que absolutamente todos los indicadores muestren que ha empeorado la situación para constatar un perjuicio. También debe tenerse en cuenta que durante el período analizado se estaban aplicando las medidas, por lo que lógicamente cabe esperar que se mitigue el perjuicio en cierta medida. No obstante, como ya se estableció en los considerandos 257 y siguientes, el consumo, la producción, las ventas y la utilización de capacidad mostraron que se había producido un deterioro a lo largo del período, que seguía habiendo niveles notables de subcotización y ventas con pérdidas y que los niveles de rentabilidad seguían muy bajos, muy por debajo del beneficio normal esperable en ausencia de dumping perjudicial. En conjunto, se podía apreciar que las medidas habían resuelto el perjuicio en parte, pero de ninguna manera lo habían hecho desaparecer.
(373)
En una industria con más de 18 000 empresas, es natural que haya divergencias de rendimiento entre ellas, pero ello no implica que no se haya producido un perjuicio para el conjunto de la industria. Hay que recordar que el análisis de los macroindicadores respecto del conjunto de la industria y de los microindicadores respecto de una muestra de productores representativa (en ambos casos, con arreglo al artículo 4, apartado 1, del Reglamento de base) mostró que había continuado el perjuicio.
(374)
Por lo que se refiere a la repercusión del cambio de modelo empresarial, el beneficio medio calculado se refiere a los productores de la Unión muestreados. Todos los cambios (entre otros, de modelo empresarial y de fase comercial) se habían incluido en el análisis. En cuanto a los requisitos legales, las actividades de importación de un operador no pueden adscribirse a su calidad de productor.
(375)
En vista de lo expuesto, se mantienen inalteradas las conclusiones sobre el perjuicio expuestas en los considerandos 257 a 260.
3. COMENTARIOS RECIBIDOS SOBRE EL NEXO CAUSAL ENTRE EL PERJUICIO SUFRIDO POR LA INDUSTRIA COMUNITARIA Y LAS IMPORTACIONES OBJETO DE DUMPING
(376)
Varias partes interesadas opinaron que la Comisión no había tomado en consideración todas las repercusiones derivadas de otras causas en la viabilidad económica de los productores de la Unión. En general, afirmaron que la Comisión había adoptado un enfoque aislacionista en cuanto a las repercusiones derivadas de otras causas. En este contexto, se sostuvo que la evaluación de cada aspecto por sí solo hacía que se atribuyeran a las importaciones objeto de dumping todas las repercusiones registradas, excepto la evaluada en ese momento.
(377)
Varias partes interesadas opinaron que la Comisión había subestimado el impacto de las importaciones de terceros países. Según estas partes interesadas, el precio medio ponderado de las importaciones de terceros países era solo 0,39 EUR superior a los precios de la República Popular de China y Vietnam, por lo que tendría un impacto notable en la industria comunitaria. Se indicó asimismo que si la comparación se hubiera establecido sobre la base de precios en destino en lugar de precios CIF, los precios de las importaciones de la India e Indonesia, en particular, habrían sido inferiores a los de los países afectados.
(378)
Varias partes interesadas alegaron que la Comisión no había justificado la conclusión de que había competencia entre el producto afectado y el producto similar producido en la Unión. Se afirmó también que esta conclusión era contradictoria, pues en varias secciones del documento de información se decía que la industria de la Unión se concentraba en los segmentos medio y superior. Esta conclusión parecía difícil de compaginar con la conclusión de que la industria comunitaria competía con los productos de gama baja chinos y vietnamitas. En la opinión de una parte interesada, la Comisión no había dado una definición de lo que consideraba productos de gama alta, media y baja, y afirmaba que no se habían aportado pruebas de que la industria comunitaria estuviese desplazándose hacia el segmento superior del mercado.
(379)
Una parte interesada afirmó que la Comisión no había tenido en cuenta las repercusiones para la industria comunitaria del cambio de los hábitos de consumo y la crisis. En particular, opinaba que la Comisión había llegado a la conclusión equivocada de que los precios de importación bajarían a consecuencia de la crisis, cuando la evolución real de los seis meses siguientes al PIR había consistido en la reducción de los volúmenes y la subida de los precios.
(380)
Una parte interesada sostuvo que la Comisión no había facilitado suficientes pruebas de que los problemas que afectaban a la industria no se debieran a deficiencias estructurales. Según esta parte, debía rechazarse el argumento de que también habían sufrido perjuicio las empresas que habían cambiado de modelo empresarial, pues consideraba que un cambio de modelo empresarial no indicaba necesariamente que no hubiera problemas estructurales.
(381)
Aparte de las causas mencionadas, una parte interesada adujo que la Comisión, en su análisis global de las otras causas, no había evaluado los efectos de la remodelación empresarial en los beneficios de los productores de la Unión ni el efecto de la deslocalización en la industria comunitaria, ni tampoco la repercusión de la falta de trabajadores cualificados.
(382)
En este contexto, cabe recordar que, en el contexto de la reconsideración, se ha efectuado un análisis muy detenido y exhaustivo de otros factores. También se recuerda que, como se expone en el considerando 285, estos factores se analizaron en conjunto y uno por uno, por lo que no se sostiene la afirmación de que la Comisión adoptó un enfoque aislacionista.
(383)
En relación con la repercusión de las importaciones de terceros países, la investigación estableció que hay diferencias considerables de precio de importación entre los países afectados y terceros países, la mayoría de los cuales practican precios superiores a los de China y Vietnam. Se recuerda que, como se indica en el considerando 277, estas diferencias son aplicables también a la India y, en comparación con China, a Indonesia. Además, aun en el caso de que se prescindiera de la diferencia entre los precios de importación, las cuotas de mercado respectivas de la India e Indonesia son el 8 y el 5 %, frente al 29 % de la República Popular de China y Vietnam. En términos de volumen, el impacto de las importaciones no deshace el nexo causal.
(384)
El considerando 265 presenta un análisis exhaustivo de la competencia entre el calzado importado de los países afectados y el producido en la Unión. En este contexto, solo cabe añadir que los resultados relativos a las empresas muestreadas que habían cambiado el modelo empresarial mostraban con claridad que este sector de la industria estaba desplazándose hacia la producción de gama alta. También se constató una presencia notable de importaciones a precio de dumping en los segmentos medio y alto. Las pruebas referentes a tipos de producto producidos en la Unión y las relativas a las importaciones se facilitaron también en el expediente no confidencial. Como ya se estableció en la investigación anterior, el segmento medio/alto consiste en lo fundamental en productos de marca, con precio al por menor elevado. Los segmentos inferiores constan de productos sin marca de precios más bajos. Teniendo esto en cuenta, no puede sostenerse la afirmación de que el análisis de la competencia entre productos no tenía base factual.
(385)
Como se puede apreciar en los considerandos 278 y siguientes, se realizó un análisis exhaustivo del impacto del cambio de las tendencias de consumo. En cuanto a la repercusión de la crisis económica, se trabajó con esmero en la investigación para garantizar que no se achacasen consecuencias de la recesión a importaciones objeto de dumping. En este contexto, ha de destacarse ante todo que el PIR, en el que se centró el análisis del perjuicio, es anterior a la crisis. Por lo tanto, el efecto de la recesión no se reflejó en el análisis del PIR. Habida cuenta de que varias partes interesadas alegaron que la raíz de los problemas que afectaban a la industria comunitaria estaba en la crisis económica, y no en las importaciones objeto de dumping, se emprendió de todos modos un análisis adicional, para evaluar en particular lo ocurrido después del PIR. La subida de los precios de importación registrada en los seis meses siguientes al PIR no desmentirá la conclusión expuesta en el considerando 302 de que la recesión podía magnificar el efecto del dumping. La presión de los precios esperada se aplicaría a todos los niveles, especialmente en el nivel minorista. En vista de lo expuesto, debe rechazarse la alegación de que no se tuvieron en cuenta la caída del consumo ni la recesión económica.
(386)
En el documento de información se facilitó un extenso análisis de la situación de la industria comunitaria en relación con el cambio de modelo empresarial y con la eficiencia. En este contexto, hay que añadir que el efecto del cambio de modelo empresarial pudo apreciarse claramente en la mejoría de la tendencia de los indicadores de perjuicio referentes a este grupo de empresas. La mejor relación entre costes y beneficios demostró que este nuevo modelo empresarial se había concebido pensando en la eficiencia y que era viable. Por consiguiente, se rechazó la alegación de que el cambio de modelo empresarial no aportaba pruebas de la eficiencia de la industria comunitaria.
(387)
Finalmente, cabe recordar que, al contrario de lo que se ha afirmado, se analizó la repercusión del cambio de modelo empresarial en la rentabilidad, las ventas y la producción, y se tuvo en cuenta en la evaluación de la alegación de que la industria de la Unión tenía problemas estructurales. Análogamente a lo expuesto en el considerando 23, el modelo empresarial de externalización se incluyó en el análisis. No obstante, en el capítulo dedicado al interés de la Unión se hizo también una evaluación de la situación de los importadores y los minoristas y se analizaron cuidadosamente todos los datos aportados por un productor que cooperó, excluido de la definición de industria comunitaria. Por lo que se refiere a la afirmación infundada de que la falta de trabajadores cualificados era la causa de los problemas de la industria comunitaria, se trata de un argumento ya tratado en el considerando 244, por lo que no son necesarias más aclaraciones. En vista de lo expuesto, se rechaza la alegación de que la Comisión no tuvo en cuenta otros factores.
K. INTERÉS DE LA UNIÓN
1. INTRODUCCIÓN
(388)
De conformidad con el artículo 21 del Reglamento de base, se estudió si el mantenimiento de las medidas antidumping vigentes iría contra el interés general de la Unión. La determinación del interés de la Unión se basó en una estimación de los diversos intereses pertinentes, es decir, los de la industria de la Unión, otros productores de la Unión, los importadores, los minoristas/distribuidores y los consumidores.
(389)
Para evaluar el impacto de la continuación o de la expiración de las medidas, la Comisión pidió información a todas las partes interesadas pertinentes. Aunque no sea estrictamente necesario desde un punto de vista jurídico, dada la complejidad del caso se consideró oportuno recabar, dentro de lo posible, información adicional desde más puntos de vista de lo habitual en la práctica de la Unión. Esto movió a la autoridad de investigación a verificar la validez de los hallazgos. Por lo que respecta a la industria de la Unión, no solo se pidieron datos específicos a las empresas muestreadas en esta investigación de reconsideración por expiración, sino también a otros productores de la Unión. En total se recogieron comentarios de catorce productores de la Unión, así como datos facilitados por nueve asociaciones de la industria del calzado. Se enviaron cuestionarios de muestreo a 139 empresas que se sabía estaban o iban a estar incluidas en la solicitud como importadoras del producto afectado. Otras recibieron el cuestionario por petición propia. Veintiún importadores rellenaron este cuestionario de muestreo y expresaron su voluntad de ser incluidos en la muestra. También se enviaron cuestionarios específicos para este análisis a las asociaciones de importadores, así como a mayoristas, distribuidores, minoristas y sus asociaciones. En este contexto se recibieron ocho respuestas. Por último, también se formularon preguntas específicas a las asociaciones de consumidores. Tres de ellas respondieron.
(390)
El hecho de que la actual investigación sea una reconsideración y de que se analice, por tanto, una situación en la que ya han estado en vigor medidas antidumping, permite evaluar cualquier efecto negativo excesivo de estas para las partes afectadas. Sobre esta base se examinó si, a pesar de las conclusiones sobre la continuación del dumping y del perjuicio, existían razones convincentes para concluir que a la Unión no le interesa mantener las medidas en este caso concreto.
2. INTERÉS DE LA INDUSTRIA COMUNITARIA
(391)
Por lo que respecta a la industria de la Unión, según se indica en el capítulo G, puntos 2, 3 y 4, la investigación mostró que una parte significativa de los productores de la Unión pudo beneficiarse de la imposición de medidas. El declive económico que se constató en la investigación original y llevó a la imposición de medidas antidumping definitivas se ha detenido al quedar atajada la pérdida continuada de cuota de mercado, rentabilidad y empleo. Esta estabilización de la situación de la industria de la Unión se considera de hecho una mejora importante, pues muestra que, en un período relativamente corto, un amplio sector de los productores de la Unión podría invertir la drástica tendencia a la baja observada antes de la imposición de medidas. Efectivamente, el estudio reveló que sigue existiendo una importante industria de producción y fabricación de calzado con parte superior de cuero en la Unión, que produjo unos 360 millones de pares de zapatos en el PIR y da empleo a alrededor de 260 000 personas. Se recuerda que la gran mayoría de estos productores son pequeñas o medianas empresas, vitales para la prosperidad de algunas regiones. Una proporción significativa de esos productores desarrolló modelos empresariales que mejoraron su competitividad, desplazándose gradualmente hacia gamas superiores, concentrando su producción en artículos de más valor, creando marcas, racionalizando sus canales de distribución o creando redes de cooperación próximas o menos cercanas, según lo descrito en los considerandos 201 y siguientes. La parte de la industria comunitaria aún significativa, aunque cada vez menor, cuya situación siguió deteriorándose en todos los aspectos a pesar de la imposición de medidas, se benefició no obstante de estas, ya que sirvieron para impedir un deterioro más rápido y la posible quiebra, al concederles un tiempo precioso para adaptarse a las cambiantes condiciones del mercado.
(392)
Por otra parte, la investigación mostró que, tras dos años de medidas, la industria de la Unión sigue estando en una situación general frágil y vulnerable a los efectos de las importaciones objeto de dumping, que hacen descender los precios de la industria comunitaria, como se ha determinado en los considerandos 259 y siguientes.
(393)
En resumen, la industria se benefició de las medidas y ha mostrado su capacidad para mejorar su situación y su viabilidad si las medidas atenúan los efectos del dumping perjudicial.
(394)
A este respecto, varias partes interesadas alegaron y reiteraron tras la comunicación de las conclusiones definitivas que las medidas no tenían el efecto deseado de devolver una cierta cuota de mercado o de producción a los productores de la Unión, sino que beneficiaban predominantemente a los productores de terceros países. Se observa que, tal como se muestra en el cuadro 10, la cuota de mercado de la industria de la Unión continuó estable mientras la cuota de mercado de las importaciones de otros países aumentó notablemente. Con todo, partiendo de datos objetivos, se ve que la industria de la Unión ha estabilizado su posición en el mercado desde la imposición de las medidas antidumping. En comparación con las ventas y cuotas de mercado en continuo descenso constatadas en la investigación original, la estabilización a un nivel aproximado del 40 % de la cuota de mercado debe considerarse un éxito importante para la industria de la Unión. Por otra parte, se subraya que las medidas antidumping no se imponen para crear empleo en la Unión o devolver definitivamente la producción a la Unión (o detener las importaciones), sino para restablecer condiciones de competencia justas entre los productos de la Unión y las importaciones objeto de dumping. Las medidas antidumping solamente se imponen con el propósito de restablecer condiciones comerciales justas en el mercado de la Unión, para permitir que los productores de la Unión se recuperen, ya sea aumentando sus ventas o poniendo sus precios a niveles sostenibles. Además, como se señala en el cuadro 8, estas importaciones de terceros países tenían un precio de importación medio significativamente más elevado o fueron realizadas en volúmenes relativamente bajos, por lo que su efecto en los productores de la Unión es menos pronunciado. En conclusión, los productores de la Unión se beneficiaron de la imposición de las medidas porque detuvieron la pérdida continua de cuota de mercado, estabilizaron su volumen de ventas y consiguieron aumentar su rentabilidad y sus precios de venta. Por todo ello, se rechaza este argumento.
(395)
En caso de que se mantengan las medidas, puede esperarse que la industria de la Unión continúe beneficiándose de las mismas por lo menos al mantener su posición relativa de mercado y seguirla mejorando, una vez superados los efectos negativos del declive económico. Durante este período de declive económico, las medidas ayudarían probablemente a amortiguar el impacto de la cantidad significativa de importaciones objeto de dumping y a bajo precio evitando una nueva oleada de importaciones como la observada antes de la imposición de las medidas, en particular en 2005 después de que expirasen los contingentes. Considerando que ha aumentado la competencia entre distintas gamas de productos, debido a tendencias de moda que hacen que sean intercambiables, las medidas también ayudarían a proteger los productos fabricados en la Unión frente a importaciones objeto de dumping que se infiltren en sus gamas. Efectivamente, la investigación ha constatado que también algunos productores de los países afectados se han desplazado hacia los artículos de lujo y producen cada vez más calzado de gama media, e incluso alta. Con las medidas, la industria de la Unión podría mantener su posición relativa y proteger así un nivel de empleo significativo.
(396)
También es previsible que, al mejorar la situación económica y crecer el consumo, la gente esté dispuesta a gastar más en calzado y, en particular, en calzado de más valor, beneficiando más a los productores de la Unión. En esta situación, la continuación de las medidas permitiría que una parte cada vez mayor de los productores de la Unión siga desarrollando sus modelos empresariales, procesos de producción y canales distribución, mejorando así gradualmente su situación financiera, como se puso de manifiesto durante el período de investigación de reconsideración.
(397)
Si se extinguen las medidas, es de temer que la competencia, que ya es feroz, se intensifique considerablemente, sobre todo en la gama media/baja. También es posible que esta competencia cada vez mayor en los precios de las gamas baja y media tenga un efecto directo en los precios de los demás estilos. A su vez es muy probable que esto ponga en peligro al amplio grupo de productores de la Unión que consiguieron redefinir su modelo empresarial y mejorar su situación. Dado que la situación financiera y la rentabilidad de estos productores no son lo bastante robustas para soportar durante un período largo la presión sobre los precios ejercida por grandes cantidades de importaciones en dumping, a precios considerablemente inferiores a los de la industria de la Unión, es muy probable que desaparezcan muchos más productores y que se produzcan graves pérdidas de empleo directo para los productores de la Unión y los proveedores de bienes y servicios a la industria comunitaria.
3. ANÁLISIS ADICIONAL SOBRE EL INTERÉS DE LOS FABRICANTES DE LA UNIÓN
(398)
Para obtener una visión más completa de los intereses de los fabricantes de la Unión y completar el análisis estándar del impacto para la industria de la Unión en conjunto, se recogió información adicional a través de las asociaciones nacionales de la industria del calzado y las empresas que se muestrearon en la investigación original. Además, también presentó su punto de vista un productor que cooperó, excluido de la industria de la Unión pero que tiene una producción significativa en la Unión.
(399)
La información adicional recogida de las asociaciones nacionales de calzado ofrece una imagen variable, según si el Estado miembro de que se trate sigue teniendo una producción de calzado considerable o si tenía intereses importantes en la importación. Mientras que cinco asociaciones nacionales con un importante volumen de fabricación de calzado apoyaron la continuación de las medidas y resaltaron sus beneficios para los productores de calzado de sus países, otras cuatro asociaciones, que representaban a países donde la producción de calzado se ha externalizado en gran parte o por completo a terceros países o con importante capacidad de producción pero también importaciones significativas, afirmaron que la continuación de las medidas sería negativa en general para los intereses de la Unión. Estas últimas asociaciones representaban a más empresas que importaban, distribuían o vendían al por menor en una medida significativa. Por tanto, sus opiniones también se reseñan, más abajo, en los considerandos relativos a los intereses de los importadores y minoristas no vinculados. Comparativamente, el volumen total de producción de estas cuatro asociaciones era notablemente inferior al de las cinco asociaciones que sostuvieron que las medidas beneficiaban a los fabricantes.
(400)
Además, también se preguntó a los productores de la Unión que habían sido muestreados en la investigación original, a fin de completar el panorama y analizar algunas de las alegaciones en el sentido de que la industria de la Unión había desaparecido y, por tanto, no se había beneficiado de la imposición de las medidas. Esta recogida de información adicional a partir de los productores de la Unión previamente muestreados también se justificaba por interés de la Unión, ya que el sector del calzado de la Unión pertenece a una industria tan fragmentada y heterogénea que la muestra de perjuicio es inevitablemente pequeña.
(401)
Este estudio de la situación de los productores de la Unión previamente muestreados indicó que todas las empresas que cooperaron muestreadas en la investigación original han mantenido una parte significativa de su producción en la Unión. En general, eran favorables a la continuación de las medidas antidumping y resaltaron sus efectos positivos para el empleo en la Unión. Al mismo tiempo, la mayoría de ellos han deslocalizado parcialmente su producción de calzado hacia países de fuera de la Unión, incluido uno de los países afectados, y han aplicado soluciones complementarias en su estrategia empresarial para aumentar la competitividad. Los que continúan produciendo solo en la propia empresa y en la Unión se especializan en la gama más elevada, con productos de alta calidad en períodos de producción relativamente cortos. Las respuestas de esos productores de la Unión previamente muestreados confirmaron que, como señala la parte sobre el perjuicio para los productores de la Unión muestreados, se han desarrollado diversos modelos empresariales y algunos productores de la Unión se adaptan a las circunstancias cambiantes del mercado con diversas actuaciones, incluida la externalización de parte de la producción a terceros países o dentro de la Unión, cambios de los canales de venta, inversión en calidad e imagen de marca, etc. Estas respuestas también confirman el panorama general trazado en relación con las ventajas de mantener las medidas y los inconvenientes de derogarlas para la industria de la Unión.
(402)
Finalmente, para acabar de describir los intereses de los fabricantes de la Unión, también se analizó la respuesta del productor excluido de la definición de industria de la Unión. Este presentó una respuesta conjunta sobre sus actividades europeas y respuestas separadas en relación con sus dos centros de producción europeos. Este productor se había opuesto a la solicitud de reconsideración, pues estaba en contra de la continuación de las medidas antidumping.
(403)
La empresa tiene dos centros de producción en la Unión: dos plantas de montaje que utilizan partes superiores fabricadas en Asia. Sin embargo, los volúmenes de producción de estas dos plantas han disminuido notablemente entre 2005 y el PIR. Si bien en 2005 el calzado importado representaba menos de la mitad de los volúmenes de calzado vendidos por esta empresa, este porcentaje aumentó perceptiblemente hasta el PIR, en el que la mayoría del calzado vendido por la empresa era compra directa de Asia. Las investigaciones de mercados más recientes señalan que la empresa sigue reduciendo sus actividades de producción en la Unión y sustituyendo las cantidades fabricadas por importaciones.
(404)
Aunque la empresa había disminuido considerablemente sus actividades de fabricación en la Unión, esto solo causó un ligero descenso del empleo global en la Unión. Se puso de manifiesto que, desde 2005, la empresa había aumentado su volumen de negocios global y había mejorado perceptiblemente su rentabilidad. Esto llevó a incrementar el empleo en la Unión en ámbitos distintos de la fabricación (administración, diseño y desarrollo, comercialización y ventas, etc.). Según los datos de que se dispone, si bien los derechos antidumping tuvieron un impacto negativo en los resultados financieros de la empresa, no eran tan significativos como la mejora de la rentabilidad global. La existencia de medidas antidumping no impidió que la empresa continuara externalizando la producción a terceros países, incluidos los países afectados. Por otra parte, la imposición de medidas tampoco movió a la empresa a aumentar sus actividades de producción en la Unión. Así pues, al parecer las decisiones estratégicas sobre las actividades de producción parecen haberse tomado atendiendo a consideraciones más amplias relativas a los costes.
(405)
En caso de que se mantengan las medidas, la empresa muy probablemente seguirá siendo afectada por los derechos antidumping, dado que se presupone que continuará importando de los países concernidos. Lo más probable es que este impacto negativo de los derechos siga siendo poco significativo, ya que la empresa puede diversificar sus fuentes de importación, como hizo en el pasado. En caso de que se deroguen las medidas, por otra parte, la empresa se beneficiaría debido a sus importaciones de los países afectados, y es previsible que pueda aumentar aún más su rentabilidad.
(406)
En conclusión, un análisis detallado de otros productores de la Unión confirma los hallazgos generales, es decir, que los productores desarrollaban modelos empresariales diferentes y que la mayoría de ellos parecían haberse beneficiado de la imposición de medidas antidumping pues, según declararon, su situación había mejorado ligeramente y su competitividad había aumentado, gracias, entre otras cosas, a la adaptación de sus estrategias de producción y canales de ventas. Así pues, la información disponible sugiere que la mayoría de estos productores seguirá beneficiándose del mantenimiento de las medidas, al menos en cuanto a su decisión de mantener las actividades de producción en la Unión. A su vez, estos productores también sufrirían si las medidas se extinguieran, porque las importaciones en dumping de los países afectados ejercerían una presión a la baja sobre los precios en todas las gamas de los productos que fabrican.
(407)
Los efectos negativos para algunos productores que han externalizado la producción a los países afectados muy probablemente seguirán sin ser enormes, tal como se ha visto en el pasado y teniendo en cuenta que las medidas no impidieron que esos productores continuaran externalizando a los países afectados. Por tanto, el impacto de los derechos antidumping en esos productores dependerá sobre todo de la propia decisión de las empresas en relación con los suministros. De este modo, el control de la repercusión de los derechos antidumping estaría en las propias manos de las empresas.
4. INTERÉS DE LOS IMPORTADORES NO VINCULADOS
4.1. Consideraciones generales
(408)
La investigación de reconsideración confirmó que pueden distinguirse dos categorías principales de importadores. Una categoría consiste ante todo en empresas que importan y revenden el calzado con sus propias marcas, tras externalizar su producción en terceros países. Estas empresas generalmente tienen actividades significativas en la Unión, por ejemplo en diseño, investigación y desarrollo, compra de suministros de materias primas y a veces, incluso, su propia cadena de distribución. Por consiguiente, esta categoría de importadores tiene importantes actividades de «valor añadido» en la Unión, donde suelen dar empleo a un número relativamente elevado de personas. La segunda categoría consiste en importadores que son meros operadores comerciales cuyo negocio se centra más en los volúmenes y menos en la marca; estos negocian predominantemente con calzado de marcas blancas. Estos importadores tienen, en general, costes estructurales más bajos y menos actividades de valor añadido en la Unión.
(409)
Se constató que dentro de estas dos categorías principales hay diferentes modelos empresariales. Por ejemplo, en la primera categoría pueden distinguirse marcas con origen europeo, pero también marcas no europeas, y tanto calzado clásico como sport. En la segunda categoría se hallan importadores que tienen sus propios almacenes al por menor, aunque también importadores que solo venden a mayoristas o distribuidores. Algunas empresas de esta segunda categoría solo comerciarán con calzado de marcas blancas, aunque otras también tendrán acuerdos específicos de suministros con marcas establecidas, acuerdos de licencia o empresas de riesgo compartido.
(410)
Teniendo en cuenta la diversidad de importadores, como antes se describió, y para trazar un panorama lo más completo posible, la situación de los importadores se ha estudiado desde diversos ángulos. En primer lugar, se han analizado los comentarios de los importadores y sus asociaciones. Además, se han consultado datos estadísticos y publicaciones pertinentes, que se han utilizado a este respecto. Por último, para algunos datos económicos cruciales, se utilizó la información verificada procedente de la muestra de importadores.
(411)
Según lo mencionado anteriormente, para establecer algunos datos económicos cruciales se decidió hacer un muestreo de importadores. Esta decisión se adoptó atendiendo a que la investigación original mostró que el número de importadores que cooperaron era alto, y muchos de ellos habían enviado una respuesta al cuestionario. Por lo tanto, se consideró apropiado, en esta reconsideración por expiración, recurrir al muestreo.
(412)
Como ya se mencionó en el considerando 37, de los veintiún importadores de la Unión que se presentaron y mostraron voluntad de cooperar en la investigación, se seleccionó una muestra de ocho. La muestra consistió en las cinco mayores empresas en términos de volumen y valor de las importaciones y reventas en la Unión, más otros importadores más pequeños, para tener una selección más representativa de las partes que ofrecen cooperación con su diversidad de modelos empresariales, localización geográfica y gamas de productos. Las empresas muestreadas constituían el número máximo de empresas que podían investigarse razonablemente dentro del tiempo disponible. Según las cifras disponibles en esa fase de la investigación, los importadores muestreados representaban en torno al 18 % de las importaciones comunitarias del producto afectado durante el PIR. Una de las empresas muestreadas, a pesar de haber manifestado su voluntad de ser incluida en la muestra, finalmente no contestó al cuestionario; todos los esfuerzos para obtener la cooperación de este pequeño importador fueron infructuosos. Por lo tanto, esta empresa tuvo que ser excluida de la muestra. Los otros siete importadores muestreados cooperaron completamente con la investigación y enviaron respuestas al cuestionario dentro de los plazos.
(413)
Según lo mencionado anteriormente, los datos verificados de los importadores muestreados permitieron, en su conjunto, realizar un análisis detallado de determinados parámetros económicos clave que, teniendo en cuenta el gran número de operadores, solo podían razonablemente obtenerse por muestreo. Sin embargo, el análisis de la situación de los importadores no ha quedado limitado a la información proporcionada en el marco del ejercicio de muestreo. En el análisis de los intereses de la Unión también se tuvo en cuenta la prensa especializada y los estudios de mercado, así como información recabada de las partes interesadas. El uso de esa información aportó más seguridad de que todos los principales modelos empresariales activos en este sector quedaran suficientemente representados en el análisis.
(414)
Sobre la base de la información verificada de los importadores muestreados y otros datos del expediente, se calcula que la importación y la reventa a distribuidores y minoristas del producto afectado daban empleo, en la Unión y durante el PIR, a alrededor de 23 000 personas.
4.2. Volúmenes de importación
(415)
Como ya se indicó en el cuadro 4, los datos de Eurostat muestran que, desde 2005, las importaciones del producto afectado disminuyeron significativamente en unos 90 millones de pares. Durante el mismo período, las importaciones de calzado de cuero de otros países aumentaron en torno a 43 millones de pares, hasta alcanzar los 201 millones de pares. El resultado es que, mientras que en 2005 el volumen de las importaciones procedentes de la República Popular de China y Vietnam era mucho más elevado (+80 %) que el volumen de importación de los demás países, durante el PIR el nivel de las importaciones de otros países había rebasado el nivel de importaciones procedentes de la República Popular de China y Vietnam en un 4 %. Los datos de Eurostat muestran asimismo que desde 2005 las importaciones globales del producto afectado disminuyeron un 11 %.
(416)
Un importador importante que cooperó con la investigación pero no participó en el muestreo notificó una evolución similar de las importaciones. Esta empresa afirmó que sus compras del producto afectado disminuyeron un 25 % desde 2005, mientras que las importaciones de calzado de cuero de otros países aumentaron de forma significativa.
(417)
Por lo que se refiere a los importadores muestreados, las importaciones de calzado de cuero durante el período comprendido entre 2005 y el PIR han evolucionado como sigue en términos de volúmenes:
Cuadro 19
Volúmenes de importación de los importadores muestreados (en pares)
2005
2006
2007
PIR
China y Vietnam
29 761 231
30 806 163
26 616 891
29 577 492
indexado
100
104
89
99
Otros países
13 181 962
16 077 607
22 680 174
28 096 596
indexado
100
122
172
213
(418)
En coherencia con los datos estadísticos generales, los importadores muestreados aumentaron notablemente sus compras de zapatos de cuero de otros países. Los volúmenes de importación desde la República Popular de China y Vietnam han permanecido relativamente estables desde 2005, con cierto descenso en 2007, aunque recuperándose en el PIR casi al mismo nivel que en 2005. Siguiendo esta lógica y por lo que se refiere a los importadores muestreados, el volumen general de calzado de cuero negociado ha aumentado casi un tercio desde 2005, con una tendencia estable para el calzado procedente de los países afectados, a pesar de las medidas antidumping impuestas, y una tendencia creciente para las importaciones desde otros países. De entre los terceros países que se han beneficiado de estos volúmenes cada vez mayores de importación, Indonesia y la India son los más aventajados.
(419)
Teniendo en cuenta la muestra, la tendencia de compra desde los países afectados es estable, lo cual no se corresponde con la tendencia observada por Eurostat (claro descenso). Examinando con más detenimiento la muestra, esta tendencia estable de las importaciones de los países se debe en realidad a que uno de los importadores muestreados más importantes -en contra de Eurostat y también de los otros importadores muestreados- no solo aumentó fuertemente sus compras de terceros países sino también, para cubrir la demanda, incrementó mucho sus importaciones desde los países afectados, compensando así la tendencia general al descenso de tales importaciones en la muestra. Tomando esto en consideración, se concluye que la evolución de las importaciones del producto afectado en la muestra coincide con el análisis cuantitativo de la base de datos de Eurostat, es decir, una disminución general de las importaciones de los países afectados.
4.3. Precios de compra
(420)
Como muestran los cuadros 5 y 8, los datos de Eurostat sugieren que tanto los precios medios de importación del calzado de cuero de los países afectados como los de terceros países han aumentado desde 2005, y los precios de importación CIF del calzado de cuero procedente de terceros países subieron incluso ligeramente más que los precios de importación del calzado de cuero de los países afectados. Sin embargo, dado que la gama del calzado importado tiene un impacto significativo en los precios y puede haber cambiado considerablemente para todos los países exportadores, los precios medios que pueden calcularse a partir de los volúmenes y valores notificados por Eurostat no son necesariamente los más exactos para establecer las tendencias de precios. A este respecto, la evolución de los precios de los importadores que constituyen la muestra puede considerarse más significativa, ya que la gama de productos de los importadores ha cambiado probablemente menos, pues todas esas empresas están especializadas en determinados tipos y estilos de calzado durante períodos largos.
(421)
Según lo descrito en los considerandos 412 y 408 y siguientes, los importadores muestreados representaban a diferentes modelos empresariales, lo cual implicaba, entre otras cosas, diferencias significativas en los precios medios por importador. Por otra parte, algunos de los importadores negociaron muchos millones de pares al año, mientras que otros «solamente» unos cientos de miles de pares anuales. En tercer lugar, para ciertos importadores los volúmenes negociados -y, por lo tanto, su importancia para la muestra- fluctuaron mucho durante el período considerado. Por ello, se consideró que la media ponderada debía complementarse con un análisis de la media aritmética para obtener una visión completa de las tendencias pertinentes.
(422)
Los precios medios de importación de los importadores muestreados durante el período comprendido entre 2005 y el PIR fueron los siguientes:
Cuadro 20
Precios medios de importación de los importadores muestreados (en EUR)
2005
2006
2007
PIR
República Popular China y Vietnam
CIF: media ponderada
11,10
11,81
10,24
10,07
indexado
100
106
92
91
CIF: media aritmética
10,17
11,42
10,54
10,42
indexado
100
112
104
102
Puesto en destino (10): media ponderada
11,72
13,43
12,12
11,88
indexado
100
115
103
101
Puesto en destino (10): media aritmética
10,74
12,98
12,48
12,30
indexado
100
121
116
115
Otros países
CIF: media ponderada
13,11
12,71
10,85
10,46
indexado
100
97
83
80
CIF: media aritmética
12,21
12,56
12,59
11,53
indexado
100
103
103
94
(423)
Un análisis de los precios de importación CIF de la República Popular de China y Vietnam a partir de 2005, es decir, el último año sin medidas antidumping, hasta el PIR muestra un aumento del 2 % (media aritmética) o una disminución del 9 % (media ponderada). En conjunto, los datos analizados indican precios de importación estables o en ligero descenso antes de la aplicación de aranceles y derechos antidumping. En ambas hipótesis, los precios de importación antes de aplicar derechos aumentaron fuertemente en 2006 y disminuyeron más tarde.
(424)
Al mismo tiempo, los precios medios de importación CIF de los zapatos de cuero de otros países cayeron en ambas evaluaciones (entre -20 y -6 %). Por consiguiente, la diferencia entre el precio de importación antes de aplicarse derechos de los zapatos de cuero procedentes de los países afectados y de otros países ha disminuido, a grandes rasgos, de 2,00 EUR por par a 1,00 EUR por par (en porcentajes: de alrededor del 20 % a alrededor del 10 % en media aritmética) o de 2,00 EUR a 0,50 EUR (en porcentajes: de alrededor del 20 % a alrededor del 5 % en media ponderada). Los derechos antidumping se añaden solamente en los casos de la República Popular de China y Vietnam. Por tanto, puede considerarse que los precios puestos en destino medios (es decir, los precios de importación, incluidos costes de importación, aranceles y, si procede, derechos antidumping) del calzado de cuero de la República Popular de China y Vietnam, por un lado, y de otros países, por otro, están ahora a niveles más comparables. Esto significa que los precios del calzado de cuero producido en otros países resultan más atractivos en comparación con los precios del calzado producido en los países afectados.
4.4. Precios de reventa
(425)
En lo tocante a los precios de reventa de los importadores, se obtuvo información detallada mediante un muestreo de importadores. Los precios de reventa del producto afectado por los importadores muestreados evolucionaron como sigue:
Cuadro 21
Precios medios de reventa de los importadores muestreados (en EUR)
2005
2006
2007
PIR
Media ponderada
34,62
36,97
33,68
32,28
indexado
100
107
97
93
Media aritmética
27,09
29,72
28,46
29,24
indexado
100
110
105
108
(426)
Estos datos apuntan a precios de reventa estables o en ligero descenso durante el período comprendido entre 2005 y el PIR. En 2006, los precios de reventa aumentaron entre un 7 y un 10 %, lo cual es un aumento similar al de los precios CIF de compra en 2006 (véase el considerando 422). Desde 2006 hasta el PIR, los precios de reventa disminuyeron.
(427)
La investigación no aportó ningún dato ni prueba que indicase que los precios de reventa de otros importadores hayan evolucionado en una dirección distinta de la señalada.
4.5. Rentabilidad
(428)
Por lo que se refiere a los importadores muestreados, la rentabilidad se determinó sobre la base de la combinación del perfil de precios de importación y reventa antes descrito y el desarrollo de los demás factores de coste de los importadores. Tras la comunicación de las conclusiones, algunos de los importadores incluidos en la muestra cuestionaron los datos de rentabilidad utilizados en sus casos respectivos y solicitaron que se aceptasen datos revisados. Se admitieron algunas de estas alegaciones y se corrigieron algunos errores materiales. El cuadro de rentabilidad revisado es el siguiente:
Cuadro 22
Beneficio medio obtenido del producto afectado por los importadores muestreados
(beneficio neto antes de impuestos/volumen de negocios)
2005
2006
2007
PIR
Media ponderada
36,2 %
18,1 %
20,5 %
20,4 %
Media aritmética
29,6 %
17,8 %
20,7 %
21,3 %
Nota: excluidos los beneficios sobre ventas de importadores a consumidores (ventas al por menor).
(429)
Estas cifras se han obtenido a partir de las cifras de beneficios del producto afectado, según datos comunicados por los importadores muestreados. En algunos casos, las cifras comunicadas tuvieron que ser revisadas a raíz de comprobaciones sobre el terreno. Como se ha indicado anteriormente, tras la comunicación definitiva, cuatro importadores muestreados cuestionaron sus respectivos análisis de rentabilidad y reiteraron su solicitud de que se admitiesen los datos revisados presentados tras la inspección in situ. Por lo que se refiere a un importador muestreado, hay que señalar que su alegación en cuanto a los gastos de venta, generales y administrativos fue aceptada en parte mediante la corrección de un error material, lo que dio lugar a una pequeña reducción de la rentabilidad de la muestra en relación con lo comunicado a las partes interesadas. Sin embargo, hubo que rechazar su solicitud de que se admitiesen los gastos de venta, generales y administrativos comunicados en un principio y de que, además, se tomase en consideración un importe notable que presuntamente debía ser pagado por derechos de propiedad intelectual a su empresa vinculada fuera de la Unión. Por lo que se refiere a los gastos de venta, generales y administrativos comunicados en un principio, en la inspección in situ se halló que se habían sobreestimado, pues la empresa no pudo probar los importes declarados. Por consiguiente, se hizo una corrección basada en los documentos recibidos durante la inspección in situ. En cuanto a los supuestos costes por derechos de propiedad intelectual, el importe no fue declarado hasta después de la inspección in situ, sin que se fundase suficientemente dicha declaración. Por lo que se refiere al segundo importador muestreado, reiteró también su solicitud de que se admitiesen los datos de rentabilidad revisados sobre la base de los beneficios notificados en un formulario supuestamente presentado a las autoridades de los EE.UU. A este respecto, cabe señalar que la empresa presentó un cuadro de rentabilidad relativo al producto afectado que fue confirmado en la inspección in situ por haberse contrastado satisfactoriamente con las cuentas auditadas y otros datos disponibles.
El documento remitido tras la inspección mencionaba solamente un nivel global de beneficios para «Europa» e incluía todos los productos y probablemente también las operaciones efectuadas fuera de los veintisiete Estados miembros de la Unión, pero dentro de Europa (en Suiza y los Balcanes). Este formulario no pudo relacionarse con los datos comprobados in situ, por lo que se rechazó la solicitud. En su contribución tras la comunicación, la empresa aportó más detalles a este respecto, pero a causa de lo tardío de dicha contribución y de la falta de pruebas fundadas, tampoco pudieron tomarse en consideración. La segunda alegación de esta empresa hacía referencia a determinadas partidas de gasto que debían haber sido tenidas en cuenta; no fue posible relacionar dos de ellas con la información comprobada en la inspección in situ. Sin embargo, sí se aceptó tener en cuenta una tercera partida de gasto, comprobada de manera plenamente satisfactoria en la inspección y había quedado omitida del cuadro. No obstante, la repercusión en la rentabilidad global fue limitada. El tercer importador presentó en un principio solamente datos sobre los beneficios correspondientes a una pequeña parte de sus operaciones en la Unión. Los datos presentados no pueden considerarse representativos de las operaciones de la empresa en la Unión en general, habida cuenta de las notables diferencias existentes entre las regiones en materia de costes e ingresos. Por lo tanto, en la inspección in situ se completaron los datos de rentabilidad con las restantes cifras de las operaciones en la Unión sobre la base de toda la información comprobable disponible. La empresa impugnó los resultados de estos cálculos y presentó al final de la inspección un cuadro de rendimiento revisado que solo difería del cálculo de la Comisión en una partida, la de los costes de compra. Pero como no fue posible vincular los costes de compra propuestos con la información disponible, mientras que sí fue posible hacerlo con los costes de compra establecidos por la Comisión, no se aceptó el cuadro revisado. Por lo tanto, se rechazó la alegación y se utilizaron los datos de rendimiento establecidos en la inspección in situ. El cuarto importador, que durante la inspección in situ había presentado, comprobado y aceptado sin más ajustes sus datos de rendimiento, los impugnó a raíz de la comunicación, alegando que toda la metodología aplicada era inexacta. Pero como la empresa no propuso una metodología alternativa para determinar el rendimiento del producto examinado, hubo que rechazar su alegación por infundada.
(430)
Recuérdese que en la investigación original las respuestas al cuestionario de los importadores que cooperaron indicaron un beneficio neto cuya media ponderada fue del 12 % durante el período comprendido entre el 1 de abril de 2004 y el 31 de marzo de 2005. En la presente investigación de reconsideración, los datos verificados de los importadores muestreados mostraron, sin embargo, que la media ponderada de los beneficios de esos importadores muestreados en 2005 era superior al 20 %. En 2006 se produjo un notable descenso de la rentabilidad, de más del 18 % en términos de media ponderada y próximo al 12 % en media aritmética. Se puso de manifiesto que la mayoría de los contratos de venta habían sido formalizados ya antes de la imposición de las medidas provisionales en marzo de 2006 y, en muchos casos, los precios de venta acordados no tenían en cuenta la posible aplicación de derechos antidumping. Por lo tanto, los beneficios de los importadores muestreados en relación con el producto afectado disminuyeron en 2006. En 2007 y el PIR, los beneficios volvieron a aumentar, aunque siguieron estando entre un 8 y un 16 % por debajo de los obtenidos en 2005.
(431)
Dado que después de marzo de 2006 la mayoría de los importadores muestreados adaptaron sus canales de compra de suministros y su política de fijación de precios a las nuevas circunstancias, es decir, la aplicación de derechos antidumping, se ha realizado un análisis más detallado de los factores que afectaron a la rentabilidad a partir de 2007. Se ha constatado lo siguiente: En primer lugar, si bien el descenso de los beneficios en 2006 podría en buena medida atribuirse a los derechos antidumping, en 2007 y el PIR, otros factores específicos relacionados con las empresas también tuvieron un impacto negativo importante para los beneficios de los importadores muestreados. En 2007 y el PIR, algunos importadores muestreados tuvieron aumentos significativos de sus gastos de ventas, generales y administrativos, lo cual dio lugar a un deterioro considerable de los márgenes brutos. Esto influyó en los beneficios calculados para la muestra en conjunto. No se pudo hallar ninguna razón común (como por ejemplo costes más elevados de comercialización para acontecimientos deportivos) para este aumento de los gastos de ventas, generales y administrativos de estos importadores muestreados.
(432)
Al mismo tiempo, se observa que la evolución del tipo de cambio del euro frente al dólar ha ayudado a los importadores a mantener bajos sus costes de compra, incluido el coste del producto afectado. Desde finales de 2005 hasta el final del PIR, el euro ganó casi un 30 % con respecto al dólar americano y, como los contratos de los importadores con sus proveedores generalmente se hacen en dólares americanos y los importadores solo han comunicado una cobertura limitada, estas «ganancias» compensaron el efecto de los derechos antidumping y de otros aumentos de costes. Según los datos facilitados por uno de los importadores muestreados, los niveles de beneficio durante el PIR podrían haber sido hasta un 6 % más bajos si los tipos de cambio se hubieran mantenido estables.
(433)
Por otra parte, se hizo un análisis alternativo de la rentabilidad, distinguiendo el beneficio logrado con calzado de marcas blancas del obtenido con calzado de marca. Para ello, los datos verificados obtenidos de los importadores muestreados se completaron con la información obtenida por otro importador importante de calzado de marcas blancas, que no participó en el ejercicio de muestreo, aunque cooperó en la investigación presentando su punto de vista. Esta información sugiere que los niveles de beneficio de los importadores de calzado de marcas blancas fueron en general notablemente más bajos que los de la mayoría de los importadores de calzado de marca, si bien eran elevados y se movían entre el 11 y en 17 % durante el PIR. Esto confirma los hallazgos de la investigación original, según la cual esta categoría de importadores declaró obtener un nivel de beneficios del 17 % por término medio. Por otra parte, este análisis detallado también mostró que para los importadores de calzado de marca la rentabilidad ha mejorado desde la investigación original. En esa investigación, estos importadores notificaron por término medio una rentabilidad de alrededor del 10 %, mientras que los beneficios de los importadores de calzado de marca muestreados ascendió durante el PIR a más del 20 %. Puede así concluirse que, en general, la situación económica del grupo de importadores de calzado de marcas blancas se ha mantenido prácticamente sin cambios desde la investigación original, mientras que la de los importadores de calzado de marca parecía incluso haber mejorado.
(434)
En cualquier caso, los niveles de beneficios obtenidos por los importadores muestreados fueron relativamente altos, y no mostraron tendencia a la baja después de 2006. También se observa que el nivel global de beneficios de los importadores muestreados, siempre superior al 10 %, indica unas actividades empresariales bastante estables y sostenibles.
(435)
La investigación no puso de manifiesto datos ni pruebas que indiquen que el nivel de beneficios de otros importadores habría evolucionado de una manera diferente de las tendencias de beneficios antes descritas.
4.6. Impacto del declive económico tras el PIR
(436)
Teniendo en cuenta la crisis financiera y económica global que empezó justo después del PIR, se consideró apropiado analizar la situación de los importadores tras el PIR. En varias de las contribuciones recibidas se hizo referencia al impacto negativo directo que este declive económico tendría en el sector, agravando el impacto negativo de los derechos antidumping. Sobre la base de la información y de los comentarios adicionales proporcionados por las partes, así como de la información del dominio público procedente de Eurostat, investigaciones de mercados, etc., puede observarse lo siguiente:
(437)
Los datos estadísticos disponibles indican que las importaciones procedentes de los países afectados siguen decreciendo, aunque el descenso sea moderado comparado al del período entre el 2005 y el PIR (-15 % después del PIR). Al mismo tiempo, las importaciones procedentes de otros países continúan aumentando. En otras palabras, el proceso de desplazamiento de la producción desde los países afectados hacia otros países está aún en curso. Los datos de Eurostat también señalan fuertes aumentos de los precios de importación, especialmente para el calzado de los países afectados (+21,5 % con respecto al PIR).
(438)
Los importadores muestreados señalan una evolución similar tras el PIR; ellos siguieron aumentando sus compras de suministros de otros países y disminuyendo las procedentes de los países afectados. En conjunto, sus volúmenes importados del producto seguían siendo bastante estables. Los importadores explicaron que debido al plazo de entrega de unos seis meses, las compras posteriores al PIR se derivaban de encargos realizados antes del comienzo del declive económico. Los precios de compra medios en euros del producto afectado por parte de los importadores muestreados aumentaron con respecto al PIR en un 15 % aproximadamente. Según los importadores, las razones de este incremento de los precios son, en primer lugar, la revalorización del dólar a finales de 2008 y principios de 2009, que hizo subir los costes de compra de suministros en euros para los productos procedentes de los países afectados y, en segundo, el coste cada vez mayor de producción en los países afectados, especialmente debido al incremento de los costes de mano de obra.
(439)
Dado que los precios de reventa permanecieron estables o solo subieron ligeramente, la rentabilidad de los importadores muestreados con el comercio del producto afectado podría haberse visto aún más afectada. Por otra parte, los importadores han señalado que, debido a los encargos por adelantado y a la subsiguiente contracción de la demanda, sus existencias han crecido considerablemente. Sin embargo, un cálculo de los niveles de beneficios de los importadores tras el PIR, realizado con los datos de precios proporcionados, mostró que el descenso de los beneficios habría sido muy probablemente moderado (alrededor de un 2 %), de lo que se deducen niveles de beneficios que siguen siendo saneados en conjunto.
(440)
No obstante, varios importadores mencionaron que desde el otoño 2008 la demanda de los consumidores se ha debilitado perceptiblemente, y que esto todavía no se refleja en los volúmenes de importación, ya que los encargos se habían cursado entre seis y nueve meses antes, es decir, antes del declive económico. Por tanto, los importadores esperaban descensos más significativos de los volúmenes de importación en la próxima temporada. Además, varios importadores señalaron que algunas de las principales cadenas de distribución se han declarado insolventes o tienen dificultades financieras, por lo que se han cancelado encargos, las existencias de los importadores están aumentando y se ven obligados a conceder descuentos especiales a sus clientes. Algunos importadores muestreados anunciaron importantes planes de reestructuración por la crisis; otros declararon que intentaban controlar mejor los costes por otros medios.
(441)
En consecuencia, hasta julio de 2009 el impacto de la crisis aún fue limitado en términos de volúmenes de importación y ventas, ya que los encargos se realizaron antes de que la crisis afectara a los consumidores, y se hicieron sobre la base de expectativas de consumo más optimistas. En términos de rentabilidad, la mayor parte de los importadores parecen, hasta ahora, haber conseguido limitar igualmente el impacto de la crisis adoptando diversas medidas para controlar los costes.
4.7. Efecto probable si se mantienen las medidas
(442)
En caso de que las medidas continúen, es altamente probable que afecten más a los importadores en el futuro, ya que los parámetros económicos han cambiado notablemente: con los incrementos de los precios de compra observados recientemente y la disminución global prevista del consumo, el efecto del derecho antidumping se hará más visible que en el pasado, incluso si la evolución de los tipos de cambio amortiguara el incremento de los precios de compra como sucedió durante el período considerado. Por otra parte, varios importadores indicaron que en los países afectados se habían producido otros aumentos importantes de los costes, por ejemplo, de mano de obra. En general, es probable que los beneficios derivados del producto afectado disminuyan en un futuro próximo, pero esto también puede deberse en gran medida a aumentos de los costes independientes de los derechos antidumping. Sin embargo, como los importadores en general han tenido márgenes saneados, esta disminución no parece que ponga a esas empresas en peligro.
(443)
Como se ha puesto de manifiesto desde 2005, los importadores probablemente continúan o comienzan a adquirir incluso mayores cantidades de suministros procedentes de otros terceros países, dado que el derecho antidumping los afecta más. Al mismo tiempo, es probable que intenten repercutir una parte más elevada de cualquier aumento general de los costes a los minoristas y distribuidores. Sin embargo, ante la importancia relativa de esos minoristas y distribuidores para los importadores (según lo explicado con más detalle en el considerando 472), no es probable que los importadores repercutan completamente los aumentos finales de costes a sus clientes. Esto también se ha observado en el período que va de julio de 2008 a marzo de 2009.
(444)
El impacto para los importadores del mantenimiento de los derechos antidumping en un período de demanda en retroceso, precios de compra en aumento y una conciencia cada vez mayor de los costes por parte de los consumidores será, no obstante, diferente según la flexibilidad del importador. Recuérdese que algunos importadores ya han dado pruebas de una gran flexibilidad en sus estrategias de compra de suministros y en sus gamas de productos (más calzado deportivo de tecnología especial, más zapatos o accesorios de materiales textiles o plásticos). Esto facilita el que puedan atenuar el efecto de los derechos en el futuro. Efectivamente, otros importadores que mantienen sus canales tradicionales de compra de suministros en los países afectados y se están orientando hacia el calzado de cuero podrían registrar un descenso global de la rentabilidad o de las ventas.
4.8. Comentarios
(445)
Según lo mencionado en los considerandos 60 y siguientes, varias partes interesadas reclamaron que se excluyeran de la definición del producto determinados tipos de calzado. Además, la mayoría de las partes afirmaron que, de no poderse revisar la definición del producto en la presente investigación, los tipos de calzado importados por ellos debían excluirse de las medidas con arreglo al artículo 21 del Reglamento de base. Estas últimas demandas se basaron sobre todo en la presunta falta de capacidad de producción y disposición a producir estos tipos de calzado en la Unión, que implicaría la ausencia de competencia con la industria de la Unión y de perjuicio para esta, así como en el entorno económico desfavorable, en el que las medidas tendrían un efecto cada vez más negativo para importadores, distribuidores, minoristas y consumidores de la Unión.
(446)
A este respecto es importante subrayar que se constató una competencia significativa entre las importaciones de los países afectados y el tipo de calzado producido en la Unión, como se señala en los considerandos 267 y siguientes. Esto significa también que aún hay una producción significativa de calzado de cuero en la Unión. En términos más generales, también se observa que la definición del producto no puede modificarse, ampliarse o reducirse en el marco de una reconsideración por expiración, con independencia de la evolución final del modelo de producción en la Unión durante la existencia de la medida.
(447)
A pesar de esto, la Comisión se puso en contacto con las asociaciones pertinentes del sector del calzado para hacerse una idea más clara de los tipos y cantidades de calzado que se producen en la Unión. De los datos recogidos se deduce que la mayoría del calzado al que se refiere la citada alegación se fabrica (todavía) en la Unión, y que el modelo de producción no ha cambiado demasiado durante el período de validez de las medidas vigentes. La información recopilada no permite determinar de forma concluyente si determinados tipos muy especializados de calzado, producidos en la Unión, cubren la demanda.
(448)
En la mayoría de los casos, son productos muy específicos vendidos en pequeñas cantidades a consumidores especializados, presentan alta calidad, tienen características técnicas complejas y pertenecen a la categoría de precios más alta; es decir, se trata de botas de montar, zapatillas para bolera o calzado de tallas especiales u hormas estrechas. Por lo tanto, estos tipos de producto quedarían en principio incluidos en el modelo general de especificación de los productores de la Unión. Al imponer o mantener medidas podría incitarse a los productores de la Unión a invertir de nuevo en la fabricación de este tipo de producto muy especializado, o a aumentar sus capacidades de producción existentes. Si no, no habría ningún incentivo para que los productores de la Unión invirtiesen en tales líneas de productos. Además, como las medidas no pretenden en principio detener las importaciones y no lo hicieron en este caso, es justificable que existan medidas antidumping también para los tipos de producto muy especializados, mientras no pueda trazarse ninguna línea clara de división entre los diversos tipos de producto. En cualquier caso, por lo que toca a los productos muy especializados, los datos limitados de que se dispone indican que su parte en el total de las importaciones es muy limitada; por tanto, no se considera que el impacto de las medidas en esos tipos de productos sea desproporcionado en relación con la gran mayoría de las importaciones.
(449)
Algunos importadores de calzado de deportes, así como su asociación, afirmaron que no tendrían una alternativa viable para la compra de suministros en la Unión.
(450)
A este respecto, se observa en primer lugar que la información recogida de las asociaciones nacionales del calzado sugiere todavía hay una producción significativa de zapatos deportivos en la Unión, aunque no puede excluirse que la demanda rebase la oferta en esta gama. Incluso suponiendo que la producción de calzado de deporte en la Unión sea insuficiente, la investigación mostró que existen fuentes alternativas de suministro, como Indonesia o la India, que ofrecen precios cada vez más competitivos, como antes se señaló.
(451)
Varios importadores muestreados, especialmente las marcas de calzado más importantes, han alegado que mantienen relaciones estratégicas a largo plazo con determinados grupos de fábricas en la República Popular de China y Vietnam sobre la base de normas de alta calidad, condiciones sociales, seguridad y protección del medio ambiente que se ha tardado años en cultivar. Por tanto, cambiar sus suministradores desplazando la producción les supondría elevados costes y largos retrasos (doce a dieciocho meses).
(452)
A este respecto es importante subrayar que las medidas antidumping afectadas no son prohibitivas; es decir, el hecho de que se hayan impuesto -para corregir una distorsión comercial- no ha dado lugar a un cese de las importaciones de los países afectados, ni a la consiguiente obligación, para los importadores, de abastecerse en otros países. A pesar de lo expuesto, la investigación mostró que existe un grado significativo de flexibilidad: los importadores suelen comprar a grupos de proveedores con bases de producción en varios países asiáticos. Los detalles facilitados mediante el ejercicio de muestreo sobre la compra de suministros relativos al producto desde 2005, según lo resumido antes en términos generales en el considerando 417, demuestran que la mayoría de los importadores muestreados, en el plazo de uno o dos años, han cambiado el origen de una parte significativa de sus compras de calzado de cuero. Un importante importador no muestreado informó también de importaciones cada vez mayores desde otros países asiáticos, a expensas de las procedentes de los países afectados. Por lo tanto, la información del expediente demuestra que, aunque podrían generarse costes adicionales, desplazar la producción de un país a otro no se considera demasiado engorroso y parece ser bastante común. Por lo tanto, se rechaza este argumento.
(453)
Las asociaciones de importadores y algunos importadores alegaron también que los importadores ya no estaban en condiciones de absorber el impacto de los derechos. Se alegó que, durante el período comprendido entre 2006 y el PIR, el impacto negativo de las medidas para los consumidores había quedado (parcialmente) compensado por el efecto de la evolución de los tipos de cambio desde 2006, aunque, según estos argumentos, la inversión de esta evolución a partir del final del PIR habría causado un aumento inevitable de sus precios de reventa, con el resultado de unos precios más altos de venta al consumidor final en caso de mantenerse los derechos.
(454)
Se reconoce que la revalorización del euro frente al dólar americano desde la imposición de las medidas antidumping ha sido significativa, como se explicó también en el considerando 432. Efectivamente, la evolución de los tipos de cambio ha sido ventajosa para los importadores del producto afectado desde finales de 2005 hasta terminado el PIR, pues los contratos con sus proveedores se formulan generalmente en dólares americanos, y el euro ganó casi un 30 % con respecto al dólar en ese período.
(455)
En cuanto a la presunta incapacidad para absorber los derechos teniendo en cuenta la evolución diferente de los tipos de cambio desde mediados de 2008, que condujo a precios de importación en euros más elevados, ha de tenerse en cuenta que el nivel de beneficios que los importadores obtienen con el comercio del producto afectado, según lo analizado mediante la muestra (véase el cuadro 22), aún era bueno en el PIR. Esto indica que los importadores estarían en condiciones de seguir operando de manera sostenible incluso si, durante un cierto período, la evolución de los tipos de cambio les fuera desfavorable. Además, siempre en relación con los tipos de cambio, no hay signos de que el euro esté en caída libre con respecto al dólar americano; por el contrario, si bien se devaluó frente al dólar desde julio hasta noviembre de 2008, volvió a fortalecerse desde entonces. Por tanto, es una especulación anticipar una depreciación del euro a corto y medio plazo. En lo tocante a los precios al por menor del calzado de cuero, debe considerarse además que hay otras varias fuentes de suministros para este calzado, a las que los importadores recurren cada vez más. Así pues, en el expediente no hay datos que señalen la necesidad de que los importadores repercutan completamente los derechos a los mayoristas o minoristas, con los consiguientes aumentos notables de los precios al por menor. Por lo tanto, el argumento no es convincente.
(456)
Algunos importadores, mayormente del grupo de productores de calzado de marca, afirmaron que las medidas perjudicarían el considerable «valor añadido de fabricación» que ellos aportan en la Unión con sus destacadas actividades en las áreas concretas de diseño, desarrollo, imagen de marca y adquisición de suministros. A este respecto, la investigación confirmó que efectivamente muchos importadores no se limitan solo a comerciar con calzado, sino que también participan, en la Unión, en actividades que aportan valor añadido, como las mencionadas. Tales actividades generan un considerable empleo de alto nivel.
(457)
A este respecto, se observa que la información proporcionada por los importadores muestreados no señaló ninguna disminución del empleo de estas empresas asignado al producto afectado durante el período comprendido entre 2005 y el PIR. Por el contrario, las cifras de empleo agrupadas de los productores muestreados de calzado de marca indican más bien un ligero aumento de ese empleo. Esto se deriva de que, conforme a su propósito, las medidas antidumping no han bloqueado la entrada en el mercado de la Unión del calzado de cuero originario de la República Popular de China y de Vietnam, sino que más bien han ajustado su nivel de precios para restablecer condiciones de competencia justas. Es más, el nivel de los derechos es en este caso moderado, y los importadores pueden, además, optar por otro origen, como efectivamente han hecho en algunos casos. Teniendo en cuenta lo expuesto, se rechaza el argumento de que las medidas antidumping comprometerían los puestos de trabajo de alto nivel generados por estos importadores en la Unión.
4.9. Conclusión
(458)
Sobre la base del anterior análisis se concluye definitivamente que, durante el período comprendido entre 2006 y el PIR, las medidas antidumping tuvieron un impacto en la situación económica de los importadores del producto afectado en la Unión, pero en vista de la posición de mercado de los importadores constatada en la investigación, que es fuerte en términos generales, este impacto no se considera desproporcionado. El limitado deterioro de la situación económica de los importadores parece haber continuado durante los nueve meses siguientes al PIR. Sin embargo, el sector se encuentra bien, en términos generales, y los beneficios obtenidos con el producto afectado siguen siendo elevados. Por tanto, se considera poco probable que el mantenimiento de las medidas tenga un impacto perjudicial importante para los intereses de los importadores.
4.10. Interés de los distribuidores/minoristas
4.10.1. Consideraciones generales
(459)
La información disponible indica que en el mercado minorista y de la distribución de la Unión alrededor del 60 % de todo el calzado se negocia en distribución «tradicional» especializada, formada por grandes minoristas que a menudo importan el calzado ellos mismos y por los llamados grupos de compra; además, aproximadamente un 40 % de todo el calzado es negociado por distribución «no especializada», que consiste en supermercados, tiendas de ropa o grandes almacenes. Se calcula que el sector de los minoristas y distribuidores da empleo en la Unión a unas 140 000 personas en las ventas al consumidor del producto afectado. Téngase en cuenta que, mientras que en los Estados miembros septentrionales de la Unión dominan los minoristas más grandes, en los Estados miembros del sur la venta al por menor suele estar en las manos de PYME.
(460)
Si bien las grandes cadenas de venta al por menor no desearon participar en la muestra de importadores ni respondieron el cuestionario detallado destinado a los minoristas, un importador/minorista importante y un grupo de minoristas presentaron contribuciones por escrito y fueron oídos. Por consiguiente, el único minorista cuyas respuestas pudieron comprobarse fue Clark's, que cooperó como importador.
(461)
Se recibieron respuestas al cuestionario para asociaciones de mayoristas, distribuidores y minoristas por parte de la Asociación Europea de Minoristas de la Moda (AEDT), la Coalición Europea del Calzado de Marca (EBFC), el Grupo Campero Europeo (EOG), EuroCommerce, que representa a los sectores minorista, mayorista y de comercio internacional en Europa, la Federación Europea de la Industria de Artículos Deportivos (FESI), la Asociación de Comercio Exterior (FTA), la Asociación Neerlandesa de Minoristas de la Moda, el Calzado y el Deporte (MITEX) y Svenskt Sportforum. Ninguna cadena de supermercados respondió al cuestionario, aunque Lidl proporcionó información sobre sus compras y reventas del producto afectado entre 2005 y 2008. Las asociaciones y los minoristas citados se oponían a las medidas y a su prolongación con el argumento básico de que las medidas disminuyeron su rentabilidad e hicieron que muchos minoristas tuvieran que buscar fuentes de suministro alternativas. También alegaron que la extensión de las medidas perjudicaría a la industria europea del calzado, que se ha adaptado con éxito a los retos y las oportunidades de los mercados modernos, los cuales externalizan la fabricación. Mantuvieron asimismo que las medidas no han evitado la deslocalización masiva de la producción, que no volverá a la Unión, pues los productores de la Unión son incapaces de atender la demanda de una amplia variedad de calzado de calidad a precios bajos.
4.10.2. Precios de compra
(462)
Para evaluar el argumento de la reducción de los márgenes de beneficio a causa de la imposición de las medidas antidumping se realizó, en un primer paso, un análisis de los precios de compra de los distribuidores/minoristas del producto afectado comparados con los precios de venta que obtuvieron durante el período comprendido entre 2005 y el PIR. Según lo descrito en el considerando 425, las respuestas de los importadores muestreados al cuestionario indican que los precios de reventa de los importadores, idénticos a los precios de compra de los distribuidores/minoristas, permanecieron estables o solo crecieron ligeramente del 2005 al PIR.
4.10.3. Precios de reventa
(463)
En una segunda fase, se examinó la evolución de los precios de reventa y, ante la falta de datos exactos presentados por los minoristas, se recogió información de las Oficinas de Estadística de los Estados miembros, con una representación conjunta del 66 % de la población comunitaria. Esta información sugiere que la evolución de los precios al por menor durante el período considerado estuvo, en general, caracterizada por un aumento muy moderado, como muestra el siguiente cuadro:
Cuadro 23
Precios de venta al público medios en algunos Estados miembros (indexados)
2005
2006
2007
PIR
Alemania
Calzado
100
99,2
100,3
100,9
Países Bajos
Calzado
100
100,7
101,4
103,1
Calzado infantil
100
99,3
101,5
100,9
Francia
«chaussures de ville» (zapatos de calle)
100
99,9
101,1
101,5
Reino Unido
Calzado
100
98,4
99,6
99,5
España
Calzado de señora
100
101,9
102,6
103,7
Calzado de caballero
100
101,6
103,5
104,1
Calzado infantil
100
100,9
102,6
103,3
Italia
Calzado
100
100,9
102,0
102,6
Fuente: institutos nacionales de estadística.
(464)
Si bien las categorías de calzado mencionadas no se adaptan exactamente a la definición del producto, en ellas domina el producto afectado, por lo que las tendencias observadas pueden considerarse una referencia válida para los precios de venta al por menor del producto afectado.
(465)
Dichas tendencias quedaron confirmadas además por diversas partes interesadas, que afirmaron que los precios al por menor habían permanecido relativamente estables durante mucho tiempo y, en cualquier caso, durante el período comprendido entre 2005 y el PIR. Estas explicaron la estabilidad de los precios al por menor del calzado durante un período tan largo por i) factores ventajosos para los costes, como el desplazamiento continuado de la producción a países con costes bajos, así como la evolución favorable de los tipos de cambio y ii) el principio de los «precios por puntos», aplicado por los minoristas, junto con la voluntad de pagar de los consumidores. El principio de los «precios por puntos» consiste en que los zapatos se venden generalmente a precios fijados a determinados niveles, y no entre ellos, por ejemplo, una categoría de zapatos se vende a 44,95 EUR, otra a 49,95 EUR, la siguiente a 54,95 EUR, etc.
4.10.4. Rentabilidad
(466)
Al no ser suficientemente detallada la información facilitada por los minoristas, no ha sido posible obtener datos directos sobre la rentabilidad de los minoristas. Sin embargo, comparando la evolución de los precios de compra de los minoristas, a los que se alude en el considerando 462, con la de sus precios de reventa, mencionados en los considerandos 463 y siguientes, no hay ningún indicio de márgenes de beneficio cada vez menores que puedan atribuirse al impacto en los costes de los derechos, ya que los precios de compra del producto afectado permanecieron estables o aumentaron ligeramente, mientras que los precios de reventa crecieron ligeramente.
(467)
En cuanto al nivel general de rentabilidad del sector minorista, hay signos de que sea más bajo que el nivel de beneficios logrado por los importadores. Además, según la prensa especializada, algunas regiones en especial resultan particularmente competitivas y difíciles desde el punto de vista de los minoristas (fuerte competencia, proceso de consolidación en el mercado, intensa dependencia del mercado financiero, que es reacio a invertir, y fracasos estratégicos). Al mismo tiempo, sin embargo, una de las mayores cadenas de venta al por menor de calzado que funcionan en la Unión anunció en la prensa unos beneficios récord en 2008, así como ambiciosos planes de expansión.
(468)
Por lo que respecta a la rentabilidad general de los minoristas, ha de tenerse en cuenta asimismo que el efecto del derecho antidumping queda difuminado, en todo caso, por el volumen de negocios obtenido con sus otros productos, como el calzado deportivo de tecnología especial, el calzado de cuero de otros orígenes y otros tipos de zapatos o accesorios.
(469)
En conclusión, el argumento de la rentabilidad decreciente no quedó justificado por los minoristas durante la investigación de reconsideración, y tampoco los resultados de la investigación apoyaron esa afirmación. La información disponible parece indicar que la imposición de medidas antidumping no afectó negativamente a los minoristas desde 2006 hasta el PIR, o bien solo en una medida limitada.
4.10.5. Impacto del declive económico tras el PIR
(470)
La limitada información de que se dispone sobre el impacto del declive económico tras el PIR sobre el sector minorista del calzado apunta a un descenso de los márgenes y un debilitamiento de la demanda en los primeros nueve meses siguientes al PIR. No obstante, la información fue presentada solo por una empresa, que opera principalmente en una región concreta y que también actúa como importador, y no puede por tanto ser considerada representativa del sector minorista en general. Además, la prensa especializada ha informado de una mejora significativa de la situación del sector minorista del calzado en esa región (con aumento de los volúmenes de ventas y los ingresos) desde mediados de 2009. Por lo tanto, a falta de cooperación representativa del sector minorista, no puede llegarse a ninguna conclusión final sobre el impacto preciso del declive económico.
4.10.6. Efecto probable si se mantienen las medidas
(471)
En el contexto del declive económico actual, es probable que el consumo de calzado de cuero disminuya y la presión sobre los precios ejercida por los consumidores, cada vez más atentos a los precios, aumente a corto y medio plazo. Por otra parte, los importadores probablemente intentarán repercutir, al menos en parte, la subida de sus precios a los minoristas. Así, la pinza en que se encuentran los minoristas, entre los importadores y los consumidores, podría llevar a una situación cada vez más difícil.
(472)
Los minoristas/distribuidores que operan en mercados muy competitivos y se abastecen de zapatos de cuero de los países afectados podrían, en tal situación, terminar por verse en una situación de fragilidad, por sus costes relativamente altos y sus márgenes netos relativamente bajos. Una derogación de las medidas antidumping sobre el producto afectado ofrecería alivio a las empresas en esa situación. No obstante, para los minoristas/distribuidores que adquieren sus suministros en terceros países y en la Unión y que tienen una gama de productos más diversificada, el impacto de los posibles incrementos de los precios probablemente quede diluido en el volumen de negocios. Por otra parte, la investigación ha mostrado que, a pesar de encontrarse en una posición particular en el mercado, la importancia de los grandes minoristas y grupos de compra de minoristas es suficientemente significativa para impedir que los importadores repercutan completamente los aumentos de costes.
(473)
En conclusión, los minoristas que siguen abasteciéndose del producto afectado principalmente en el exterior sufrirán más de una prolongación de las medidas, mientras que los que tienen un modelo empresarial más mezclado y flexible, que desplazan su fuente de suministros a otras alternativas y diversifican su gama de productos, se verán probablemente menos afectados, aunque pudieran sufrir más que durante el PIR.
4.10.7. Comentarios
(474)
Se afirmó que las medidas habían hecho que muchos minoristas buscaran fuentes alternativas de abastecimiento. La información del expediente muestra que algunos minoristas podrían efectivamente haber desplazado su compra de suministros, pero ninguno de los minoristas o sus asociaciones informó que hubiera escaseces de suministro ni dificultades para encontrar fuentes alternativas tras la imposición de medidas. Así, si bien es cierto que varios minoristas han buscado fuentes alternativas, la información sugiere que tuvieron éxito y lograron encontrar otros suministros en condiciones competitivas. Aunque se reconoce que este esfuerzo fue causa de retrasos para algunos minoristas, esto puede considerarse un efecto indirecto y no desproporcionado de la imposición de medidas, frente a las ventajas para los productores europeos perjudicados por las importaciones objeto de dumping.
(475)
Varias partes interesadas afirmaron que los factores ventajosos para los costes que se dieron durante el período considerado, como antes se resumió en el considerando 465, habían desaparecido. En cambio, desde el final del PIR, la evolución de los tipos de cambio era negativa y los precios de coste en la República Popular de China y Vietnam iban de nuevo en aumento. Por consiguiente, si se mantienen las medidas, esto pondría al sector minorista en una situación difícil, al tener que subir los precios por puntos. Esto no solo daría lugar a precios de venta al público más elevados, sino también a un menor volumen de negocios y, teniendo en cuenta los elevados costes fijos, a una fuerte reducción de los beneficios.
(476)
Como antes se señaló en el considerando 454, es altamente especulativo anticipar una depreciación del euro a corto y medio plazo. Por otra parte, si bien es probable que el aumento de los costes en la República Popular de China afecte a la posición de los importadores, el argumento no es válido para los minoristas, ya que la información que contiene el expediente sobre los precios de venta de los importadores a los minoristas, durante el período considerado y tras el PIR, demuestra que los incrementos de precios solo se repercutieron a los minoristas en una medida limitada. Esto apunta a una posición generalmente fuerte de los minoristas en el mercado.
(477)
Por lo tanto, aunque se reconoce que el principio de «precios por puntos» se utiliza ampliamente en el sector minorista del calzado y permite que pequeños aumentos de los precios atraigan menos la atención del consumidor, no hay indicaciones en el expediente de que los minoristas se vean confrontados con un aumento global significativo de los precios de compra del producto afectado. Por consiguiente, el expediente no demuestra que, en general, hayan subido los precios por puntos del producto afectado. Además, incluso si tuvieron que hacerlo para ciertos modelos específicos, los efectos de esta medida pudieron quedar neutralizados cambiando las fuentes de suministros o las gamas del producto. Por todo lo que antecede, se rechaza este argumento.
4.11. Conclusión
(478)
Para concluir, en base a la limitada información disponible, no hay indicaciones de que las medidas hayan tenido un efecto perjudicial significativo para la situación financiera de los distribuidores/minoristas durante el período comprendido entre 2006 y el PIR. Teniendo en cuenta los efectos probables del declive económico tras el PIR, y especialmente atendiendo a la pinza en que se encuentran los minoristas, entre los importadores y los consumidores, y los beneficios posiblemente moderados que obtienen, no puede excluirse sin embargo que se deteriore la situación financiera de los minoristas que venden predominantemente el producto afectado. Sin embargo, se observa que los minoristas son libres de abastecerse de sus productos en otras fuentes y de diversificar los productos ofrecidos de modo que puedan atenuar los efectos de los derechos antidumping en su volumen de negocios. En general, están en una posición de mercado mucho más favorable que los productores de la Unión, pues tienen la flexibilidad antes mencionada, mientras que los productores de la Unión quedan completamente expuestos a la presión sobre los precios ejercida por los productos objeto de dumping importados.
4.12. Interés de los consumidores
4.12.1. Consideraciones generales
(479)
La Comisión se puso en contacto con treinta y nueve asociaciones de consumidores de la Unión para comunicarles el inicio de la reconsideración por expiración. Se invitó explícitamente a estas asociaciones a explicar su posición respecto a las medidas existentes y a facilitar cualquier otra información que pudiera ser pertinente para la investigación. Tres organizaciones de consumidores se presentaron como partes interesadas y presentaron comentarios por escrito.
(480)
Dos asociaciones nacionales de consumidores indicaron su apoyo a las medidas antidumping. Una de ellas mencionó específicamente que, incluso con las medidas impuestas, los precios del calzado procedente de los países afectados siguen siendo muy bajos. La Organización Europea de Uniones de Consumidores (OEUC) se opuso a las medidas, sosteniendo entre otras razones que eran perjudiciales para los consumidores.
(481)
A este respecto, en la investigación original se predijo que el impacto para los consumidores sería limitado si se parte de la base de que los tipos de derechos, relativamente moderados, se diluirían en las diversas capas de la cadena de distribución y no se transmitirían completamente a los consumidores. Sin embargo, se tomó como hipótesis de partida el «peor de los casos», es decir, se hicieron los cálculos como si los efectos se transmitieran completamente a los consumidores. En el caso original, la estimación era un aumento máximo de los precios al consumo de un 2 %, o de 1 EUR por par.
(482)
Los resultados de la investigación de reconsideración demuestran efectivamente que los precios al consumo del calzado de cuero solo aumentaron ligeramente desde la aplicación de las medidas (véanse los considerandos 463 y siguientes). El aumento en los precios medios al por menor del calzado, según lo señalado por las Oficinas Nacionales de Estadística del grupo de Estados miembros representativos mencionado en esos considerandos y en el cuadro 23, está comprendido entre -0,5 y +4,1 %, es decir, menor que la inflación notificada en ese período.
(483)
Sobre la base del análisis de los precios de importación, también se determinó que los precios del calzado de cuero de la República Popular de China y Vietnam seguían siendo relativamente bajos, incluso después de sumados los derechos antidumping (véase el considerando 422). Por lo tanto, la información del expediente no indica que las medidas hayan perjudicado a los consumidores de manera significativa.
4.12.2. Otros comentarios
(484)
Varias partes interesadas sostuvieron que las medidas perjudicaron a los consumidores, y que han dado lugar a precios más altos. También afirmaron algunos importadores que el impacto de las medidas en los consumidores sería mucho más perceptible ahora ya que no podían seguir absorbiendo los derechos.
(485)
Según lo mencionado en el considerando 482, estos derechos antidumping no parecen haber dado lugar a un aumento notable de los precios al por menor. Por lo que se refiere a la presunta incapacidad de los importadores para absorber los derechos, el análisis posterior al PIR ya da algunas indicaciones a ese respecto. Efectivamente, como se explica en el considerando 438, durante el período que va de julio de 2008 a marzo de 2009, los precios de compra de los importadores subieron fuertemente, mientras que sus precios de reventa permanecieron estables o aumentaron a lo sumo ligeramente. Esa información sugiere que los importadores no necesariamente precisarían de repercutir un aumento de costes al siguiente nivel en la cadena de distribución. En consecuencia, se rechaza el argumento.
(486)
Una parte interesada alegó que las medidas tendrían o habrían tenido como consecuencia una reducción en las variedades de calzado de cuero disponibles para los consumidores y, en particular, una escasez de zapatos de gamas media y baja a precios asequibles. Este argumento ya se esgrimió durante la investigación original.
(487)
Dicho argumento no se justificó. Por otra parte, teniendo en cuenta los precios al por menor, estables durante mucho tiempo, es poco probable que los consumidores perdieran interés por el producto debido a la evolución de los precios. También se observa que, aparte de una asociación que alegó, sin aportar pruebas, que las medidas reducirían la oferta a los consumidores, ningún minorista o asociación de minoristas se quejó de una menor oferta o de escasez de suministro. Aunque la investigación haya confirmado que la elección de los consumidores se ha alejado ligeramente del producto en cuestión, como indican la modesta disminución del consumo que afectó al calzado de cuero durante el período considerado y el incremento de la demanda de zapatos de material textil, esto puede no obstante atribuirse a cambios de modas, en lugar de a una menor preferencia por el calzado de cuero.
5. CONCLUSIÓN SOBRE EL INTERÉS DE LA UNIÓN
(488)
De lo expuesto se desprende que una parte significativa de los productores de la industria de la Unión ha mejorado su situación desde la imposición de las medidas antidumping y ha probado su viabilidad al adaptar sus modelos empresariales a los retos de un mercado globalizado. En caso de que se mantengan las medidas, concederán más tiempo para continuar este proceso. En caso de que las medidas expiren, la presión sobre los precios de las importaciones de las gamas media y baja afectará probablemente también a los productos de gama alta, y acabará afectando a todo el calzado de cuero. En esta situación, es probable que más productores de la Unión entren en quiebra pues, al ser predominantemente pequeñas o medianas empresas, su situación financiera es más vulnerable.
(489)
Por otra parte, el impacto de los derechos antidumping desde 2006 hasta el PIR en los importadores, minoristas/distribuidores y consumidores no fue desproporcionado. En caso de que las medidas continúen y puesto que la demanda de los consumidores seguirá debilitándose a causa de la crisis económica, el impacto de los derechos antidumping para todas las partes será, al parecer, mayor que en el pasado. No obstante, dada la buena salud general y la flexibilidad probada de los importadores y la posición generalmente fuerte en el mercado de los minoristas/distribuidores, que pueden diversificar considerablemente sus gamas del producto, es de suponer que estos operadores no sufrirán desproporcionadamente a corto y medio plazo. En cuanto a los consumidores, no se percibió ningún aumento de precios tras la imposición de los derechos antidumping y, teniendo también en cuenta los resultados del análisis realizado tras el PIR, no hay indicaciones de que los precios al consumo vayan a aumentar desproporcionadamente en el futuro.
(490)
En conclusión, la investigación de reconsideración no sacó a la luz ninguna razón imperiosa para no mantener las medidas antidumping.
L. COMENTARIOS DE LAS PARTES INTERESADAS TRAS LA COMUNICACIÓN
(491)
Tras la comunicación de las conclusiones se recibieron varios comentarios. Sin embargo, ninguno de los comentarios recibidos hizo necesario que se modificaran las conclusiones. Se exponen a continuación los principales argumentos planteados.
1. INTERÉS DE LA INDUSTRIA COMUNITARIA
(492)
Tras la comunicación de las conclusiones definitivas, una parte interesada alegó que con medidas antidumping no se ayudaba a la industria de la Unión, sino solo con esfuerzos de reestructuración. Esta alegación no solo se hizo sin más fundamentos, sino que además pasa por alto las conclusiones objetivas de la presente investigación de reconsideración. En particular, soslaya la coincidencia en el tiempo entre la imposición de medidas antidumping y el proceso de estabilización de la industria de la Unión. Efectivamente, desde la imposición de las medidas, cesó el masivo incremento de importaciones objeto de dumping a bajos precios y la cuota de mercado del total de las importaciones pasó del 35,5 al 28,7 %. Esta disminución de la cantidad de importaciones objeto de dumping en el mercado de la Unión alivió la presión de los precios ejercida por el calzado de precios bajos y ayudó a la industria de la Unión a mantener sus esfuerzos de reestructuración.
(493)
Se reiteró asimismo que la Unión no puede producir masivamente y que debido a las economías de escala que se pierden por ello, no podría satisfacer la intensa demanda de calzado barato existente en la Unión. En primer lugar, hay que señalar que esta alegación no se justificó. En segundo lugar, entre los productores de la Unión hay también varios grandes productores de calzado del segmento inferior con precios de venta bajos, de los que algunos han sido analizados en la muestra. Además, por lo que se refiere a la alegación de que la industria comunitaria no podría proporcionar los volúmenes requeridos, cabe señalar que la investigación mostró que la mayoría de los grandes importadores seleccionados en la muestra no hacían pedidos solamente a un suministrador, sino que también recurrían a otros proveedores para su aprovisionamiento, si bien en volúmenes más pequeños. Esto, junto con los efectos del modelo de formación de agrupaciones, expuesto en el capítulo E, punto 2, consistente en combinar la mano de obra de varias empresas pequeñas, lógicamente debería capacitar también a la industria de la Unión para producir volúmenes más grandes. Por lo tanto, se rechazó este argumento.
(494)
Dos partes interesadas afirmaron que la situación de los productores de la Unión que recurrían generalmente a la externalización no se había analizado con la misma profundidad que la de los productores de la Unión incluidos en la muestra. Hay que señalar, no obstante, que el análisis incluía una evaluación de todas las partes interesadas en la medida en que cooperaron en la investigación. Por ejemplo, se examinó muy pormenorizadamente el interés de un gran productor de la Unión que quedó excluido de la definición de industria de la Unión por sus grandes volúmenes de importación (véanse los considerandos 402 y siguientes). También cabe señalar que las empresas de la Unión que han externalizado la mayoría de su producción en terceros países, en las investigaciones antidumping técnicamente deben considerarse como importadores, y la situación de los importadores se ha tenido plenamente en consideración y se ha analizado en los considerandos 409 y siguientes.
(495)
Una parte interesada señaló que se habían evaluado erróneamente los intereses de algunos productores de la Unión anteriormente incluidos en la muestra, pues algunos de ellos supuestamente se oponían a la continuación de las medidas. Sin embargo, esto no es exacto, ya que incluso la empresa que no apreciaba beneficios para sí en el mantenimiento de las medidas admitía que ayudaban a reducir las cantidades de importaciones objeto de dumping. Otra empresa mencionó solamente que, en el contexto de la crisis económica, les resultaba difícil prever con exactitud el efecto futuro de los derechos antidumping, pero su empresa no manifestó que los derechos carecieran de interés. Por consiguiente, incluso las partes interesadas que no habían manifestado que se beneficiasen directamente de las medidas han señalado que estas han aportado el beneficio indirecto de reducir las importaciones procedentes de la República Popular de China y Vietnam.
(496)
Por lo tanto, se considera confirmado definitivamente que, en general, las medidas han beneficiado a los productores de la Unión, los cuales, una vez que las medidas paliaron los efectos del dumping perjudicial, han demostrado su capacidad para mejorar su situación.
2. INTERÉS DE LOS IMPORTADORES NO VINCULADOS
(497)
Varias partes interesadas criticaron en general que se protegieran los intereses de denunciantes anónimos, mientras que se habían descuidado en buena medida los intereses de importadores y otros operadores económicos y también los de los consumidores. Hay que señalar que la imposición de derechos antidumping en general fue considerada beneficiosa para los productores de la Unión y no pareció desproporcionadamente negativa para los otros operadores pertinentes. No obstante, la alegación de discriminación entre estas partes se rechaza enérgicamente, pues se ofreció a todas las partes el mismo trato en la investigación y se tomaron atentamente en consideración y se analizaron con esmero todos los intereses de los operadores económicos que cooperaron, como importadores, minoristas, productores de la Unión que recurrían a la externalización y consumidores.
(498)
Varias partes interesadas alegaron que los beneficios de los importadores no serían lo bastante altos para soportar el aumento de los costes de importación, las variaciones de los tipos de cambio, el coste del cambio de fuentes de aprovisionamiento y los derechos antidumping. Sin embargo, esta afirmación no estaba suficientemente fundada. Como muestra el cuadro 22, el orden de magnitud de los beneficios de los importadores, de alrededor del 20 %, permite pensar que aún disponen de margen para absorber los costes mencionados.
(499)
Se ha afirmado que el dato de empleo relativo a los importadores, de unas 23 000 personas, es demasiado bajo por no incluir los «empleos con valor añadido» en la Unión. Esto no es cierto. El dato de empleo de los importadores se ha calculado sobre la base de los datos de empleo comprobados de los importadores muestreados, que incluyen también los empleos que añaden un valor elevado, como el diseño, el márketing, la I+D, la imagen de marca, etc., que pueden atribuirse al producto afectado. Todos los datos de empleo comprobados se sumaron y se vincularon con el volumen de importación del producto afectado correspondiente a los importadores muestreados. Entonces se extrapoló el resultado al volumen total de importaciones procedentes de los países afectados. Por lo tanto, la cifra de empleo establecida comprendía también los «puestos de trabajo de valor añadido» significativos en la Unión.
(500)
Algunas partes interesadas han afirmado que el argumento de que los importadores podían cambiar fácilmente sus fuentes de aprovisionamiento es incorrecto objetivamente y simplista. Una parte interesada alegó que no había fuentes de aprovisionamiento alternativas. A este respecto, cabe señalar que nunca se afirmó que cambiar las fuentes de aprovisionamiento fuera a resultar fácil. La Comisión no niega que cambiar de fuentes de aprovisionamiento pueda entrañar costes adicionales y requiera tiempo, ni que algunos importadores mantengan con sus suministradores relaciones ya antiguas. La información obtenida de los importadores muestreados y algunos no incluidos en la muestra permite la conclusión, expuesta en el considerando 452 del Reglamento, de que existe un notable grado de flexibilidad y los esfuerzos necesarios para cambiar el aprovisionamiento no son tan grandes que impidan a los operadores hacerlo. De hecho, estos importadores aumentaron notablemente sus suministros procedentes de terceros países, como muestra el cuadro 19. La misma tendencia se observó entre los importadores no muestreados, habida cuenta de que Eurostat muestra un aumento del 4 % de las importaciones de terceros países (cuadro 7).
(501)
Algunas partes interesadas alegaron que la continuación de las medidas hará más acusado el declive del empleo en la Unión, especialmente en relación con importadores y minoristas. Las partes interesadas no justificaron esta afirmación. Además, por lo que se refiere a los importadores muestreados, el expediente muestra que el empleo relacionado con el producto afectado aumentó en un 6 % entre 2005 y el PIR.
(502)
Se afirmó que faltaba un análisis de los beneficios que podría suponer para los importadores el cese de las medidas. A este respecto, cabe señalar que, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 21 del Reglamento antidumping de base, debe efectuarse este análisis si hay razones poderosas para no imponer medidas antidumping. En el marco de una reconsideración por expiración, ello supone que hay que proceder al análisis si existen razones poderosas para no mantener las medidas, es decir, hay que exponer los efectos negativos que tendría la prolongación de las medidas y ponderarlos con sus beneficios para la industria de la Unión, con el fin de evaluar si los efectos negativos son desproporcionados. Por consiguiente, desde un punto de vista jurídico, solamente habría que proseguir el análisis de la hipótesis opuesta, a saber, permitir que expiren las medidas, si hubiera indicaciones específicas de que fueran a constituir una carga desproporcionada para importadores, minoristas o consumidores. No se hallaron tales indicaciones. No obstante, como hipótesis de trabajo, podría decirse lo siguiente sobre los efectos probables para los importadores, minoristas y consumidores en caso de que expiren las medidas. Por lo que respecta a los importadores, la investigación mostró que una parte de sus pérdidas de rentabilidad desde 2005 hasta el PIR podrían atribuirse a los derechos antidumping pagados. Si expiran las medidas y todos los demás costes permanecen estables, estos costes desaparecerían y, en consecuencia, los niveles de beneficios podrían aumentar hasta un nivel superior al 20 % aproximado hallado durante la investigación. Para los minoristas, la información del expediente no permite ver con claridad si se beneficiarían de la expiración de las medidas, pues los importadores muestreados no siempre adaptaron sus precios de reventa en caso de bajada de los precios de importación, como puede apreciarse al comparar la media aritmética del precio de importación y la media aritmética del precio de reventa desde 2007 hasta el PIR.
En cuanto a los efectos para los consumidores, es aún menos probable que una expiración de las medidas lleve a un descenso de los precios, ya que los precios al por menor permanecieron a grandes rasgos estables a pesar de los movimientos de precios a nivel de importación desde 2005 hasta el PIR. Además, es improbable asimismo que los consumidores se beneficien al tener una oferta más variada, ya que no hay pruebas en el expediente de que la variedad de la oferta a los consumidores se haya visto afectada por la imposición de derechos antidumping. En cualquier caso, nada de esto puede alterar las conclusiones generales de que no hay razones poderosas para no mantener las medidas.
(503)
Algunos importadores y sus asociaciones afirmaron que se había subestimado el impacto de la crisis y que los efectos de la recesión continuarían empeorando. En primer lugar, estas afirmaciones se justificaron de manera insuficiente, pues no se facilitaron datos concretos sobre el producto afectado. Como se afirma en los considerandos 436 y siguientes del Reglamento, el impacto de la crisis se ha analizado hasta junio de 2009 sobre la base de los mejores datos disponibles, es decir, se envió un cuestionario adicional para atender específicamente a este asunto. Sobre la base de la información recopilada, se efectuó un análisis prudente de los datos obtenidos, y es evidente que este análisis se basó principalmente en datos recogidos hasta junio de 2009. Por lo tanto, no puede descartarse que el impacto de la crisis sobre el consumo y los precios sea peor que hasta junio de 2009, pero, en vista del nivel de beneficios holgadamente superior al 15 %, puede concluirse que es poco probable que de repente los importadores vayan a verse afectados de manera desproporcionada por el efecto aislado de los derechos antidumping.
Puede afirmarse esto con más énfasis aún teniendo en cuenta que el mercado después de junio de 2009 ha enviado señales diversas sobre su situación, con signos de mejora en algunos Estados miembros. Por consiguiente, no puede apreciarse en esta fase que se haya subestimado notablemente el impacto de la crisis. Además, cabe señalar que los datos mencionados permiten afirmar que la Comisión fue mucho más allá de sus obligaciones legales, pues el artículo 6, apartado 1, del Reglamento de base establece expresamente que normalmente no se tendrá en cuenta la información relativa a un período posterior al de investigación.
(504)
Por último, algunas partes reiteraron su afirmación de que deberían excluirse de las medidas antidumping algunos tipos de producto en razón de intereses de la Unión, pues apenas siguen produciéndose algunos de ellos en la Unión, en particular el calzado de deporte y el calzado de exterior. Se alegó que el declive de la producción en la Unión constituía un cambio de circunstancias que debía tenerse en cuenta en la reconsideración por expiración. Cabe recordar en primer lugar que, como se expone en el considerando 61 del presente Reglamento, de conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base no es posible modificar el ámbito de aplicación de las medidas en el marco de una reconsideración por expiración. Aun suponiendo que fuese legalmente posible, lo que no ocurre, hay que señalar que esta alegación de la producción en declive ya se presentó en la investigación original y fue desestimada en los considerandos 28 y 38 del Reglamento definitivo. Como estas partes interesadas no presentaron nuevas pruebas fundadas para demostrar en qué medida había disminuido la producción de la Unión de calzado de estos tipos en relación con la investigación original, se rechaza la alegación y se reiteran las conclusiones expuestas en el considerando 450 del presente Reglamento.
3. INTERÉS DE LOS DISTRIBUIDORES/MINORISTAS
(505)
Una parte interesada afirmó que el análisis establecía una distinción artificial entre importadores y minoristas y que no se había tomado en consideración el interés de las empresas integradas que tenían que soportar toda la carga de las medidas. En primer lugar, cabe señalar que la única empresa que cooperó como minorista era de hecho un importador/minorista integrado, como se indica en el considerando 460, de manera que las particularidades de estas empresas integradas estaban representadas tanto entre los importadores muestreados como en el análisis de los minoristas. En segundo lugar, también se tuvo en cuenta toda la información aportada por otros minoristas que no cooperaron plenamente en la investigación. Así pues, la Comisión examinó y analizó toda la información disponible sobre empresas integradas. Considerando lo expuesto, no puede sostenerse la afirmación de que no se tuvieron en cuenta los intereses de las empresas integradas.
(506)
Algunas partes interesadas expresaron críticas generales afirmando que no se habían analizado con detalle suficiente las repercusiones de la medida para los minoristas. Dicho argumento no se justificó. Como se expone en los considerandos 459 y siguientes, la Comisión trató de manera proactiva y reiterada de recabar información de los minoristas, pero aparte de un importador/minorista integrado que cooperó como importador, ninguna cadena minorista aceptó cooperar plenamente en la investigación. A pesar de la escasa cooperación de los minoristas, en el análisis se examinó, en la medida de lo posible, toda la información disponible sobre el sector de la venta al por menor, como contribuciones escritas de partes interesadas, información facilitada en audiencias, investigación de mercados, estudios y prensa especializada. En vista de lo expuesto, se rechazó la afirmación de que no se habían analizado con detalle suficiente las repercusiones de las medidas para los minoristas.
(507)
Varias partes interesadas afirmaron que la Comisión no había tenido en cuenta información de dominio público sobre la rentabilidad de la venta al por menor. Una parte interesada afirmó que los datos sobre rentabilidad recogidos de informes financieros de importantes minoristas de la Unión, disponibles públicamente, mostraban una situación muy preocupante que no había sido tenida en cuenta en el análisis. En la misma línea, algunas partes interesadas consideraron que no se habían tenido en cuenta los graves efectos de la crisis económica para el sector de la venta al por menor. Se afirmó que aunque una de las mayores cadenas de venta de calzado al por menor hubiera anunciado unos beneficios récord en 2008, se trataba de una excepción, pues los pequeños minoristas pasaban por una situación muy difícil. A este respecto, hay que reiterar que la cooperación de los minoristas fue muy limitada, pues solo cooperó plenamente en la investigación un minorista/importador. Además, ni antes ni después de la comunicación se recibió información específica sobre el beneficio de los minoristas en relación con el calzado de cuero o el producto afectado. A pesar de ello, la Comisión tuvo en cuenta y analizó diversas fuentes de información, como contribuciones de minoristas, información sobre mercados o noticias de prensa, que apuntaban a una gran oscilación de los beneficios en el sector minorista: mientras que se observaba que algunos minoristas efectivamente habían experimentado la reducción de sus márgenes y el debilitamiento de la demanda, la prensa especializada daba cuenta de incremento de las ventas y los ingresos de otros minoristas. Así pues, se examinó la información del dominio público a que se referían las partes interesadas citadas, pero esta información solo aportó una imagen parcial, por lo que se utilizaron otras diversas fuentes, que mostraban una horquilla de beneficios más amplia. En consecuencia, las repercusiones del declive económico para los minoristas se han analizado en toda la medida posible sobre la base de la información de que se disponía. Por consiguiente, debe rechazarse la alegación de que no se analizó correctamente la rentabilidad de los minoristas.
(508)
Algunas partes interesadas expresaron objeciones a que se hiciera referencia al nivel de rentabilidad general del sector minorista y al volumen de negocios registrado con otros tipos de calzado, pues consideraban que no era pertinente para la investigación. Una parte interesada afirmó que puesto que la autoridad encargada de la investigación había declarado que el efecto de las medidas para los minoristas había quedado diluido por las ventas de otros productos, debería haberse hecho un análisis similar en el caso de los productores de la Unión. Cabe señalar que los minoristas y los productores de la Unión de productos similares se encuentran en situaciones diferentes en la medida en que estos producen ante todo calzado de cuero, mientras que los minoristas tienen por lo general un catálogo de productos más amplio. Por lo tanto, se reitera lo afirmado en los considerandos 472 y siguientes.
(509)
Algunas partes cuestionaron la exactitud de los datos de empleo del sector minorista y consideraron que había más puestos de trabajo en juego, sin justificar este argumento. En este respecto, hay que señalar que la cifra de empleo del sector minorista recogida en el considerando 459 se calculó sobre la base del dato de empleo comprobado, vinculado con la función de la venta al por menor y atribuido al producto afectado, en el caso del único importador/minorista que cooperó. Se hizo entonces una estimación extrapolando dicho dato de empleo con arreglo a los volúmenes vendidos por esta empresa al por menor, en comparación con los volúmenes totales del producto afectado vendidos al por menor en el mercado de la Unión. Esta estimación se cotejó con las contribuciones de otras partes y con fuentes de información sobre mercados que confirmaron el orden de magnitud determinado por la Comisión. En consecuencia, se rechazó el argumento.
(510)
Varias partes interesadas alegaron que para los minoristas era difícil cambiar las fuentes de aprovisionamiento, en particular para las PYME, pues mantenían relaciones ya antiguas y de confianza con los proveedores y el coste del cambio de proveedores y las demoras previsibles podían resultar algo prohibitivo. Algunas partes interesadas alegaron que, en la situación actual de contracción de la economía, los costes de este cambio eran particularmente difíciles de asimilar para los minoristas. Hay que admitir a este respecto que los costes del cambio de aprovisionamiento podrían causar algunos problemas a algunos minoristas en una época de crisis económica. Sin embargo, la Comisión no consideraba prohibitivos los costes y las demoras que se derivan del cambio de fuentes de aprovisionamiento. De hecho, la información recogida durante la investigación apunta a que varios minoristas habían buscado fuentes alternativas de aprovisionamiento y habían cambiado de proveedores sin sufrir repercusiones negativas desproporcionadas. Por lo tanto, no puede sostenerse este argumento.
(511)
Una parte interesada apuntó que el aumento del coste del calzado de cuero procedente de la República Popular de China y Vietnam, sumado a las medidas, harían anticompetitivo continuar aprovisionándose en estos países. El argumento de que los países afectados ya no son competitivos para el aprovisionamiento no está justificado y no parece compatible con la constatación de que las importaciones de los países afectados mantuvieran una cuota de mercado conjunta del 28 % durante el PIR. Además, la alegación de que en los países afectados se están produciendo otros aumentos de costes que tienen repercusiones en las decisiones de los importadores en materia de aprovisionamiento confirma la constatación de la Comisión recogida en los considerandos 402 y siguientes de que factores distintos de los derechos antidumping parecen tener también repercusiones en la decisión de importadores y minoristas de cambiar de proveedores. Al intervenir otros muchos factores, no es posible atribuir a las medidas todo el impacto negativo.
(512)
Varias partes interesadas afirmaron que no se había considerado lo suficiente que los precios para los consumidores fijados «por puntos» impedían que se repercutieran a los consumidores los pequeños incrementos de precio. Esta afirmación se vio confirmada por la constatación de la Comisión de que los aumentos de precios para los minoristas eran excesivamente reducidos para poder repercutirlos en una medida razonable en los precios para los consumidores. A este respecto, se remite al considerando 477.
(513)
Una parte interesada indicó que en el análisis no se había tomado en consideración la acerba guerra de precios en el sector minorista. Se rechaza este argumento porque la viva competencia en el sector minorista se tuvo en cuenta en el análisis, como se indica en el considerando 467.
4. INTERÉS DE LOS CONSUMIDORES
(514)
Varias partes interesadas afirmaron que las subidas de los precios para el consumidor eran más altas que las observadas en la investigación y que si se mantenían las medidas, seguirían aumentando los precios para el consumidor. Otras partes interesadas cuestionaron la exactitud de las cifras empleadas por la Comisión para los precios al consumo alegando que no cubrían todos los Estados miembros y que comprendían otros productos aparte del producto afectado. Dos partes interesadas se quejaron de que no se había tenido en cuenta la información de seguimiento de la industria sobre precios de venta al por menor suministrada por una de ellas. Cabe recordar a este respecto que se analizó en la investigación toda la información facilitada sobre precios de venta al por menor, a lo que se hace referencia en los considerandos 463 y siguientes.
De hecho, la Comisión utilizó varias fuentes para establecer la evolución de los precios de venta al por menor, concretamente, información de las partes que cooperaban (precios de reventa de mayoristas, precios de compra y de reventa del importador/minorista que cooperaba e información facilitada por otros minoristas), declaraciones de varias partes interesadas de que los precios para el consumidor no habían aumentado e información de fuentes estadísticas. Esta última fuente, presentada en el cuadro 23, se consideró más fiable que la mencionada información de seguimiento de la industria relativa a precios al consumidor, y ello por las razones siguientes. Los datos suministrados por esta parte interesada se consideraron más restringidos y menos representativos, pues se referían solamente a una parte muy pequeña del abanico de productos y omitían un mercado consumidor importante, el Reino Unido, que según otras partes interesadas es un mercado minorista muy competitivo. En cambio, la información ofrecida en el cuadro 23 se recabó de oficinas nacionales de estadística (también la del Reino Unido, que comunicó una ligera disminución de los precios para el consumidor entre 2005 y el PIR) y predominaba en ella el producto afectado. En todo caso, la información facilitada por las partes interesadas durante la investigación mostró aumentos moderados de los precios e incluso disminuciones. Por las razones expuestas, hubo que rechazar estos argumentos.
(515)
Una parte interesada afirmó que los consumidores tenían dificultades para obtener productos de calidad elevada a precios razonables. No se justificó este argumento, por lo que fue rechazado.
(516)
Una parte interesada adujo que la disminución del consumo de calzado de cuero mostraba el impacto negativo de las medidas para los consumidores, sin justificar, no obstante, este argumento. Como se indica en el considerando 482, los precios para el consumidor se han mantenido estables en gran medida, por lo que no ha habido repercusiones negativas para los consumidores. La Comisión halló varios factores que han dado lugar a la disminución del consumo de calzado de cuero, como las cambiantes tendencias de la moda, por lo que no fue posible llegar a la conclusión de que la disminución del consumo podía achacarse a las medidas. Por lo tanto, se rechaza este argumento.
5. OTROS COMENTARIOS RECIBIDOS TRAS LA COMUNICACIÓN
(517)
Dos partes interesadas afirmaron que el análisis del interés de la Unión era incompleto porque no se habían tenido en cuenta los intereses de los proveedores de servicios logísticos de la Unión (empresas de transporte, etc.). Cabe señalar que no se había manifestado ningún operador de este sector para solicitar que se tuvieran en cuenta sus puntos de vista y que no se había recibido información al respecto. Por lo tanto, se rechazó la afirmación de que el análisis del interés de la Unión era incompleto en este respecto. En esta misma línea, algunas partes afirmaron que los efectos positivos de la expiración de las medidas deberían haberse analizado en la parte dedicada al interés de la Unión. Respecto de esta alegación, se remite a la explicación facilitada en el considerando 502 del Reglamento sobre las razones por las que no se consideró necesario desde un punto de vista jurídico efectuar este análisis en este caso.
(518)
El Gobierno de Vietnam y la asociación vietnamita del cuero y el calzado afirmaron que la continuación de las medidas mermaría los efectos de los programas de ayuda financiados por la Unión. La imposición o la prolongación de derechos antidumping es una consecuencia técnica normal de la comprobación de que los exportadores vietnamitas recurrían a prácticas de dumping perjudicial. Las consideraciones políticas como la expuesta son ajenas al marco jurídico, por lo que no son pertinentes. Además, no hay conflicto entre la concesión por la Unión de ayuda para el desarrollo a Vietnam en diferentes ámbitos y la imposición de derechos antidumping tras una investigación desarrollada de acuerdo con las normas del comercio internacional.
M. MEDIDAS ANTIDUMPING DEFINITIVAS
(519)
Habida cuenta de lo expuesto, las medidas antidumping en relación con el calzado de cuero deben mantenerse. No obstante, sin olvidar que se ha comprobado la existencia de dumping perjudicial y que el interés de la Unión exige la imposición de medidas, el presente procedimiento muestra características particulares, como se indica en los considerandos 324 a 326, que deben también tenerse debidamente en cuenta en la duración de las medidas antidumping. La investigación puso de manifiesto la probabilidad de continuación del perjuicio a corto y medio plazo, hasta que termine el proceso de adaptación de la industria comunitaria. Por lo tanto, conviene limitar la duración de las medidas a quince meses.
(520)
De conformidad con el artículo 11, apartado 2, del Reglamento de base, a raíz de una reconsideración por expiración las medidas se prolongan por lo general por cinco años, a menos que haya razones o circunstancias específicas que justifiquen un período más breve. En el caso que nos ocupa, la investigación ha puesto de manifiesto que la industria comunitaria estaba experimentando cambios de importancia en el período considerado. En particular, se constató que una parte de la industria estaba adaptando su modelo empresarial y estaban aumentando sus beneficios, acercándose al objetivo de beneficio. También se observó que este grupo se estaba expandiendo notablemente en términos de volumen de negocios y de cantidades, de manera que gradualmente iba absorbiendo una parte notable del grupo de la industria que no había cambiado significativamente su modelo empresarial.
(521)
Sobre la base de estas constataciones, se llegó a la conclusión de que, en este momento y por lo que se refiere al período siguiente al establecido en el considerando 519, no podía establecerse la probabilidad de continuación del perjuicio, Por consiguiente, se consideró inadecuado proponer que las medidas tuvieran una duración mayor que dicho período.
(522)
Se recuerda que las medidas objeto de la presente reconsideración fueron ampliadas por el Reglamento (CE) no 388/2008 del Consejo (11) a las importaciones del mismo producto procedentes de la RAE de Macao, independientemente de que el origen declarado sea o no la RAE de Macao. No se presentó a este respecto ningún nuevo elemento en el marco de la presente reconsideración. Procede, por tanto, ampliar a las importaciones del mismo producto procedentes de la RAE de Macao, independientemente de que el origen declarado sea o no la RAE de Macao, el derecho antidumping definitivo del 16,5 % y aplicable a las importaciones originarias de la República Popular China.
N. DISPOSICIONES FINALES
(523)
Se informó a todas las partes de los hechos y las consideraciones esenciales sobre cuya base se pretendía recomendar el establecimiento de derechos antidumping a la República Popular China y a Vietnam. De conformidad con las disposiciones del Reglamento de base, se concedió a las partes un plazo en el que podían realizar observaciones a raíz de la comunicación. Se tuvieron en cuenta los comentarios orales y escritos presentados por las partes y, cuando se consideró apropiado, se modificaron en consecuencia las conclusiones definitivas.
De lo anterior se deduce que los derechos antidumping deben mantenerse durante quince meses.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. Se establece un derecho antidumping definitivo sobre las importaciones de determinado calzado con parte superior de cuero natural o regenerado, con excepción del calzado de deporte, el calzado fabricado con tecnología especial, las pantuflas y demás calzado de casa, y el calzado con puntera de protección, originario de la República Popular China y de Vietnam y clasificado en los códigos NC: 6403 20 00, ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 y ex 6405 10 00 (12).
Los códigos TARIC se enumeran en el anexo del presente Reglamento.
2. A efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
«calzado de deporte», el calzado contemplado en la nota de subpartida 1 del capítulo 64 del anexo I del Reglamento (CE) no 1031/2008 de la Comisión (13);
«calzado fabricado con tecnología especial», el calzado cuyo precio CIF por par sea igual o superior a 7,5 EUR, destinado para su uso en actividades deportivas, con suela moldeada de una o de varias capas, no inyectada, fabricada con materiales sintéticos especialmente concebidos para amortiguar los choques causados por los movimientos verticales o laterales, y con características técnicas como, por ejemplo, bolsitas herméticas rellenas de gases o de fluidos, componentes mecánicos que absorben o neutralizan los choques, o materiales como polímeros de baja densidad y clasificado en los códigos NC ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96 y ex 6403 99 98;
«calzado con puntera de protección», el calzado que incorpore una puntera protectora capaz de resistir un choque de al menos 100 julios (14) y clasificado en los códigos NC: ex 6403 51 05, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 05, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 05, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 05, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 y ex 6405 10 00;
«pantuflas y demás calzado de casa» significará el calzado de este tipo clasificado en el código NC ex 6405 10 00.
3. El tipo del derecho antidumping aplicable al precio neto franco en la frontera de la Unión, no despachado de aduana, de los productos descritos en el apartado 1 y fabricados por las empresas enumeradas a continuación será el siguiente:
País
Empresa
Derechos antidumping
Código adicional TARIC
China
Golden Step
9,7 %
A775
Todas las demás empresas
16,5 %
A999
Vietnam
Todas las empresas
10,0 %
-
4. El derecho antidumping definitivo del 16,5 % y aplicable a importaciones de «todas las demás empresas» de la República Popular China se amplía a las importaciones de los productos descritos en el apartado 1 procedentes de la RAE de Macao, independientemente de que el origen declarado sea o no la RAE de Macao. En el anexo del presente Reglamento se enumeran los códigos TARIC para las importaciones procedentes de la RAE de Macao.
5. Salvo que se indique lo contrario, serán de aplicación las disposiciones vigentes sobre derechos de aduana.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor al día siguiente de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea. Estará en vigor durante un período de quince meses.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 2009.