NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1870/2005
ze dne 16. listopadu 2005
o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 odst. 1 tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), a zejména na čl. 31 odst. 2 a čl. 34 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě jednání vedených v souladu s článkem XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 Společenství změnilo podmínky pro dovoz česneku. Od 1. června 2001 se obvyklé clo na dovážený česnek spadající pod kód KN 0703 20 00 skládá ze cla ve výši 9,6 % hodnoty zboží a zvláštní částky ve výši 1 200 EUR za 1 tunu čisté hmotnosti. Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou na základě článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí u česneku stanovených v tabulce CXL, která tvoří přílohu GATT, schválenou rozhodnutím Rady 2001/404/ES (2), však byla otevřena kvóta o objemu 38 370 tun, která je osvobozena od zvláštního cla (dále jen „kvóta GATT“). Dohoda stanoví, že tato kvóta bude rozdělena na 19 147 tun pro dovoz z Argentiny (pořadová čísla 09.4104 a 09.4099), 13 200 tun pro dovoz z Číny (pořadová čísla 09.4105 a 09.4100) a 6 023 tun pro dovoz ze všech ostatních třetích zemí (pořadová čísla 09.4106 a 09.4102).
(2)
Česnek může být rovněž dovážen mimo rámec kvóty GATT za běžné clo nebo za preferenčních podmínek stanovených dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi.
(3)
Česnek je s roční produkcí zhruba 250 000 tun v EU důležitým produktem odvětví ovoce a zeleniny v Evropské unii. Roční dovoz ze třetích zemí v rozmezí od 60 000 do 80 000 tun je rovněž významný. Dvěma hlavními dodavateli ze třetích zemí jsou Čína (30 000 až 40 000 tun za rok) a Argentina (okolo 15 000 tun za rok).
(4)
Podmínky, kterými se řídí správa uvedených kvót, jsou stanoveny nařízením Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí (3). S ohledem na zkušenosti s prováděním uvedeného nařízení a s cílem zjednodušit a vyjasnit systém je třeba změnit některé ze současných podmínek.
(5)
Vzhledem k existenci zvláštního cla na nepreferenční dovozy nad rámec kvóty GATT je pro správu kvóty nezbytné zavést systém dovozních licencí. Takový systém by měl rovněž umožnit podrobné sledování celkového dovozu česneku. Podrobná pravidla tohoto systému by měla doplnit pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (4), nebo se od nich v připadě potřeby odchýlit.
(6)
Za účelem co nejdůkladnějšího sledování všech dovozů, zejména po nedávných případech podvodu, by se měly zavést dvě kategorie dovozních licencí pro všechny dovozy česneku. Zkušenost ukazuje, že k podvodu dochází při překládce čínského česneku v třetích zemích, které mají preferenční obchodní dohody s Evropským společenstvím. Česnek vstupuje na území EU s falešnými doklady.
(7)
Přechod z jednoho systému na druhý by měl být co nejplynulejší. Pro tento účel by měla být převzata některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 565/2002 a tradiční časový rozvrh dovozu by měl být zachován.
(8)
Dovoz česneku by měl být sledován v souladu s článkem 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (5).
(9)
Je třeba i nadále zajistit přiměřené zásoby česneku na trhu Společenství za stabilní ceny, aby se zabránilo zbytečnému narušení trhu formou prudkého kolísání cen a nežádoucím dopadům na producenty Společenství. Pro tento účel je třeba povzbuzovat zvýšenou konkurenci mezi dovozci a snížit jejich administrativní zátěž.
(10)
V zájmu stávajících dovozců, kteří běžně dovážejí značná množství česneku, a dále v zájmu nových dovozců, kteří vstupují na trh a kterým by se měla poskytnout rovná příležitost při podání žádosti o dovozní licence pro množství česneku v rámci celních kvót, je třeba rozlišovat mezi tradičními dovozci a novými dovozci. Je třeba stanovit jasnou definici těchto dvou kategorií dovozců a určitá kritéria týkající se postavení žadatelů a používání přidělených dovozních licencí.
(11)
Množství, která se přidělí uvedeným kategoriím dovozců se určí na základě skutečně dovezených množství a nikoli na základě vydaných dovozních licencí.
(12)
Aby se dovozcům v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále „nové členské státy“) umožnilo využívat tohoto nařízení, je třeba provést úpravy na dovozní období 2005/06 a 2006/07, aby se zajistilo, že se rozlišuje na jedné straně mezi tradičními dovozci a novými dovozci Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 a tradičními dovozci a novými dovozci v nových členských státech na straně druhé.
(13)
Aby se zohlednily různé skladby obchodu v různých nových členských státech, měl by se příslušným orgánům nových členských států umožnit výběr mezi dvěma metodami pro stanovení referenčního množství jejich tradičních dovozců.
(14)
Žádosti o dovozní licence pro dovoz česneku ze třetích zemí podané dovozci obou kategorií by měly být předmětem určitých omezení. Taková omezení jsou nezbytná nejen pro zajištění hospodářské soutěže mezi dovozci, ale pro dovozce, kteří jsou skutečně zapojeni do obchodní činnosti na trhu s ovocem a zeleninou, poskytují možnost obhajovat jejich legitimní obchodní postavení vůči jiným dovozcům a vylučují možnost, že by jediný dovozce byl schopen ovládat trh.
(15)
Pro zachování hospodářské soutěže mezi skutečnými dovozci a vyloučení spekulace při přidělování dovozních licencí a zneužívání systému, který by mohl fungovat v rozporu s legitimním obchodním postavením nových a tradičních dovozců, je třeba zavést přísnější kontroly správného používání dovozních licencí. Pro tento účel by měl být zakázán převod dovozních licencí.
(16)
S cílem snížit správní zatížení pro dovozce a možnosti podvodu by se žádosti o dovozní licenci měly předkládat pouze v členském státě, ve kterém je dovozce zapsán v registru.
(17)
Je rovněž nezbytné, aby existovala opatření, která co nejvíce omezí spekulativní žádosti o dovozní licence, které mohou vyústit v ne zcela použité celní kvóty. Vzhledem k povaze a hodnotě produktu se jistota podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 složí pro každou tunu česneku, pro kterou byla podána žádost o dovozní licenci. Jistota by měla být složena v dostatečné výši, aby se tím odradily spekulativní žádosti, ale ne v takové výši, aby se tím odradili dovozci skutečně zapojení do obchodní činnosti s česnekem. Nejobjektivnější vhodná výše jistoty dosahuje 5 % běžného dodatečného cla použitelného na dovozy česneku kódu KN 0703 20 00.
(18)
Pro zajištění řádné správy kvót GATT je třeba stanovit opatření, která Komise přijme v případě, že množství česneku určitého původu nebo za určité čtvrtletí, na které se vztahují žádosti o dovozní licence, překročí množství stanovené rozhodnutím 2001/404/ES, k němuž je přičteno nevyužité množství z dříve vydaných dovozních licencí. Pokud taková opatření zahrnou použití koeficientu přidělení při vydání dovozních licencí, měla by se stanovit možnost stažení žádostí pro tyto dovozní licence s okamžitým uvolněním jistoty.
(19)
Pro zajištění řádného používání kvót členské státy pravidelně oznámí Komisi množství, na něž se vztahují dovozní licence vydané příslušnými orgány členských států a která nebyla dovozci využita. Množství, na která se vztahují dovozní licence, zahrnou žádosti o dovozní licence stažené dovozci.
(20)
Pro účely spravování celních kvót pro česnek musí dovozci, kteří podali žádosti o dovozní licence, připojit ke svým žádostem určeným příslušným orgánům členského státu prohlášení, v němž se zavazují, že budou dodržovat omezení stanovená tímto nařízením. S cílem předcházet zneužívání systému je třeba stanovit odrazující sankce a poskytnout členským státům určitý prostor při ukládání dovozcům, kteří předložili falešné, zavádějící či nesprávné žádosti nebo prohlášení příslušným orgánům, doplňujících sankcí společně se sankcemi stanovenými tímto nařízením.
(21)
Pro lepší kontrolu a předcházení riziku odklonu obchodu v důsledku nesprávné dokumentace je třeba zachovat stávající systém osvědčení o původu pro česnek dovážený z některých třetích zemí a požadavek, aby uvedený česnek byl přepravován přímo z třetí země původu do Společenství a rozšířit seznam zemí podle dodatečných informací. V souladu s články 56 až 62 nařízení (EHS) č. 2454/93 vydají tato osvědčení o původu příslušné vnitrostátní orgány.
(22)
Je třeba upřesnit veškerou výměnu informací mezi členskými státy a Komisí podle tohoto nařízení, zejména pro účely spravování celních kvót, přijímání opatření proti podvodům a kontroly trhu.
(23)
Je třeba zrušit nařízení (ES) č. 565/2002, nařízení Komise (ES) č. 228/2004 ze dne 3. února 2004, kterým se stanoví přechodná opatření k nařízení (ES) č. 565/2002 v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (6), a nařízení Komise (ES) č. 229/2004 ze dne 10. února 2004, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 565/2002 týkající se termínů pro podání žádostí o licence pro dovozy česneku v prvním čtvrtletí dovozního období 2004/05 (7). Toto nařízení se poprvé použije pro žádosti o dovozní licence na první čtvrtletí dovozního období 2006/07. Vzhledem k tomu, že dovozní činnosti řízené ustanoveními tohoto nařízení pro „B“ licence nejsou v současnosti předmětem žádných zvláštních licenčních pravidel, a pro zajištění efektivnější kontroly se ustanovení pro „B“ licence použijí co nejdříve.
(24)
Pro dovoz česneku podle dovozních licencí vydaných podle nařízení (ES) č. 565/2002 a nařízení o otevření a správě autonomních celních kvót pro česnek, k němuž dojde po vstupu v platnost tohoto nařízení, se i nadále použijí ustanovení platná v okamžiku vydání těchto dovozních licencí.
(25)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Otevření celních kvót a příslušných cel
1. V souladu s rozhodnutím 2001/404/ES se otevírají celní kvóty pro dovoz česneku kódu KN 0703 20 00 (dále jen „česnek“) do Společenství, na který se vztahují podmínky stanovené v tomto nařízení. Objem každé celní kvóty, období, kterého se týká, a pořadové číslo jsou stanovené v příloze I tohoto nařízení.
2. Valorické clo použitelné pro česnek dovezený v rámci kvót uvedených v odstavci 1 je stanoveno na 9,6 %.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1.
„dovozním obdobím“ se rozumí období od 1. června do 31. května následujícího roku;
2.
„novými členskými státy“ se rozumí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
3.
„jinými zeměmi“ se rozumí třetí země s výjimkou Argentiny a Číny;
4.
„příslušnými orgány“ se rozumí subjekt nebo subjekty určené členskými státy pro provádění tohoto nařízení;
5.
„referenčním množstvím“ se rozumí množství česneku dovezené tradičními dovozci ve smyslu článku 3, které je toto:
a)
pro tradiční dovozce, kteří dováželi česnek do Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 v letech 1998 až 2000, se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z kalendářních roků 1998, 1999 a 2000;
b)
pro tradiční dovozce, kteří v letech 2001 až 2003 dováželi česnek do nových členských států, se jedná o maximální množství česneku dovezená během
i)
některého z kalendářních roků 2001, 2002 nebo 2003,
ii)
nebo během některého z dovozních období 2001/02, 2002/03 nebo 2003/2004;
c)
pro tradiční dovozce, kteří nespadají pod písmeno a) nebo b), se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z prvních tří dovozních období, během nichž obdrželi dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení.
Při výpočtu referenčního množství se nepřihlédne k česneku pocházejícímu z nových členských států nebo ze Společenství ve složení k 30. dubnu 2004.
Nové členské státy vyberou a použijí pro všechny tradiční dovozce jednu ze dvou metod uvedených pod písmenem b) v souladu s objektivními kritérii a způsobem, který zajistí rovné zacházení pro všechny hospodářské subjekty.
Článek 3
Kategorie dovozců
1. „Tradičními dovozci“ se rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
a)
získali dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení v každém ze tří předchozích dovozních období;
b)
v nejméně dvou ze tří předchozích dovozních období dováželi česnek do Společenství;
c)
během dovozního období předcházejícího podání žádosti dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení č. 2200/96.
2. „Novými dovozci“ se rozumí jiní dovozci, než dovozci uvedení v odstavci 1, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří během dvou předchozích kalendářních let dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Soulad s touto podmínkou se potvrdí registrací v obchodním rejstříku členského státu nebo jiným rovnocenným dokladem uznaným členským státem a dokladem o dovozu.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 a pro dovozní období od 1. června 2006 do 31. května 2007 a pouze v nových členských státech se:
a)
„tradičními dovozci“ rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
i)
v nejméně dvou ze tří předchozích dovozních období dováželi česnek z jiných zemí původu, než jsou nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004;
ii)
během předcházejícího kalendářního roku dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
iii)
dovozy uvedené v bodech (i) a (ii) se uskutečnily v novém členském státě, kde má dotčený dovozce sídlo;
b)
„novými dovozci“ rozumí jiní než tradiční dovozci podle písmene a), bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
i)
v každém ze dvou předcházejících kalendářních let dovezli z jiných zemí původu než nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96;
ii)
dovozy uvedené v bodě i) se uskutečnily v novém členském státě, kde má dotčený dovozce sídlo.
Článek 4
Předkládání dovozních licencí
1. Každé propuštění dovezeného česneku do volného oběhu ve Společenství je podmíněno předložením dovozní licence vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Česnek může být propuštěn do volného oběhu v rámci kvót uvedených v čl. 1 odst. 1, pokud kolonka 24 příslušné dovozní licence bude obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Takové dovozní licence se dále uvádějí jen jako „A“ licence. Ostatní dovozní licence se dále uvádějí jen jako „B“ licence.
Článek 5
Obecná ustanovení týkající se žádostí o dovozní licence a dovozních licencí
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na „A“ a „B“ licence, nestanoví-li toto nařízení jinak.
2. „A“ licence jsou platné pouze pro čtvrtletí, pro které byly vydány. Kolonka 24 musí obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze III.
„B“ licence jsou platné tři měsíce od data vydání.
3. Jistota podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 činí 50 EUR za tunu.
4. V kolonce 8 žádostí o licence a licencí „A“ a „B“ se uvede země původu a slovo „ano“ se označí křížkem. Dovozní licence jsou platné pouze pro dovozy z uvedené země původu.
5. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 nelze převést práva plynoucí z „A“ a „B“ licencí.
Článek 6
Přidělování celkových množství tradičním a novým dovozcům
1. Celkové množství přidělené Argentině, Číně a jiným zemím podle přílohy I se rozdělí takto:
a)
70 % tradičním dovozcům;
b)
30 % novým dovozcům.
2. Pokud u dovozů pocházejících z Argentiny, Číny a jiných zemí nedojde v určitém čtvrtletí k úplnému vyčerpání přiděleného množství jednou z kategorií dovozců, přidělí se zbytek do jiné kategorie.
3. Pro každé ze tří míst původu uvedených v odstavci 2 a pro každé čtvrtletí uvedené v příloze I se „A“ licence vydají pro maximální množství rovnající se:
a)
množství uvedenému v příloze I pro dané čtvrtletí a dané místo původu;
b)
množství, na které nebyla u tohoto původu v předchozím čtvrtletí podána žádná žádost;
c)
nevyužitému množství z dříve vydaných „A“ licencí pro tento původ oznámenému Komisi.
Množství, o něž nebude požádáno nebo jež nebude využito v jednom dovozním období, však nelze převést do následujícího dovozního období.
Článek 7
Omezení použitelná pro žádosti o „A“ licenci
1. Celkové množství, na které se vztahují žádosti o „A“ licenci předložené tradičním dovozcem, nemůže v dovozním období přesáhnout referenční množství tohoto dovozce. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
2. Celkové množství, o které požádá v žádostech o „A“ licenci nový dovozce, nemůže v dovozním období přesáhnout 10 % referenčního množství uvedeného pro dané čtvrtletí a daný původ v příloze I. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
Článek 8
Podávání žádostí o dovozní licence
1. Žadatel může předkládat žádosti o „A“ a „B“ licence pouze u příslušných orgánů jednoho členského státu a musí se jednat o stát, v němž je žadatel registrován pro účely DPH.
2. Pouze dovozci podle článku 3 mohou předkládat žádosti o „A“ licenci.
Na podporu svých žádostí o „A“ licenci dovozci poskytnou příslušným orgánům členských států veškeré informace, aby se k jejich spokojenosti ověřil soulad s podmínkami uvedenými v článku 3.
Pokud během předchozího dovozního období obdrželi noví dovozci dovozní licence podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 565/2002, předloží důkaz, že nejméně 90 % jim přiděleného množství bylo propuštěno do volného oběhu.
Pokud nedojde k předložení důkazu podle třetího pododstavce nebo pokud předložený důkaz ukazuje, že v určitém čtvrtletí dovozního období uvedeného v uvedeném pododstavci bylo propuštěno do volného oběhu méně než 90 % množství přiděleného dovozci, nevydá se žadateli dovozní licence s výjimkou případů vyšší moci.
3. Dovozci předloží své žádosti o „A“ licence během prvních pěti pracovních dnů měsíce dubna, července, října a ledna, který předchází příslušnému čtvrtletí.
4. Dovozci přiloží ke svým žádostem o „A“ licence prohlášení, ve kterém uvedou, že jsou seznámeni s ustanoveními článku 7a že je budou dodržovat.
Takové prohlášení dovozce podepíše, čímž potvrdí jeho správnost.
5. V kolonce 20 žádostí o „A“ licenci bude uvedeno „tradiční dovozce“ nebo „nový dovozce“ podle toho, kdo žádost předložil.
6. Pokud v příloze I není pro určité čtvrtletí a pro určitý původ uvedeno žádné množství, nelze pro toto čtvrtletí a pro tento původ předložit žádné žádosti o licenci.
7. Na žádost o „A“ licenci se nemůže vydat žádná „B“ licence.
Článek 9
Sdělení o žádostech o „A“ licenci
Členské státy informují Komisi do 15. dne každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 o množství, na které byly podány žádosti o „A“ licenci pro příslušné čtvrtletí.
Sdělení jsou členěna podle původu. Sdělení mohou rovněž poskytnout samostatné údaje o množství česneku požadovaném tradičními dovozci a novými dovozci.
Předání informací, včetně sdělení „žádné“, probíhá elektronicky na formuláři, který Komise za tímto účelem zašle členským státům.
Článek 10
Vydávání dovozních licencí
1. „A“ licence vydají příslušné orgány sedmý pracovní den následující po sdělení podle článku 9.
2. Pokud v určitém čtvrtletí množství v žádostech v rámci kvót podle čl. 1 odst. 1 převyšují dostupné množství, Komise stanoví pomocí nařízení koeficient přidělení pro dotčené žádosti o „A“ licenci a v případě potřeby zastaví vydávání „A“ licencí pro další žádosti.
Použije-li se první pododstavec, příslušné orgány vydají „A“ licence třetí pracovní den po vstupu nařízení uvedeného v tomto pododstavci v platnost.
3. Nelze vydat žádnou „A“ licenci na dovoz produktů pocházejících z těch zemí uvedených v příloze IV, které Komisi nepředložily informace nezbytné k zahájení postupu správní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93. Informace se považuje za zaslanou dnem svého zveřejnění, jak je stanoveno v článku 15 tohoto nařízení.
4. Členské státy informují Komisi o seznamu tradičních a nových dovozců, kteří požádali o „A“ licence pro příslušné čtvrtletí v den, který je uveden v prvním odstavci článku 9. V případě seskupení hospodářských subjektů zřízených v souladu s vnitrostátními právními předpisy, se rovněž uvedou hospodářské subjekty tvořící seskupení.
Předání informací uvedených v prvním pododstavci probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
5. „B“ licence se vydávají okamžitě a nepoužije se u nich žádné množstevní omezení.
Článek 11
Stažení žádostí o „A“ licenci
Pokud je podle čl. 10 odst. 2 množství, na které je vydána „A“ licence nižší než množství uvedené v podané žádosti o „A“ licenci, může dotčený dovozce do tří pracovních dní ode dne vstupu v platnost nařízení přijatého podle čl. 10 odst. 2 požádat příslušné orgány o stažení žádosti o „A“ licenci. V případě takového stažení se okamžitě uvolňuje jistota.
Článek 12
Sdělení členského státu Komisi
1. Členský stát informuje Komisi o tom:
a)
na jaká množství byly předloženy žádosti o „B“ licence;
b)
jaká množství nebyla využita z důvodů částečného využití nebo nevyužití „A“ licencí, tato množství odpovídají rozdílu mezi množstvími uvedenými na zadních stranách licencí a mezi množstvími, na která byly tyto licence vydány na poslední ukončené čtvrtletí;
c)
jaká množství se vztahují k žádostem o „A“ licence staženým podle článku 11.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se předávají:
a)
v případě odst. 1 písm. a) druhý pracovní den každého týdne pro žádosti obdržené v předcházejícím týdnu;
b)
v případě odst. 1 písm. b) den následující po dni uvedeném v čl. 9 odst. 1;
c)
v případě odst. 1 písm. c) poslední den každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3.
Pokud nebyly podány žádosti o „B“ licenci nebo pokud se nevyskytují nevyužitá nebo zrušená množství ve smyslu odst. 1 písm. b) a c), členský stát o tom informuje Komisi v den, který je uveden v tomto odstavci.
3. Předání informací uvedených v prvním pododstavci probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
Dotčená množství se rozdělí podle dne podání žádosti o dovozní licenci, třetí země původu, druhu licence („A“ nebo „B“) a pro „A“ licence podle kategorie dovozce ve smyslu článku 3.
Článek 13
Osvědčení o původu
Česnek pocházející z třetí země uvedené v příloze IV se propustí do volného oběhu ve Společenství pouze při splnění těchto podmínek:
a)
předloží se osvědčení o původu vydané příslušnými vnitrostátními orgány dané země v souladu s články 56 až 62 nařízení (EHS) č. 2454/93;
b)
produkt byl dopraven z dané země přímo do Společenství v souladu s článkem 14.
Článek 14
Přímá doprava
1. Za produkty dopravené ze třetích zemí uvedených v příloze IV přímo do Společenství se považují tyto produkty:
a)
produkty, které během své dopravy nepřekročily území žádné jiné třetí země;
b)
produkty dopravené přes území jedné nebo více třetích zemí jiných než je země jejich původu, bez ohledu na to, zda byly v těchto zemích překládány nebo dočasně skladovány, za podmínky, že je tato přeprava odůvodněná zeměpisnými důvody nebo dopravními požadavky a že tyto produkty:
i)
zůstaly pod dohledem celních orgánů tranzitní země/zemí nebo země/zemí dočasného skladování;
ii)
nebyly tam uvedeny na trh nebo uvolněny ke spotřebě;
iii)
nebyly tam podrobeny jiným operacím než vyložení a opětnému naložení nebo operacím zaručujícím jejich uchování v dobrém stavu.
2. Důkaz o splnění podmínek uvedených v odst. 1 písm. b) se předkládá příslušným orgánům členského státu spolu s:
a)
jedním přepravním dokladem vydaným v zemi původu, který se týkal přepravy přes zemi/země tranzitu, nebo
b)
potvrzením vydaným celními orgány země nebo zemí tranzitu, které obsahuje:
i)
přesný popis zboží;
ii)
data jeho vyložení a opětovného naložení, včetně identifikačních údajů o použitých dopravních prostředcích;
iii)
potvrzení o podmínkách uchování zboží;
c)
nebo jakýmikoli jinými průkaznými dokumenty, pokud není možné předložit důkaz podle písmen a) či b).
Článek 15
Správní spolupráce s některými třetími zeměmi
Jakmile každá třetí země uvedená v příloze IV tohoto nařízení zašle informace potřebné pro zahájení postupu správní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93, zveřejní se sdělení o poskytnutí těchto informací v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 16
Sankce ukládané dovozcům
1. Pokud se zjistí, že žádosti nebo prohlášení týkající se „A“ licencí, které dovozce předložil příslušným orgánům členského státu, obsahují nepravdivé, zavádějící nebo nesprávné informace, a s výjimkou případů, kdy se jedná o skutečný omyl, příslušné orgány dotčených členských států podle závažnosti případu vyloučí dotčeného dovozce ze systému žádostí o „A“ licenci po dobu až čtyř čtvrtletí následujících po zjištění, aniž by tím bylo dotčeno použití příslušných vnitrostátních právních předpisů. Jistota podle čl. 5 odst. 3 v takových případech propadá v plné výši.
2. Členské státy mohou přijmout dodatečné vnitrostátní předpisy týkající se podávání žádostí o „A“ licence svým příslušným orgánům a mohou stanovit sankce odpovídající závažnosti nesrovnalosti, které se mají ukládat dovozcům registrovaným pro účely DPH na jejich území. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o zavedení takových vnitrostátních opatření.
Článek 17
Informace poskytnuté Komisí
S cílem usnadnit zjišťování nebo předcházení falešným prohlášením ze strany hospodářských subjektů předá Komise každý sedmý pracovní den po 15. dni každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 členským státům informace obdržené podle čl. 10 odst. 4.
Každý sedmý pracovní den po uplynutí každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 předá Komise členským státům všechny informace obdržené podle článku 12.
Komise v pravý čas a vhodným způsobem pravidelně informuje členské státy o výši používaných kvót a o informacích, které obdržela podle čl. 16 odst. 2.
Komise sdělí členským státům jakékoli další podstatné informace, zejména informace, které mohou být užitečné pro předcházení podvodům.
Článek 18
Správní spolupráce mezi členskými státy
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění vzájemné správní spolupráce s cílem zajistit řádné používání tohoto nařízení.
Článek 19
Zrušení
Nařízení (ES) č. 565/2002, č. 228/2004 a č. 229/2004 se zrušují ode dne 1. dubna 2006.
Nařízení (ES) č. 565/2002, č. 228/2004 a č. 229/2004 se však i nadále použijí pro vývozní licence vydané v souladu s uvedenými nařízeními pro dovozní období, které skončí dne 31. května 2006.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení týkající se „A“ licencí pro dovozní období počínající dnem 1. června 2006 se použijí ode dne 1. dubna 2006.
Ustanovení týkající se „B“ licencí se použijí ode dne 1. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. listopadu 2005.
REGLAMENTO (CE) No 1870/2005 DE LA COMISIÓN
de 16 de noviembre de 2005
por el que se abren contingentes arancelarios, se fija su modo de gestión y se instaura un régimen de certificados de importación y de origen para los ajos importados de terceros países
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Tratado de adhesión de la República Checa, de Estonia, de Chipre, de Letonia, de Lituania, de Hungría, de Malta, de Polonia, de Eslovenia y de Eslovaquia,
Vista el Acta de adhesión de la República Checa, de Estonia, de Chipre, de Letonia, de Lituania, de Hungría, de Malta, de Polonia, de Eslovenia y de Eslovaquia, y, en particular, su artículo 41, párrafo primero,
Visto el Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las frutas y hortalizas (1), y, en particular, su artículo 31, apartado 2, y su artículo 34, apartado 1,
Considerando lo siguiente:
(1)
Como conclusión de las negociaciones desarrolladas de acuerdo con el artículo XXVIII del GATT 1994, la Comunidad modificó las condiciones aplicables a las importaciones de ajos. Desde el 1 de junio de 2001, el derecho de aduana normal para la importación de ajos del código NC 0703 20 00 se compone de un derecho ad valorem del 9,6 % y de un importe específico de 1 200 EUR por tonelada neta. No obstante, se abrió un contingente de 38 370 toneladas libre de derecho específico mediante el Acuerdo en forma de Canje de Notas entre la Comunidad Europea y la República Argentina en el marco del artículo XXVIII del Acuerdo General sobre Aranceles Aduaneros y Comercio (GATT) de 1994 para la modificación, en lo que respecta al ajo, de las concesiones previstas en la lista CXL adjunta al GATT, aprobado mediante la Decisión 2001/404/CE del Consejo (2) (denominado en lo sucesivo «contingente GATT»). Dicho Acuerdo prevé que este contingente se distribuya de la siguiente manera: 19 147 toneladas para las importaciones originarias de Argentina (números de orden 09.4104 y 09.4099), 13 200 toneladas para las importaciones originarias de China (números de orden 09.4105 y 09.4100) y 6 023 toneladas para las importaciones originarias de otros países (números de orden 09.4106 y 09.4102).
(2)
En el marco de los acuerdos celebrados entre la Comunidad y determinados terceros países también pueden importarse ajos, fuera del contingente GATT, con el derecho normal o en condiciones preferenciales.
(3)
El ajo es un producto importante del sector de las frutas y hortalizas de la Unión Europea, con una producción anual de aproximadamente 250 000 toneladas. Las importaciones anuales de terceros países son también considerables, pues oscilan entre 60 000 y 80 000 toneladas. Los dos principales terceros países proveedores son China (de 30 000 a 40 000 toneladas anuales) y Argentina (en torno a las 15 000 toneladas anuales).
(4)
Las condiciones aplicables a la gestión de dichos contingentes se establecen en el Reglamento (CE) no 565/2002 de la Comisión, de 2 de abril de 2002, por el que se fija el modo de gestión de los contingentes arancelarios y se instaura un régimen de certificados de origen para los ajos importados de terceros países (3). A la luz de la experiencia adquirida con la aplicación de dicho Reglamento, es necesario modificar algunas de las condiciones vigentes con el fin de simplificar y clarificar el régimen.
(5)
Dado que se aplica un derecho específico a las importaciones no preferenciales fuera del contingente GATT, la gestión de éste exige la instauración de un régimen de certificados de importación. Este régimen ha de hacer posible un control exhaustivo de todas las importaciones de ajos. Las disposiciones de aplicación de dicho régimen deben completar las establecidas en el Reglamento (CE) no 1291/2000 de la Comisión, de 9 de junio de 2000, por el que se establecen disposiciones comunes de aplicación del régimen de certificados de importación, de exportación y de fijación anticipada para los productos agrícolas (4), y también puede ser necesario que prevean excepciones a ellas.
(6)
A fin de controlar todas las importaciones de la forma más minuciosa posible, sobre todo teniendo presentes algunos recientes casos de fraude, es igualmente necesario introducir dos categorías de certificados de importación para todas las importaciones de ajos. Según la experiencia adquirida, el fraude suele cometerse mediante el transbordo de los ajos chinos en terceros países que han firmado acuerdos comerciales preferenciales con la Comunidad Europea. Los ajos se introducen en la UE con documentos falsos.
(7)
Debe facilitarse al máximo la transición de un régimen a otro. A tal fin, conviene mantener tanto algunas disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 565/2002 como el calendario tradicional de importación.
(8)
Las importaciones de ajos deben controlarse de conformidad con lo dispuesto en el artículo 308 quinquies del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión, de 2 de julio de 1993, por el que se fijan determinadas disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo por el que se establece el código aduanero comunitario (5).
(9)
Conviene que siga existiendo una oferta adecuada de ajos en el mercado comunitario a precios estables, al tiempo que se evitan trastornos innecesarios del mercado tales como acusadas variaciones de precios y efectos adversos en los productores comunitarios. A tal fin, debe fomentarse una mayor competencia entre importadores y se han de reducir las cargas administrativas a ellos impuestas.
(10)
En interés de los importadores existentes, que suelen importar considerables cantidades de ajos, así como de los nuevos importadores que se incorporan al mercado y han de tener la oportunidad de solicitar certificados de importación con respecto a determinadas cantidades de ajos al amparo de los contingentes arancelarios, es conveniente distinguir entre importadores tradicionales y nuevos importadores. Es preciso definir claramente estas dos categorías de importadores y establecer determinados criterios aplicables a los solicitantes y al uso de los certificados de importación que se concedan.
(11)
Las cantidades que se distribuyan entre estas categorías de importadores han de determinarse sobre la base de las cantidades realmente importadas y no de los certificados de importación expedidos.
(12)
A fin de que los importadores de la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia (denominados en lo sucesivo «los nuevos Estados miembros») puedan acogerse al presente Reglamento, es preciso establecer disposiciones respecto de las campañas de importación de 2005/06 y 2006/07 que permitan distinguir entre, por una parte, importadores tradicionales y nuevos importadores de la Comunidad en su composición a 30 de abril de 2004, y, por otra, importadores tradicionales y nuevos importadores de los nuevos Estados miembros.
(13)
Teniendo en cuenta las diversas corrientes comerciales existentes en los nuevos Estados miembros, las autoridades competentes de éstos han de poder elegir ente dos métodos para fijar la cantidad de referencia de sus importadores tradicionales.
(14)
Las solicitudes de certificados de importación de ajos de terceros países presentadas por ambas categorías de importadores deben quedar sujetas a determinadas restricciones. Tales restricciones son necesarias no sólo para mantener la competencia entre importadores, sino también para que los importadores que realmente ejerzan una actividad comercial en el mercado de las frutas y hortalizas tengan la oportunidad de defender su legítima posición comercial frente a otros importadores y ningún importador llegue a controlar el mercado.
(15)
Para mantener la competencia entre los auténticos importadores y evitar prácticas especulativas en la distribución de los certificados de importación o cualquier explotación abusiva del régimen que redunden en perjuicio de la legítima posición comercial de los importadores tradicionales y los nuevos importadores, es preciso prever controles más estrictos de la correcta utilización de los certificados de importación. A tal fin, debe prohibirse la transferencia de certificados.
(16)
Con objeto de aligerar la carga administrativa de los importadores y reducir las posibilidades de fraude, es conveniente que las solicitudes de certificados de importación se presenten únicamente en el Estado miembro en que esté registrado el importador.
(17)
Asimismo, son necesarias medidas para que se presente el menor número posible de solicitudes de certificados de importación con fines especulativos, que podrían impedir la plena utilización de los contingentes arancelarios. Teniendo en cuenta la naturaleza y el valor del producto en cuestión, es conveniente constituir una garantía con arreglo al artículo 15, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1291/2000 por cada tonelada de ajos respecto de la que se presente una solicitud de certificado de importación. La cuantía de la garantía ha de ser lo suficientemente alta para no fomentar las solicitudes con fines especulativos, pero no tan elevada como para disuadir a quienes lleven realmente a cabo una actividad comercial en el sector de los ajos. El nivel objetivo más apropiado de la garantía es el 5 % del derecho suplementario medio aplicable a las importaciones de ajos del código NC 0703 20 00.
(18)
Para garantizar una adecuada gestión del contingente GATT, conviene establecer las medidas que debe adoptar la Comisión en caso de que las cantidades de ajos correspondientes a un origen o un trimestre determinados que sean objeto de solicitudes de certificados de importación sean superiores a las fijadas por la Decisión 2001/404/CE, aumentadas con las cantidades no utilizadas de los certificados de importación expedidos anteriormente. Cuando estas medidas entrañen la aplicación de un coeficiente de asignación para expedir los certificados de importación, procede prever la posibilidad de retirar las solicitudes correspondientes a esos certificados de importación, con liberación inmediata de la garantía.
(19)
Con objeto de garantizar la correcta utilización de los contingentes, los Estados miembros han de notificar periódicamente a la Comisión las cantidades por las que las autoridades competentes de los Estados miembros hayan expedido certificados de importación no utilizados por los importadores. En las cantidades por las que se hayan expedido certificados de importación se han de tener en cuenta las solicitudes de certificados de importación retiradas por los importadores.
(20)
A los efectos de la gestión de los contingentes arancelarios de ajos, es conveniente que los importadores adjunten a las solicitudes de certificados de importación que presenten a las autoridades competentes del Estado miembro una declaración en la que hagan constar que se comprometen a cumplir las restricciones establecidas por el presente Reglamento. Para evitar la explotación abusiva del régimen, deben establecerse sanciones disuasivas y debe ofrecerse a los Estados miembros cierto margen de discreción para imponer sanciones complementarias de las previstas en el presente Reglamento a los importadores que presenten solicitudes o declaraciones falsas, engañosas o inexactas a sus autoridades competentes.
(21)
Con el fin de intensificar los controles y evitar que se produzcan desviaciones del tráfico comercial basadas en documentos inexactos, conviene mantener el régimen actual de certificados de origen para los ajos importados de determinados terceros países y la obligación de transportar directamente dichos ajos desde el tercer país de origen hasta la Comunidad, así como ampliar la lista de países en función de la información suplementaria. Las autoridades nacionales competentes deben expedir esos certificados de origen de conformidad con lo dispuesto en los artículos 56 a 62 del Reglamento (CEE) no 2454/93.
(22)
Conviene determinar toda la información que deben comunicarse los Estados miembros y la Comisión a los efectos de la aplicación del presente Reglamento, especialmente en lo que atañe a la gestión de los contingentes arancelarios, la adopción de medidas contra el fraude y la supervisión del mercado.
(23)
Procede derogar el Reglamento (CE) no 565/2002, el Reglamento (CE) no 228/2004 de la Comisión, de 3 de febrero de 2004, por el que se establecen medidas transitorias aplicables al Reglamento (CE) no 565/2002 como consecuencia de la adhesión de la República Checa, de Estonia, de Chipre, de Letonia, de Lituania, de Hungría, de Malta, de Polonia, de Eslovenia y de Eslovaquia (6), y el Reglamento (CE) no 229/2004 de la Comisión, de 10 de febrero de 2004, por el que se establecen excepciones a lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 565/2002 en lo concerniente a las fechas para la presentación de las solicitudes de certificados de importación de ajo correspondientes al primer trimestre del período 2004/05 (7). El presente Reglamento ha de aplicarse por primera vez a las solicitudes de certificados de importación correspondientes al primer trimestre de la campaña de importación de 2006/07. No obstante, dado que las actividades de importación reguladas por las disposiciones del presente Reglamento relativas a los certificados «B» no están actualmente sujetas a normas específicas sobre expedición de certificados y a fin de aumentar la eficacia de los controles, las disposiciones referentes a los certificados «B» han de ser aplicables lo antes posible.
(24)
Las importaciones de ajos efectuadas tras la entrada en vigor del presente Reglamento al amparo de certificados de importación expedidos de conformidad con el Reglamento (CE) no 565/2002, o con otros reglamentos que abran y fijen el modo de gestión de contingentes arancelarios autónomos de ajos, han de seguir estando reguladas por las disposiciones vigentes en el momento de expedirse dichos certificados de importación.
(25)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de las frutas y hortalizas frescas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
Apertura de contingentes arancelarios y derechos aplicables
1. De conformidad con la Decisión 2001/404/CE, quedan abiertos contingentes arancelarios para la importación en la Comunidad de ajos del código NC 0703 20 00 (denominados en lo sucesivo «ajos») con arreglo a las condiciones establecidas en el presente Reglamento. El volumen de los contingentes arancelarios, el período en el que estarán vigentes y los números de orden se especifican en el anexo I del presente Reglamento.
2. El derecho ad valorem aplicable a los ajos importados al amparo de los contingentes contemplados en el apartado 1 será del 9,6 %.
Artículo 2
Definiciones
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
1)
«campaña de importación»: el período comprendido entre el 1 de junio y el 31 de mayo siguiente;
2)
«nuevos Estados miembros»: la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Eslovenia y Eslovaquia;
3)
«otros países»: los terceros países, salvo Argentina y China;
4)
«autoridades competentes»: el organismo o los organismos designados por los Estados miembros para la aplicación del presente Reglamento;
5)
«cantidad de referencia»: la siguiente cantidad de ajos, importada por un importador tradicional en la acepción del artículo 3:
a)
en el caso de los importadores tradicionales que importaron ajos entre 1998 y 2000 en la Comunidad en su composición a 30 de abril de 2004, la cantidad máxima de ajos importados durante uno de los años civiles de 1998, 1999 y 2000;
b)
en el caso de los importadores tradicionales que importaron ajos entre 2001 y 2003 en los nuevos Estados miembros, la cantidad máxima de ajos importados durante:
i)
los años civiles de 2001, 2002 o 2003, o
ii)
durante las campañas de importación de 2001/02, 2002/03 o 2003/04;
c)
en el caso de los importadores tradicionales no comprendidos en las letras a) ni b), la cantidad máxima de ajos importada durante una de las tres primeras campañas de importación en que obtuvieron certificados de importación de conformidad con el Reglamento (CE) no 565/2002 o con el presente Reglamento.
Los ajos originarios de los nuevos Estados miembros o de la Comunidad en su composición a 30 de abril de 2004 no se contabilizarán a los efectos del cálculo de la cantidad de referencia.
Los nuevos Estados miembros elegirán uno de los dos métodos mencionados en la letra b) y lo aplicarán a todos los importadores tradicionales, de acuerdo con criterios objetivos y de forma que quede garantizada la igualdad de trato entre agentes económicos.
Artículo 3
Categorías de importadores
1. Se considerarán importadores tradicionales las personas físicas o jurídicas, los agentes o las agrupaciones de agentes económicos creadas de conformidad con la legislación nacional que puedan demostrar:
a)
que han obtenido certificados de importación en virtud del Reglamento (CE) no 565/2002 o del presente Reglamento durante cada una de las tres campañas de importación anteriores;
b)
que han importado ajos en la Comunidad durante dos de las tres campañas de importación anteriores, como mínimo;
c)
que han importado en la Comunidad al menos 50 toneladas de las frutas y hortalizas mencionadas en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 durante la campaña de importación anterior a aquélla en que presenten la solicitud.
2. Se considerarán «nuevos importadores» las personas físicas o jurídicas, los agentes o las agrupaciones de agentes económicos creadas de conformidad con la legislación nacional que no entren en la definición del apartado 1 y hayan importado en la Comunidad, al menos, 50 toneladas de las frutas y hortalizas mencionadas en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 durante cada uno de los dos años civiles anteriores. El cumplimiento de este requisito se certificará mediante inscripción en un registro mercantil del Estado miembro o mediante otras pruebas aceptadas a tal fin por éste, y mediante el justificante de importación.
3. No obstante lo dispuesto en los apartados 1 y 2, en la campaña de importación comprendida entre el 1 de junio de 2006 y el 31 de mayo de 2007 serán aplicables, solamente en los nuevos Estados miembros, las siguientes definiciones:
a)
se considerarán «importadores tradicionales» las personas físicas o jurídicas, los agentes o las agrupaciones de agentes económicos creadas de conformidad con la legislación nacional que puedan demostrar:
i)
que han importado ajos de países de origen distintos de los nuevos Estados miembros o de la Comunidad en su composición a 30 de abril de 2004 durante dos de las tres campañas de importación anteriores como mínimo,
ii)
que han importado, al menos, 50 toneladas de las frutas y hortalizas mencionadas en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 durante el año civil anterior,
iii)
que las importaciones a que hacen referencia los incisos i) y ii) se han efectuado en el nuevo Estado miembro en que tiene su sede el importador en cuestión;
b)
se considerarán «nuevos importadores» los operadores comerciales, las personas físicas o jurídicas, los agentes o las agrupaciones de agentes económicos creadas de conformidad con la legislación nacional que no sean importadores tradicionales con arreglo a la letra a) y puedan demostrar:
i)
que han importado, al menos, 50 toneladas de las frutas y hortalizas mencionadas en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 de países de origen distintos de los nuevos Estados miembros o de la Comunidad en su composición a 30 de abril de 2004 durante cada uno de los dos años civiles anteriores,
ii)
que las importaciones a que hace referencia el inciso i) se han efectuado en el nuevo Estado miembro en que tiene su sede el importador en cuestión.
Artículo 4
Presentación de certificados de importación
1. Todo despacho a libre práctica en la Comunidad de ajos importados estará supeditado a la presentación de un certificado de importación expedido de conformidad con el presente Reglamento.
2. Solamente podrán despacharse ajos a libre práctica al amparo de los contingentes contemplados en el artículo 1, apartado 1, cuando la casilla 24 de los certificados de importación correspondientes contenga alguna de las menciones previstas en el anexo II.
Dichos certificados de importación se denominarán en lo sucesivo «certificados “A”». Los demás certificados de importación se denominarán en lo sucesivo «certificados “B”».
Artículo 5
Disposiciones generales sobre las solicitudes de certificados y los certificados de importación
1. Serán aplicables a los certificados «A» y «B» las disposiciones del Reglamento (CE) no 1291/2000, salvo disposición en contrario prevista en el presente Reglamento.
2. Los certificados «A» serán válidos únicamente en el trimestre para el que hayan sido expedidos. En la casilla 24 de los mismos se consignará alguna de las menciones que figuran en el anexo III.
Los certificados «B» tendrán un período de validez de tres meses a partir de la fecha de expedición.
3. La garantía contemplada en el artículo 15, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1291/2000 ascenderá a 50 EUR por tonelada.
4. En la casilla 8 de las solicitudes de certificados y de los certificados «A» y «B» se consignará el país de origen y se marcará con una cruz el término «sí». Los certificados de importación solamente serán válidos con respecto a las importaciones originarias del país indicado.
5. No obstante lo dispuesto en el artículo 9, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1291/2000, los derechos derivados de los certificados «A» y «B» no serán transferibles.
Artículo 6
Distribución de cantidades totales entre importadores tradicionales y nuevos importadores
1. La cantidad total asignada a Argentina, China y otros países de conformidad con el anexo I queda distribuida del siguiente modo:
a)
el 70 % para los importadores tradicionales;
b)
el 30 % para los nuevos importadores.
2. En el caso de las importaciones originarias de Argentina, China y otros países, cuando en un trimestre dado una categoría de importadores no haya agotado totalmente la cantidad que le haya sido asignada, la cantidad restante se asignará a la otra categoría.
3. Se expedirán certificados «A» para cada uno de los tres orígenes mencionados en el apartado 2 y cada uno de los trimestres indicados en el anexo I por una cantidad máxima igual a la suma de:
a)
la cantidad mencionada en el anexo I para ese trimestre y origen;
b)
las cantidades por las que no se hayan presentado solicitudes durante el trimestre anterior para ese origen;
c)
las cantidades no utilizadas notificadas a la Comisión e incluidas en certificados «A» expedidos anteriormente para ese origen.
No obstante, las cantidades por las que no se hayan presentado solicitudes o que no hayan sido utilizadas durante una campaña de importación no podrán transferirse a la siguiente.
Artículo 7
Restricciones aplicables a las solicitudes de certificados «A»
1. La cantidad total consignada en las solicitudes de certificados «A» presentadas por un importador tradicional en una campaña de importación dada no podrá ser superior a la cantidad de referencia de dicho importador. Las autoridades competentes desestimarán las solicitudes que no cumplan esta norma.
2. La cantidad total consignada en las solicitudes de certificados «A» presentadas por un nuevo importador en un trimestre dado no podrá ser superior al 10 % de la cantidad establecida en el anexo I para ese trimestre y ese origen. Las autoridades competentes desestimarán las solicitudes que no cumplan esta norma.
Artículo 8
Presentación de solicitudes de certificados de importación
1. Los interesados solamente podrán presentar solicitudes de certificados «A» y «B» ante las autoridades competentes de un único Estado miembro en el que estén registrados a efectos del IVA.
2. Solamente podrán presentar solicitudes de certificados «A» los importadores definidos en el artículo 3.
Los importadores adjuntarán a sus solicitudes de certificados «A» la información necesaria para que las autoridades competentes de los Estados miembros interesados puedan cerciorarse del cumplimiento de las condiciones establecidas en el artículo 3.
Los nuevos importadores que, durante la campaña de importación anterior, hayan obtenido certificados de importación al amparo del presente Reglamento o del Reglamento (CE) no 565/2002 presentarán una prueba que demuestre que han despachado efectivamente a libre práctica al menos el 90 % de la cantidad a ellos asignada.
Si la prueba a que hace referencia el párrafo tercero no se presenta o, de presentarse, pone de manifiesto que en un trimestre de la campaña de importación contemplada en dicho párrafo se ha despachado a libre práctica menos del 90 % de la cantidad asignada al importador, no se expedirán certificados de importación al solicitante, salvo en caso de fuerza mayor.
3. Los importadores presentarán sus solicitudes de certificados «A» durante los cinco primeros días hábiles de abril, julio, octubre o enero anteriores al trimestre respectivo.
4. Los importadores adjuntarán a sus solicitudes de certificados «A» una declaración por la que afirmen conocer las disposiciones establecidas en el artículo 7 y se comprometan a cumplirlas.
El importador firmará y certificará la veracidad de tales declaraciones.
5. La casilla 20 de las solicitudes de certificados «A» llevará las menciones «importador tradicional» o «nuevo importador», según proceda.
6. No se podrán presentar solicitudes de certificados «A» para un trimestre y para un origen determinados cuando en el anexo I no figure cantidad alguna para ese trimestre y ese origen.
7. No se podrán expedir certificados «B» para dar respuesta a solicitudes de certificados «A».
Artículo 9
Notificación de solicitudes de certificados «A»
A más tardar el día 15 de los meses indicados en el artículo 8, apartado 3, los Estados miembros notificarán a la Comisión las cantidades por las que se hayan solicitado certificados «A» con respecto al trimestre respectivo.
Las notificaciones se desglosarán por orígenes. Asimismo, indicarán por separado las cantidades de ajos solicitadas por los importadores tradicionales y los nuevos importadores.
Las notificaciones, incluidas las comunicaciones «nada», se efectuarán por medios electrónicos en los formularios proporcionados por la Comisión a los Estados miembros.
Artículo 10
Expedición de certificados de importación
1. Las autoridades competentes expedirán los certificados «A» el séptimo día hábil siguiente al día de la notificación prevista en el artículo 9.
2. En caso de que en un trimestre dado se compruebe que las cantidades solicitadas al amparo de los contingentes a que hace referencia el artículo 1, apartado 1, superan la cantidad disponible, la Comisión establecerá mediante reglamento un coeficiente de asignación aplicable a las solicitudes de certificados «A» en cuestión y, de ser necesario, suspenderá la expedición de este tipo de certificados con respecto a las solicitudes posteriores.
Cuando se aplique el párrafo anterior, las autoridades competentes expedirán los certificados «A» el tercer día hábil siguiente al de la entrada en vigor del reglamento mencionado en dicho párrafo.
3. No podrá expedirse ningún certificado «A» para la importación de productos originarios de los países recogidos en el anexo IV que no hayan notificado a la Comisión la información necesaria para establecer un procedimiento de cooperación administrativa de conformidad con los artículos 63, 64 y 65 del Reglamento (CEE) no 2454/93. Dicha información se considerará enviada en la fecha de publicación, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 15 del presente Reglamento.
4. El día mencionado en el artículo 9, párrafo primero, los Estados miembros remitirán a la Comisión la lista de los importadores tradicionales y nuevos importadores que hayan solicitado certificados «A» para el trimestre respectivo. En el caso de las agrupaciones de agentes económicos creadas de conformidad con la legislación nacional, también se incluirá una lista de sus miembros.
Las notificaciones previstas en el párrafo primero se efectuarán por medios electrónicos en el formulario proporcionado por la Comisión a los Estados miembros.
5. Los certificados «B» no estarán sujetos a restricciones cuantitativas y se expedirán inmediatamente.
Artículo 11
Retirada de solicitudes de certificados «A»
Cuando, de conformidad con el artículo 10, apartado 2, la cantidad por la que se expida un certificado «A» sea inferior a aquélla por la que se haya presentado la solicitud de certificado «A», el importador interesado podrá pedir a las autoridades competentes que retiren la solicitud de certificado «A» dentro de los tres días hábiles siguientes al de la entrada en vigor del Reglamento adoptado de conformidad con el artículo 10, apartado 2. De procederse a tal retirada, la garantía se liberará inmediatamente en su totalidad.
Artículo 12
Notificaciones de los Estados miembros a la Comisión
1. Los Estados miembros notificarán a la Comisión:
a)
las cantidades por las que se hayan solicitado certificados «B»;
b)
con respecto al último trimestre acabado, las cantidades por las que se hayan solicitado certificados «A» no utilizados o utilizados parcialmente, correspondientes a la diferencia entre las cantidades consignadas en el reverso de los certificados y aquéllas por las que éstos últimos se expidieron;
c)
las cantidades por las que se hayan solicitado certificados «A» retiradas en aplicación del artículo 11.
2. La información a que se refiere el apartado 1 se notificará:
a)
en lo que respecta al apartado 1, letra a), a más tardar el segundo día hábil de la semana con respecto a las solicitudes recibidas la semana anterior;
b)
en lo que respecta al apartado 1, letra b), a más tardar el día indicado en el párrafo primero del artículo 9;
c)
en lo que respecta al apartado 1, letra c), a más tardar el último día de los meses mencionados en el artículo 8, apartado 3.
En caso de que no se haya presentado ninguna solicitud de certificado «B» o de que no hayan quedado cantidades sin utilizar o sin retirar con arreglo al apartado 1, letras b) y c), el Estado miembro informará de ello a la Comisión el día indicado en el presente apartado.
3. Las notificaciones a que hace referencia el apartado 1 se efectuarán por medios electrónicos en el formulario proporcionado por la Comisión a los Estados miembros.
Las cantidades en cuestión se desglosarán por días de presentación de las solicitudes de certificados de importación, por terceros países de origen, por tipos de certificados («A» o «B») y, en el caso de los certificados «A», por categorías de importadores con arreglo al artículo 3.
Artículo 13
Certificados de origen
Los ajos originarios de los terceros países que figuran en el anexo IV únicamente se podrán despachar a libre práctica en la Comunidad cuando se cumplan las siguientes condiciones:
a)
se deberá presentar un certificado de origen expedido por las autoridades nacionales competentes de esos países, de conformidad con los artículos 56 a 62 del Reglamento (CEE) no 2454/93;
b)
el producto se deberá haber transportado directamente desde esos países hasta la Comunidad, de conformidad con el artículo 14.
Artículo 14
Transporte directo
1. Se considerarán transportados directamente de los terceros países enumerados en el anexo IV a la Comunidad:
a)
los productos cuyo transporte se efectúa sin atravesar el territorio de otro tercer país;
b)
los productos cuyo transporte se efectúa atravesando el territorio de uno o varios terceros países distintos del país de origen, con o sin transbordo o depósito temporal en esos países, siempre que la travesía de éstos últimos esté justificada por razones geográficas o por necesidades del transporte y siempre que los productos:
i)
hayan permanecido bajo la vigilancia de las autoridades aduaneras del país o de los países de tránsito o de depósito,
ii)
no se hayan comercializado ni despachado al consumo en dichos países,
iii)
no se hayan sometido a otras operaciones distintas de la descarga, la recarga o cualquier otra operación destinada a mantenerlos en buen estado.
2. El cumplimiento de las condiciones establecidas en el apartado 1, letra b), se acreditará ante las autoridades competentes de los Estados miembros mediante:
a)
un documento único de transporte expedido en el país de origen y al amparo del cual se haya efectuado la travesía del país o países de tránsito, o
b)
un certificado expedido por las autoridades aduaneras del país o países de tránsito que contenga:
i)
una descripción exacta de las mercancías,
ii)
las fechas de descarga y recarga, indicando los vehículos de transporte utilizados,
iii)
una declaración que certifique las condiciones de conservación, o
c)
en caso de que no puedan presentarse las pruebas mencionadas en las letras a) o b), cualesquiera documentos probatorios.
Artículo 15
Cooperación administrativa con determinados terceros países
Cuando cada uno de los terceros países que figuran en el anexo IV del presente Reglamento haya transmitido la información necesaria para establecer un procedimiento de cooperación administrativa de acuerdo con los artículos 63, 64 y 65 del Reglamento (CEE) no 2454/93, se publicará en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea una comunicación relativa a esta transmisión.
Artículo 16
Sanciones aplicables a los importadores
1. Cuando se descubra que las solicitudes o declaraciones referentes a los certificados «A» presentadas por un importador a las autoridades competentes de un Estado miembro contienen información falsa, engañosa o inexacta, y a menos que tal información se deba claramente a un error genuino, las autoridades competentes de los Estados miembros interesados excluirán al importador en cuestión del régimen de solicitudes de certificados «A» durante, como máximo, los cuatro trimestres siguientes a la fecha en que se haya detectado la irregularidad, en función de la gravedad de ésta, sin perjuicio de la aplicación de cualquier normativa nacional pertinente. En tales casos, la garantía contemplada en el artículo 5, apartado 3, quedará totalmente ejecutada.
2. Los Estados miembros podrán adoptar disposiciones nacionales suplementarias que regulen la presentación de solicitudes de certificados «A» a sus autoridades competentes y establecer la imposición de sanciones acordes con la gravedad de la irregularidad a los importadores que estén registrados a efectos del IVA en su territorio nacional. Los Estados miembros informarán inmediatamente a la Comisión de la introducción de tales disposiciones nacionales.
Artículo 17
Información proporcionada por la Comisión
Cada séptimo día hábil siguiente al día 15 de los meses mencionados en el artículo 8, apartado 3, la Comisión transmitirá a los Estados miembros la información recibida en virtud del artículo 10, apartado 4, con el fin de facilitar la detección o prevención de solicitudes falsas de los agentes económicos.
Cada séptimo día hábil siguiente al final de los meses mencionados en el artículo 8, apartado 3, la Comisión remitirá a los Estados miembros toda la información recibida en virtud del artículo 12.
La Comisión mantendrá a los Estados miembros periódicamente informados, con la debida antelación y de la forma adecuada, del grado de utilización de los contingentes y de la información que reciba en virtud del artículo 16, apartado 2.
La Comisión notificará a los Estados miembros cualquier otra información pertinente, especialmente aquélla que pueda contribuir a prevenir el fraude.
Artículo 18
Cooperación administrativa entre Estados miembros
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para establecer una cooperación administrativa entre ellos que garantice la correcta aplicación del presente Reglamento.
Artículo 19
Derogación
Quedan derogados los Reglamentos (CE) no 565/2002, (CE) no 228/2004 y (CE) no 229/2004 a partir del 1 de abril de 2006.
No obstante, los Reglamentos (CE) no 565/2002, (CE) no 228/2004 y (CE) no 229/2004 seguirán siendo aplicables a los certificados de importación expedidos al amparo de dichos Reglamentos para la campaña de importación que finaliza el 31 de mayo de 2006.
Artículo 20
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el séptimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Las disposiciones relativas a los certificados «A» correspondientes a la campaña de importación que se inicia el 1 de junio de 2006 serán aplicables a partir del 1 de abril de 2006.
Las disposiciones relativas a los certificados «B» serán aplicables a partir del 1 de enero de 2006.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 16 de noviembre de 2005.