ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 20. října 2005
vztahující se k řízení podle čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES
(Věc č. COMP/C.38.281/B.2 - Surový tabák Itálie)
(oznámeno pod číslem K(2005) 4012)
(Pouze anglické a italské znění je závazné)
(2006/901/ES)
SOUHRNÉ ZNĚNÍ ROZHODNUTÍ
1. Úvod
Dne 20. října 2005 přijala Komise rozhodnutí ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (dále jen „rozhodnutí“. V souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 Komise tímto zveřejňuje názvy stran a hlavní obsah rozhodnutí včetně všech uložených sankcí, přičemž bere v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství. Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_cs.html.
Od roku 1995 do počátku roku 2002 uzavřeli čtyři hlavní italští zpracovatelé surového tabáku, jmenovitě společnosti Deltafina, Dimon (která se přejmenovala a nyní se nazývá Mindo), Transcatab a Romana Tabacchi, (dále jsou uváděni pod souhrnným názvem „zpracovatelé“) dohody a/nebo se podílely na jednání ve vzájemné shodě zaměřené na stanovení obchodních podmínek pro nákup surového tabáku v Itálii (ohledně přímých nákupů od producentů a nákupů od třetích osob -sekundárních balíren) včetně stanovení cen a rozdělení trhu.
Rozhodnutí zahrnuje i dvě jednotlivá porušení právních předpisů, k nimž došlo v období od počátku roku 1999 do konce roku 2001, která spočívala ve stanovení smluvních cen profesním sdružením italských zpracovatelů tabáku (Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani, dále jen „APTI“), jež toto sdružení sjednalo jménem svých členů při uzavírání meziodvětvových dohod s Italským sdružením producentů surového tabáku Unione Italiana Tabacco, (dále jen „UNITAB“) a ve stanovení cen, které UNITAB sjednal jménem svých členů s APTI vzhledem k uvedeným dohodám.
2. východiska případu a procesní úkony
Komise obdržela informace o existenci odvětvových dohod ke stanovení cenových rozmezí pro určité jakosti jednoho nebo vícera druhů surového tabáku a 15. ledna 2002 zaslala obchodním sdružením zpracovatelů a producentů (APTI popřípadě UNITAB) žádosti o informace; sdružení na tuto žádost odpověděla dne 12. února 2002.
Dne 19. února 2002 obdržela Komise žádost společnosti Deltafina S.p.A (dále jen „Deltafina“, nejvýznamnější italský zpracovatel) o shovívavost v souladu s podmínkami nedávného oznámení Komise o prominutí a snížení peněžitých pokud v kartelových věcech (dále jen „oznámení o shovívavosti“). Dne 6. března 2002 udělila Komise společnosti Deltafina podmínečné prominutí pokuty podle bodu 15 oznámení o shovívavosti.
Dne 4. a 10. dubna 2002 obdržela Komise další dvě žádosti o shovívavost, a to od společnosti Dimon S.r.l. (dále jen „Dimon“) a společnosti Transcatab S.p.A. (dále jen „Transcatab“).
Ve dnech 18. až 19. dubna 2002 provedla Komise šetření v prostorách společností Dimon, Transcatab Trestina Azienda Tabacchi S.p.A. (dále jen „Trestina“) a Romana Tabacchi s.r.l. (dále jen „Romana Tabacchi“).
Dne 8. října 2002 informovala Komise společnosti Dimon a Transcatab o svém úmyslu snížit v závěru řízení jejich pokuty v rozmezí od 30 % do 50 % (Dimon), popřípadě od 20 do 30 % (Transcatab).
Dne 25. února 2004 zahájila Komise řízení v této věci a přijala sdělení o námitkách, k němuž dostali adresáti možnost se vyjádřit písemně a při ústním slyšení, které proběhlo dne 22. června 2004.
Dne 21. prosince přijala Komise dodatek ke sdělením o námitkách ze dne 25. února 2004 (dále jen „dodatek“). Poté se dne 1. března 2005 konalo další ústní slyšení.
3. Strany
3.1. Strana zpracovatelů
Deltafina je italská dceřinná společnost ve výlučném vlastnictví společnosti Universal Corporation (dále jen „Universal“), největšího světového obchodníka s tabákem. V roce 2001 (posledním celém roce, v němž pokračovalo protiprávní jednání zpracovatelů tabáku) vykoupila společnost Deltafina přibližně 25 % italského surového tabáku. Rozhodnutí je určeno společnosti Deltafina i společnosti Universal.
Dimon a Transcatab byly v době porušení právních předpisů italskými dceřinnými společnostmi ve výlučném vlastnictví společnosti Dimon Incorporated („Dimon Inc“), popřípadě Standard Commercial Corporation („SCC“), druhého a třetího největšího světového obchodníka s tabákem. Společnost Dimon změnila s účinností od září roku 2004 svůj název na Mindo S.r.l (dále jen „Mindo“) a nepatří již do skupiny Dimon Inc. Dimon Inc. a SCC se ke dni 13. dubna 2005 sloučily a vytvořily společnost Alliance One International Inc. (dále jen „Alliance“). V roce 2001 zakoupila společnost Dimon přibližně 11,28 % a společnost Transcatab přibližně 10,8 % surového tabáku vypěstovaného v Itálii. Oznámení je určeno společnostem Mindo, Transcatab a Alliance.
Romana Tabacchi je rodinná obchodní společnost. Do roku 1997 vystupovala jako obchodní zástupce určitého mezinárodního obchodníka s tabákem (který byl v uvedeném roce zakoupen společností Dimon Inc.). Od roku 1997 je Romana Tabacchi nezávislou obchodní společností. V roce 2001 vykoupila společnost Romana Tabacchi 9,5 % surového tabáku vyprodukovaného v Itálii.
APTI je italské sdružení zpracovatelů surového tabáku. Sedmnáct z celkového počtu padesáti devíti italských zpracovatelů je členy APTI.
3.2. Strana producentů
UNITAB Italia je italská konfederace seskupení producentů tabáku, která zastupuje přibližně 80 % všech producentů.
4. Dotčené odvětví: Italský surový tabák
Produkce surového tabáku v EU představuje přibližně 5 % světové produkce surového tabáku. Nejvýznamnějšími členskými státy v oblasti produkce tabáku jsou Řecko, Itálie a Španělsko, které se na celkové produkci EU podílejí 38 % (Řecko), 37,5 % (Itálie) a 12 % (Španělsko).
Surový tabák není homogenní produkt. V Itálii jsou nejběžnějšími odrůdami tabáku Burley a Bright. V každé z těchto kategorií se rozlišují různé stupně jakosti. Po usušení prodávají producenti tabák v sériích, jejichž cena závisí na jakosti tabáku, který obsahují.
Italští zpracovatelé surového tabáku nakupují surový tabák od producentů a seskupení producentů v Itálii (jakož i upravený tabák od ostatních zprostředkovatelů) a zpracovávají jej (nebo jej opětovně zpracovávají) a prodávají ve vhodné podobě tabákovým továrnám v Itálii i ostatních zemích světa. Jsou označování též jako „primární zpracovatelé“, neboť tabák zpracovávají jako první (na rozdíl od sekundárního zpracování prováděného výrobci cigaret) nebo „společnosti obchodující s tabákovými listy“ pro jejich úlohu prostředníků mezi producenty a výrobci finálních produktů.
Výrazem „vývozce“ se obvykle označují zpracovatelé používající řezačky, s jejichž pomocí se vyrábějí zpracované konečné produkty (pásy) pro výrobce cigaret. Zpracovatelské závody, které připravují pouze volně ložené tabákové listy, se nazývají „balírny“ nebo „sekundární balírny“. Po úvodním zpracování v těchto závodech (to znamená po odstranění nečistot a vytřídění listů) dodávají balírny tabák vývozcům pro další zpracování, aby bylo možno tabák nabídnout výrobcům. Zpracovatelé, kterým je určeno toto rozhodnutí, jsou zařazeni do skupiny „vývozců“.
5. Regulační rámec
Jak produkce, tak prodej surového tabáku zpracovatelům se řídí právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy.
5.1. Společná organizace trhu s tabákem
Společná organizace trhu v odvětví surového tabáku (1) stanoví i) systém produkčních kvót a ii) podporu příjmů producentů prostřednictvím režimu prémií za produkci surového tabáku.
Prémie je udělována pouze na tabák vyprodukovaný v rámci kvóty (s jistými úpravami).
Od roku 1998 byla část prémie Společenství (tzv. proměnlivá část) vyplácena v závislosti na jakosti vyprodukovaného tabáku, která se odrazila v ceně. Vyplácení proměnlivé části prémie je svěřena seskupením producentů.Společná organizace trhu vyžaduje, aby každý producent nebo seskupení producentů a každý první zpracovatel uzavřeli na počátku každoroční kampaně (v březnu až květnu, když se přesazují semenáče) tzv. „smlouvy o pěstování“, ve kterých se dohodnou na „smluvních cenách“ pro každý stupeň jakosti u všech odrůd. V této fázi jsou ceny často vyjádřeny jako cenové rozpětí. Je však nutno poznamenat, že konečnou cenu (neboli „dodací cenu“) je možno určit až v době sklizně (tj. v říjnu až lednu), a ta se může od ceny uvedené ve smlouvě o pěstování značně lišit v závislosti na jakosti, množství a dalším jednání o cenách.
Právní předpisy Společenství podporují vytváření meziodvětvových organizací, v jejichž rámci by měli producenti a zpracovatelé spolupracovat v zájmu efektivity trhu. Stanovení cen a kvót je však výslovně zakázáno. Žádné ze seskupení, kterých se daný případ týká, není meziodvětvovou organizací ve smyslu právních předpisů Společenství.
5.2. Vnitrostátní právní předpisy
Italský zákon 88/88 upravuje meziprofesní (to znamená celoodvětvové) dohody, smlouvy o pěstování a prodej zemědělských produktů. Ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. b) zákona 88/88 dále stanoví, že v meziprofesních dohodách je nutno přesně označit produkt, který je předmětem dohody, a uvést podmínky dohody, dodací lhůty a minimální ceny. Pobídky (zejména poskytování přednostních podpor) jsou poskytovány producentům a zpracovatelům, kteří dodržují podmínky meziprofesních dohod. Zákon č. 88/88 je uplatňován v mnoha zemědělských odvětvích včetně odvětví pěstování tabáku, v němž APTI a UNITAB uzavřely v letech 1999 až 2001 řadu meziprofesních dohod (stanovících smluvní ceny výpěstků vyjádřené formou minimálních cen nebo cenových rozpětí).
6. Jednání, jež je předmětem rozhodnutí
6.1. Porušení právních předpisů ze strany zpracovatelů
Od roku 1995 do počátku roku 2002 uzavřely společnosti Deltafina, Dimon, Transcatab a Romana Tabacchi dohody a/nebo se zúčastnily jednání ve vzájemné shodě týkající se nákupu surového tabáku v Itálii (včetně přímých nákupů od producentů a nákupů od sekundárních balíren), včetně: a) stanovení společných nákupních cen, které by platili zpracovatelé při dodávkách tabáku, i dalších obchodních podmínek; b) přidělování dodavatelů a množství; c) výměnu informací za účelem koordinace soutěžního nákupního chování; d) stanovení množství a cen za přebytky produkce; a e) koordinaci podání na veřejných dražbách v létech 1995 a 1998.
6.2. Porušení právních přepisů ze strany seskupení APTI
Od roku 1999 do konce roku 2001 určovalo APTI svou vyjednávací pozici ohledně cen za každý stupeň jakosti všech odrůd tabáku, o nichž se měla dohodnout s UNITAB v rámci uzavírání meziprofesních dohod.
6.3. Porušení právních předpisů ze strany UNITAB
Od roku 1999 do konce roku 2001 určovala APTI svou vyjednávací pozici ohledně cen každého stupně jakosti všech odrůd tabáku s UNITAB v rámci uzavírání meziprofesních dohod.
7. Právní posouzení
Ve svém rozhodnutí Komise shledává, že výše popsané praktiky představují trojí porušení (jednorázové porušení i trvající porušování) článku 81 Smlouvy.
Všechny strany, které se dopustily protiprávního jednání a kterým je určeno dané rozhodnutí, jsou podniky, sdružení podniků nebo jejich součásti ve smyslu článku 81 Smlouvy.
Dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě, jež přímo nebo nepřímo určují ceny transakcí nebo rozdělují množství, svou podstatou omezují hospodářskou soutěž. Přesněji řečeno, koordinace nákupního chování zpracovatelů v tomto případě ovlivnila zásadní prvky jejich soutěžního chování a bylo proto a priori schopno ovlivnit chování těchto podniků na jiných trzích, kde spolu soutěží, včetně navazujících trhů nižšího stupně. Jde o chování, které se konkrétně předpokládá v čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES.
Takovéto chování může, přinejmenším potenciálně, ovlivnit obchod se surovým tabákem mezi Itálií a ostatními členskými státy, neboť se vztahuje na významný podíl nákupů italského surového tabáku a týká se určitého výrobku (surového tabáku), který je meziproduktem při výrobě zpracovaného tabáku, který je ve velké míře předmětem vývozu.
Rozhodnutí se týká uplatnění nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (dále jen „nařízení č. 26“) na jednání, které se zde posuzuje. Dospívá k závěru, že dané restriktivní praktiky nelze považovat za „nezbytné“ pro dosažení cílů společné zemědělské politiky, a že tedy plně podléhají použití čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Domnívá se také, že ani vnitrostátní právní předpisy, ani vládní praxe zpracovatelům neukládá povinnost souhlasit s maximální průměrnou dodací cenou surového tabáku nebo si vzájemně rozdělovat množství tabáku, která mají být zakoupena jednotlivými zpracovateli. Navíc tento regulační rámec nevyžadoval od zpracovatelů a producentů kolektivní souhlas, pokud je o „smluvní ceny“ (cenová rozpětí nebo dodatečné podmínky), ani neodstraňoval veškeré možnosti konkurenčního chování z jejich strany. V důsledku toho jsou dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě mezi zástupci producentů na jedné straně a zpracovateli na straně druhé v rozporu s čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
8. Odpovědnost mateřských společností společnosti deltafina, Transcatab a dimon
V rozhodnutí se dále shledává, že společnost Universal (za společnost Deltafina), společnost Dimon Inc. (za společnost Dimon) a společnost SCC (za společnost Transcatab) měly během uvažovaného období rozhodující vliv na své dceřiné společnosti, a měly by proto za jednání svých dceřiných společností nést společně a nerozdílně odpovědnost.
9. Pokuty
9.1. Pokuty uložené za porušení právních předpisů společnostmi UNITAB a APTI
Vzhledem k chování producentů a obchodních zástupců zpracovatelů je v rozhodnutí považována pokuta ve výši pouhých 1 000 EUR za přiměřenou.
Třebaže uzavření meziprofesních dohod nebylo podle zákona 88/88 povinné a také nebyly v období několika let žádné meziprofesní dohody uzavřeny, zákon 88/88 (tak, jak byl i nadále uplatňován ve správní praxi příslušného ministerstva) vytvořil pobídky pro uzavření meziprofesních dohod stanovících minimální ceny. Dále je třeba vzít v úvahu, že byl zákon 88/88 v několika případech uplatněn v oblasti zemědělství i v odvětví tabáku, než došlo uzavření meziprofesních dohod pojednávaných v tomto rozhodnutí a že chování stran, které je sjednaly, nebylo nikdy napadeno ani podle vnitrostátního práva, ani podle práva Společenství, třebaže tyto dohody byly obecně známé a byly ministerstvu oznámeny.
9.2. Pokuty uložené za porušení právních předpisů ze strany zpracovatelů
9.2.1. Závažnost protiprávního jednání
Protiprávní jednání zpracovatelů je považováno za velmi závažné, neboť se týká stanovení cen odrůd italského surového tabáku a přidělování kvót. Nákupní kartely mohou snižovat ochotu producentů vyrábět a zároveň tak omezovat soutěž mezi zpracovateli na odvozených trzích. To platí zejména v obdobných případech, kdy produkt dotčený nákupním kartelem (surový tabák) představuje významný základ odvozených činností (v tomto případě zpracování tabáku a prodej zpracovaného tabáku). Produkce surového tabáku v Itálii činí přibližně 38 % výrobního kvóty Společenství. V roce 2001 (v posledním celém roce protiprávního jednání) dosahovala celková hodnota této výroby částky 67 338 milionů EUR.
9.2.2. Závažnost jednotlivých případů a sankce
Podle názoru Komise by měly být pokuty vyměřeny v souladu s postavením každého z uvedených čtyř zpracovatelů na trhu. Vyšší základní částka by měla být stanovena v případě společnosti Deltafina, neboť zřejmě byla svým podílem na trhu dosahujícím výše přibližně 25 % v roce 2001 (posledním celém roce protiprávního jednání) největším kupujícím. S ohledem na nižší podíly na trhu surového tabáku v Itálii (pohybující se mezi 8,86 % a 11,28 %) by měly být společnosti Transcatab, Dimon a Romana Tabacchi považovány za jednu skupinu a měly by jím vyměřeny nižší základní částky.
Jelikož jsou společnosti Deltafina, Transcatab a Dimon (nyní Mindo) součástí větších skupin (nebo, v případě společnosti Mindo, touto součástí byly), jimž je rovněž určeno toto rozhodnutí, vynásobí se výše jejich pokut určitým faktorem, aby se zajistilo dosažení dostatečného odstrašujícího účinku.
Vzhledem k výše uvedenému jsou počáteční částky pokut v daném případě stanoveny následovně:
-
Deltafina
37 500 000 EUR
-
Transcatab
12 500 000 EUR
-
Dimon (Mindo)
12 500 000 EUR
-
Romana Tabacchi
10 000 000 EUR
9.2.3. Doba trvání protiprávního jednání;
Protiprávní jednání společností Deltafina, Dimon a Transcatab trvalo přibližně 6 let a 5 měsíců. Má se za to, že účast společnosti Romana Tabacchi na protiprávním jednání trvala déle než 2 roky a 9 měsíců.
Vzhledem k výše uvedenému jsou počáteční částky pokut v daném případě stanoveny následovně:
-
Deltafina
60 000 000 EUR
-
Transcatab
20 000 000 EUR
-
Dimon (Mindo)
20 000 000 EUR
-
Romana Tabacchi
12 500 000 EUR
9.2.4. Polehčující okolnosti
Za polehčující okolnost ve prospěch společnosti Romana Tabacchi byla uznána skutečnost, že se nepodílela na určitých činnostech kartelu a jednala proti cílům kartelu takovým způsobem, že byli ostatní účastníci donuceni ke společné reakci namířené proti jejímu jednání.
Za polehčující okolnost pro společnost Deltafina byla uznána též skutečnost její účinné spolupráce v průběhu řízení. Jak je vyloženo dále, ztratila společnost Deltafina nárok na prominutí pokut v souladu s podmínkami oznámení o shovívavosti. Vzhledem ke zvláštním okolnostem tohoto případu (jedná se o první případ, v němž byla podána žádost podle nového oznámení o shovívavosti, které zde bylo poprvé uplatněno při vydání rozhodnutí) je však třeba přihlédnout ke spolupráci společnosti Deltafina. Spolupráce společnosti Deltafina byla vskutku rozsáhlá a trvala po dobu celého řízení (s výjimkou dále uvedených skutečností), a proto by jí měly být přiznány polehčující okolnosti.
9.2.5. Horní hranice pokuty
Horní hranice pokuty ve výši 10 % obratu podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 nebyla zřejmě v pokutách uložených společnostem Universal/Deltafina a Alliance/Transcatab-Mindo překročena. Jelikož však společnost Mindo nadále neudržuje žádné styky s někdejší skupinou Dimon, její společné a nerozdílné závazky by měly být stanoveny v limitu 10 % jejího obratu v uplynulém hospodářském roce (to znamená 2,59 milionu EUR).
Snížení pokuty v rámci 10 % je třeba přiznat též společnosti Romana Tabacchi.
Na základě uvedených skutečností byly stanoveny tyto částky::
-
Deltafina
30 000 000 EUR
-
Dimon (Mindo)
20 000 000 EUR
-
Transcatab
20 000 000 EUR
-
Romana Tabacchi
2 050 000 EUR
9.3. Uplatnění oznámení o shovívavosti
Deltafina, Dimon a Transcatab zažádali o prominutí v souladu s podmínkami oznámení o shovívavosti z roku 2002 (viz výše v oddílu.)
9.3.1. Žádost společnosti Deltafina o prominutí pokut
Podle oznámení o shovívavosti závisí nabytí právní moci prominutí pokuty na splnění kumulativních podmínek podle bodu 11 uvedeného oznámení. Ustanovení bodu 11a) vyžaduje od podniků (kterým bylo přiznáno podmínečné prominutí), aby spolupracovaly „v plném rozsahu a na trvalém základě […]“.
Při ústním slyšení, které se konalo dne 22. června 2004, vyšlo zřetelně najevo, že Deltafina oznámila svou žádost o prominutí u příležitosti schůze správního výboru APTI, jíž se zúčastnili i zástupci společností Dimon, Transcatab a Trestina. K tomuto oznámení došlo před tím, než měla Komise možnost provést své šetření a mohlo tudíž toto šetření ohrozit.
Rozhodnutí obsahuje závěr, že tím společnost Deltafina porušila svou povinnost spolupráce vyplývající z ustanovení bodu 11a) oznámení o shovívavosti. Z tohoto důvodu jí nelze prominout zaplacení pokuty.
V odpovědi na obhajobu společnosti Deltafina se v tomto bodě rozhodnutí potvrzuje, že bod 11a) oznámení o shovívavosti zahrnuje povinnost nakládat s žádosti o prominutí jako s důvěrnou informací, aby nebyly ohroženy výsledky následného šetření prováděného Komisí. Společnosti Deltafina byl znám záměr Komise provést předem neoznámené šetření. Toto zamýšlené šetření bylo skutečně provedeno tak, jak o tom byla společnost Deltafina informována na schůzce s útvary Komise.
Zachování důvěrnosti žádosti o prominutí je vždy spojeno s určitým stupněm obtížnosti v případech, kdy se k jejímu podání odhodlá účastník kartelu. Takováto obtížnost nebo skutečnost, že daná společnost informovala Komisi, však neopravňuje žadatele k tomu, aby na schůzce s konkurenty dobrovolně oznámil, že podal žádost o prominutí.
9.3.2. Alternativní žádost společnosti Deltafina o snížení pokuty
Žádost společnosti Deltafina o prominutí pokuty obsahovala rovněž žádost o snížení pokuty, jež by byla jinak vyměřena v případě, že by došlo k „odmítnutí její žádosti o plné prominutí generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž“.
V rozhodnutí (které se zakládalo na celkovém smyslu oznámení o shovívavosti i na teleologickém a systematickém výkladu tohoto oznámení) se konstatuje, že alternativní žádosti o snížení pokuty lze vyhovět pouze v případech, kdy nemohlo být přiznáno podmínečné prominutí pokuty k okamžiku podání žádosti, a právní nárok na náhradní snížení skončí, jakmile je toto podmínečné prominutí přiznáno. Jelikož společnosti Deltafina bylo původně přiznáno podmínečné prominutí a společnost je pozbyla pro porušení povinnosti spolupracovat, jež byla podmínkou tohoto prominutí, nemůže být vyhověno její žádosti o snížení pokuty.
9.3.3. Uplatnění oznámení o shovívavosti na společnosti Dimon a Transcatab
V rozhodnutí dospěla Komise k názoru, že nepřiznání pravomocného prominutí pokuty společnosti Deltafina nemá přímý vliv na to, jak bude oznámení o shovívavosti uplatněno v případě společností Dimon a Transcatab. Oznámení o shovívavosti zejména neumožňuje lepší postavení těchto společností poté, co společnost Deltafina nezískala pravomocné prominutí pokuty.
Bylo zjištěno, že společnosti Dimon a Transcatab splnily podmínky žádosti o snížení pokuty. Vzhledem k důkazům, které tyto společnosti předložily Komisi, a vzhledem k jejich spolupráci v průběhu řízení přiznává rozhodnutí společnostem Dimon a Transcatab nejvyšší stupeň snížení v rámci rozmezí, které jim bylo sděleno po podání žádosti o snížení pokuty (to znamená 50 % v případě společnosti Dimon a 30 % v případě společnosti Transcatab).
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou počáteční částky pokut v daném případě stanoveny následovně:
-
Deltafina a Universal společně a nerozdílně,
30 000 000 EUR
-
Dimon (Mindo) a Alliance One International,
10 000 000 EUR
Jelikož Alliance One International nese plnou odpovědnost, dluží s ní společnost Mindo společně a nerozdílně pouze částku 3,99 milionu EUR
-
Transcatab a Alliance One International společně a nerozdílně
14 000 000 EUR
-
Romana Tabacchi
2 050 000 EUR
-
APTI
1 000 EUR
-
UNITAB
1 000 EUR
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 20 de octubre de 2005
relativa a un procedimiento de conformidad con el artículo 81 del Tratado CE
(Asunto COMP/C.38.281/B.2 - Tabaco crudo Italia)
[notificada con el número C(2005) 4012]
(Los textos en lenguas inglesa e italiana son los únicos auténticos)
(2006/901/CE)
RESUMEN DE LA DECISIÓN
1. Introducción
El 20 de octubre de 2005, la Comisión adoptó una decisión relativa un procedimiento de conformidad con el artículo 81 del Tratado CE (la «decisión»). Con arreglo a lo previsto en el artículo 30 del Reglamento 1/2003, la Comisión hace públicos los nombres de las partes y el contenido fundamental de la Decisión, así como las multas impuestas, teniendo en cuenta el legítimo interés de las empresas en la proteción de sus secretos comerciales. Una versión no confidencial del texto completo de la Decisión puede encontrarse en las lenguas auténticas del asunto y en las lenguas de trabajo de la Comisión en el sitio de la DG COMP http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html.
Desde 1995 hasta comienzos de 2002 cuatro importantes transformadores italianos de tabaco crudo, a saber Deltafina, Dimon (ahora denominado Mindo), Transcatab y Romana Tabacchi (denominados colectivamente en lo sucesivo «los transformadores») firmaron acuerdos y/o participaron en prácticas concertadas dirigidas a fijar las condiciones comerciales de la compra de tabaco crudo en Italia (en lo que respecta tanto a las compras directas a los productores como a las compras a terceros envasadores), incluidas la fijación de precios y el reparto del mercado.
La decisión también se refiere a dos infracciones separadas, que tuvieron lugar por lo menos entre comienzos de 1999 y finales de 2001, consistentes en que la asociación profesional de transformadores de tabaco italianos (Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani, en adelante «APTI») fijaba los precios contractuales que negociaría, en nombre de sus miembros, para la celebración de Acuerdos interprofesionales con la confederación italiana de asociaciones de productores de tabaco crudo, Unione Italiana Tabacco, («UNITAB»), y en que UNITAB fijaba los precios que negociaría con APTI, en nombre de sus miembros, para la celebración de esos mismos acuerdos.
2. Origen del asunto y procedimiento
Tras recibir cierta información sobre la existencia de acuerdos sectoriales que fijaban las horquillas de precios para las distintas calidades de una o más variedades de tabaco crudo, el 15 de enero de 2002 la Comisión envió solicitudes de información a las asociaciones comerciales de los transformadores y productores (APTI y UNITAB respectivamente), que contestaron el 12 de febrero de 2002.
El 19 de febrero de 2002, la Comisión recibió una solicitud de clemencia de Deltafina S.p.A. («Deltafina», el principal transformador italiano) de conformidad con la Comunicación de la Comisión relativa a la dispensa del pago de las multas y la reducción de su importe en casos de cartel, recientemente adoptada en aquella fecha (la «Comunicación sobre medidas de clemencia»). El 6 de marzo de 2002 la Comisión concedió a Deltafina la dispensa condicional del pago de las multas en virtud del punto 15 de la Comunicación sobre medidas de clemencia.
Los días 4 y 10 de abril de 2002 la Comisión recibió respectivamente otras dos solicitudes de clemencia enviadas por Dimon S.r.l. («Dimon») y Transcatab S.p.A. («Transcatab»).
Los días 18 y 19 de abril de 2002, la Comisión efectuó investigaciones en los locales de Dimon, Transcatab Trestina Azienda Tabacchi S.p.A. («Trestina») y Romana Tabacchi s.r.l. («Romana Tabacchi»).
El 8 de octubre de 2002, la Comisión comunicó a Dimon y Transcatab su intención de aplicarles reducciones del importe de la multa al término del procedimiento (dentro de unas horquillas de 30 %-50 % y de 20 %-30 % respectivamente).
El 25 de febrero de 2004, la Comisión inició el procedimiento en este asunto y adoptó un pliego de cargos (en lo sucesivo «PdC»), ofreciendo a los destinatarios la posibilidad de replicar por escrito y en la audiencia oral que se celebró el 22 de junio de 2004.
El 21 de diciembre de 2004 se adoptó un addendum al PdC del 25 de febrero de 2004 (en lo sucesivo denominado «el addendum»). Así pues, el 1 de marzo de 2005 se celebró una segunda audiencia oral.
3. Las partes
3.1. Transformadores
Deltafina es la filial italiana propiedad al cien por cien de Universal Corporation («Universal»), el mayor comerciante mundial de tabaco. En 2001 (último año completo de la infracción de los transformadores), Deltafina compró cerca del 25 % del tabaco crudo italiano. Tanto Deltafina como Universal son destinatarios de la decisión.
Dimon y Transcatab eran, en el momento de la infracción, las filiales italianas propiedad al cien por cien, respectivamente, de Dimon Incorporated («Dimon Inc») y de Standard Commercial Corporation («SCC»), es decir, el segundo y tercero mayores comerciantes mundiales de tabaco. En septiembre de 2004, Dimon cambió su denominación por la de Mindo S.r.l («Mindo») y ya no forma parte del grupo Dimon Inc.. Dimon Inc. y SCC se fusionaron el 13 de abril de 2005, creando Alliance One International Inc. («Alliance»). En 2001, Dimon compró el 11,28 % y Transcatab el 10,8 % del tabaco crudo producido en Italia. Mindo, Transcatab y Alliance son destinatarios de la decisión.
Romana Tabacchi es una empresa de propiedad familiar. Hasta 1997, actuó como agente de un distribuidor internacional (que en esa fecha fue adquirido por Dimon Inc.). Desde 1997, actúa como distribuidor independiente. En 2001, Romana Tabacchi compró el 9,5 % del tabaco crudo producido en Italia.
APTI es la asociación italiana de transformadores de tabaco crudo. De los 59 transformadores existentes en Italia, 17 son miembros de APTI.
3.2. Productores
UNITAB Italia es la confederación italiana de asociaciones de productores de tabaco y representa al 80 % de los productores.
4. Sector afectado. Tabaco crudo en Italia
La producción de tabaco crudo en la UE representa aproximadamente el 5 % de la producción total mundial de tabaco crudo. Grecia, Italia y España son los principales Estados miembros productores de tabaco, con el 38 %, el 37,5 % y el 12 %, respectivamente, de la producción de la UE.
El tabaco crudo no es un producto homogéneo. En Italia, las variedades más comunes son Burley y Bright. En cada categoría pueden distinguirse diferentes calidades. Una vez secado, los productores venden el tabaco a los transformadores en fardos cuyo precio varía según la calidad del tabaco que contienen.
Los transformadores italianos de tabaco crudo compran el tabaco crudo a los productores y asociaciones de productores existentes en Italia (así como tabaco condicionado a otros intermediarios), y lo transforman (o vuelven a transformar) y lo revenden en la forma adecuada a la industria manufacturera de tabaco en Italia y en todo el mundo. También se les denomina «primeros transformadores» por ser los primeros que transforman el tabaco (en contraposición con la segunda transformación realizada por los fabricantes de cigarrillos) o «comerciantes de hojas de tabaco» por su función de intermediarios entre los productores y los fabricantes del producto final.
La expresión «exportador» se suele emplear para referirse a los transformadores que tienen equipo para batir el tabaco, lo que les permite fabricar el producto transformado acabado (tiras) que necesitan los fabricantes de cigarrillos. Los transformadores que sólo pueden producir hojas sueltas se denominan «terceros envasadores» o simplemente «envasadores». Tras el tratamiento inicial (es decir, eliminación de impurezas y clasificación), los envasadores envían el tabaco a los exportadores quienes aplican un nuevo tratamiento para poder ofrecer el tabaco a los fabricantes. Los transformadores destinatarios de la decisión son «exportadores».
5. Normativa general
Tanto la producción de tabaco crudo como su venta a los transformadores están reguladas por el derecho comunitario y nacional.
5.1. La OCM del tabaco crudo
La OCM del sector del tabaco crudo (1) consta de i) un sistema de cuotas de producción y ii) una ayuda a la renta de los productores a través de un sistema de primas a la producción de tabaco crudo.
La prima sólo se concede por lo que se refiere al tabaco producido dentro de la cuota (con ciertos ajustes). Desde 1998, el pago de la parte de la prima comunitaria (llamada parte variable) está ligado a la calidad del tabaco producido que se refleja en el precio. El pago de la parte variable de la prima se encomienda a las agrupaciones de productores.
La OCM exige que cada productor o agrupación de productores y cada primer transformador firmen los llamados «contratos de cultivo» al comienzo de la campaña de cada año (alrededor de marzo-mayo, cuando se trasplantan los plantones de tabaco) en los que pactan unos «,precios de contrato» para cada calidad de cada variedad individual. En esa fase, los precios se suelen expresar como precios mínimos o como horquilla de precios. Cabe señalar, sin embargo, que el precio final (o «precio de entrega») no se puede determinar hasta que se realiza la cosecha (es decir, entre octubre y enero) y puede apartarse perceptiblemente del «precio de contrato de cultivo», dependiendo de la calidad, de las cantidades y de otras negociaciones.
El derecho comunitario favorece la creación de organizaciones interprofesionales en las que los productores y los transformadores deben cooperar para contribuir a la eficiencia del funcionamiento del mercado. No obstante, se prohíbe expresamente fijar precios y cuotas. Ninguna de las asociaciones implicadas en este asunto es una organización interprofesional en el sentido del derecho comunitario.
5.2. Legislación nacional
En Italia, la ley 88/88 regula los acuerdos interprofesionales (es decir a nivel de todo el sector), los contratos de cultivo y las ventas de productos agrícolas. Más concretamente, el artículo 5, apartado 1, letra b), de la ley 88/88 establece que los acuerdos interprofesionales deben determinar el producto afectado por el acuerdo, las modalidades y el plazo de entrega y el precio mínimo. Se ofrecen incentivos (especialmente en términos de ayuda preferencial) a los productores y transformadores que cumplan las condiciones de los acuerdos interprofesionales. La ley 88/88 se aplica a varios sectores agrícolas, incluido el del tabaco, en el que APTI y UNITAB celebraron varios acuerdos interprofesionales (que contenían precios de contrato de cultivo expresados en forma de precios mínimos u horquillas de precios) entre 1999 y 2001.
6. Prácticas contempladas en la Decisión
6.1. Infracción de transformadores
Desde 1995 hasta el principio de 2002, Deltafina, Dimon, Transcatab y Romana Tabacchi firmaron acuerdos o participaron en prácticas concertadas dirigidas a fijar las condiciones comerciales para la compra de tabaco crudo en Italia (tanto las de compras directas a los productores como las de compras a terceros envasadores), incluyendo: a) la fijación de precios comunes de compra que los transformadores pagarían a la entrega del tabaco y de otras condiciones comerciales; b) el reparto de proveedores y cantidades; c) el intercambio de información para coordinar su comportamiento competitivo referente a las compras; d) la fijación de cantidades y precios para la producción excedentaria; y e) la coordinación de ofertas para subastas públicas en 1995 y 1998.
6.2. Infracción de APTI
A partir de 1999 y hasta finales de 2001, APTI fijó su posición de negociación en cuanto a los a precios para cada calidad de cada variedad de tabaco con vistas a la celebración de acuerdos interprofesionales con UNITAB.
6.3. Infracción de UNITAB
A partir de 1999 y hasta finales de 2001, UNITAB fijó su posición de negociación en cuanto a los a precios para cada calidad de cada variedad de tabaco con vistas a la celebración de acuerdos interprofesionales con APTI.
7. Evaluación jurídica
En la Decisión, la Comisión manifiesta que las prácticas antes descritas constituyen tres infracciones distintas (individuales y continuadas) del artículo 81 del Tratado.
Todos los participantes en las infracciones destinatarios de la decisión son o forman parte de empresas, asociaciones de empresas o asociaciones de asociaciones de empresas en el sentido del artículo 81 del Tratado.
Los acuerdos y las prácticas concertadas consistentes en fijar directa o indirectamente los precios de transacción o en repartirse las cantidades son, por su propio objeto, restrictivos de la competencia. Más concretamente, la coordinación por parte de los transformadores de su comportamiento referente a las compras en este asunto incidió en aspectos fundamentales de su conducta competitiva y también pudo, por definición, afectar al comportamiento de las mismas empresas en cualquier otro mercado en el que competían, incluidos los mercados descendentes. Estas conductas están contempladas específicamente en el artículo 81, apartado 1, del Tratado CE.
Dichas conductas son capaces, por lo menos en potencia, de repercutir sobre el comercio de tabaco crudo entre Italia y otros Estados miembros, pues abarcan una cantidad significativa de las compras de tabaco crudo italiano y se refieren a un producto (tabaco crudo) que es un producto intermedio del tabaco transformado, un producto que se exporta en gran parte.
La Decisión aborda el problema de la aplicación del Reglamento no 26 del Consejo de 4 de abril de 1962 (que aplica ciertas normas de competencia a la producción y al comercio de productos agrícolas - el «Reglamento no 26») a las prácticas que se están examinando. Concluye que en este caso las prácticas restrictivas no pueden considerarse «necesarias» para alcanzar los objetivos de la Política Agrícola Común y por lo tanto están plenamente sujetas a la aplicación del artículo 81, apartado 1, del Tratado.
Finalmente, la decisión concluye que ni el derecho nacional ni la práctica administrativa obligaban a los transformadores a pactar el precio de compra medio o máximo del tabaco crudo ni a repartirse las cantidades de tabaco que cada transformador debía comprar. Por otra parte, dicho marco normativo no obligaba a los transformadores y a los productores a acordar colectivamente los «precios de contrato» ni impedía cualquier posibilidad de comportamiento competitivo por su parte. Por lo tanto, los acuerdos y/o prácticas concertadas de los representantes de los productores, por una parte, y de los transformadores, por otra, entran plenamente en el ámbito de aplicación del artículo 81, apartado 1, del Tratado.
8. Responsabilidad de las empresas matrices de Deltafina, Transcatab y Dimon
La Decisión también declara que Universal (por lo que respecta a Deltafina), Dimon Inc. (por lo que respecta a Dimon) y SCC (por lo que respecta a Transcatab) ejercieron una influencia decisiva en sus filiales durante el período considerado y por lo tanto deben ser consideradas responsables solidarias de la conducta de sus filiales.
9. Multas
9.1. Multas impuestas por las infracciones de UNITAB y APTI
Con respecto al comportamiento de los productores y de los representantes de los transformadores, la decisión considera conveniente imponer una multa de 1.000 euros solamente.
Aunque la celebración de acuerdos interprofesionales de conformidad con la ley 88/88 no fuera obligatoria y de hecho no se celebrase ningún acuerdo interprofesional durante varios años, la ley 88/88 (según la aplicaba la práctica administrativa del ministerio) creó incentivos para la celebración de acuerdos interprofesionales que contuviesen precios mínimos. También debería tenerse en cuenta que la ley 88/88 se había aplicado en varios casos en el sector agrícola antes de la celebración de los acuerdos interprofesionales contemplados en esta decisión, incluso en el sector del tabaco, sin que la conducta de las partes que los negociaron hubiese sido impugnada en ningún momento conforme al Derecho comunitario o nacional, a pesar de que estos acuerdos eran de conocimiento público y se habían comunicado al ministerio.
9.2. Multas impuestas por la infracción de los transformadores
9.2.1. Gravedad de la infracción de los transformadores
Se considera que la infracción de los transformadores es de carácter muy grave, puesto que consiste en fijar los precios de las variedades de tabaco crudo italiano y repartirse las cantidades. Los carteles de compra pueden de hecho falsear la disposición de los productores a producir y limitar la competencia entre los transformadores en los mercados descendentes. Esto es particularmente cierto en casos como el presente, en el que el producto afectado por el cartel de compra (tabaco crudo) constituye un insumo fundamental para las actividades descendentes de los participantes (en este caso, la primera transformación y venta del tabaco transformado). La producción de tabaco crudo en Italia supone cerca del 38 % de la producción del contingente comunitario. El valor global de esta producción fue de 67,338 millones de euros en 2001 (el último año completo de la infracción).
9.2.2. Importancia individual y disuasión
La Comisión considera que al imponer las multas a los cuatro transformadores implicados debe tenerse en cuenta su posición en el mercado. Se debería aplicar un mayor importe inicial a Deltafina ya que parece ser el mayor comprador con una cuota de mercado cercana al 25 % en 2001 (último año completo de la infracción). Transcatab, Dimon y Romana Tabacchi, habida cuenta de que sus cuotas en el mercado del tabaco crudo en Italia son menores (entre, 8,86 % y 11,28 %), deberían situarse en otro grupo y partir de unas cantidades iniciales más bajas.
Como Deltafina, Transcatab y Dimon (ahora Mindo) forman (o, en el caso de Mindo, formaban) parte de unos grupos mayores que también son destinatarios de la Decisión, se aplicará a sus multas un factor multiplicador para asegurar una disuasión suficiente.
Por estas razones, el importe inicial de las multas en este asunto queda fijado del siguiente modo:
-
Deltafina
37 500 000 de euros
-
Transcatab
12 500 000 de euros
-
Dimon (Mindo)
12 500 000 de euros
-
Romana Tabacchi
10 000 000 de euros
9.2.3. Duración de la infracción
La infracción de Deltafina, Dimon y Transcatab duró aproximadamente 6 años y 5 meses. Se considera que la participación de Romana Tabacchi en la infracción duró más de 2 años y 9 meses.
Por estas razones, el importe básico de las multas que deben imponerse en este asunto queda fijado del siguiente modo:
-
Deltafina
60 000 000 de euros
-
Transcatab
20 000 000 de euros
-
Dimon (Mindo)
20 000 000 de euros
-
Romana Tabacchi
12 500 000 de euros
9.2.4. Circunstancias atenuantes
Se reconoce una circunstancia atenuante en beneficio de Romana Tabacchi al no haber participado en ciertos aspectos del cartel y al haber actuado contra el propósito del cartel hasta el punto de desencadenar una reacción conjunta de los otros participantes contra ella.
También se reconoce un efecto atenuante a la cooperación efectiva de Deltafina durante el procedimiento. Según se explica más adelante, Deltafina ha perdido su derecho a la dispensa del pago de multas de conformidad con la Comunicación sobre medidas de clemencia. Sin embargo, dadas las circunstancias excepcionales de este caso (era la primera vez que se solicitaba la aplicación de dicha Comunicación y la primera decisión que la aplicaba), la cooperación de Deltafina debe tomarse en consideración favorablemente. En efecto, la cooperación de Deltafina fue fundamental y se mantuvo durante todo el procedimiento (con excepción de los hechos expuestos a continuación) y por lo tanto debe conllevar la aplicación de una circunstancia atenuante.
9.2.5. Límite superior de la multa
El límite del 10 % del volumen de negocios establecido en el artículo 23, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1/2003 no parece excederse en este caso por lo que se refiere a las multas impuestas a Universal/Deltafina y a Alliance/Transcatab-Mindo. Sin embargo, como Mindo ya no mantiene ningún vínculo con el antiguo grupo Dimon, su responsabilidad solidaria debe ser proporcional dentro del 10 % de su volumen de negocios en su último año comercial (es decir, 2,59 millones de €).
Es necesaria una reducción del 10 % por lo que se refiere a Romana Tabacchi.
Las cantidades resultantes son por lo tanto las siguientes:
-
Deltafina
30 000 000 de euros
-
Dimon (Mindo)
20 000 000 de euros
-
Transcatab
20 000 000 de euros
-
Romana Tabacchi
2 050 000 de euros
9.3. Aplicación de la Comunicación sobre medidas de clemencia
Deltafina, Dimon y Transcatab solicitaron clemencia de conformidad con la Comunicación sobre medidas de clemencia de 2002 (véase anteriormente, sección 2).
9.3.1. Solicitud de dispensa de Deltafina
La Comunicación sobre medidas de clemencia condiciona la concesión de la dispensa final al cumplimiento de las condiciones acumulativas establecidas en su punto 11. Concretamente, el punto 11, letra a), exige que las empresas (a las que conceda la inmunidad condicional) cooperen «plena, continua y diligentemente […]».
En la audiencia oral de 22 de junio de 2004 se supo que Deltafina había revelado su solicitud de dispensa durante una reunión del comité de dirección de APTI a la que también asistieron los representantes de Dimon, Transcatab y Trestina. Esta revelación ocurrió antes de que la Comisión pudiera realizar las investigaciones y probablemente las puso en peligro.
La decisión concluye que con esta actuación Deltafina infringió la obligación de cooperación que le incumbía en virtud del punto 11, letra a), de la Comunicación sobre medidas de clemencia. Por lo tanto, no puede concederse la dispensa a Deltafina.
En respuesta a la alegación de Deltafina a este respecto, la decisión confirma que el punto 11, letra a), de la Comunicación sobre medidas de clemencia incluye el deber de mantener la confidencialidad de la solicitud de dispensa, lo cual se justifica por la necesidad de velar por que el resultado de las investigaciones subsiguientes que la Comisión debe realizar no se vea comprometido. Deltafina era consciente de la intención de la Comisión de llevar a cabo investigaciones por sorpresa. La inspección se organizó y se efectuó realmente según se anunció a Deltafina en una reunión entre ésta y los servicios de la Comisión.
Siempre que un participante en un cartel decide solicitar la dispensa del pago de multas, existe un cierto grado de dificultad a la hora de mantener la confidencialidad de la solicitud. Sin embargo, este tipo de dificultad (o el hecho de habérsela comunicado a la Comisión) no autoriza al solicitante a revelar voluntariamente su solicitud en reuniones con competidores.
9.3.2. Solicitud alternativa de reducción de la multa presentada por Deltafina
La solicitud de dispensa de Deltafina también incluía una solicitud de reducción de la multa que de otro modo le habría sido aplicable en este asunto, condicionada estrictamente a que «la DG Comp rechazara su solicitud de dispensa completa».
La decisión (basada en el contenido de Comunicación sobre medidas de clemencia, así como en su interpretación teleológica y sistemática), concluye que las solicitudes subsidiarias de reducción sólo pueden aceptarse en caso de que no pueda concederse la inmunidad condicional cuando se solicita y pierde cualquier valor legal una vez concedida la inmunidad condicional. Dado que se había concedido inicialmente la inmunidad condicional a Deltafina y que la perdió por haber incumplido las obligaciones de cooperación que le incumbían, no puede beneficiarse de una reducción de la multa.
9.3.3. Aplicación de Comunicación sobre medidas de clemencia a Dimon y Transcatab
La Decisión concluye que no la aplicación de la dispensa final a Deltafina no tiene ningún impacto directo sobre la forma en que debe aplicarse la Comunicación sobre medidas de clemencia a Dimon y Transcatab. En especial, dicha Comunicación no presupone una mejora de sus posiciones por el hecho de no haber concedido la dispensa final a Deltafina.
La Decisión concluye que tanto Dimon como Transcatab han cumplido las condiciones que les incumben en virtud de su solicitud de reducción. Una vez evaluadas las pruebas suministradas a la Comisión y su cooperación con ésta durante el procedimiento, la decisión concede a Dimon y Transcatab el mayor nivel de reducción previsto en las horquillas que se les comunicaron tras sus solicitudes de reducción (es decir, 50 % y 30 % respectivamente).
Teniendo en cuenta lo anterior, la cantidad final de las multas en este asunto queda establecida del siguiente modo:
-
Deltafina y Universal, responsables solidarios,
30 000 000 de euros
-
Dimon (Mindo) y Alliance One International,
10 000 000 de euros
Alianza One International es responsable de la totalidad, mientras que Mindo sólo es responsable solidaria por un importe de 3,99 millones de euros
-
Transcatab y Alliance One International, responsables solidarios,
14 000 000 de euros
-
Romana Tabacchi
2 050 000 de euros
-
APTI
1 000 euros
-
UNITAB
1 000 euros