NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 491/2008
ze dne 3. června 2008,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o výrobní náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“) (1), a zejména na článek 98 ve spojení s článkem 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (2) má být na základě čl. 201 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1234/2007 od 1. července 2008 zrušeno.
(2)
Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, týkající se produkčních náhrad v odvětví obilovin (3), bylo několikrát podstatným způsobem změněno. Po přijetí nařízení (ES) č. 1234/2007 jako jednotného nařízení o společné organizaci trhů je nařízení (EHS) č. 1722/93 vhodné náležitě přizpůsobit. Uvedené nařízení by mělo být v zájmu jasnosti zrušeno a nahrazeno nařízením novým.
(3)
Vzhledem ke zvláštní situaci na trhu se škrobem, a především k potřebě udržet konkurenceschopnost cen vůči škrobu produkovanému ve třetích zemích a dováženému jako zboží, u kterého dovozní režim nezajišťuje dostatečnou ochranu producentům Společenství, stanoví článek 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 poskytnutí výrobní náhrady pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a pro některé druhotné produkty používané při výrobě určitých výrobků, jejichž seznam sestaví Komise, nebo neexistuje-li významná domácí produkce jiných obilovin pro výrobu škrobu, pro určité množství škrobu získané v každém hospodářském roce z ječmene a ovsa ve Finsku a Švédsku, pokud tak nedojde ke zvýšení úrovně produkce škrobu z uvedených dvou obilovin. Poskytnutí této náhrady má umožnit příslušným výrobním odvětvím přístup ke škrobu a některým druhotným produktům za nižší cenu, než jaká by byla stanovena uplatněním pravidel společné organizace trhu s danými produkty.
(4)
Podle článku 98 nařízení (ES) č. 1234/2007 je třeba stanovit prováděcí pravidla pro poskytování výrobních náhrad včetně pravidel pro kontrolu a platbu, aby se ve všech členských státech používala pravidla stejná.
(5)
Nařízení (ES) č. 1234/2007 stanoví vytvoření seznamu produktů, při jejichž výrobě je používán škrob, u kterého lze uplatnit nárok na náhradu.
(6)
V zájmu účinnosti kontrolních opatření je třeba stanovit, aby příjemci náhrady museli být předem schváleni členským státem, na jehož území se výše uvedené produkty vyrábějí.
(7)
Je třeba určit, jakým způsobem výrobní náhradu vypočítávat a jak často ji stanovovat. Nejvhodnější metodou výpočtu je v současné době metoda založená na rozdílu mezi tržní cenou obilí a cenou použitou pro výpočet dovozního cla. Z důvodu udržení stability by se měla výrobní náhrada určovat obvykle každý měsíc a prostředkem ověření správné hodnoty výrobní náhrady by mělo být sledování cen obilovin na světovém trhu a na nejreprezentativnějších trzích Společenství. Mělo by se jasně stanovit, které trhy Společenství je třeba sledovat, a toto sledování omezit na kukuřici. Protože započítávání cen jiných obilovin nemělo v minulosti na výpočet výše náhrady prakticky žádný dopad, odkazy k jiným obilovinám by neměly být nutné.
(8)
Výrobní náhrady se mají vyplácet za použití škrobu a některých druhotných produktů při výrobě určitého zboží. K usnadnění vhodné kontroly a platby výrobních náhrad žadatelům jsou nutné podrobné údaje. Příslušný orgán dotyčného členského státu by měl mít pravomoc vyžadovat, aby žadatelé poskytli veškeré údaje a umožnili provedení veškerých zkoušek a prohlídek, jež jsou k těmto kontrolám nutné.
(9)
Zpracovatel produktu nemusí nutně použít základní škrob, a proto je třeba sestavit seznam některých produktů získaných ze škrobu, jejichž použití zakládá nárok zpracovatele na získání náhrady.
(10)
Zvláštní povaha esterifikovaného a etherifikovaného škrobu může vést k některým spekulativním formám zpracování s cílem získat výrobní náhradu více než jednou. Pro zamezení takovým spekulacím by měla být přijata opatření, která zajistí, že esterifikovaný a etherifikovaný škrob nebude znovu přeměněn na surovinu, jejíž použití zakládá nárok na náhradu. Aby se těmto spekulacím zabránilo, měla by se upravit i výše jistoty.
(11)
Výrobní náhrada by neměla být vyplacena, dokud nedojde ke zpracování. Po zpracování by platba měla být provedena do pěti měsíců poté, co příslušný orgán prověří, že byl škrob zpracován. Zpracovatel by však měl mít možnost obdržet před ukončením kontrol zálohu.
(12)
Vzhledem ke zjednodušení a snížení administrativní zátěže a nákladů na opětovnou přeměnu modifikovaných škrobů je vhodné zvýšit výrobní náhradu na úroveň, do jejíhož dosažení nebudou kontrolní opatření pokládána za nutná, aniž by se tím zvětšilo riziko nevhodného vynakládání prostředků Společenství.
(13)
Na opatření stanovená tímto nařízením se vztahuje nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (4). Je proto třeba definovat hlavní požadavky na povinnosti zpracovatelů, jejichž dodržování je zajištěno složením jistoty.
(14)
Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V souladu s článkem 96 nařízení (ES) č. 1234/2007 může být výrobní náhrada (dále jen „náhrada“) poskytnuta fyzickým nebo právnickým osobám, které používají škrob získaný z pšenice, kukuřice nebo brambor nebo některé druhotné produkty pro výrobu zboží uvedeného v příloze I tohoto nařízení.
Finsku a Švédsku může být poskytnuta náhrada také pro použití ječného a ovesného škrobu v celkovém množství omezeném na 50 000 tun ve Finsku a na 10 000 tun ve Švédsku.
2. Při rozhodování o poskytnutí náhrady se především zohledňuje:
a)
úroveň hospodářské soutěže se třetími zeměmi a úroveň ochrany před touto hospodářskou soutěží, jíž bylo dosaženo mechanismy společné zemědělské politiky a společného celního sazebníku;
b)
vývoj v technologii výroby a použití škrobu;
c)
podíl škrobu v konečném produktu a/nebo relativní hodnota škrobu v konečném produktu a/nebo význam produktu z hlediska možnosti odbytu škrobu v hospodářské soutěži s jinými produkty.
3. Poskytnutí náhrady pro daný produkt nesmí vést k narušení podmínek hospodářské soutěže s jinými produkty, které nejsou pro poskytnutí náhrady způsobilé.
4. Pokud se zjistí, že po poskytnutí náhrady došlo k narušení hospodářské soutěže, tato náhrada se:
a)
zruší nebo
b)
změní tak, aby bylo narušení podmínek hospodářské soutěže odstraněno.
5. Pro škroby dovážené do Společenství v rámci dovozního režimu, který zakládá nárok na snížení dovozního cla, se výrobní náhrada poskytovat nesmí.
6. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„škrobem“ se rozumí základní škrob nebo produkt získaný ze škrobu uvedený v příloze II;
b)
„schválenými produkty“ se rozumí všechny produkty uvedené v příloze I;
c)
„zpracovatelem“ se rozumí osoba, která používá škrob k výrobě schválených produktů.
Článek 3
1. V případě, že je náhrada poskytnuta, stanoví se jako náhrada udělovaná měsíčně. Jestliže se však zásadně změní ceny kukuřice a/nebo pšenice na trhu Společenství nebo na světovém trhu, může být náhrada vypočtená podle odstavce 2 pozměněna v daném měsíci tak, aby tyto změny byly zohledněny.
2. Náhrada za tunu kukuřičného, pšeničného, ječného nebo ovesného škrobu se konkrétně vypočte na základě koeficientem 1,6 vynásobeného rozdílu mezi:
a)
průměrnou tržní cenou kukuřice ve Francii a Maďarsku platnou po dobu pěti dnů předcházejících dni stanovení náhrady a
b)
průměrem reprezentativních dovozních cen CIF v Rotterdamu, které se použijí ke stanovení dovozního cla pro kukuřici, zjištěných během pěti dnů předcházejících dni začátku použití.
Pro výpočet rozdílu uvedeného v prvním pododstavci se uplatňují následující pravidla:
a)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než intervenční cena, uvedená v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, ale nižší než 155 % této ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o polovinu rozdílu mezi skutečnou cenou a cenou intervenční;
b)
je-li tržní cena kukuřice uvedená v písmenu a) vyšší než 155 % intervenční ceny, je cena, již je třeba vzít v úvahu, rovna intervenční ceně zvýšené o 27,5 % intervenční ceny.
U bramborového škrobu může být stanovena odlišná sazba, odrážející minimální cenu uvedenou v článku 4a nařízení (ES) č. 1868/94 (5). V tomto případě se výpočet provádí na základě tržní ceny kukuřice ve Francii a Maďarsku, uvedené v písm. a) prvním pododstavci, až do výše 115 % ceny intervenční.
Během měsíce července, srpna a září je cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci snížena o rozdíl mezi intervenční cenou obilovin, uvedenou v článku 18 nařízení (ES) č. 1234/2007, platnou v červnu a intervenční cenou platnou v červenci, pokud ovšem cena kukuřice uvedená v písm. a) prvním pododstavci již odpovídá platné ceně za novou sklizeň.
3. Splatná náhrada je náhrada, která je vypočtena podle odstavce 2 a vynásobena koeficientem uvedeným v příloze II a která odpovídá kódu KN škrobu skutečně použitého k výrobě schválených produktů.
4. Rozhodnutí stanovená tímto článkem Komise přijímá postupem podle čl. 195 odst. 2 nařízení (ES) č. 1234/2007.
Článek 4
1. Zpracovatelé, kteří chtějí žádat o náhradu, by se měli obrátit na příslušný orgán členského státu, v němž se škrob zpracovává, a poskytnout mu tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
škálu produktů, k jejichž výrobě se škrob používá, a to produktů uvedených v příloze I i produktů tam neuvedených, s úplným popisem a uvedením kódů KN;
c)
adresu (adresy) místa (míst), kde má být škrob zpracován ve schválený produkt, je-li tato adresa odlišná od adresy zpracovatele.
Členské státy mohou od zpracovatele požadovat doplňující údaje.
2. Zpracovatelé se písemně zavážou příslušnému orgánu, že mu umožní provést veškeré kontroly a inspekce, které jsou nezbytné pro sledování použití škrobu, a že mu poskytnou všechny požadované údaje.
3. Příslušný orgán se podniknutím náležitých opatření ujistí o tom, že zpracovatel je v daném členském státě usazen a úředně uznán.
4. Na základě údajů uvedených v odstavcích 1 a 2 vytvoří příslušný orgán seznam schválených zpracovatelů, který stále aktualizuje.
Pouze takto schválení zpracovatelé jsou oprávněni žádat o náhradu podle článku 5.
Článek 5
1. Pokud chce zpracovatel žádat o náhradu, musí se písemně obrátit na svůj příslušný orgán, od kterého získá osvědčení o náhradě. Žádosti lze podávat každý pracovní den do 13:00 hodin bruselského času.
2. Žádost musí obsahovat tyto údaje:
a)
jméno (název) a adresu zpracovatele;
b)
množství škrobu, které se má použít;
c)
v případě výroby produktu kódu KN 3505 10 50 množství škrobu, které bude použito;
d)
místo (místa), kde bude škrob použit;
e)
plánované termíny zpracování.
3. K žádosti se přiloží:
a)
složení jistoty podle článku 8;
b)
prohlášení dodavatele škrobu, že produkt, který se má použít, byl přímo vyroben z kukuřice, pšenice, ječmene, ovsa nebo brambor, bez použití vedlejších produktů získaných během výroby jiných zemědělských produktů nebo zboží.
4. Členské státy mohou požadovat další údaje.
Článek 6
1. Jakmile příslušný orgán obdrží žádosti podané podle článku 5, ověří je a neprodleně vydá osvědčení o náhradě.
2. Pro osvědčení o náhradě členské státy používají vnitrostátní formuláře, které obsahují alespoň údaje uvedené v odstavci 3, aniž jsou dotčena jiná ustanovení právních předpisů Společenství.
3. Osvědčení o náhradě obsahuje údaje uvedené v čl. 5 odst. 2 a uvádí sazbu náhrady a poslední den platnosti osvědčení, kterým je poslední den třetího měsíce následujícího po měsíci jeho vydání.
Během července a srpna a až do 24. září včetně je však platnost osvědčení požadovaných během příslušných období omezena na 30 dnů ode dne jejich vydání bez možnosti překročit datum 30. září.
4. Použitelná sazba náhrady uvedená v osvědčení je sazba platná v den přijetí žádosti.
Jestliže se však část množství škrobu uvedeného v osvědčení zpracuje v hospodářském roce pro obiloviny následujícím po roce přijetí žádosti, náhrada pro škrob zpracovaný v novém hospodářském roce se přizpůsobí podle rozdílu mezi intervenční cenou platnou během měsíce vydání osvědčení o náhradě a cenou, která platí v měsíci zpracování, vynásobenou koeficientem 1,60. Rozhodnou skutečností pro směnný kurz použitelný na náhradu je rozhodná skutečnost podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1913/2006.
Článek 7
1. Zpracovatelé, kteří vlastní osvědčení o náhradě vydané podle článku 6, mohou uplatnit nárok na výplatu náhrady uvedené na osvědčení poté, co byl škrob použit k výrobě dotyčných schválených produktů, a pokud byly dodrženy všechny požadavky stanovené tímto nařízením.
2. Práva vyplývající z osvědčení jsou nepřenosná.
Článek 8
1. Vydání osvědčení je podmíněno tím, že zpracovatel složí u příslušného orgánu jistotu ve výši 15 EUR/t základního škrobu, případně vynásobenou koeficientem odpovídajícím druhu škrobu, který se má použít podle ustanovení přílohy II.
2. Jistota se uvolní v souladu s nařízením (EHS) č. 2220/85. Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je zpracování množství škrobu uvedeného v žádosti ve schválené produkty během doby platnosti osvědčení. Jestliže zpracovatel zpracuje alespoň 90 % množství škrobu uvedeného v žádosti, bude se mít zato, že tento zásadní požadavek splnil.
Článek 9
1. Náhradu lze s konečnou platností vyplatit až poté, co zpracovatel oznámí příslušnému orgánu tyto údaje:
a)
datum nebo data nákupu a dodávky škrobu;
b)
jméno (název) a adresu dodavatelů škrobu;
c)
jméno (název) a adresu producentů škrobu;
d)
datum nebo data zpracování škrobu;
e)
množství a druh použitého škrobu, včetně kódů KN;
f)
množství schváleného produktu uvedeného na osvědčení, který byl za použití škrobu vyroben.
2. Je-li produkt uvedený na osvědčení produktem kódu KN 3505 10 50, složí se spolu s oznámením uvedeným v odstavci 1 jistota, která je rovna výrobní náhradě splatné za výrobu příslušného produktu. Pokud je však výše výrobní náhrady nižší než 30 EUR/t škrobu, jistota se nepožaduje a neuplatní se ověřovací a kontrolní opatření stanovená článkem 10.
Zásadním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je použití nebo vývoz produktu v souladu s příslušnými ustanoveními čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) tohoto nařízení. Použití nebo vývoz mají být uskutečněny do 12 měsíců po konečném termínu platnosti osvědčení. Na základě náležitě odůvodněné žádosti předložené příslušnému orgánu lze zvážit prodloužení doby platnosti osvědčení nanejvýš o šest měsíců.
3. Před vyplacením si příslušný orgán ověří, zda byl škrob použit k výrobě schválených produktů v souladu s údaji na osvědčení. Ověření se zpravidla provádí formou správních kontrol, které však musí být v případě nutnosti podloženy kontrolami fyzickými.
4. Veškeré kontroly stanovené tímto nařízením se provedou do pěti měsíců ode dne, kdy příslušný orgán obdrží údaje požadované v odstavci 1.
5. Je-li zpracované množství škrobu vyšší než množství uvedené v osvědčení, považuje se množství, jež množství uvedené nepřevyšuje o více než 5 %, za zpracované na základě uvedeného dokumentu a zakládá nárok na náhradu, jež je v něm uvedena.
Článek 10
1. Jistota stanovená čl. 9 odst. 2 je uvolněna až poté, co se příslušnému orgánu prokáže, že produkt kódu KN 3505 10 50:
a)
byl použit na celním území Společenství k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II; nebo
b)
opustil v případě přímého vývozu do třetích zemí celní území Společenství.
2. Důkazem podle odst. 1 písm. a) je prohlášení, jež zpracovatel předloží příslušnému orgánu a v němž uvede:
a)
zda má být dotyčný produkt zpracován;
b)
že tento produkt bude použit pouze k výrobě jiných produktů, než jaké jsou uvedeny v příloze II;
c)
že dotyčný produkt se prodá pouze tomu, kdo převezme závazek uvedený v písmenu b), a to buď na základě smluvní doložky za tímto účelem vytvořené, nebo na základě zvláštní podmínky uvedené na prodejní faktuře; zpracovatel uchová kopii této prodejní smlouvy nebo prodejní faktury pro potřeby příslušného orgánu;
d)
že zpracovatel vzal na vědomí ustanovení odstavce 8;
e)
jméno (název) a adresu strany, která produkt přijímá, a příslušné množství produktu, je-li produkt předmětem transakce;
f)
číslo kontrolního výtisku T 5, jestliže se kupující nachází v jiném členském státě.
3. Na konci každého čtvrtletí zašle zpracovatel příslušnému orgánu do dvaceti pracovních dnů kopie prohlášení uvedeného v odstavci 2. Dotyčný příslušný orgán tyto podklady postoupí do dvaceti pracovních dnů od jejich obdržení příslušnému orgánu kupujícího.
4. Zpracovatelé i kupující produktu kódu KN 3505 10 50 musí vést skladové účetnictví schválené členskými státy, které jim umožní ověřit soulad se závazky a údaji, jež jsou obsaženy v prohlášení zpracovatele uvedeném v odstavci 2. Příslušné orgány členských států se při ověřování na základě tohoto skladového účetnictví podle potřeby zaměřují na finanční účty včetně faktur a bankovních výpisů, aby se přesvědčily o zaznamenaných kvantitativních operacích.
Kupující, kteří v každém čtvrtletí použijí množství produktů tohoto kódu KN, které je nižší než 1 000 kg, lze však z této povinnosti vyjmout.
5. Ověřování stanovené odstavcem 4 provádějí příslušné orgány jednotlivých členských států v provozovně zpracovatele a kupujícího na konci každého čtvrtletí. Tyto kontroly se zaměřují na sladění celkových údajů týkajících se dotyčných zpracovatelů a kupujících za uvedené období a na důkladné ověření nejméně 10 % všech uskutečněných transakcí a použití.
Toto ověřování určí příslušné orgány na základě analýzy rizik, jež zohledňuje důležitost příslušných množství a částek, zjištění předchozích ověřování a další faktory, o kterých příslušné kontrolní orgány rozhodnou.
Každé ověřování musí být ukončeno nejpozději do pěti měsíců od konce každého čtvrtletí.
Příslušný orgán zpracovatele musí mít výsledky každého ověřování k dispozici nejpozději do dvaceti pracovních dnů od ukončení každé kontroly.
Pokud se tato ověřování provádějí ve dvou nebo více členských státech, dotyčné příslušné orgány sdělují výsledky provedených ověřování v rámci postupů podle nařízení Rady (EHS) č. 1468/81 (6).
6. Jsou-li u nejméně 3 % kontrol uvedených v odstavci 5 shledány nesrovnalosti, příslušné orgány kontroly posílí.
Pokud si to výsledky ověřování vyžádají, použije orgán, který uvolnil jistotu, vůči dotyčnému zpracovateli sankci stanovenou odstavcem 8.
7. Pokud je dotyčný produkt předmětem obchodování v rámci Společenství nebo se přes území jiného členského státu vyváží do třetích zemí, vystaví se v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 (7) kontrolní výtisk T 5.
Tento doklad obsahuje v kolonce 104 pod názvem „Jiné“ jeden z údajů uvedených v příloze III tohoto nařízení.
8. Nejsou-li podmínky stanovené v odstavcích 1 až 7 splněny, příslušný orgán dotyčného členského státu požádá o vyplacení částky ve výši 150 % nejvyšší náhrady uplatnitelné na daný produkt během předcházejících dvanácti měsíců, aniž jsou dotčeny vnitrostátní sankce.
Článek 11
1. Náhrada uvedená v osvědčení se vyplácí jen pro množství skutečně zpracovaného škrobu. Zároveň se v souladu s hlavou V nařízení (EHS) č. 2220/85 uvolní jistota uvedená v čl. 8 odst. 1.
2. Náhrada se vyplácí nejpozději do pěti měsíců ode dne ukončení kontroly stanovené čl. 9 odst. 3. Na žádost zpracovatele však příslušný orgán může třicet dnů od obdržení uvedených údajů poskytnout zálohu ve výši náhrady. S výjimkou případů, kdy se jedná o produkt kódu KN 3505 10 50, je tato záloha podmíněna složením jistoty zpracovatelem ve výši 115 % částky zálohy. Jistota se uvolní v souladu s čl. 19 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Článek 12
Členské státy sdělí Komisi:
a)
do konce prvního týdne každého měsíce množství škrobu, pro která byly během předcházejícího měsíce podány žádosti o osvědčení podle čl. 5 odst. 1;
b)
do tří měsíců od konce každého čtvrtletí kalendářního roku druh, množství a původ škrobu (kukuřičný, pšeničný, bramborový, ječmenný nebo ovesný), pro který byly vyplaceny náhrady, jakož i množství produktů, k jejichž výrobě byl škrob použit.
Článek 13
Nařízení (EHS) č. 1722/93 se zrušuje.
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. června 2008.
REGLAMENTO (CE) N o 491/2008 DE LA COMISIÓN
de 3 de junio de 2008
por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo en lo que respecta al régimen de las restituciones por producción en el sector de los cereales
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo, de 22 de octubre de 2007, por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM) (1), y, en particular, su artículo 98, en relación con su artículo 4,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1784/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los cereales (2), quedará derogado a partir del 1 de julio de 2008 de conformidad con lo dispuesto en el artículo 201, apartado 1, letra c), del Reglamento (CE) no 1234/2007.
(2)
El Reglamento (CEE) no 1722/93 de la Comisión, de 30 de junio de 1993, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 1766/92 del Consejo en lo que respecta al régimen de las restituciones por producción en el sector de los cereales (3), ha sido modificado en diversas ocasiones de forma sustancial. Tras la adopción del Reglamento (CE) no 1234/2007 como Reglamento único para las OCM, procede adaptar el Reglamento (CEE) no 1722/93 en consecuencia. En aras de la claridad, conviene derogar dicho Reglamento y sustituirlo por un nuevo Reglamento.
(3)
En vista de la situación especial por la que pasa el mercado del almidón y la fécula y, concretamente, de la necesidad de mantener precios competitivos en relación con el almidón y la fécula producidos en terceros países e importados como mercancías con respecto a las cuales los regímenes de importación no proporcionan suficiente protección a los productores comunitarios, el artículo 96 del Reglamento (CE) no 1234/2007 establece la concesión de una restitución por la producción de almidón de maíz o trigo y la producción de fécula de patata, así como por la producción de determinados derivados utilizados en la fabricación de ciertos productos de una lista redactada por la Comisión o, en ausencia de una producción nacional significativa de otros cereales para la producción de almidón o fécula, en Finlandia y Suecia cada campaña de comercialización, por la producción de una determinada cantidad de almidón de cebada y avena, en la medida en que ello no suponga un incremento del nivel de producción de almidón a partir de estos dos cereales. La concesión de esta restitución pretende que las industrias usuarias tengan acceso al almidón y la fécula y determinados derivados de ellos a un precio más bajo que el que se derivaría de la aplicación de las normas de la organización común de mercados de los productos de que se trata.
(4)
De conformidad con el artículo 98 del Reglamento (CE) no 1234/2007, es necesario adoptar las disposiciones de aplicación relativas a la concesión de restituciones por producción, incluidas las disposiciones de control y de pago, de modo que sean las mismas en todos los Estados miembros.
(5)
El Reglamento (CE) no 1234/2007 prevé la elaboración de una lista de productos para cuya fabricación la utilización de almidón o fécula dé derecho a una restitución.
(6)
Para que las medidas de control sean más eficaces, es preciso establecer que los beneficiarios de la restitución estén previamente autorizados por el Estado miembro en cuyo territorio se fabriquen las mercancías mencionadas.
(7)
Es necesario determinar el método de cálculo y la periodicidad de la fijación de las restituciones por producción. El método de cálculo más satisfactorio actualmente es el que se basa en la diferencia entre el precio de mercado de los cereales y el precio utilizado para calcular el derecho de importación. Por razones de estabilidad, la restitución por producción debe fijarse, como regla general, mensualmente y, para asegurarse de que su valor es el adecuado, los precios de los cereales deben ser objeto de seguimiento a nivel mundial y en los mercados comunitarios más representativos. Debe aclararse qué mercados comunitarios han de ser objeto de seguimiento, el cual debe limitarse al maíz. Dado que tener en cuenta otros precios de los cereales no ha tenido ningún efecto práctico en el pasado sobre el cálculo del importe de la restitución, no son necesarias las referencias a otros cereales.
(8)
Deben pagarse restituciones por producción por la utilización de almidón o fécula y algunos productos derivados empleados en la producción de determinadas mercancías; es necesaria una información detallada para facilitar el control adecuado y el pago a los solicitantes de restituciones por producción; las autoridades competentes de los Estados miembros deben estar autorizadas para exigir a los solicitantes que suministren todo tipo de información y para proceder a todas las comprobaciones o inspecciones necesarias para dichos controles.
(9)
El fabricante del producto no tiene por qué utilizar necesariamente almidón o fécula de base, por lo que es necesario elaborar una lista de los productos derivados del almidón o la fécula cuyo empleo da derecho al fabricante a beneficiarse de la restitución.
(10)
Las características específicas del almidón esterificado o eterificado pueden dar lugar a transformaciones especulativas a fin de beneficiarse más de una vez de la restitución por producción; para evitar estas operaciones especulativas, procede prever medidas que garanticen que el almidón esterificado o eterificado no vuelva a transformarse en materia prima cuya utilización pueda dar lugar a la solicitud de una restitución. La cuantía de la garantía debe adaptarse para evitar tales operaciones.
(11)
El pago de la restitución por producción no debe efectuarse hasta que la transformación haya tenido lugar. Una vez que la transformación haya tenido lugar, el pago debe efectuarse en un plazo de cinco meses a partir de la comprobación por parte de la autoridad competente de que el almidón o la fécula han sido transformados. No obstante, el fabricante debe poder obtener un anticipo antes de la finalización de los controles.
(12)
Con vistas a simplificar y reducir la carga administrativa y el coste de la reconversión de los almidones o féculas modificados, procede incrementar el importe de la restitución por producción por debajo del cual no se considera necesario aplicar medidas de control, sin aumentar el riesgo de utilización inadecuada de los recursos comunitarios.
(13)
El Reglamento (CEE) no 2220/85 de la Comisión, de 22 de julio de 1985, por el que se establecen las modalidades comunes de aplicación del régimen de garantías para los productos agrícolas (4), es de aplicación a las disposiciones contempladas en el presente Reglamento. Por consiguiente, conviene determinar las exigencias principales de las obligaciones que incumben a los productores y que están cubiertas por la constitución de una garantía.
(14)
El Comité de gestión de la organización común de mercados agrícolas no ha emitido dictamen alguno en el plazo establecido por su presidente.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
1. De conformidad con el artículo 96 del Reglamento (CE) no 1234/2007, podrá concederse una restitución por producción (en lo sucesivo denominada «restitución») a toda persona física o jurídica que utilice almidón de trigo o de maíz, fécula de patata o determinados productos derivados en la fabricación de las mercancías que figuran en la lista del anexo I del presente Reglamento.
En lo que concierne a Finlandia y Suecia, podrá concederse, asimismo, una restitución por la utilización de almidón de cebada y de avena por una cantidad máxima total de 50 000 toneladas en Finlandia y 10 000 toneladas en Suecia.
2. Para conceder una restitución se tendrá especialmente en cuenta lo siguiente:
a)
el nivel de competencia con terceros países y el grado de protección contra tal competencia otorgado por los mecanismos de la política agrícola común y el arancel aduanero común;
b)
la evolución de las técnicas de fabricación y utilización de la fécula y el almidón;
c)
el índice de incorporación de fécula o almidón en el producto final, el valor relativo del almidón y la fécula en el producto final o la importancia del producto como salida para el almidón y la fécula, teniendo en cuenta la competencia de otros productos.
3. La concesión de una restitución a un producto no podrá distorsionar las condiciones de competencia con otros productos que no puedan optar a dicha restitución.
4. En caso de que se compruebe la existencia de distorsiones como consecuencia de la concesión de una restitución, dicha restitución:
a)
se suprimirá, o
b)
se modificará en la medida necesaria para eliminar la distorsión de la competencia.
5. Los almidones y féculas importados en la Comunidad en virtud de un régimen de importación que dé lugar a una reducción del derecho de importación no podrán beneficiarse de la restitución por producción.
6. Las decisiones contempladas en el presente artículo serán adoptadas por la Comisión con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 195, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1234/2007.
Artículo 2
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
a)
«almidón o fécula», el almidón o la fécula de base o un producto derivado de ellos que figure en el anexo II;
b)
«productos autorizados», todo producto que figure en la lista del anexo I;
c)
«fabricante», el usuario de almidón o fécula para la producción de los productos autorizados.
Artículo 3
1. En caso de que se conceda una restitución, esta se fijará una vez al mes. No obstante, si los precios del maíz o del trigo en la Comunidad o en el mercado mundial varían de modo significativo, la restitución calculada de conformidad con el apartado 2 podrá modificarse durante ese mes para tener en cuenta dichos cambios.
2. La restitución, expresada por tonelada de almidón de maíz, de trigo, de cebada o de avena, se calculará, en particular, a partir de la diferencia, multiplicada por el coeficiente de 1,6, entre:
a)
la media de los precios de mercado del maíz en Francia y Hungría, válidos durante los cinco días anteriores al de la fijación, y
b)
la media de los precios representativos de importación cif Rotterdam utilizados para la determinación de los derechos de importación del maíz, registrados durante los cinco días anteriores al de inicio de la aplicación.
A efectos del cálculo de la diferencia a que se refiere el párrafo primero, se aplicarán las reglas siguientes:
a)
si el precio de mercado del maíz mencionado en la letra a) es superior al precio de intervención mencionado en el artículo 18 del Reglamento (CE) no 1234/2007, pero inferior al 155 % de este, el precio que se tendrá en cuenta será igual al precio de intervención más la mitad de la diferencia entre el precio real y el precio de intervención;
b)
si el precio de mercado del maíz mencionado en la letra a) es superior al 155 % del precio de intervención, el precio que se tendrá en cuenta será igual al precio de intervención más el 27,5 % de este.
Podrá fijarse una restitución diferente para la fécula de patata que refleje el precio mínimo mencionado en el artículo 4 bis del Reglamento (CE) no 1868/1994 (5). En tal caso, el cálculo se efectuará basándose en el precio de mercado del maíz en Francia y Hungría a que se refiere la letra a) del párrafo primero, limitado al 115 % del precio de intervención.
En los meses de julio, agosto y septiembre, el precio del maíz a que se refiere la letra a) del párrafo primero se reducirá en un importe igual a la diferencia entre el precio de intervención de los cereales a que se hace referencia en el artículo 18 del Reglamento (CE) no 1234/2007 válido en junio y el precio de intervención válido en julio, a menos que el precio del maíz mencionado en la letra a) del párrafo primero corresponda ya al precio válido para la nueva cosecha.
3. La restitución que deberá abonarse corresponderá a la que se calcule de conformidad con el apartado 2, multiplicada por el coeficiente indicado en el anexo II y correspondiente al código NC del almidón o la fécula realmente utilizados para la fabricación de los productos autorizados.
4. Las decisiones contempladas en el presente artículo serán adoptadas por la Comisión con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 195, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1234/2007.
Artículo 4
1. Los fabricantes que tengan intención de solicitar restituciones deberán dirigirse a la autoridad competente del Estado miembro donde vayan a utilizarse el almidón o la fécula y proporcionarán la siguiente información:
a)
el nombre y la dirección del fabricante;
b)
la gama de productos obtenidos a partir de almidón o fécula, tanto si figuran en la lista del anexo I como si no, con una descripción detallada y sus correspondientes códigos NC;
c)
la dirección del lugar o lugares en los que se transformará el almidón o la fécula en un producto autorizado si tal dirección es distinta de la del fabricante.
Los Estados miembros podrán solicitar a los fabricantes información adicional.
2. Los fabricantes presentarán a la autoridad competente un compromiso escrito en el que la autorizarán para efectuar todas las comprobaciones e inspecciones necesarias para controlar la utilización del almidón o la fécula y se comprometerán a proporcionar cualquier información que sea necesaria.
3. La autoridad competente adoptará las medidas necesarias para cerciorarse de que el fabricante es una empresa establecida y reconocida oficialmente en el Estado miembro.
4. A partir de los datos mencionados en los apartados 1 y 2, la autoridad competente elaborará una lista de fabricantes autorizados que mantendrá actualizada.
Únicamente los fabricantes así autorizados tendrán derecho a solicitar una restitución de conformidad con el artículo 5.
Artículo 5
1. Cuando el fabricante desee solicitar una restitución, deberá dirigirse por escrito a la autoridad competente de su país para obtener un certificado de restitución. La solicitud se presentará cualquier día hábil antes de las 13.00 horas (hora de Bruselas).
2. La solicitud detallará:
a)
el nombre y la dirección del fabricante;
b)
la cantidad de almidón o fécula que vaya a utilizarse;
c)
en caso de fabricación de un producto correspondiente al código NC 3505 10 50, la cantidad de almidón o fécula que vaya a utilizarse;
d)
el lugar o lugares en que se utilizará el almidón o la fécula;
e)
el calendario previsto de las operaciones de transformación.
3. La solicitud irá acompañada de:
a)
la constitución de una garantía, con arreglo al artículo 8;
b)
una declaración del proveedor del almidón o la fécula que dé fe de que el producto que se utilizará se ha obtenido directamente a partir de maíz, trigo, cebada, avena o patata, excluyéndose la utilización de cualquier subproducto obtenido en la fabricación de otros productos agrícolas o mercancías.
4. Los Estados miembros podrán exigir información adicional.
Artículo 6
1. Tras la comprobación, inmediatamente después de su recepción, de la solicitud presentada de conformidad con el artículo 5, la autoridad competente expedirá sin demora el certificado de restitución.
2. Los Estados miembros utilizarán los modelos nacionales de certificado de restitución que, sin perjuicio de las demás disposiciones de la normativa comunitaria, incluirán, como mínimo, los datos mencionados en el apartado 3.
3. El certificado de restitución incluirá los datos contemplados en el artículo 5, apartado 2, la cuantía de la restitución y el último día de validez del certificado, que será el último día del tercer mes siguiente al de la expedición del mismo.
No obstante, durante los meses de julio y agosto y hasta el 24 de septiembre incluido, el período de validez de los certificados solicitados durante los períodos en cuestión estará limitado a 30 días a partir del día de expedición, sin poder exceder la fecha del 30 de septiembre.
4. La cuantía de la restitución aplicable que se consignará en el certificado será la vigente el día de recepción de la solicitud.
No obstante, en caso de que alguna de las cantidades de almidón o fécula que figure en el certificado se transforme durante la campaña de comercialización de los cereales siguiente a aquella en que se haya recibido la solicitud, la restitución aplicable al almidón o la fécula que se transforme durante la nueva campaña se ajustará en función de la diferencia entre el precio de intervención aplicable durante el mes de expedición del certificado de restitución y el aplicable durante el mes de transformación, multiplicada por el coeficiente de 1,60. El hecho generador del tipo de cambio aplicable a la restitución será el contemplado en el artículo 2, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1913/2006.
Artículo 7
1. Los fabricantes que dispongan de un certificado de restitución expedido de conformidad con el artículo 6 tendrán derecho a solicitar el pago de la restitución indicada en el certificado, siempre que hayan cumplido todos los requisitos del presente Reglamento, una vez que el almidón o la fécula se hayan utilizado en la fabricación de los correspondientes productos autorizados.
2. Los derechos que se deriven del certificado no serán transmisibles.
Artículo 8
1. La expedición del certificado estará supeditada a la constitución de una garantía por parte del fabricante ante la autoridad competente por un valor igual a 15 EUR por tonelada de almidón o fécula de base, multiplicado, en su caso, por el coeficiente correspondiente al tipo de almidón o fécula que vaya a utilizarse, tal como se indica en el anexo II.
2. La liberación de la garantía se realizará de conformidad con lo dispuesto en el Reglamento (CEE) no 2220/85. La exigencia principal en la acepción del artículo 20 de dicho Reglamento será la transformación en los productos autorizados de la cantidad de fécula o almidón indicada en la solicitud, dentro del período de validez del certificado. No obstante, si un fabricante ha transformado el 90 % como mínimo de la cantidad de fécula o almidón indicada en la solicitud, se considerará que ha cumplido dicha exigencia principal.
Artículo 9
1. El pago definitivo de la restitución solo podrá efectuarse una vez que el fabricante haya notificado a la autoridad competente los siguientes datos:
a)
la fecha o fechas de compra y entrega del almidón o la fécula;
b)
el nombre y dirección de los proveedores del almidón o la fécula;
c)
el nombre y dirección de los productores del almidón o la fécula;
d)
la fecha o fechas de transformación del almidón o la fécula;
e)
la cantidad y el tipo de almidón o fécula, indicando los códigos NC que hayan sido utilizados;
f)
la cantidad del producto autorizado que figure en el certificado que se haya fabricado a partir del almidón o la fécula.
2. Cuando el producto que figure en el certificado pertenezca al código NC 3505 10 50, la notificación a que se refiere el apartado 1 irá acompañada de la constitución de una garantía por un importe igual a la restitución por producción pagadera para la fabricación del producto de que se trate. No obstante, si el importe de la restitución por producción es inferior a 30 EUR por tonelada de fécula o almidón, no será necesario constituir la garantía ni serán de aplicación las medidas de verificación y control contempladas en el artículo 10.
La exigencia principal, en la acepción del artículo 20 del Reglamento (CEE) no 2220/85, consiste en la utilización o la exportación del producto de conformidad con las respectivas disposiciones del artículo 10, apartado 1, letras a) y b), del presente Reglamento. La utilización o la exportación se llevará a cabo en un plazo de 12 meses a partir de la fecha límite de validez del certificado. Podrá autorizarse una prórroga de un máximo de seis meses de esta fecha límite, sobre la base de una solicitud debidamente justificada presentada ante la autoridad competente.
3. Antes de proceder al pago, la autoridad competente se asegurará de que el almidón o la fécula han sido utilizados para fabricar los productos autorizados de conformidad con los datos que figuren en el certificado. Generalmente, las comprobaciones se harán mediante controles administrativos, pero serán reforzados mediante controles materiales cuando sea necesario.
4. Todos los controles previstos en el presente Reglamento deberán haber finalizado cinco meses después de que la autoridad competente haya recibido los datos exigidos en el apartado 1.
5. Cuando la cantidad de almidón o fécula transformada sea superior a la indicada en el certificado, la cantidad suplementaria, hasta un máximo del 5 %, se considerará transformada en virtud del citado documento, y con derecho al pago de la restitución que en él se indique.
Artículo 10
1. La garantía contemplada en el artículo 9, apartado 2, solo se liberará cuando la autoridad competente haya recibido la prueba de que el producto correspondiente al código NC 3505 10 50:
a)
ha sido utilizado para fabricar productos distintos de los mencionados en el anexo II dentro del territorio aduanero de la Comunidad, o
b)
ha abandonado el territorio aduanero de la Comunidad, en caso de que se haya exportado directamente a terceros países.
2. La prueba contemplada en el apartado 1, letra a), consistirá en una declaración del fabricante a la autoridad competente en la que se indicará:
a)
si el producto debe ser objeto de una transformación;
b)
que solo se utilizará dicho producto para fabricar productos distintos de los que figuran en el anexo II;
c)
que solamente se venderá ese producto a una persona que asuma el compromiso previsto en la letra b), derivado de una cláusula contractual establecida con ese fin, o de una condición particular que figure en la factura de venta; el fabricante conservará una copia del contrato de venta o de la factura de venta que se mantendrá a disposición de la autoridad competente;
d)
que el fabricante tiene conocimiento de las disposiciones del apartado 8;
e)
el nombre y dirección de la persona que reciba el producto, en caso de que este sea objeto de una transacción, y la cantidad recibida;
f)
el número del ejemplar de control T 5, cuando el comprador del producto se encuentre en otro Estado miembro.
3. Al final de cada trimestre, el fabricante enviará a su autoridad competente, dentro de un plazo de 20 días hábiles, las copias de la declaración contemplada en el apartado 2. Una vez recibidas estas, la autoridad competente en cuestión deberá enviar esos mismos documentos, en un plazo de 20 días hábiles, a la autoridad competente del comprador.
4. Tanto los fabricantes como los compradores del producto correspondiente al código NC 3505 10 50 dispondrán de inventarios de existencias autorizados por los Estados miembros que permitan comprobar si han respetado los compromisos y la información contenidos en la declaración del fabricante mencionada en el apartado 2. Las autoridades competentes de los Estados miembros llevarán a cabo, a partir de dichos inventarios de existencias las comprobaciones que consideren necesarias para cerciorarse de las operaciones cuantitativas registradas, comparándolas con la contabilidad financiera, incluidas las facturas y los extractos bancarios.
No obstante, los compradores que utilicen por trimestre una cantidad inferior a 1 000 kilogramos de los productos del código NC en cuestión podrán quedar exentos de esta obligación.
5. Las comprobaciones previstas en el apartado 4 serán realizadas por las autoridades competentes de los respectivos Estados miembros en las instalaciones del fabricante y las del comprador al finalizar cada trimestre. Tales controles se centrarán en la conciliación de los datos globales relativos a ese período correspondientes a los fabricantes y compradores, con una comprobación detallada mínima del 10 % de las transacciones y utilizaciones que hayan tenido lugar.
Dicha comprobación será determinada por las autoridades competentes a partir de un análisis de riesgos que tendrá en cuenta la importancia de las cantidades y sumas de que se trate, los hechos que se hayan constatado en comprobaciones anteriores y otros factores que deberán decidir las autoridades de control competentes.
Cada comprobación deberá quedar concluida en un plazo máximo de cinco meses a partir de la finalización de cada trimestre.
La autoridad competente del fabricante deberá tener a su disposición los resultados de cada comprobación en un plazo máximo de 20 días hábiles a partir del cierre de cada operación de control.
En caso de que estas comprobaciones se lleven a cabo en dos o más Estados miembros, las autoridades correspondientes se comunicarán los resultados de las comprobaciones efectuadas como parte de los procedimientos contemplados en el Reglamento (CEE) no 1468/81 del Consejo (6).
6. En caso de que se hallen irregularidades en al menos un 3 % de las operaciones de control mencionadas en el apartado 5, las autoridades competentes reforzarán los controles.
Cuando los resultados de las comprobaciones así lo justifiquen, la autoridad que haya liberado la garantía impondrá al fabricante de que se trate la sanción prevista en el apartado 8.
7. Cuando el producto de que se trate haya sido objeto de intercambio intracomunitario o haya sido exportado a terceros países a través del territorio de otro Estado miembro, se expedirá un ejemplar de control T 5, de conformidad con las disposiciones del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión (7).
Dicho ejemplar incluirá, en la casilla 104, bajo la rúbrica «Varios», una de las indicaciones que figuran en el anexo III del presente Reglamento.
8. Si se comprueba que no se cumplen las condiciones establecidas en los apartados 1 a 7, la autoridad competente del Estado miembro de que se trate exigirá, sin perjuicio de la imposición de sanciones nacionales, el pago de un importe equivalente al 150 % de la restitución más elevada aplicable al producto en cuestión durante los 12 meses anteriores.
Artículo 11
1. La restitución que figure en el certificado solo se pagará por la cantidad de almidón o fécula realmente transformada. Paralelamente, la garantía contemplada en el artículo 8, apartado 1, se liberará de conformidad con el título V del Reglamento (CEE) no 2220/85.
2. El pago de la restitución deberá efectuarse, a más tardar, cinco meses después de finalizar el control previsto en el artículo 9, apartado 3. No obstante, a petición del fabricante, la autoridad competente podrá conceder un anticipo por un importe igual a la restitución 30 días después de la recepción de esa información. Excepto en los casos en que el producto pertenezca al código NC 3505 10 50, el anticipo se concederá con la condición de que el fabricante constituya una garantía igual al 115 % del anticipo. La garantía se liberará de conformidad con el artículo 19, apartado 1, del Reglamento (CEE) no 2220/85.
Artículo 12
Los Estados miembros comunicarán a la Comisión:
a)
a más tardar, al final de la primera semana de cada mes, las cantidades de almidón o de fécula que, en el mes anterior, hayan sido objeto de las solicitudes de certificado contempladas en el artículo 5, apartado 1;
b)
en un plazo de tres meses a partir del final de cada trimestre civil, el tipo, las cantidades y el origen de la fécula o el almidón (de maíz, trigo, patatas, cebada, avena o arroz) por los que se hayan pagado restituciones, así como las cantidades de productos en las que se hayan utilizado la fécula o el almidón.
Artículo 13
Queda derogado el Reglamento (CEE) no 1722/93.
Artículo 14
El presente Reglamento entrará en vigor el 1 de julio de 2008.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 3 de junio de 2008.