ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 11. prosince 2007
o státní podpoře C 32/07 (ex N 389/06) dočasný obranný mechanismus pro stavbu lodí - Portugalsko
(oznámeno pod číslem K(2007) 6063)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2008/315/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1) a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Portugalsko oznámilo Komisi opatření dne 20. června 2006. Dopisem ze dne 6. července 2006 si Komise vyžádala od Portugalska další informace a navrhla prodloužit lhůtu pro přijetí rozhodnutí ohledně oznámeného opatření v souladu s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999 (2), dokud Komise nepřijme rozhodnutí o předchozím obdobném oznámení Portugalska, jež se posuzovalo (3). Dopisem ze dne 25. července 2006 Portugalsko tento návrh přijalo.
(2)
Dopisem ze dne 11. května 2007 Komise Portugalsko informovala, že začala oznámení posuzovat, a připomenula, že oznámení bylo neúplné. Portugalsko poskytlo doplňkové informace dopisy ze dne 5. července 2007 a 26. července 2007.
(3)
Dopisem ze dne 10. srpna 2007 Komise Portugalsku sdělila, že se s ohledem na dotyčnou podporu rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(4)
Dopisem ze dne 17. září 2007 portugalské orgány předložily své připomínky v rámci výše uvedeného řízení.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise zúčastněné strany vyzvala, aby podaly připomínky. Nebyly předloženy žádné připomínky třetích stran.
II. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
(6)
Příjemcem podpory by měla být společnost Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (dále jen „ENVC“), portugalská loděnice, jež má přibližně 1 000 zaměstnanců.
(7)
Portugalsko navrhuje poskytnout společnosti ENVC přímou podporu ve výši 6 575 558 EUR v souvislosti se sedmi smlouvami týkajícími se stavby lodí, jež byly podepsány v období mezi 4. únorem a 31. březnem 2005. Níže jsou uvedeny údaje týkající se smluv a odpovídající navrhované podpory:
Víceúčelové plavidlo na přepravu těžkotonážních nákladů
Datum podpisu smlouvy
Vlastník plavidla
Navrhovaná státní podpora (v EUR)
C 228
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffahrtsgesellschaft mbH & CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffahrtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
Podle informací poskytnutých v oznámení byla žádost o podporu v souvislosti se všemi sedmi smlouvami loděnicí podána v červenci 2005, tj. po podpisu smluv. Portugalsko podporu povolilo rozhodnutím ministerstva financí, veřejné správy, hospodářství a inovací ze dne 7. srpna 2006 pod podmínkou, že bude schválená Komisí.
(9)
Plavidla byla dodána nebo měla být podle předpokladů dodána v těchto termínech:
Plavidlo
Datum dodání
C 228
30. září 2007
C 229
30. prosince 2007
C 230
28. července 2006
C 231
30. října 2006
C 232
3. ledna 2007
C 233
24. dubna 2007
C 210
10. července 2007
(10)
Portugalsko navrhuje poskytnutí podpory na základě nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (5) ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004 (6) (dále jen „nařízení o dočasném obranném mechanismu“). Nařízení o dočasném obranném mechanismu vstoupilo v platnost dne 3. července 2002 a jeho použitelnost skončila dne 31. března 2005. V době, kdy Portugalsko podporu schválilo a oznámilo, již toto nařízení proto nebylo platné.
(11)
Portugalsko tvrdí, že smlouvy spadají do oblasti působnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, jelikož byly uzavřeny v době, kdy toto nařízení bylo ještě platné.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(12)
Komise v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v daném případě oznámila, že z níže uvedených důvodů má pochybnosti o slučitelnosti podpory se společným trhem na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu.
(13)
Komise měla za prvé pochybnosti ohledně pobídkového účinku podpory. Komise uvedla, že žádost o podporu byla podána až po podpisu smluv. Portugalsko schválilo podporu interně (pod podmínkou, že ji schválí Komise) více než rok poté, co byla žádost o podporu podána. Portugalsko nepředložilo důkazy, že v době, kdy společnost ENVC smlouvy uzavřela, existovaly nějaké záruky, že loděnice podporu získá. Komise proto měla pochybnosti, že státní podpora byla pro společnost ENVC pobídkou k provedení dotyčných projektů.
(14)
Komise za druhé zpochybnila právní základ pro schválení podpory. Komise uvedla, že použitelnost nařízení o dočasném obranném mechanismu skončila dne 31. března 2005, proto v době, kdy Portugalsko podporu schválilo a oznámilo, již toto nařízení nebylo platné. Komise rovněž poznamenala, že v rozhodnutí ve věci C 26/2006 (ex N 110/2006) (7) podrobně objasnila, proč se domnívá, že nařízení o dočasném obranném mechanismu nemůže být platným právním základem pro schválení nové provozní podpory na stavbu lodí. Portugalsko v tomto případě nepředložilo žádné nové informace, které by hodnocení Komise v tomto ohledu změnily, Komise proto nemohla v této fázi usuzovat, že podpora je slučitelná se společným trhem.
IV. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ PORTUGALSKEM
(15)
Portugalsko obecně uvedlo, že o dotyčné smlouvy loděnice soutěžila především s loděnicemi mimo Společenství, zejména s přihlédnutím k nekalé hospodářské soutěži ze strany korejských loděnic, jež byla předmětem nařízení o dočasném obranném mechanismu. Smlouvy mimoto nenarušovaly, ani nemohly narušit hospodářskou soutěž v EU, jelikož všechny loděnice v EU mají rovný přístup k podpoře podle nařízení o dočasném obranném mechanismu, jež je přímo použitelné ve všech členských státech. Proto nebylo možno usuzovat, že oznámená opatření ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(16)
Co se týká pobídkového účinku podpory, Portugalsko uvedlo, že s ohledem na aspekty související s jednáním společnost ENVC v zásadě nemohla předložit řádně odůvodněnou žádost o podporu před podpisem smluv. K navázání kontaktů s rejdařskými společnostmi došlo před tím, než společnost ENVC požádala o podporu. Portugalsko rovněž tvrdí, že i když společnost ENVC podepsala smlouvy bez veřejných záruk poskytnutí podpory, loděnice vyjednala a podepsala smlouvy a plavidla postavila v očekávání, že portugalské orgány i Komise podporu povolí vzhledem k tomu, že v tomto případě byly objektivní podmínky pro poskytnutí podpory splněny.
(17)
Pokud jde o právní základ pro schválení podpory, Portugalsko odkázalo na své připomínky předložené v souvislosti s případem C 26/2006 (8), jež považuje za použitelné v tomto případě. Portugalsko podotklo, že dotyčné smlouvy byly podepsány v době použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, tj. před 31. březnem 2005 a před tím, než orgán WTO pro řešení sporů přijal zprávu odborné skupiny, která zpochybnila nařízení o dočasném obranném mechanismu. Portugalsko rovněž uvedlo, že nebylo možno podporu oznámit před skončením použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, jelikož smlouvy byly podepsány teprve v únoru a březnu 2005 (tj. těsně před skončením použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu). Podle názoru Portugalska to však nezrušuje platnost těchto smluv, jež v době podpisu splňovaly objektivní podmínky stanovené v nařízení o dočasném obranném mechanismu.
V. POSOUZENÍ
(18)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES veškeré podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo výrobu určitého zboží, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(19)
Komise se domnívá, že navrhovaná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Opatření mají podobu subvence financované ze státních prostředků. I kdyby bylo možno nařízení o dočasném obranném mechanismu použít ve všech členských státech a všechny loděnice by byly způsobilé pro podporu podle nařízení o dočasném obranném mechanismu, jak tvrdí Portugalsko, jedná se o selektivní opatření, jelikož v tomto případě jsou opatření omezena na společnost ENVC. Tato selektivní subvence může narušit hospodářskou soutěž, jelikož společnosti ENVC poskytuje výhodu ve srovnání s ostatními konkurenty, kteří podporu neobdrželi. V tomto ohledu skutečnost, že ENVC může soutěžit s loděnicemi z Koreje, nezlehčuje skutečnost, že soutěží rovněž s ostatními loděnicemi na společném trhu. Lodní stavitelství je hospodářskou činností, jež umožňuje obchod mezi členskými státy ve velkém měřítku, a opatření proto pravděpodobně ovlivní obchod mezi členskými státy.
(20)
Komise proto potvrzuje, že se na oznámenou podporu vztahuje čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(21)
Obecnou zásadou je, že státní podporu lze považovat za slučitelnou se společným trhem pouze tehdy, je-li nezbytná jako pobídka pro příjemce podpory, aby jednal způsobem, který napomáhá dosažení cílů podle příslušné výjimky (9).
(22)
V tomto ohledu Komise podotýká, že účelem nařízení o dočasném obranném mechanismu bylo, „aby mohly loděnice Společenství účinně čelit nekalé korejské hospodářské soutěži“ (viz 6. bod odůvodnění). Takto mohly být povoleny přímé podpory v maximální výši 6 % smluvní hodnoty před podporou, pokud o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu (článek 2).
(23)
Portugalsko v daném případě tvrdí, že i když společnost ENVC neměla v době podpisu smluv žádné záruky poskytnutí podpory, očekávala, že podporu obdrží, jelikož smlouvy splňovaly objektivní podmínky, aby byly způsobilé pro podporu podle nařízení o dočasném obranném mechanismu.
(24)
Komise se však v tomto případě domnívá, že nejsou k dispozici dostatečné důkazy, že podpora byla pro společnost ENVC rozhodujícím činitelem při podpisu smluv.
(25)
Jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení, Portugalsko předložilo kopii dopisu od rejdařské společnosti, v němž se uvádí, že u šesti dotyčných smluv (plavidla C 228 až C 233) obdržela od korejských loděnic nižší nabídky. Tento dopis však byl datován 9. března 2005, tj. byl společnosti ENVC zaslán až poté, co loděnice již podepsala smlouvy týkající se těchto nabídek. Tudíž se zdá, že loděnice v době podpisu prvních šesti smluv nemohla mít jistotu, že smlouvy splňují všechny podmínky způsobilosti. Co se týká sedmé smlouvy (plavidlo C 210), situace se taktéž jeví jako sporná, jelikož informace o nižších nabídkách ze strany korejských loděnic byla společnosti ENVC zaslána dne 31. března 2005, tj. téhož dne, kdy společnost ENVC podepsala smlouvu.
(26)
Portugalsko nepředložilo žádné důkazy, že společnost ENVC před podpisem smluv obdržela od portugalských orgánů formálně či neformálně informace, že by v souvislosti s těmito smlouvami mohla být poskytnuta podpora (10). Spíše se zdálo, že společnost ENVC byla ochotna tyto smlouvy uzavřít i bez předchozích záruk poskytnutí podpory. Portugalsko ve svém podání po zahájení vyšetřovacího řízení například rovněž uvedlo, že společnost ENVC byla z právního hlediska povinna lodě postavit i v případě, že by podpora nebyla povolena. Dodává, že v tomto případě společnost ENVC požádala o podporu až po skončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, což, jak se zdá, potvrzuje, že loděnice byla ochotna provést projekty s rizikem, že podporu neobdrží.
(27)
Obecně má Komise za to, že podpora má pobídkový účinek, pokud byla žádost o podporu podána před zahájením projektu (11). Tak tomu v tomto případě nebylo. Žádost o podporu byla podána až po podpisu smluv (tj. v červenci 2005, přičemž smlouvy byly podepsány v únoru a březnu 2005). Portugalsko podporu schválilo interně (pod podmínkou schválení Komisí) více než rok po předložení žádosti o podporu. Rovněž z formálního hlediska nebyla tedy splněna podmínka týkající se pobídkového účinku.
(28)
Komise proto vyvozuje závěr, že Portugalsko nepředložilo dostatečné důkazy k prokázání pobídkového účinku podpory.
(29)
Co se týká právního základu pro schválení podpory, Portugalsko nepředložilo žádná nová tvrzení, která by rozptýlila pochybnosti, jež Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Hlavním argumentem Portugalska v tomto ohledu je to, že smlouvy jsou způsobilé pro podporu, jelikož byly podepsány v době použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu. Portugalsko rovněž uvádí, že skutečnost, že podpora byla oznámena teprve po skončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, nemá žádný vliv na způsobilost smluv pro podporu.
(30)
Komise však již v předchozím rozhodnutí (12) objasnila, proč se nedomnívá, že nařízení o dočasném obranném mechanismu představuje platný právní základ pro povolení nové provozní podpory na stavbu lodí.
(31)
Komise podotýká, že dočasná použitelnost nařízení o dočasném obranném mechanismu je vymezena v článku 5 (13) nařízení, v němž se uvádí, že „použitelnost končí dnem 31. března 2005“. Skutečnost, že se v článku 4 nařízení o dočasném obranném mechanismu uvádí, že se toto nařízení „použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti“, je podle názoru Komise podmínkou slučitelnosti, nikoli vymezením doby použitelnosti nařízení.
(32)
Výše uvedené skutečnosti potvrzuje rovněž druhá část článku 4, v níž se stanoví, že se nařízení o dočasném obranném mechanismu nepoužije na „konečné smlouvy podepsané před tím, než Společenství oznámí v Úředním věstníku Evropských společenství, že zahájilo řízení o urovnání sporu s Koreou (…), a konečné smlouvy podepsané jeden nebo více měsíců poté, co Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámí, že tato řízení o urovnání sporů jsou ukončena nebo pozastavena“.
(33)
Z výše uvedených skutečností je zřejmé, že by nařízení o dočasném obranném mechanismu bylo použitelné pouze tehdy, pokud by existoval nerozhodnutý spor s Koreou (14), a v žádném případě by nebylo použitelné po 31. březnu 2005.
(34)
Tento výklad se opírá o samotný účel nařízení o dočasném obranném mechanismu: bylo vytvořeno „coby výjimečné a dočasné opatření a v zájmu pomoci loděnicím Společenství v těch odvětvích, kterých se dotkly nepříznivé účinky ve formě značných škod a vážného znevýhodnění způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží, by (…) měl být povolen (…) pouze pro omezená odvětví trhu a po krátké a omezené období“ (15) (3. bod odůvodnění).
(35)
V tomto případě byla žádost o podporu společností ENVC předložena portugalským orgánům, Portugalskem schválena a oznámena Komisi po skončení použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu, takže opatření jednoznačně nespadají do dočasné doby použitelnosti nařízení o dočasném obranném mechanismu.
(36)
Komise dále poznamenává, že (jak již bylo objasněno v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v tomto případě) výklad nařízení o dočasném obranném mechanismu je nutno posuzovat na základě mezinárodních závazků Společenství. Podle ustálené judikatury Soudního dvora musí být právní předpisy Společenství vykládány způsobem, který je pokud možno v souladu s mezinárodním právem, včetně povinností ES v rámci WTO (16).
(37)
V této souvislosti Komise připomíná, že Korea zpochybnila slučitelnost nařízení o dočasném obranném mechanismu s pravidly WTO. Dne 22. dubna 2005 vydala skupina odborníků zprávu, která obsahuje závěr, že dočasný obranný mechanismus a řada vnitrostátních režimů přijatých na základě tohoto mechanismu (existujících v době, kdy Korea podala stížnost u WTO) jsou v rozporu s ustanovením čl. 23 odst. 1 Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů (17). Dne 20. června 2005 orgán WTO pro řešení sporů přijal zprávu skupiny odborníků, včetně doporučení, aby Společenství uvedlo nařízení o dočasném obranném mechanismu a vnitrostátní režimy přijaté na základě tohoto mechanismu do souladu s povinnostmi vyplývajícími z dohod WTO (18). Dne 20. července 2005 Společenství informovalo orgán pro řešení sporů, že již uvedlo svá opatření do souladu s jeho rozhodnutím a doporučeními, jelikož použitelnost nařízení o dočasném obranném mechanismu skončila dnem 31. března 2005 a členské státy již nadále nemohou poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(38)
Zpráva skupiny odborníků a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů o přijetí této zprávy zpochybnily samo nařízení o dočasném obranném mechanismu z důvodu porušování pravidel WTO a přiměly Společenství, aby nařízení o dočasném obranném mechanismu přestalo používat. Povinnost Společenství provést rozhodnutí orgánu pro řešení sporů se vztahuje rovněž na budoucí rozhodnutí o poskytnutí nových podpor na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu (19). Tím, že Společenství orgánu pro řešení sporů sdělilo, že již uvedlo svá opatření do souladu s jeho rozhodnutím a doporučeními, jelikož dne 31. března 2005 skončila použitelnost nařízení o dočasném obranném mechanismu a členské státy již nemohou nadále poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení, na sebe přijalo závazek toto nařízení nadále nepoužívat ke schvalování nových podpor. Proto by schválení této podpory znamenalo porušení mezinárodních závazků Společenství.
(39)
Skutečnost, že Rada toto nařízení po skončení jeho použitelnosti neobnovila, zřetelně naznačila, že Rada nemá v úmyslu dále povolovat Komisi schvalování podpor na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu. To je v souladu se skutečností, že Společenství orgánu pro řešení sporů sdělilo, že členské státy již nadále nebudou moci poskytovat provozní podpory na základě tohoto nařízení.
(40)
Portugalsko nepředložilo žádná nová tvrzení, která by byla v rozporu s názory Komise vyjádřenými v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, jež byly zopakovány výše.
(41)
Komise proto vyvozuje závěr, že oznámenou podporu nelze schválit na základě nařízení o dočasném obranném mechanismu. Jelikož nelze uplatnit žádnou další výjimku na základě čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES, je podpora neslučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oznámená podpora ve výši 6 575 558 EUR, kterou Portugalsko navrhlo poskytnout společnosti Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. v souvislosti se sedmi smlouvami podepsanými touto loděnicí, nemůže být povolena podle nařízení Rady (ES) č. 1177/2002 o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí (20) ve znění nařízení Rady (ES) č. 502/2004 (21), a je tedy neslučitelná se společným trhem. Podpora nesmí být udělena.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Portugalsku.
V Bruselu dne 11. prosince 2007.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 11 de diciembre de 2007
relativa a la ayuda estatal C 32/07 (ex N 389/06) mecanismo defensivo temporal para la construcción naval - Portugal
[notificada con el número C(2007) 6063]
(El texto en lengua portuguesa es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2008/315/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que, de conformidad con esas disposiciones (1), presentaran sus observaciones, y teniendo en cuenta éstas,
Considerando lo siguiente:
I. PROCEDIMIENTO
(1)
La medida que aquí se examina fue notificada por Portugal el 20 de junio de 2006. Por carta de 6 de julio del mismo año, la Comisión pidió a Portugal información complementaria y, en aplicación del artículo 4, apartado 5, del Reglamento (CE) no 659/1999 (2), propuso prorrogar el plazo para la adopción de las decisiones en materia de ayudas estatales hasta tomar una decisión sobre otra medida análoga que había sido notificada previamente por el Estado miembro y que se encontraba todavía en fase de examen (3). Por carta de 25 de julio de 2006, Portugal aceptó esa propuesta.
(2)
Por carta de 11 de mayo de 2007, la Comisión reanudó el examen de la medida notificada y recordó a Portugal que esta notificación seguía sin estar completa. Portugal facilitó datos complementarios por cartas de 5 y de 26 de julio de 2007.
(3)
Por carta de 10 de agosto de 2007, la Comisión notificó a Portugal su decisión de incoar contra esa medida el procedimiento que dispone el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(4)
Por carta de 17 de septiembre de 2007, las autoridades portuguesas presentaron sus observaciones en el marco de ese procedimiento.
(5)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (4). La Comisión invitó a los interesados a que presentaran sus observaciones, pero no hubo ninguno que así lo hiciera.
II. DESCRIPCIÓN DE LA AYUDA
(6)
Las ayudas estaban destinadas a la sociedad Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. (ENVC), astillero portugués que emplea actualmente a cerca de 1 000 trabajadores.
(7)
Portugal proponía conceder a ENVC ayudas directas por un importe de 6 575 558 euros en relación con siete contratos de construcción naval que se habían firmado entre el 4 de febrero y el 31 de marzo de 2005. A continuación figuran los datos de esos contratos y la ayuda propuesta para cada uno:
Buques polivalentes para cargas pesadas (EUR)
Fecha de la firma de los contratos
Armadores
Ayuda estatal propuesta
C 228
24.2.2005
JMS Schiffarhtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 229
24.2.2005
JMS Schiffarhtsgesellschaft mbH &CO KG MS
1 212 766
C 230
4.2.2005
MARE Schiffarhtsgesellschaft
1 212 766
C 231
4.2.2005
MARE Schiffarhtsgesellschaft
661 102
C 232
4.2.2005
MARE Schiffarhtsgesellschaft
630 328
C 233
4.2.2005
MARE Schiffarhtsgesellschaft
433 064
C 210
31.3.2005
Mutualista Açoreana
1 212 766
(8)
De acuerdo con los datos que figuran en la notificación, el astillero presentó la solicitud de ayuda para los siete contratos en julio de 2005, es decir, con posterioridad a la firma de éstos, y Portugal aprobó las ayudas, a condición de que la Comisión las autorizara, por una orden conjunta de 7 de agosto de 2006 del Ministério das Finanças e da Administração Pública y del Ministério da Economia e da Inovação.
(9)
Estaba previsto que los buques fueran entregados en las fechas siguientes:
Buque
Fecha de entrega
C 228
30 de septiembre de 2007
C 229
30 de diciembre de 2007
C 230
28 de julio de 2006
C 231
30 de octubre de 2006
C 232
3 de enero de 2007
C 233
24 de abril de 2007
C 210
10 de julio de 2007
(10)
Portugal se propone conceder las ayudas al amparo del Reglamento (CE) no 1177/2002 del Consejo, relativo a un mecanismo defensivo temporal para la construcción naval (5) (en lo sucesivo «Reglamento MDT»), modificado por el Reglamento (CE) no 502/2004 del Consejo (6). Dado que el Reglamento MDT entró en vigor el 3 de julio de 2002 y expiró el 31 de marzo de 2005, ya no se encontraba en vigor en el momento en que Portugal aprobó y notificó las ayudas.
(11)
Portugal alega que los contratos están cubiertos por el Reglamento MDT puesto que se firmaron durante su vigencia.
III. RAZONES DE LA INCOACIÓN DEL PROCEDIMIENTO
(12)
En su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, la Comisión expresó sus dudas sobre la posibilidad de basar en el Reglamento MDT la compatibilidad de las ayudas con el Mercado Común.
(13)
En primer lugar, la Comisión manifestó tener dudas en cuanto al efecto incentivador de las ayudas, destacando que su solicitud no se había presentado sino después de la firma de los contratos y que Portugal sólo había aprobado las ayudas a nivel interno (condicionándolas a la autorización de la Comisión) y sólo cuando ya había transcurrido más de un año desde la presentación de la solicitud. Portugal, además, no había presentado prueba alguna que demostrara que ENVC hubiese recibido en el momento de la firma de los contratos garantías de que fuera a recibir una ayuda estatal. Estas circunstancias llevaban a la Comisión a dudar de que ENVC hubiese sido inducida por la existencia de esas ayudas a acometer la realización de los proyectos.
(14)
En segundo lugar, la Comisión puso en duda la base jurídica para la aprobación de las ayudas al observar que la vigencia del Reglamento MDT había concluido el 31 de marzo de 2005, antes, por tanto, de que Portugal aprobara y notificara la medida. La Comisión señaló también que, en su decisión relativa al procedimiento C 26/2006 (ex N 110/2006) (7), había explicado pormenorizadamente el motivo por el que consideraba que ese Reglamento no podía seguir siendo una base jurídica válida para la autorización de nuevas ayudas de funcionamiento al sector de la construcción naval. Portugal, además, no había presentado a la Comisión en esa fase ninguna información nueva que pudiese alterar su opinión y hacerle considerar que las ayudas fuesen compatibles con el Mercado Común.
IV. OBSERVACIONES PRESENTADAS POR LAS AUTORIDADES PORTUGUESAS
(15)
En lo que atañe a los contratos considerados, Portugal señaló, con carácter general, que ENVC, además de hallarse en competencia con algunos astilleros extracomunitarios, se enfrentaba, en particular, a la competencia desleal de los astilleros coreanos, que era precisamente la situación que trataba de combatir el Reglamento MDT. Indicó, asimismo, que los contratos en cuestión no falseaban ni amenazaban falsear la competencia en la EU, ya que todos los astilleros comunitarios tenían igual acceso a las ayudas concedidas en virtud del Reglamento MDT, que era directamente aplicable en todos los Estados miembros. Por consiguiente, no podía considerarse que las medidas notificadas afectaran a los intercambios comerciales entre aquéllos.
(16)
En cuanto al efecto incentivador de las ayudas, Portugal alegó que, por causa de diferentes aspectos relacionados con las negociaciones, había sido materialmente imposible para ENVC presentar antes de la firma de los contratos una solicitud de ayuda debidamente justificada: los contactos con los armadores se habían iniciado antes de la solicitud de ayuda presentada por ENVC. Portugal adujo también que, aunque ENVC había firmado los contratos sin la garantía pública de que recibiría ayuda, el astillero negoció y firmó los contratos y construyó los buques con la expectativa de que tanto las autoridades portuguesas como la Comisión autorizarían las ayudas por cumplirse las condiciones objetivas necesarias para beneficiarse de ellas.
(17)
Por lo que respecta a la base jurídica para la autorización de las ayudas, las autoridades portuguesas se remitieron a las observaciones que habían presentado en el marco del procedimiento C 26/2006 (8) y que consideraban aplicables al presente caso. Portugal señaló que los contratos aquí considerados se firmaron durante el período de aplicación del Reglamento MDT, es decir, antes del 31 de marzo de 2005 y antes de que el Órgano de Solución de Diferencias de la OMC hubiese adoptado el informe del panel que denunciaba ese Reglamento. Portugal declaró también que no había sido posible notificar las ayudas antes de que el reglamento expirara, ya que los contratos no se habían firmado hasta febrero y marzo de 2005 (es decir, poco antes de que expirara el Reglamento MDT). Portugal consideraba, sin embargo, que esa circunstancia no anulaba la validez de los contratos, los cuales cumplían en el momento de su firma las condiciones objetivas previstas en el citado reglamento.
V. EVALUACIÓN DE LA AYUDA
(18)
Como dispone el artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, son «incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones».
(19)
La Comisión considera que las medidas propuestas constituyen ayudas estatales a los efectos del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE. Las medidas presentan la forma de una subvención financiada con recursos estatales. A pesar de que, como alega Portugal, el Reglamento MDT fuera aplicable en todos los Estados miembros y de que todos los astilleros pudieran acogerse a las ayudas en él enmarcadas, las medidas examinadas tienen un carácter selectivo dado que, en este caso, se limitan a la sociedad ENVC. Esta subvención selectiva puede falsear la competencia ya que ofrece a esa sociedad una ventaja de la que no se benefician otros competidores. A este respecto, el hecho de que ENVC estuviera en competencia con los astilleros coreanos no significa que no lo estuviera también con respecto a otros astilleros del Mercado Común. Además, teniendo en cuenta que la construcción naval es una actividad económica con un significativo volumen de comercio entre los Estados miembros, las medidas examinadas pueden afectar a los intercambios comerciales entre ellos.
(20)
La Comisión confirma, por tanto, que las ayudas notificadas entran en el ámbito de aplicación del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
(21)
Como principio general, las ayudas estatales sólo pueden considerarse compatibles con el Mercado Común si son necesarias para hacer que las empresas beneficiarias actúen de una forma que contribuya a la consecución de los objetivos previstos en la excepción que sea aplicable en cada caso (9).
(22)
La Comisión señala a este respecto que el objetivo del Reglamento MDT era «permitir a los astilleros comunitarios superar de forma eficaz la competencia desleal de Corea» (sexto considerando). Así, si un astillero coreano competía por un contrato ofreciendo precios inferiores, se podían autorizar ayudas directas por un importe máximo igual al 6 % del valor contractual, antes de la ayuda (artículo 2).
(23)
Portugal alega que, aunque ENVC no tuviera a la firma de los contratos ninguna garantía de que fuera a recibir las ayudas, sí albergaba expectativas de poder recibirlas dado que los contratos cumplían las condiciones objetivas necesarias para acogerse al Reglamento MDT.
(24)
La Comisión considera, sin embargo, que sigue sin probarse suficientemente el carácter determinante que tenían las ayudas para que ENVC firmara los contratos.
(25)
Como ya se indicaba en la decisión de incoar el procedimiento de investigación, Portugal presentó la copia de la carta de un armador que afirmaba haber recibido de algún astillero coreano propuestas de precios inferiores para seis de los contratos considerados (buques C 228 a C 233). Sin embargo, esa carta está fechada el 9 de marzo de 2005, lo que significa que se envió a ENVC después de que esta sociedad hubiera firmado ya los contratos a los que se dirigían esas propuestas. De ello se desprende que, en el momento de la firma de los seis primeros contratos, ENVC no tenía la certeza de que éstos cumplieran todas las condiciones de subvencionabilidad necesarias. En cuanto al séptimo contrato (buque C 210), la situación parece también dudosa puesto que la información de que se hubieran recibido propuestas coreanas con precios inferiores no se envió a ENVC hasta el 31 de marzo de 2005, es decir, el mismo día en que el astillero firmó el contrato.
(26)
Portugal no ha presentado ninguna prueba, ni formal ni informal, de que las autoridades portuguesas indicaran a ENVC antes de la firma de los contratos la posibilidad de obtener ayudas para ellos (10). Parece, por el contrario, que ENVC estaba dispuesta a ejecutar esos contratos incluso sin tener garantías de que fuera a recibir alguna ayuda. Es más, en el documento que presentó al incoarse el procedimiento de investigación, Portugal afirmaba que ENVC estaba jurídicamente obligada a construir los buques, con independencia de que las ayudas llegaran o no a autorizarse, y añadía que ENVC no había solicitado las ayudas sino después de haber expirado el Reglamento MDT, lo que parece confirmar que el astillero estaba dispuesto a ejecutar los proyectos a pesar del riesgo de no verse concedidas finalmente las ayudas.
(27)
Como regla general, la Comisión considera que, para que una ayuda tenga efectos incentivadores, es preciso que su solicitud se presente antes de iniciarse el proyecto (11). Tal condición no se cumple en este caso: la solicitud se presentó después de la firma de los contratos (es decir, en julio de 2005, mientras que éstos se firmaron en febrero y marzo del mismo año). Además, Portugal sólo aprobó las ayudas a nivel interno (supeditándolas a la autorización de la Comisión) y sólo después de que hubiera transcurrido más de un año desde la presentación de la solicitud. Esto indica que tampoco desde un punto de vista formal se cumple el requisito del efecto incentivador de las medidas.
(28)
Por todo ello, la Comisión concluye que Portugal no ha presentado pruebas suficientes del efecto incentivador de las ayudas.
(29)
En lo que atañe a la base jurídica de la autorización de las ayudas, Portugal no ha presentado ningún argumento nuevo que elimine las dudas expresadas por la Comisión en su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal. El principal argumento de Portugal a este respecto es que los contratos eran aptos para recibir ayuda dado que se firmaron durante el período de vigencia del Reglamento MDT. Portugal aduce, asimismo, que el hecho de que las ayudas no se notificaran sino después de la expiración de ese reglamento no tiene efecto alguno en la subvencionabilidad de los contratos objeto de las ayudas.
(30)
En una decisión anterior (12), sin embargo, la Comisión expuso ya el motivo por el que consideraba que el Reglamento MDT no podía seguir constituyendo una base jurídica válida para la autorización de nuevas ayudas de funcionamiento en favor de la construcción naval.
(31)
La Comisión subraya que la aplicación temporal del Reglamento MDT figura expresamente en su artículo 5 (13), según el cual este acto «expirará el 31 de marzo de 2005». El hecho de que el artículo 4 del mismo reglamento establezca que las disposiciones de éste se apliquen a «los contratos definitivos firmados a partir de la entrada en vigor del presente Reglamento y hasta su expiración» es, en opinión de la Comisión, una condición de compatibilidad y no una simple definición de la aplicación temporal del reglamento.
(32)
Tal conclusión se ve confirmada por la segunda parte del artículo 4, que dispone que el Reglamento MDT no se aplique a «los contratos definitivos firmados antes de que la Comisión comunique en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas que ha iniciado el procedimiento de solución de diferencias con Corea (…)» ni a «los contratos definitivos firmados un mes o más después de que la Comisión comunique en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas la resolución o suspensión del procedimiento de solución de diferencias».
(33)
Es evidente sobre estas bases que el Reglamento MDT sólo sería aplicable en caso de que existiese un litigio con Corea (14) y únicamente hasta el 31 de marzo de 2005 inclusive.
(34)
Esta interpretación se apoya también en el propio objetivo con el que se concibió el Reglamento MDT. Tal objetivo figura en su tercer considerando: «(…) como medida excepcional y temporal, y para ayudar a los astilleros comunitarios en aquellos segmentos que hayan sufrido las repercusiones negativas en forma de graves perjuicios por la competencia desleal de Corea, se autorizará un mecanismo defensivo temporal para determinados segmentos de mercado y únicamente durante un período limitado y breve » (15).
(35)
En el presente caso, tanto la fecha en que ENVC presentó su solicitud de ayuda a las autoridades portuguesas, como la fecha en que éstas aprobaron la solicitud y aquélla en que se la notificaron a la Comisión fueron, las tres, posteriores a la fecha de expiración del Reglamento MDT. Las medidas de ayuda se hallan así claramente fuera del ámbito de aplicación temporal de ese reglamento.
(36)
La Comisión señala también que, como ya expuso en su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal en este caso, la interpretación del Reglamento MDT tiene que tener en cuenta las obligaciones internacionales de la Comunidad. Según jurisprudencia reiterada del Tribunal de Justicia, la normativa comunitaria debe ser interpretada, en todo lo que sea posible, de forma coherente con la normativa internacional y con las obligaciones de la Comunidad Europea en el ámbito de la OMC (16).
(37)
En este contexto, la Comisión recuerda que Corea denunció la incompatibilidad del Reglamento MDT con las normas de la OMC. El 22 de abril de 2005, un panel de esa Organización emitió un informe según el cual el Reglamento MDT y diversos regímenes nacionales adoptados en su ámbito - existentes en la fecha en que Corea presentó su denuncia a la OMC - eran contrarios a lo dispuesto en el artículo 23, apartado 1, del Entendimiento relativo a las normas y procedimientos por los que se rige la solución de diferencias (17). El 20 de junio de 2005, el Órgano de Solución de Diferencias de la OMC aprobó el informe elaborado por ese panel, recomendando a la Comunidad la adopción de medidas para que el Reglamento MDT y los regímenes nacionales adoptados a su amparo fueran compatibles con las obligaciones comunitarias en virtud de los Acuerdos de dicha Organización (18). El 20 de julio del mismo año, la Comunidad informó al Órgano de que ya había cumplido su decisión y sus recomendaciones al haber puesto fin a la vigencia del Reglamento MDT desde el 31 de marzo anterior, excluyendo así la posibilidad de que los Estados miembros concedieran más ayudas de funcionamiento en virtud de ese reglamento.
(38)
Así pues, tanto el informe del panel como la decisión del Órgano de adoptar este informe condenaron el Reglamento MDT por infringir las normas de la OMC y obligaron a la Comunidad a dejar de aplicarlo. Esta obligación incluía igualmente cualquier futura decisión de concesión de nuevas ayudas en el marco de ese reglamento (19). El hecho de que la Comunidad informara al Órgano de que ya estaba garantizada la conformidad de su normativa con la decisión y las recomendaciones por él adoptadas (dado que el Reglamento MDT había expirado el 31 de marzo de 2005 y que los Estados miembros no podían ya conceder ayudas de funcionamento a su amparo) supuso asumir el compromiso de no volver a autorizar en su marco ninguna nueva ayuda. Por ello, la aprobación, en su caso, de las ayudas aquí examinadas vendría a infringir los compromisos internacionales de la Comunidad.
(39)
El hecho de que el Consejo no prorrogara el Reglamento MDT al término de su vigencia constituye una clara indicación de su propósito de no autorizar más a la Comisión la aprobación de nuevas ayudas al amparo de ese reglamento. Tal indicación vino a confirmarse cuando la Comunidad notificó al Órgano de Solución de Diferencias la imposibilidad de que los Estados miembros siguieran concediendo ayudas de funcionamiento en virtud del repetido reglamento.
(40)
Portugal no ha presentado nuevos argumentos que cuestionen la opinión expresada por la Comisión en su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal y reiterada en los apartados anteriores.
(41)
La Comisión, por lo tanto, concluye que las ayudas notificadas no pueden ser aprobadas al amparo del Reglamento MDT. Dado que tampoco es aplicable en este caso ninguna de las excepciones dispuestas en el artículo 87, apartados 2 y 3, del Tratado CE, las ayudas deben considerarse incompatibles con el Mercado Común.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
Las ayudas notificadas por un importe de 6 575 558 euros que Portugal se propone conceder a Estaleiros Navais de Viana do Castelo S.A. por siete contratos firmados por este astillero no pueden ser autorizadas al amparo del Reglamento (CE) no 1177/2002 del Consejo, relativo a un mecanismo defensivo temporal para la construcción (20), modificado por el Reglamento (CE) no 502/2004 del Consejo (21), y son, por lo tanto, incompatibles con el Mercado Común. No deben, pues, aplicarse.
Artículo 2
El destinatario de la presente Decisión será la República Portuguesa.
Hecho en Bruselas, el 11 de diciembre de 2007.