NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 1234/2007
ze dne 22. října 2007,
kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Fungování a rozvoj společného trhu se zemědělskými produkty by měly být spojeny se zavedením společné zemědělské politiky a zahrnovat především společnou organizaci zemědělských trhů, jež může mít podle článku 34 Smlouvy různé podoby v závislosti na produktu.
(2)
Od zavedení společné zemědělské politiky přijala Rada 21 společných organizací trhu pro každý produkt nebo skupinu produktů upravené zvláštními základními nařízeními Rady:
-
nařízení Rady (EHS) č. 234/68 ze dne 27. února 1968 o zřízení společné organizace trhu s živými rostlinami a květinářskými produkty (2),
-
nařízení Rady (EHS) č. 827/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy (3),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem (4),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci (5),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (6),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (7),
-
nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány (8),
-
nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (9),
-
nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (10),
-
nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (11),
-
nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (12),
-
nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (13),
-
nařízení Rady (ES) č. 1673/2000 ze dne 27. července 2000 o společné organizaci trhu se lnem a konopím pěstovanými na vlákno (14),
-
nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem (15),
-
nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (16),
-
nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží (17),
-
nařízení Rady (ES) č. 1786/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy (18),
-
nařízení Rady (ES) č. 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 o společné organizaci trhu s olivovým olejem a stolními olivami (19),
-
nařízení Rady (ES) č. 1947/2005 ze dne 23. listopadu 2005 o společné organizaci trhu s osivem (20),
-
nařízení Rady (ES) č. 1952/2005 ze dne 23. listopadu 2005 o společné organizaci trhu s chmelem (21),
-
nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (22).
(3)
Rada kromě toho přijala tři nařízení se zvláštními pravidly pro některé produkty, aniž by pro ně zavedla společnou organizaci trhu:
-
nařízení Rady (ES) č. 670/2003 ze dne 8. dubna 2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu (23),
-
nařízení Rady (ES) č. 797/2004 ze dne 26. dubna 2004 o opatřeních ke zlepšení obecných podmínek pro produkci včelařských produktů a jejich uvádění na trh (24),
-
nařízení Rady (ES) č. 1544/2006 ze dne 5. října 2006 o zvláštních opatřeních na podporu chovu bource morušového (25).
(4)
Výše uvedená nařízení (dále jen „základní nařízení“) jsou často doplněna průvodním souborem dalších nařízení Rady. Většina základních nařízení má tutéž strukturu a řadu společných ustanovení. To platí zejména o pravidlech pro obchod s třetími zeměmi a o obecných ustanoveních, ale do jisté míry i o pravidlech týkajících se vnitřního trhu. Základní nařízení často obsahují odlišná řešení stejných či podobných problémů.
(5)
Společenství již po nějakou dobu usiluje o zjednodušení právního prostředí společné zemědělské politiky. Proto byl přijetím nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (26), zřízen horizontální právní rámec pro všechny přímé platby, který sjednotil řadu režimů podpory do režimu jednotné platby. Tento přístup by se měl použít také v případě základních nařízení. Proto by pravidla v nich obsažená měla být sjednocena do jednotného právního rámce a tam, kde je to možné, by odvětvové přístupy měly být nahrazeny přístupy horizontálními.
(6)
Na základě výše uvedených úvah by základní nařízení měla být zrušena a nahrazena jediným jednotným nařízením.
(7)
Zjednodušení by nemělo vést ke zpochybnění politických rozhodnutí přijatých v průběhu let v rámci společné zemědělské politiky. Toto nařízení by proto mělo být v zásadě technickým zjednodušením. Neměly by se jím proto rušit ani měnit stávající nástroje, pokud nejsou již zastaralé, nadbytečné nebo vzhledem ke své povaze nevhodné k tomu, aby byly projednávány na úrovni Rady, ani by se jím neměly stanovit nové nástroje nebo opatření.
(8)
Za těchto okolností by toto nařízení nemělo začleňovat ty části společných organizací trhu, které jsou předmětem reforem politik. To se týká zejména většiny částí odvětví ovoce a zeleniny, odvětví výrobků z ovoce a zeleniny a odvětví vína. Ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1493/1999 by proto měla být do tohoto nařízení začleněna, pouze pokud se jich samých žádné reformy politik netýkají. Hmotněprávní úprava těchto společných organizací trhu by měla být do nařízení začleněna až po přijetí příslušných reforem.
(9)
Společné organizace trhu v odvětví obilovin, rýže, cukru, sušených krmiv, osiva, olivového oleje a stolních oliv, lnu a konopí, banánů, mléka a mléčných výrobků a bource morušového stanoví hospodářské roky většinou podle biologických produkčních cyklů každého z těchto produktů. Hospodářské roky by proto měly být začleněny do tohoto nařízení tak, jak jsou pro uvedená odvětví stanoveny.
(10)
Ke stabilizaci trhů a zajištění přiměřené životní úrovně zemědělců byl současně se zavedením režimů přímých podpor vytvořen rozlišený režim cenové podpory v různých odvětvích s ohledem na různé potřeby v každém z těchto odvětví a zároveň s ohledem na jejich vzájemnou závislost. Tato opatření mají podobu veřejné intervence nebo vyplácení podpory soukromého skladování produktů v odvětví obilovin, rýže, cukru, olivového oleje a stolních oliv, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků a vepřového, skopového a kozího masa. Vzhledem k cílům tohoto nařízení je proto třeba zachovat opatření cenové podpory tam, kde jsou stanovena v nástrojích tak, jak byla vypracována v minulosti, aniž by došlo k věcným změnám oproti předchozímu právnímu stavu.
(11)
Z důvodů jasnosti a průhlednosti by ustanovení upravující tato opatření měla mít společnou osnovu, měla by však dále sledovat politiku, jíž se řídí jednotlivá odvětví. Proto je třeba rozlišovat mezi referenčními cenami a intervenčními cenami.
(12)
Společné organizace trhu v odvětvích obilovin, hovězího a telecího masa a mléka a mléčných výrobků obsahovaly ustanovení, podle nichž Rada může postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy měnit cenové úrovně. S ohledem na citlivost cenových soustav by mělo být výslovně stanoveno, že možnost měnit cenové úrovně podle čl. 37 odst. 2 existuje ve vztahu ke všem odvětvím, na která se toto nařízení vztahuje.
(13)
Společná organizace trhu v odvětví cukru navíc stanovila možnost přezkoumat standardní jakost cukru, která je v nařízení (ES) č. 318/2006 dále vymezena, zejména s ohledem na požadavky obchodu a rozvoj technické analýzy. Uvedené nařízení proto zakládalo pravomoc Komise příslušnou přílohu měnit. Tuto možnost je nezbytně nutné zachovat, aby Komise mohla v případě potřeby neprodleně přijmout opatření.
(14)
Aby bylo možné zajistit spolehlivé informace o cenách cukru na trzích Společenství, měl by být do tohoto nařízení začleněn systém zaznamenávání cen stanovený ve společné organizaci trhu s cukrem, na jehož základě se stanoví úroveň tržních cen bílého cukru.
(15)
Ve snaze nedopustit, aby se režim intervencí v oblasti obilovin, rýže, másla a sušeného odstředěného mléka stal sám o sobě odbytištěm, by měla být zachována možnost stanovit zahájení veřejné intervence pouze v určitých obdobích roku. U produktů z hovězího a telecího masa, vepřového masa a u másla by zahájení a ukončení veřejné intervence mělo záviset na úrovni tržních cen v určitém období. Pokud jde o kukuřici, rýži a cukr, mělo by být zachováno omezení množství, která je možno v rámci veřejné intervence nakupovat. Pokud jde o máslo a sušené odstředěné mléko, je potřeba zachovat pravomoc Komise pozastavit běžný nákup, jakmile je dosaženo určitého množství, nebo nahradit ho nákupem prostřednictvím nabídkového řízení.
(16)
Cenová úroveň, na níž by měl nákup v rámci veřejné intervence probíhat, byla v minulosti ve společných organizacích trhů s obilovinami, rýží a s hovězím a telecím masem snížena a stanovena spolu se zavedením režimů přímé podpory v těchto odvětvích. Podpora podle těchto režimů a intervenční cena spolu tudíž úzce souvisejí. Pro produkty z odvětví mléka a mléčných výrobků byla zmíněná cenová úroveň stanovena s cílem podpořit spotřebu dotyčných produktů a zlepšit jejich konkurenceschopnost. V odvětví rýže a cukru byly ceny stanoveny tak, aby přispěly ke stabilizaci trhu v případech, kdy tržní cena v daném hospodářském roce klesne pod úroveň referenční ceny stanovené pro následující hospodářský rok. Tato politická rozhodnutí Rady zůstávají nadále v platnosti.
(17)
Tak jako v dřívějších společných organizacích trhu by toto nařízení mělo stanovit možnost nakládání s těmito produkty nakoupenými v rámci veřejné intervence. Tato opatření by měla být přijata takovým způsobem, aby nedocházelo k narušení trhu a aby byl zajištěn rovný přístup ke zboží a rovné jednání s kupujícími.
(18)
Díky svým intervenčním zásobám různých zemědělských produktů má Společenství možnost významně přispět ke zlepšení situace svých nejchudších občanů. Je v zájmu Společenství trvale tuto možnost využívat a zavedením vhodných opatření dosahovat snížení těchto zásob na běžnou úroveň. Z těchto pohnutek doposud stanovilo podmínky rozdělování potravin dobročinnými organizacemi nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství (27). Toto důležité sociální opatření, které může být pro nejchudší osoby velice důležité, by mělo být zachováno a začleněno do rámce tohoto nařízení.
(19)
Ve snaze přispět k vyváženosti trhu s mlékem a stabilizaci tržních cen obsahuje společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky ustanovení o poskytování podpory soukromého skladování smetany, některých výrobků z másla a sýra. Komisi byla mimo to svěřena pravomoc rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování některých dalších výrobků ze sýra, bílého cukru, některých druhů olivového oleje, některých produktů z hovězího a telecího masa, sušeného odstředěného mléka, vepřového masa a skopového a kozího masa. Vzhledem k účelu tohoto nařízení by tato opatření měla být zachována.
(20)
Nařízení Rady (ES) č. 1183/2006 ze dne 24. července 2006 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu (28), nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu (29), nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat (30), a nařízení Rady (EHS) č. 2137/92 ze dne 23. července 1992 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství (31) stanoví klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla v odvětví hovězího a telecího masa, vepřového masa a skopového a kozího masa. Tyto režimy mají zásadní význam pro zaznamenávání cen a uplatňování intervenčních opatření v uvedených odvětvích. Navíc mají za cíl zlepšovat průhlednost trhu. Tyto režimy klasifikace jatečně upravených těl by měly být zachovány. Z tohoto důvodu je vhodné začlenit do tohoto nařízení jejich základní prvky a zmocnit Komisi k úpravě některých otázek spíše technického rázu prováděcími pravidly.
(21)
Omezení volného oběhu vyplývající z opatření, jejichž cílem je zabránit šíření chorob zvířat, by mohlo působit těžkosti na trhu s některými produkty v jednom nebo více členských státech. Zkušenosti ukazují, že vážná narušení trhu, jako je významný pokles spotřeby nebo cen, lze přičíst ztrátě důvěry spotřebitelů v důsledku ohrožení zdraví veřejnosti nebo zdraví zvířat.
(22)
Proto by do tohoto nařízení měla být za stejných podmínek, za jakých platila dosud, začleněna výjimečná opatření na ochranu trhu stanovená ve společných organizacích trhu s hovězím a telecím masem, mlékem a mléčnými výrobky, vepřovým masem, skopovým a kozím masem, vejci a drůbežím masem. Tato výjimečná opatření na podporu trhu by měla být přijímána Komisí a měla by se přímo týkat zdravotních a veterinárních opatření přijatých v rámci boje proti šíření chorob, nebo by z nich měla vyplývat. Tato opatření by měla být přijímána na žádost členských států, aby nedocházelo k vážným narušením dotčených trhů.
(23)
Možnost Komise přijímat zvláštní intervenční opatření, jestliže se to ukáže být nezbytné v zájmu účinné reakce na hrozbu narušení trhu v odvětví obilovin a zabránění rozsáhlému použití veřejné intervence v odvětví rýže v některých regionech Společenství nebo v zájmu nahrazení nedostatku neloupané rýže v důsledku přírodních katastrof, stanovená v příslušných společných organizacích trhů s obilovinami a rýží by měla být v tomto nařízení zachována.
(24)
Pro cukrovou řepu podléhající kvótám by měla být stanovena minimální cena odpovídající standardní jakosti, aby byla zajištěna přiměřená životní úroveň pěstitelů cukrové řepy a cukrové třtiny ve Společenství.
(25)
K zajištění spravedlivé vyváženosti práv a povinností cukrovarnických podniků a pěstitelů cukrové řepy jsou třeba specifické nástroje. Proto by standardní ustanovení upravující mezioborové dohody obsažená dříve ve společné organizaci trhu v odvětví cukru měla být zachována.
(26)
Vzhledem k rozmanitosti přírodních, hospodářských a technických poměrů je obtížné stanovit pro celé Společenství jednotné podmínky nákupu cukrové řepy. Mezioborové dohody mezi sdruženími pěstitelů cukrové řepy a cukrovarnickými podniky již existují. Rámcová ustanovení by proto měla pouze stanovit minimální záruky požadované jak pěstiteli cukrové řepy, tak cukrovarnickým průmyslem k zajištění řádného fungování trhu s cukrem s možností odchýlit se od některých pravidel v rámci mezioborových dohod. Podrobnější úprava byla dříve pro společnou organizaci trhu s cukrem stanovena v příloze II nařízení (ES) č. 318/2006. Vzhledem k tomu, že se jedná o vysoce technickou úpravu, je vhodnější řešit tyto otázky na úrovni Komise.
(27)
Výrobní dávka stanovení v rámci společné organizace trhu v odvětví cukru s cílem přispět k financování výdajů v rámci uvedené společné organizace trhu by měla být začleněna do tohoto nařízení.
(28)
Pro zachování strukturální rovnováhy trhů s cukrem na cenové úrovni blízké referenční ceně by měla být zachována možnost Komise rozhodnout o stažení cukru z trhu na dobu potřebnou k obnovení rovnováhy na trhu.
(29)
Společné organizace trhu v odvětví živých rostlin, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec a drůbežího masa stanovila možnost přijímat některá opatření usnadňující přizpůsobení nabídky požadavkům trhu. Tato opatření mohou přispět ke stabilizaci trhů a zajištění přiměřených životních podmínek dotčených zemědělců. S ohledem na cíle tohoto nařízení by tato možnost měla být zachována. V souladu s těmito ustanoveními může Rada postupem podle článku 37 Smlouvy přijmout obecná pravidla týkající se těchto opatření. Cíle sledované těmito opatřeními jsou jasně stanovené a vymezují povahu opatření, která mohou být přijata. Není proto třeba, aby pro tato odvětví Rada přijímala další obecná pravidla, a tato možnost by již neměla být stanovena.
(30)
V odvětvích cukru a mléka a mléčných výrobků bylo po mnoho let základním nástrojem tržní politiky množstevní omezení stanovené v nařízení (ES) č. 318/2006 a nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (32). Důvody, které v minulosti vedly Společenství k přijetí režimů výrobních kvót v obou odvětvích, stále trvají.
(31)
Zatímco režim kvót na cukr byl stanoven ve společné organizaci trhu v odvěvtví cukru, odpovídající režim v odvětví mléka byl dosud upraven právním předpisem odděleným od společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, jmenovitě nařízením (ES) č. 1788/2003. Vzhledem k zásadnímu významu těchto režimů a cílů tohoto nařízení je vhodné začlenit příslušná ustanovení pro obě odvětví do tohoto nařízení, aniž by v porovnání s předchozím právním stavem došlo k věcným změnám těchto režimů a způsobů jejich uplatňování.
(32)
Režim kvót na cukr podle tohoto nařízení by proto měl obsahovat opatření stanovená v nařízení (ES) č. 318/2006, a zejména zachovat právní postavení kvót, nakolik režim kvót v souladu s judikaturou Soudního dvora představuje mechanismus regulace trhu v odvětví cukru, jehož účelem je zajistit dosažení cílů veřejného zájmu.
(33)
Toto nařízení by proto rovněž mělo umožnit Komisi upravit kvóty na udržitelnou úroveň poté, kdy v roce 2010 zanikne restrukturalizační fond založený nařízením Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (33).
(34)
Protože je třeba umožnit jednotlivým členským státům jistou míru pružnosti, co se týče strukturálních změn ve zpracovatelském průmyslu a v odvětví pěstování cukrové řepy a cukrové třtiny v době, kdy mají být uplatňovány kvóty, měla by být zachována možnost povolit členským státům měnit v určitých mezích kvóty podniků, aniž by byla omezena činnost restrukturalizačního fondu jakožto nástroje.
(35)
Aby trh s cukrem nenarušovaly přebytky cukru, stanovila společná organizace trhu v odvětví cukru, že by Komise měla mít podle určitých kritérií možnost stanovit podmínky pro převod přebytkového cukru, přebytkové isoglukózy nebo přebytkového inulinového sirupu do následujícího hospodářského roku, v němž bude považován za výrobu v rámci kvót tohoto roku. Kromě toho, pokud nejsou pro určitá množství splněny platné podmínky, stanovila rovněž poplatek z přebytku, aby nedošlo k hromadění těchto množství ohrožujícímu situaci na trhu. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(36)
Nadále platným zůstává hlavní účel režimu mléčných kvót, totíž snížit na dotyčném trhu nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou a z ní vyplývající strukturální přebytky, a dosáhnout tak lepší rovnováhy na trhu. Mělo by být zachováno ukládání dávky na množství mléka odebraného nebo prodaného pro přímou spotřebu, které je vyšší než určité zaručené prahové množství. V souladu s účelem tohoto nařízení zde do určité míry existuje potřeba provést zejména terminologickou harmonizaci mezi režimem v odvětví cukru a režimem mléčných kvót a současně v plném rozsahu zachovat jejich dosavadní právní postavení. Z tohoto důvodu se zdá vhodným harmonizovat terminologii v odvětví mléka s terminologií v odvětví cukru. Výrazy „vnitrostátní referenční množství“ a „individuální referenční množství“ používané v nařízení (ES) č. 1788/2003 by proto měly být nahrazeny výrazy „vnitrostátní kvóta“ a „individuální kvóta“, aniž by došlo ke změně definovaného právního pojmu.
(37)
Režim mléčných kvót v tomto nařízení by v podstatě měl být utvářen podle nařízení (ES) č. 1788/2003. Mělo by být zejména zachováno rozlišení mezi dodávkami a přímým prodejem a režim by měl být uplatňován na základě individuálního reprezentativního obsahu tuku a vnitrostátního referenčního obsahu tuku. Zemědělcům by mělo být za určitých podmínek povoleno dočasně převádět své kvóty. Navíc by měla být zachována zásada, že pokud je zemědělský podnik prodán, pronajat nebo převeden v rámci dědictví, převede se odpovídající kvóta na nabyvatele, nájemce nebo dědice spolu s příslušným pozemkem, přičemž by měly být zachovány některé výjimky ze zásady, že kvóty jsou vázány na zemědělské podniky, aby bylo možné pokračovat v restrukturalizaci výroby mléka a zlepšování životních podmínek. V souladu s jednotlivými způsoby převodu kvót a na základě objektivních kritérií by měla být zachována ustanovení povolující členským státům, aby začlenily část převáděných množství do vnitrostátní rezervy.
(38)
Dávku z přebytku je nutné stanovit v odrazující výši a členské státy by ji měly uhradit, jakmile je překročena vnitrostátní kvóta. Členský stát by pak měl částku, kterou je třeba zaplatit, rozdělit mezi producenty, kteří se na tomto překročení podíleli. Ti by pak na základě skutečnosti, že překročili své disponibilní množství, měli mít vůči členskému státu povinnost uhradit svůj příspěvek na splatnou dávku. Členské státy by měly Evropskému zemědělskému záručnímu fondu (EZZF) uhradit dávku odpovídající překročení jejich vnitrostátní kvóty, sníženou o paušální částku ve výši 1 %, aby tak byly zohledněny případy úpadku nebo definitivní neschopnosti některých producentů uhradit svůj příspěvek na splatnou dávku.
(39)
Podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (34) se výnosy z doplňkových dávek v odvětví mléka a mléčných výrobků považují za „účelově vázané příjmy“, které jsou odváděny do rozpočtu Společenství a v případě opětovného použití se použijí výhradně na financování výdajů z EZZF nebo Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV). Článek 22 nařízení (ES) č. 1788/2003, podle kterého se výnosy z dávek považují za součást intervenčních opatření určených ke stabilizaci zemědělských trhů a použijí se k financování výdajů v odvětví mléka, se tudíž stal bezpředmětným a neměl by být začleněn do tohoto nařízení.
(40)
Různé organizace trhu stanovily různé druhy režimů podpor.
(41)
Společné organizace trhu se sušenými krmivy a lnem a konopím stanovily v těchto odvětvích podporu pro zpracování jako prostředek k řízení vnitřního trhu v dotčených odvětvích. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(42)
S ohledem na zvláštní podmínky na trzích s obilovinami a bramborovým škrobem obsahovala společná organizace trhu pro obiloviny ustanovení, která v případě nutnosti umožňovala poskytování výrobních náhrad. Výrobní náhrady by měly být koncipovány tak, aby základní produkty užívané dotyčným odvětvím byly pro ně dostupné za cenu nižší, než je cena vyplývající z uplatnění společných cen. Společná organizace trhu s cukrem stanovila možnost poskytování výrobních náhrad v případech, kdy s ohledem na výrobu některých průmyslových, chemických nebo farmaceutických výrobků nastane potřeba přijmout opatření k zajištění dostupnosti některých výrobků z cukru. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(43)
K dosažení rovnováhy na trhu s mlékem a ke stabilizaci tržních cen u mléka a mléčných výrobků je třeba přijmout opatření ke zvýšení odbytu mléčných výrobků. Společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky proto stanovila poskytování podpor pro uvádění na trh některých mléčných výrobků, které mají zvláštní užití a určení. Zmíněná společná organizace trhu dále stanovila, že ke zvýšení spotřeby mléka u mladé generace se Společenství může podílet na úhradě výdajů vzniklých při poskytování podpory pro dodávky mléka žákům do škol. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(44)
Finanční prostředky Společenství spočívající v podílu přímé podpory, který mohou členské státy podle čl. 110i odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 zadržet, jsou nezbytné jako motivace pro organizace schválených hospodářských subjektů k vypracování akčních programů s cílem zlepšit kvalitu produkce olivového oleje a stolních oliv. V tomto ohledu společná organizace trhu s olivovým olejem a stolními olivami stanovila, že podpora Společenství má být přidělována podle důležitosti opatření prováděných v rámci dotyčných akčních programů. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(45)
S cílem provádět různá opatření v odvětví tabáku byl nařízením (EHS) č. 2075/92 založen Tabákový fond Společenství, financovaný některými srážkami z režimů podpor. Rok 2007 je poslední, v němž by Tabákový fond Společenství mohl využít srážky z režimu podpor stanovené v hlavě IV kapitole 10c nařízení (ES) č. 1782/2003. Třebaže financování fondu skončí před vstupem tohoto nařízení v platnost, měl by být článek 13 nařízení (EHS) č. 2075/92 zachován jako právní základ víceletých programů, které mohou být financovány z Tabákového fondu Společenství.
(46)
Včelařství jako zemědělské odvětví se vyznačuje rozdílností podmínek produkce a výnosů a rozptýlením a rozmanitostí hospodářských subjektů, a to jak v oblasti produkce, tak v jednotlivých fázích uvádění na trh. Kromě toho je vzhledem k rozšíření varroázy v několika členských státech v posledních letech a vzhledem k problémům, které tato choroba způsobuje v produkci medu, nadále nezbytný zásah Společenství, protože varroázu nelze úplně vymýtit a je třeba ji ošetřovat schválenými produkty. Za těchto okolností a v zájmu zlepšení produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh ve Společenství by měla být každé tři roky vypracovány vnitrostátní programy, které budou zahrnovat technickou pomoc, kontrolu varroázy, racionalizaci sezónních přesunů včelstev, řízení obnovy včelstev ve Společenství a spolupráci na výzkumných programech v oblasti včelařství a včelařských produktů s cílem zlepšit obecné podmínky produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh. Na financování těchto vnitrostátních programů by se mělo Společenství podílet.
(47)
Nařízení (ES) č. 1544/2006 nahradilo všechny vnitrostátní podpory pro bource morušového režimem Společenství na podporu chovu bource morušového formou pevně stanovené částky pro každý používaný box s vajíčky.
(48)
Protože politické úvahy, které vedly k zavedení výše uvedených režimů podpor pro včelařství a chov bource morušového, zůstávají v platnosti, měly by být všechny tyto režimy podpor začleněny do rámce tohoto nařízení.
(49)
Použití obchodních norem pro zemědělské produkty může přispět ke zlepšení hospodářských podmínek produkce a obchodování, jakož i jakosti těchto produktů. Použití takových norem je proto v zájmu producentů, obchodníků i spotřebitelů. Z těchto důvodů byly v rámci společných organizací trhů s banány, olivovým olejem a stolními olivami, živými rostlinami, vejci a drůbežím masem zavedeny obchodní normy zejména pro jakost, třídění, hmotnost, určování velikosti, balení, obaly, skladování, přepravu, obchodní úpravu, původ a označování. Tento přístup je třeba zachovat i v tomto nařízení.
(50)
Podle společných organizací trhů s olivovým olejem a stolními olivami a s banány byla Komise pověřena přijetím ustanovení o obchodních normách. Vzhledem k jejich vysoce technické povaze a potřebě neustále zvyšovat jejich účinnost a přizpůsobovat je vyvíjející se obchodní praxi je vhodné rozšířit tento přístup na odvětví živých rostlin a stanovit kritéria, která musí Komise zohlednit při zavádění příslušných pravidel. Mimo to může být třeba přijmout zvláštní opatření, zejména nejnovější analytické metody a jiná opatření k určení povahy dotčených norem, aby nedocházelo k zneužívání, pokud jde o jakost a původ produktů nabízených spotřebitelům, a významným narušením trhů, které z tohoto zneužívání mohou vyplývat.
(51)
Byly zavedeny některé právní nástroje, jimiž se řídí uvádění mléka, mléčných výrobků a tuků na trh a jejich označování. Jejich cílem je zlepšit postavení mléka a mléčných výrobků na trhu a zároveň zajistit rovné podmínky hospodářské soutěže pro roztíratelné tuky mléčného i nemléčného původu tak, aby z nich měli prospěch producenti i spotřebitelé. Pravidla obsažená v nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh (35) mají za cíl ochranu spotřebitelů a stanovení podmínek hospodářské soutěže mezi mléčnými výrobky a konkurenčními produkty v oblasti pojmenování, označování etiketami a reklamy, jež zabrání jakémukoli falešnému výkladu. Nařízení Rady (ES) č. 2597/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko (36), stanoví pravidla, jejichž cílem je zaručit vysokou jakost konzumního mléka a produktů, která odpovídají potřebám a přáním spotřebitelů, stabilizují tak dotčený trh a nabízejí spotřebiteli konzumní mléko vysoké kvality. Nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky (37), stanoví obchodní normy pro dotčené mléčné a nemléčné produkty s jasnou a jednoznačnou klasifikací, doplněné pravidly o označování. V souladu s cíli tohoto nařízení by uvedená pravidla měla být zachována.
(52)
Pokud jde o odvětví vajec a drůbežího masa, existují ustanovení o obchodních normách a v některých případech i produkci. Tato ustanovení jsou obsažena v nařízení Rady (ES) č. 1028/2006 ze dne 19. června 2006 o obchodních normách pro vejce (38), nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso (39) a nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 ze dne 29. října 1975 o produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh (40). Základní pravidla obsažená v uvedených nařízeních by měla být do tohoto nařízení začleněna.
(53)
Nařízení (ES) č. 1028/2006 stanoví, že obchodní normy pro vejce by se měly v zásadě vztahovat na všechna vejce pocházející od slepic kura domácího (Gallus gallus), která jsou uváděna na trh ve Společenství, a zpravidla také na vejce určená k vývozu do třetích zemí. Rovněž jasně odlišuje vejce vhodná k přímé lidské spotřebě od vajec nevhodných k přímé lidské spotřebě, a to vytvořením dvou tříd jakosti vajec, a obsahuje ustanovení zajišťující odpovídající informovanost spotřebitele, pokud jde o třídy jakosti, hmotnostní skupiny a identifikaci použitého způsobu chovu. Konečně uvedené nařízení stanoví zvláštní pravidla pro vejce dovezená ze třetích zemí, podle nichž zvláštní předpisy platné v určitých třetích zemích mohou být důvodem odchylek od obchodních norem, je-li zaručena jejich rovnocennost s právními předpisy Společenství.
(54)
Pokud jde o drůbeží maso, nařízení (EHS) č. 1906/90 stanoví, že obchodní normy by se měly v zásadě vztahovat na určité druhy drůbežího masa vhodného k lidské spotřebě a uváděného na trh ve Společenství a že drůbeží maso určené k vývozu do třetích zemí by však mělo být z oblasti působnosti obchodních norem vyňato. Uvedené nařízení stanoví rozdělení drůbežího masa do dvou tříd podle zmasilosti a vzhledu, jakož i podmínky prodeje tohoto masa.
(55)
Podle uvedených nařízení by členské státy měly mít možnost vyloučit z oblasti působnosti těchto obchodních norem vejce a drůbeží maso prodávané některými formami přímého prodeje producentem konečnému spotřebiteli, jde-li o malá množství.
(56)
Nařízení (ES) č. 2782/75 stanoví zvláštní pravidla pro uvádění násadových vajec a kuřat chovné drůbeže na trh a jejich přepravu, jakož i pro líhnutí násadových vajec. Uvedené nařízení zejména stanoví označování jednotlivých násadových vajec používaných k produkci kuřat, způsob balení a druh obalového materiálu pro přepravu. Z povinného dodržování stanovených norem však vyjímá malá chovná zařízení pro čistokrevný chov a další malá chovná zařízení.
(57)
V souladu s cíli tohoto nařízení by zmíněná pravidla měla být zachována a jejich podstata by neměla být měněna. Další ustanovení obsažená v uvedených nařízeních, která jsou odborného rázu, by měla být předmětem prováděcích pravidel, jež přijme Komise.
(58)
U chmele je v rámci Společenství třeba dodržovat politiku jakosti, jak tomu v rámci společné organizace trhu s ním dosud bylo, a to prostřednictvím ustanovení o ověřování a prostřednictvím pravidel, která v zásadě zakazují uvádět na trh produkty, jimž nebyla vydána ověřovací listina původu, nebo dovezené produkty, které nesplňují odpovídající znaky jakosti.
(59)
Označení a definice olivového oleje a název jsou základním prvkem tržního pořádku, neboť stanoví normy jakosti a poskytují spotřebitelům odpovídající informace o produktu, a měly by být v tomto nařízení zachovány.
(60)
Jeden z výše uvedených režimů podpory přispívající k rovnováze trhu s mlékem a mléčnými produkty a stabilizaci tržních cen v tomto odvětví spočívá v režimu podpory zpracování odstředěného mléka na kasein a kaseináty, obsaženém v nařízení (ES) č. 1255/1999. Nařízení Rady (EHS) č. 2204/90 ze dne 24. července 1990, kterým se stanoví doplňující obecná pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o sýry (41), stanovilo pravidla týkající se použití kaseinu a kaseinátů ve výrobě sýrů s cílem zabránit nepříznivým účinkům, které by mohl tento režim podpory vyvolat, zohlednit možnost snadného poškození sýra při záměně postupu při používání kaseinu a kaseinátů, a stabilizovat tak trh. Uvedená pravidla by měla být začleněna do tohoto nařízení.
(61)
Zpracování některých zemědělských surovin na líh je úzce spjato s hospodařením s uvedenými surovinami. Může značně přispět k jejich zhodnocení a má jednak zcela zvláštní hospodářský a sociální význam pro ekonomiku některých regionů Společenství, jednak představuje nezanedbatelnou část příjmů producentů těchto surovin. Umožňuje rovněž zužitkování produktů neuspokojivé jakosti a krátkodobých přebytků, které mohou v některých odvětvích působit dočasné problémy.
(62)
V odvětvích chmele, olivového oleje a stolních oliv, tabáku a bource morušového se právní předpisy soustředí na různé typy organizací s cílem dosáhnout cílů politiky, zejména s cílem stabilizovat trhy a zlepšit a zaručit jakost produktů, kterých se toto společné úsilí týká. Dosavadní úprava systému organizací je založena na organizacích uznávaných členskými státy, nebo za jistých podmínek Komisí, a to podle předpisů, které Komise přijímá. Tento systém je třeba zachovat a dosud platná ustanovení by měla být harmonizována.
(63)
Pro posílení určitých činností mezioborových organizací, které mají zvláštní význam vzhledem k platným pravidlům společné organizace trhu s tabákem, mělo by být za určitých předpokladů umožněno rozšíření působnosti pravidel, jež tyto organizace vydaly pro své členy, na všechny producenty nebo seskupení, i když nejsou jejich členy, v jednom nebo několika regionech. Stejný postup by měl být uplatněn i na jiné činnosti mezioborových organizací, které jsou pro odvětví tabáku zajímavé z obecně hospodářského či technického hlediska a mohly by být prospěšné pro všechny působící v daných oborech. Měla by existovat úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí. Komise by měla mít trvalé dohledové pravomoci, zejména ve věcech dohod uzavřených těmito organizacemi a postupů jimi přijatých ve vzájemné shodě.
(64)
Členské státy si mohou přát, aby v některých odvětvích, kromě těch, u nichž současná pravidla stanoví uznání organizací producentů nebo mezioborových organizací, byly organizace těchto druhů uznávány na základě vnitrostátního práva, nakolik je to slučitelné s právem Společenství. Tuto možnost je tedy třeba objasnit. Navíc by měla být přijata pravidla, která stanoví, že uznání organizací producentů a mezioborových organizací v souladu se stávajícími nařízeními zůstává nadále v platnosti i po přijetí tohoto nařízení.
(65)
Jednotný trh Společenství zahrnuje obchodní režim na vnějších hranicích Společenství. Tento obchodní režim by měl zahrnovat dovozní cla a vývozní náhrady a měl by v zásadě stabilizovat trh Společenství. Obchodní režim by měl být založen na závazcích přijatých v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(66)
Sledování objemu obchodování se zemědělskými produkty se třetími zeměmi ve společných organizacích trhu v odvětvích obilovin, rýže, cukru, osiva, olivového oleje a stolních oliv, lnu a konopí, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec, drůbežího masa, živých rostlin a zemědělského lihu v oblasti dovozu i vývozu dosud podléhalo buď režimu povinných licencí, nebo režimům, v jejichž rámci měla Komise právo stanovit licenční povinnost.
(67)
Sledování obchodních toků je především záležitost řízení, a proto je třeba postupovat pružně. Z těchto důvodů a vzhledem ke zkušenostem se společnými organizacemi trhu tam, kde rozhodováním o udělování licencí již byla pověřena Komise, ze zdá být vhodné rozšířit tento postup na všechna odvětví, v nichž se dovozní a vývozní licence používají. Při rozhodování o zavedení licenční povinnosti by měla Komise přihlížet k nezbytnosti dovozních licencí pro řízení dotčených trhů, a zejména pro sledování dovozu daných produktů.
(68)
Cla na zemědělské produkty v rámci dohod Světové obchodní organizace (WTO) jsou z větší části stanovena ve společném celním sazebníku. U některých produktů v odvětví obilovin a rýže je však v důsledku zavedení dodatečných mechanismů nutné stanovit možnost přijmout odchylky.
(69)
S cílem vyloučit nebo napravit nepříznivé dopady, které by na trh Společenství mohl mít dovoz některých zemědělských produktů, by měl tento dovoz podléhat po splnění určitých podmínek dodatečnému clu.
(70)
Za určitých podmínek je vhodné svěřit Komisi pravomoc otevírat a spravovat dovozní celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných aktů Rady.
(71)
Cílem nařízení Rady (EHS) č. 2729/75 ze dne 29. října 1975 o dovozních dávkách použitelných pro směsi obilovin, rýže a zlomkové rýže (42) je zajistit řádné fungování systému cel při dovozu směsí obilovin, rýže a zlomkové rýže. Tato pravidla by měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(72)
Společenství uzavřelo několik ujednání se třetími zeměmi o preferenčním přístupu na trh, která těmto zemím umožňují vyvážet za příznivých podmínek do Společenství třtinový cukr. Společná organizace trhu v odvětví cukru stanovila hodnocení potřeby rafinerií v souvislosti s cukrem určeným k rafinaci a za určitých podmínek vyhrazení dovozní licence pro specializovaná zařízení, která využívají značná množství dováženého surového třtinového cukru a která jsou považována za rafinerie Společenství zabývající se výhradně rafinací. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(73)
Aby nedovolené pěstování konopí nenarušilo fungování společné organizace trhu s konopím pěstovaným na vlákno, stanovila příslušná nařízení kontrolu dovozu konopí a semen konopí, která zaručovala, že příslušné produkty poskytují určité záruky, pokud jde o obsah tetrahydrokannabinolu. Mimo to byl pro dovoz semen konopí, která nejsou určena k výsevu, zaveden systém kontrol, který předpokládal režim schvalování příslušných dovozců. Uvedená ustanovení by měla být zachována.
(74)
Pokud jde o produkty v odvětví chmele, uplatňuje se v celém Společenství politika jakosti. V případě dovážených produktů by měla být ustanovení zajišťující, aby byly dováženy pouze produkty splňující odpovídající minimální znaky jakosti, začleněna do tohoto nařízení.
(75)
Díky systému cel je možné obejít se na vnějších hranicích Společenství bez jakýchkoli dalších ochranných opatření. Vnitřní trh a celní režim se však za mimořádných okolností může ukázat jako nedostatečný. V takových případech by Společenství mělo být s to přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušením, která by mohla vzniknout. Tato opatření by měla být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(76)
K zajištění řádného fungování společných organizací trhu, a zejména ve snaze předejít narušením trhů, společné organizace trhu pro řadu produktů tradičně stanovily možnost zakázat používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku. Tuto možnost je třeba zachovat. Zkušenosti navíc ukazují, že jsou-li trhy narušeny nebo hrozí-li jim narušení v důsledku používání těchto režimů, je třeba bez zbytečné prodlevy přijmout vhodná opatření. Komisi by proto měly být svěřeny příslušné pravomoci. Je tedy vhodné Komisi umožnit, aby v podobných situacích pozastavila používání režimů aktivního a pasivního zušlechťovacího styku.
(77)
Možnost poskytnout při vývozu do třetích zemí náhrady, které jsou založeny na rozdílu mezi cenami uvnitř Společenství a cenami na světovém trhu a které nepřekročí míru stanovenou závazky Společenství v rámci WTO, by měla sloužit k zajištění účasti Společenství na mezinárodním obchodu s některými produkty, na něž se vztahuje toto nařízení. Subvencovaný vývoz by měl podléhat omezením, pokud jde o hodnotu a množství.
(78)
Dodržování omezení týkajících se hodnoty by mělo být zajištěno při stanovení vývozních náhrad sledováním plateb podle předpisů vztahujících se k EZZF. Sledování lze usnadnit povinným předběžným stanovením vývozních náhrad a v případě rozlišených náhrad možností změnit stanovené místo určení v rámci jedné zeměpisné oblasti, na kterou se vztahuje jednotná sazba vývozní náhrady. V případě změny místa určení by měla být vyplacena vývozní náhrada použitelná pro skutečné místo určení, a to až do maximální výše částky použitelné pro předem stanovené místo určení.
(79)
Dodržování množstevních omezení by mělo být zajištěno spolehlivým a účinným systémem sledování. Proto je třeba podmínit poskytnutí vývozních náhrad předložením vývozní licence. Vývozní náhrady v rámci omezení, která jsou k dispozici, by měly být poskytovány podle konkrétní situace jednotlivých produktů. Výjimky z tohoto pravidla by měly být povoleny pouze u zpracovaných produktů, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy a na které se nevztahují omezení z hlediska objemu. Je třeba stanovit odchylku od přísného dodržování pravidel pro správu v případě, že při vývozu s náhradami pravděpodobně nedojde k překročení stanoveného množství.
(80)
V případě vývozu živého skotu je třeba stanovit, že vývozní náhrady jsou poskytovány a propláceny, pouze pokud jsou dodržována ustanovení právních předpisů Společenství upravující dobré životní podmínky zvířat, zejména ta, která se týkají ochrany zvířat během přepravy.
(81)
Zemědělské produkty mohou být v některých případech předmětem zvláštního zacházení při dovozu do třetích zemí, pokud odpovídají určitým specifikacím nebo cenovým podmínkám. K zajištění správného uplatňování tohoto režimu je nezbytná správní spolupráce mezi orgány ve třetí zemi dovozu a orgány ve Společenství. K tomuto účelu by měly být produkty vybaveny potvrzením vystaveným ve Společenství.
(82)
Zvláštní hospodářský význam má pro Společenství vývoz květinových cibulí do třetích zemí. Pokračování a rozvoj tohoto vývozu mohou být zajištěny stabilizací cen v tomto obchodě. Proto by mělo být pro příslušné produkty přijato ustanovení o minimálních vývozních cenách.
(83)
Podle článku 36 Smlouvy se kapitola Smlouvy týkající se pravidel hospodářské soutěže vztahuje na zemědělskou produkci a obchod se zemědělskými produkty pouze v rozsahu, který podle čl. 37 odst. 2 a 3 Smlouvy a způsobem v něm stanoveným vymezí Rada. V různých společných organizacích trhu byla ustanovení o státní podpoře většinou prohlášena za použitelná. Zejména uplatňování předpisů Smlouvy, které se vztahují na podniky, bylo kromě toho vymezeno v nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (43). V souladu s cílem vytvořit jednotný soubor pravidel tržní politiky je třeba začlenit dotyčná ustanovení do tohoto nařízení.
(84)
Pravidla hospodářské soutěže vztahující se na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 81 Smlouvy a na zneužívání dominantního postavení by se měla vztahovat na zemědělskou produkci a obchod se zemědělskými produkty, pokud jejich použití nebrání činnosti vnitrostátních organizací zemědělských trhů nebo neohrožuje naplňování cílů společné zemědělské politiky.
(85)
Zvláštní přístup je důvodný v případě organizací zemědělců, jejichž cílem je zejména společná produkce, obchod se zemědělskými produkty nebo využívání společných zařízení, pokud tato společná činnost nebrání soutěži ani neohrožuje naplňování cílů uvedených v článku 33 Smlouvy.
(86)
Aby nedošlo k ohrožení rozvoje společné zemědělské politiky a byla zajištěna právní jistota a nediskriminační zacházení s dotčenými podniky, měla by mít Komise výlučnou pravomoc, podléhající přezkumu Soudního dvora, stanovit, zda jsou dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 81 Smlouvy v souladu s cíli společné zemědělské politiky.
(87)
Řádné fungování jednotného trhu založeného na systému společných cen by bylo poskytováním vnitrostátní podpory ohroženo. Ustanovení Smlouvy, která upravují státní podporu, by se proto obecně měla vztahovat na produkty, na něž se vztahuje toto nařízení. Za určitých podmínek by měly být povoleny výjimky. Pokud se však takové výjimky použijí, je třeba, aby Komise mohla vypracovat seznam stávajících, nových nebo navrhovaných vnitrostátních podpor, podávat členským státům náležité připomínky a navrhovat jim vhodná řešení.
(88)
Finsko a Švédsko mohou od svého přistoupení vzhledem ke zvláštním hospodářským podmínkám chovu sobů, produkce produktů z nich a jejich uvádění na trh poskytovat v tomto směru podpory. Vzhledem ke svým zvláštním klimatickým podmínkám může Finsko kromě toho po schválení Komisí poskytovat podporu pro určitá množství osiva a obilného osiva, které je produkováno pouze ve Finsku. Tyto výjimky je třeba zachovat.
(89)
V členských státech s významným snížením kvót na cukr budou pěstitelé cukrové řepy čelit v souvislosti s přizpůsobením zvláště závažným obtížím. V takových případech nebude přechodná podpora Společenství pro pěstitele cukrové řepy stanovená v hlavě IV kapitole 10f nařízení (ES) č. 1782/2003 stačit k úplnému řešení jejich potíží. Členským státům, které snížily své kvóty o více než 50 % kvóty na cukr stanovené dne 20. února 2006 v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006, by tedy mělo být v období uplatňování přechodné podpory Společenství povoleno poskytovat pěstitelům cukrové řepy státní podporu. Aby bylo zajištěno, že členské státy neposkytují vyšší státní podporu, než odpovídá potřebám jejich pěstitelů cukrové řepy, mělo by stanovení její celkové výše nadále podléhat schválení Komisí, s výjimkou Itálie, u níž byla maximální částka v souvislosti s přizpůsobením se podmínkám po reformě trhu u pěstitelů cukrové řepy s nejvyššími výnosy předběžně stanovena na 11 EUR za tunu vyprodukované cukrové řepy. Vzhledem ke specifickým obtížím, které lze v Itálii očekávat, by měla být zachována úprava opatření umožňujících pěstitelům cukrové řepy přímo či nepřímo využívat poskytované státní podpory.
(90)
Vedle všeobecných účinků reformy v odvětví cukru působí ve Finsku nepříznivě na odvětví cukrové řepy i zvláštní geografické a klimatické podmínky. Proto by opatření stanovená ve společné organizaci trhu v odvětví cukru opravňující tento členský stát k trvalému poskytování státní podpory v přiměřené výši pěstitelům cukrové řepy měla být zachována.
(91)
Vzhledem ke zvláštní situaci Německa, kde velký počet malých producentů alkoholu využívá v současnosti vnitrostátních podpor podle zvláštních podmínek německého lihového monopolu, je nezbytné umožnit na omezené období další poskytování těchto podpor. Je rovněž třeba stanovit, že na konci uvedené doby Komise vypracuje zprávu o působení této odchylky doprovázená vhodnými návrhy.
(92)
Chce-li členský stát na svém území podpořit opatření na zvýšení spotřeby mléka a mléčných výrobků ve Společenství, měla by být stanovena možnost financování takových opatření z výnosů propagační dávky pro producenty mléka na vnitrostátní úrovni.
(93)
V zájmu zohlednění možného vývoje v produkci sušených krmiv by Komise měla do 30. září 2008 na základě hodnocení společné organizace trhu se sušenými krmivy předložit Radě zprávu o tomto odvětví. Ke zprávě by měly být v případě nutnosti přiloženy vhodné návrhy. Komise by dále měla pravidelně podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávy o režimu podpor uplatňovaném ve včelařství.
(94)
Je třeba mít k dispozici dostatečné informace o stávající situaci na trhu s chmelem ve Společenství a o výhledech vývoje tohoto trhu. Proto by měla být zavedena evidence všech smluv o dodávkách chmele vypěstovaného ve Společenství.
(95)
Za určitých podmínek je vhodné stanovit pro některé produkty opatření, pokud dochází nebo by mohlo docházet k narušení v důsledku značných změn v cenách na vnitřním trhu, nebo pokud jde o kurzy nebo ceny na světovém trhu.
(96)
Je nezbytné stanovit rámec zvláštních opatření pro líh zemědělského původu, umožňující sběr hospodářských údajů a analýzu statistických informací, aby bylo zajištěno sledování trhu. Jelikož je trh s lihem zemědělského původu napojen na trh s lihem obecně, je rovněž třeba mít k dispozici informace týkající se trhu s lihem nezemědělského původu.
(97)
Výdaje vzniklé členským státům v důsledku povinností vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení by podle nařízení (ES) č. 1290/2005 měly být financovány Společenstvím.
(98)
Komise by měla být oprávněna přijímat v naléhavých případech opatření nezbytná k řešení konkrétních praktických obtíží.
(99)
Vzhledem k tomu, že společný trh se zemědělskými produkty se stále vyvíjí, měly by se členské státy a Komise o jeho vývoji navzájem informovat.
(100)
Aby nedocházelo ke zneužití žádné z výhod stanovených v tomto nařízení, neměly by být tyto výhody poskytovány nebo případně by měly být odebrány, pokud se zjistí, že podmínky pro jejich získání byly vytvořeny uměle a v rozporu s cíli tohoto nařízení.
(101)
Má-li být zaručeno dodržování povinností stanovených tímto nařízením, je třeba zavést kontroly a uplatňovat správní opatření a správní sankce v případě jejich nedodržení. Komisi by proto měla být svěřena pravomoc přijmout odpovídající pravidla, včetně pravidel pro vracení neoprávněně vyplacených částek a zpravodajskou povinnost členských států vyplývající z uplatňování tohoto nařízení.
(102)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být v zásadě přijata v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES (44). Pokud jde o některá opatření podle tohoto nařízení, které souvisejí s pravomocemi Komise a vyžadují rychlý zásah nebo jsou čistě správní povahy, měla by však Komise mít právo jednat sama.
(103)
Vzhledem k tomu, že jsou do tohoto nařízení začleněny některé prvky společných organizací trhu s ovocem a zeleninou, s výrobky z ovoce a zeleniny a s vínem, měly by být v těchto společných organizacích trhu provedeny některé změny.
(104)
Toto nařízení přejímá ustanovení týkající se uplatňování pravidel hospodářské soutěže podle Smlouvy. Tato ustanovení byla dosud obsahem nařízení (ES) č. 1184/2006. Oblast působnosti zmíněného nařízení by měla být změněna, aby se vztahovalo jen na ty produkty uvedené v příloze I Smlouvy, na něž se nevztahuje toto nařízení.
(105)
Toto nařízení přejímá ustanovení obsažená v základních nařízeních uvedených v 2. a 3. bodě odůvodnění, s výjimkou těch, která jsou obsažena v nařízeních (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1493/1999. Toto nařízení rovněž přejímá ustanovení těchto nařízení:
-
nařízení Rady (EHS) č. 2729/75 ze dne 29. října 1975 o dovozních dávkách použitelných pro směsi obilovin, rýže a zlomkové rýže,
-
nařízení Rady (EHS) č. 2763/75 ze dne 29. října 1975, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa (45),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 ze dne 29. října 1975 o produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh,
-
nařízení Rady (EHS) č. 707/76 ze dne 25. března 1976 o uznání seskupení producentů bource morušového (46),
-
nařízení Rady (EHS) č. 1055/77 ze dne 17. května 1977 o skladování a pohybu produktů nakoupených intervenčními agenturami (47),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2931/79 ze dne 20. prosince 1979 o poskytování pomoci při vývozu zemědělských produktů, které mohou podléhat zvláštnímu zacházení při dovozu do určité třetí země (48),
-
nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat,
-
nařízení Rady (EHS) č. 1898/87 ze dne 2. července 1987 o ochraně označení používaných při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh,
-
nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství,
-
nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky (49),
-
nařízení Rady (EHS) č. 1186/90 ze dne 7. května 1990, kterým se rozšiřuje oblast působnosti klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu,
-
nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso,
-
nařízení Rady (EHS) č. 2204/90 ze dne 24. července 1990, kterým se stanoví doplňující obecná pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, pokud jde o sýry,
-
nařízení Rady (EHS) č. 2077/92 ze dne 30. června 1992 o mezioborových organizacích a dohodách v odvětví tabáku (50),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2137/92 ze dne 23. července 1992 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí, standardní jakosti čerstvých nebo chlazených jatečně upravených těl ovcí ve Společenství,
-
nařízení Rady (ES) č. 2991/94 ze dne 5. prosince 1994, kterým se stanovují normy pro roztíratelné tuky,
-
nařízení Rady (ES) č. 2597/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko,
-
nařízení Rady (ES) č. 2250/1999 ze dne 22. října 1999 o celní kvótě pro máslo pocházející z Nového Zélandu (51),
-
nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků,
-
nařízení Rady (ES) č. 1028/2006 ze dne 19. června 2006 o obchodních normách pro vejce,
-
nařízení Rady (ES) č. 1183/2006 ze dne 24. července 2006 o klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu.
(106)
Uvedená nařízení by proto měla být zrušena. V zájmu právní jistoty a s ohledem na počet aktů, jež mají být tímto nařízením zrušeny, i počet aktů přijatých podle těchto aktů nebo jimi pozměněných je vhodné výslovně stanovit, že zrušením není dotčena platnost žádného právního aktu přijatého na základě zrušeného aktu nebo jiných právních aktů pozměněných zrušeným aktem.
(107)
Toto nařízení by se mělo v zásadě začít používat od 1. ledna 2008. Aby však bylo zajištěno, že nová ustanovení tohoto nařízení nenaruší probíhající hospodářský rok 2007/08, měl by být stanoven pozdější den použitelnosti pro ta odvětví, ve kterých jsou stanoveny hospodářské roky. Toto nařízení by se proto mělo použít až ode dne, kdy pro dotčené produkty začne hospodářský rok. Proto by jednotlivá nařízení upravující uvedená odvětví měla být použitelná do konce odpovídajícího hospodářského roku 2007/08.
(108)
Vedle toho by u některých dalších odvětví, u nichž hospodářské roky nebyly stanoveny, měl být stanoven pozdější den použitelnosti, aby byl zajištěn hladký přechod od stávajících společných organizací trhu k tomuto nařízení. Proto by jednotlivá nařízení upravující stávající společné organizace trhu pro uvedená odvětví měla být použitelná od pozdějšího dne stanoveného tímto nařízením.
(109)
Pokud jde o nařízení (EHS) č. 386/90, přenáší se pravomoc přijímat právní úpravu věcí, na které se uvedené nařízení vztahuje, tímto nařízením na Komisi. Tímto nařízením se kromě toho zrušují nařízení (EHS) č. 3220/84, (EHS) č. 1186/90, (EHS) č. 2137/92 a (ES) č. 1183/2006, přičemž do tohoto nařízení se začleňují pouze některá jejich ustanovení. Další jednotlivá ustanovení obsažená v uvedených nařízeních však budou muset být upravena v pravidlech, jež přijme Komise. K přijetí příslušných prováděcích pravidel by Komisi měl být poskytnut ještě nějaký čas. Zmíněná nařízení by se proto měla používat až do 31. prosince 2008.
(110)
Tyto akty Rady se staly nadbytečnými a měly by být zrušeny:
-
nařízení Rady (EHS) č. 315/68 ze dne 12. března 1968, kterým se stanoví normy jakosti pro květinové cibule a hlízy (52),
-
nařízení Rady (EHS) č. 316/68 ze dne 12. března 1968 o stanovení norem jakosti pro čerstvé řezané květiny a čerstvou okrasnou zeleň (53),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2517/69 ze dne 9. prosince 1969, kterým se stanoví některá opatření pro reorganizaci produkce ovoce ve Společenství (54),
-
nařízení Rady (EHS) č. 2728/75 ze dne 29. října 1975 o podporách pro výrobu bramborového škrobu a pro obchod s ním a s bramborami určenými pro jeho výrobu (55),
-
nařízení Rady (EHS) č. 1358/80 ze dne 5. června 1980, kterým se stanoví směrná cena a intervenční cena pro dospělý skot pro hospodářský rok 1980/81 a kterým se zavádí klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělého skotu (56),
-
nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Kypru, Izraele a Jordánska (57),
-
rozhodnutí Rady 74/583/EHS ze dne 20. listopadu 1974 o sledování pohybu cukru (58).
(111)
Přechod od režimů upravených v ustanoveních a nařízeních, která toto nařízení zrušuje, by mohlo vyvolat potíže, jimiž se toto nařízení nezabývá. Komise by proto měla mít možnost přijmout přechodná opatření, aby bylo možné tyto potíže vyřešit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
OBSAH
ČÁST I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
ČÁST II
VNITŘNÍ TRH
HLAVA I
TRŽNÍ INTERVENCE
KAPITOLA I
Veřejná intervence a soukromé skladování
Oddíl I
Obecná ustanovení
Oddíl II
Veřejná intervence
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Pododdíl II
Zahájení a zastavení nákupů
Pododdíl III
Intervenční cena
Pododdíl IV
Prodej z intervence
Oddíl III
Soukromé skladování
Pododdíl I
Povinná podpora
Pododdíl II
Nepovinná podpora
Oddíl IV
Společná ustanovení
KAPITOLA II
Zvláštní intervenční opatření
Oddíl I
Výjimečná opatření na podporu trhu
Oddíl II
Opatření v odvětví obilovin a rýže
Oddíl III
Opatření v odvětví cukru
Oddíl IV
Přizpůsobení nabídky
KAPITOLA III
Režimy omezení produkce
Oddíl I
Obecná ustanovení
Oddíl II
Cukr
Pododdíl I
Přidělování a správa kvót
Pododdíl II
Překročení kvót
Oddíl III
Mléko
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Pododdíl II
Přidělování a správa kvót
Pododdíl III
Překročení kvót
Oddíl IV
Procesní ustanovení
KAPITOLA IV
Režimy podpory
Oddíl I
Podpora pro zpracování
Pododdíl I
Sušené krmivo
Pododdíl II
Len pěstovaný na vlákno
Oddíl II
Výrobní náhrada
Oddíl III
Podpory v odvětví mléka a mléčných výrobků
Oddíl IV
Podpora v odvětví olivového oleje a stolních oliv
Oddíl V
Tabákový fond společenství
Oddíl VI
Zvláštní ustanovení pro odvětví včelařských produktů
Oddíl VII
Podpory v odvětví bource morušového
HLAVA II
PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE OBCHODU A PRODUKCE
KAPITOLA I
Obchodní normy a podmínky produkce
Oddíl I
Obchodní normy
Oddíl II
Podmínky produkce
Oddíl III
Procesní pravidla
KAPITOLA II
Organizace producentů, mezioborové organizace a organizace hospodářských subjektů
Oddíl I
Obecné zásady
Oddíl II
Pravidla pro mezioborové organizace v odvětví tabáku
Oddíl III
Procesní pravidla
ČÁST III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Oddíl II
Dovozní cla a dávky
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Oddíl IV
Zvláštní ustanovení pro některé produkty
Pododdíl I
Zvláštní ustanovení pro dovoz v odvětvích obilovin a rýže
Pododdíl II
Režim preferenčního dovozu pro cukr
Pododdíl III
Zvláštní ustanovení pro dovoz konopí
Pododdíl IV
Zvláštní ustanovení pro dovoz chmele
Oddíl V
Ochrana a aktivní zušlechťovací styk
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Oddíl II
Vývozní náhrady
Oddíl III
Správa vývozních kvót v odvětví mléka a mléčných výrobků
Oddíl IV
Zvláštní zacházení při dovozu do třetích zemí
Oddíl V
Zvláštní ustanovení pro živé rostliny
Oddíl VI
Pasivní zušlechťovací styk
ČÁST IV
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
KAPITOLA I
Pravidla vztahující se na podniky
KAPITOLA II
Pravidla pro státní podporu
ČÁST V
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO JEDNOTLIVÁ ODVĚTVÍ
ČÁST VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
ČÁST VII
PROVÁDĚCÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
KAPITOLA II
Přechodná a závěrečná ustanovení
PŘÍLOHA I
SEZNAM PRODUKTŮ UVEDENÝCH V ČL. 1 ODST. 1
Část I:
Obiloviny
Část II:
Rýže
Část III:
Cukr
Část IV:
Sušené krmivo
Část V:
Semena
Část VI:
Chmel
Část VII:
Olivový olej a stolní olivy
Část VIII:
Len a konopí pěstované na vlákno
Část IX:
Ovoce a zelenina
Část X:
Výrobky z ovoce a zeleniny
Část XI:
Banány
Část XII:
Víno
Část XIII:
Živé dřeviny a jiné rostliny, cibule, kořeny a podobné, řezané květiny a okrasná zeleň
Část XIV:
Surový tabák
Část XV:
Hovězí a telecí maso
Část XVI:
Mléko a mléčné výrobky
Část XVII:
Vepřové maso
Část XVIII:
Skopové a kozí maso
Část XIX:
Vejce
Část XX:
Drůbeží maso
Část XXI:
Jiné produkty
PŘÍLOHA II
SEZNAM PRODUKTŮ UVEDENÝCH V ČL. 1 ODST. 3
Část I:
Líh zemědělského původu
Část II:
Včelařské produkty
Část III:
Bourec morušový
PŘÍLOHA III
DEFINICE UVEDENÉ V ČL. 2 ODST. 1
Část I:
Definice týkající se odvětví rýže
Část II:
Definice týkající se odvětví cukru
Část III:
Definice týkající se odvětví chmele
Část IV:
Definice týkající se odvětví hovězího a telecího masa
Část V:
Definice týkající se odvětví mléka a mléčných výrobků
Část VI:
Definice týkající se odvětví vajec
Část VII:
Definice týkající se odvětví drůbežího masa
Část VIII:
Definice týkající se odvětví včelařství
PŘÍLOHA IV
STANDARDNÍ JAKOST RÝŽE A CUKRU
A.
Standardní jakost neloupané rýže
B.
Standardní jakost cukru
PŘÍLOHA V
KLASIFIKAČNÍ STUPNICE SPOLEČENSTVÍ PRO JATEČNĚ UPRAVENÁ TĚLA PODLE ČLÁNKU 42
A.
Klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
B.
Klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat
C.
Klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla ovcí
PŘÍLOHA VI
KVÓTY PRO ČLENSKÉ STÁTY A REGIONY PODLE ČLÁNKŮ 56 A 59
PŘÍLOHA VII
DOPLŇKOVÉ KVÓTY NA ISOGLUKÓZU PODLE ČL. 58 ODST. 2
PŘÍLOHA VIII
PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA PRO PŘEVODY KVÓT NA CUKR NEBO ISOGLUKÓZU V SOULADU S ČLÁNKEM 60
PŘÍLOHA IX
KVÓTY PRO ČLENSKÉ STÁTY A ZVLÁŠTNÍ RESTRUKTURALIZAČNÍ REZERVY PODLE ČLÁNKU 66
PŘÍLOHA X
REFERENČNÍ OBSAH TUKU PODLE ČLÁNKU 70
PŘÍLOHA XI
A.
Rozdělení maximálního zaručeného množství mezi členské státy podle čl. 94 odst. 1
B.
Rozdělení maximálního zaručeného množství mezi členské státy podle článku 89
PŘÍLOHA XII
DEFINICE A OZNAČENÍ V ODVĚTVÍ MLÉKA A MLÉČNÝCH VÝROBKŮ PODLE ČL. 114 ODST. 1
PŘÍLOHA XIII
UVÁDĚNÍ NA TRH MLÉKA PRO LIDSKOU SPOTŘEBU PODLE ČL. 114 ODST. 2
PŘÍLOHA XIV
OBCHODNÍ NORMY PRO VÝROBKY Z ODVĚTVÍ VAJEC A DRŮBEŽÍHO MASA UVEDENÉ V ČLÁNKU 116
A.
Obchodní normy pro vejce slepic kura domácího
B.
Obchodní normy pro drůbeží maso
C.
Obchodní normy pro produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh
PŘÍLOHA XV
OBCHODNÍ NORMY PRO ROZTÍRATELNÉ TUKY PODLE ČLÁNKU 115
Dodatek k příloze XV
PŘÍLOHA XVI
OZNAČENÍ A DEFINICE OLIVOVÉHO OLEJE A OLIVOVÉHO OLEJE Z POKRUTIN PODLE ČLÁNKU 118
PŘÍLOHA XVII
DOVOZNÍ CLA NA RÝŽI PODLE ČLÁNKŮ 137 A 139
PŘÍLOHA XVIII
ODRŮDY RÝŽE BASMATI PODLE ČLÁNKU 138
PŘÍLOHA XIX
STÁTY UVEDENÉ V ČL. 153 ODST. 3 A V ČL. 154 ODST. 1 PÍSM. b) A V ČÁSTI II BODĚ 12 PŘÍLOHY III
PŘÍLOHA XX
SEZNAM ZBOŽÍ V ODVĚTVÍ OBILOVIN, RÝŽE, CUKRU, MLÉKA A VAJEC PRO ÚČELY ČL. 26 PÍSM. a) BODU ii) A PRO POSKYTNUTÍ VÝVOZNÍCH NÁHRAD UVEDENÝCH V ČÁSTI III KAPITOLE III ODDÍLU II
Část I:
Obiloviny
Část II:
Rýže
Část III:
Cukr
Část IV:
Mléko
Část V:
Vejce
PŘÍLOHA XXI
SEZNAM URČITÉHO ZBOŽÍ OBSAHUJÍCÍHO CUKR PRO POSKYTNUTÍ VÝVOZNÍCH NÁHRAD UVEDENÝCH V ČÁSTI III KAPITOLE III ODDÍLU II
PŘÍLOHA XXII
SROVNÁVACÍ TABULKY PODLE ČLÁNKU 202
ČÁST I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví společná organizace trhů s produkty v těchto odvětvích, jak je stanoveno dále v příloze I:
a)
obilovin, část I přílohy I;
b)
rýže, část II přílohy I;
c)
cukru, část III přílohy I;
d)
sušených krmiv, část IV přílohy I;
e)
osiva, část V přílohy I;
f)
chmele, část VI přílohy I;
g)
olivového oleje a stolních oliv, část VII přílohy I;
h)
lnu a konopí, část VIII přílohy I;
i)
ovoce a zeleniny, část IX přílohy I;
j)
výrobků z ovoce a zeleniny, část X přílohy I;
k)
banánů, část XI přílohy I;
l)
vína, část XII přílohy I;
m)
živých rostlin a květinářských produktů, část XIII přílohy I (dále jen „odvětví živých rostlin“);
n)
surového tabáku, část XIV přílohy I;
o)
hovězího a telecího masa, část XV přílohy I;
p)
mléka a mléčných výrobků, část XVI přílohy I;
q)
vepřového masa, část XVII přílohy I;
r)
skopového a kozího masa, část XVIII přílohy I;
s)
vajec, část XIX přílohy I;
t)
drůbežího masa, část XX přílohy I;
u)
ostatních produktů, část XXI přílohy I.
2. Pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, výrobků z ovoce a zeleniny a vína, použije se pouze článek 195 tohoto nařízení.
3. Tímto nařízením se stanoví zvláštní opatření v těchto odvětvích, uvedených a případně blíže vymezených v příloze II:
a)
lihu zemědělského původu, část I přílohy II (dále jen „odvětví zemědělského lihu“);
b)
včelařských produktů, část II přílohy II (dále jen „odvětví včelařství“);
c)
bource morušového, část III přílohy II.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se použijí definice týkající se některých odvětví uvedené v příloze III.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemědělcem“ zemědělec podle definice v nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
„platební agenturou“ subjekt nebo subjekty pověřené členským státem podle nařízení (ES) č. 1290/2005;
c)
„intervenční cenou“ cena, za níž se produkty nakupují v rámci veřejné intervence.
Článek 3
Hospodářské roky
Stanoví se tyto hospodářské roky:
a)
od 1. ledna do 31. prosince daného roku pro odvětví banánů;
b)
od 1. dubna do 31. března následujícího roku pro
i)
odvětví sušených krmiv,
ii)
odvětví bource morušového;
c)
od 1. července do 30. června následujícího roku pro
i)
odvětví obilovin,
ii)
odvětví osiva,
iii)
odvětví olivového oleje a stolních oliv,
iv)
odvětví lnu a konopí,
v)
odvětví mléka a mléčných výrobků;
d)
od 1. září do 31. srpna následujícího roku pro odvětví rýže;
e)
od 1. října do 30. září následujícího roku pro odvětví cukru.
Článek 4
Pravomoci Komise
Jsou-li pravomoci svěřeny Komisi, rozhoduje Komise postupem podle čl. 195 odst. 2, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 5
Prováděcí pravidla
Komise může přijmout prováděcí pravidla k článku 2.
Komise může změnit definice týkající se rýže, které jsou uvedeny v části I přílohy III, a definici cukru ze zemí AKT/Indie uvedenou v bodě 12 části II uvedené přílohy.
Komise může rovněž přijmout stanovit přepočítací koeficienty pro rýži v různých fázích zpracování, náklady na zpracování a hodnotu vedlejších produktů.
ČÁST II
VNITŘNÍ TRH
HLAVA I
TRŽNÍ INTERVENCE
KAPITOLA I
Veřejná intervence a soukromé skladování
Oddíl I
Obecná ustanovení
Článek 6
Oblast působnosti
1. Tato kapitola stanoví pravidla pro případný nákup v rámci veřejné intervence a poskytování podpor soukromého skladování v těchto odvětvích:
a)
obilovin;
b)
rýže;
c)
cukru;
d)
olivového oleje a stolních oliv;
e)
hovězího a telecího masa;
f)
mléka a mléčných výrobků;
g)
vepřového masa;
h)
skopového a kozího masa.
2. Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
„obilovinami“ obiloviny sklizené ve Společenství;
b)
„mlékem“ kravské mléko vyprodukované ve Společenství;
c)
„odstředěným mlékem“ odstředěné mléko získané přímo a výhradně z kravského mléka vyprodukovaného ve Společenství;
d)
„smetanou“ smetana získaná přímo a výhradně z mléka.
Článek 7
Původ ve Společenství
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 2, pouze produkty pocházející ze Společenství mohou být nakupovány v rámci veřejné intervence nebo na ně může být poskytnuta podpora soukromého skladování.
Článek 8
Referenční ceny
1. Pro produkty, na které se vztahují intervenční opatření uvedená v čl. 6 odst. 1, se stanoví tyto referenční ceny:
a)
pro odvětví obilovin:
101,31 EUR za tunu s tímto měsíčním zvýšením:
-
v listopadu: o 0,46 EUR na tunu,
-
v prosinci: o 0,92 EUR na tunu,
-
v lednu: o 1,38 EUR na tunu,
-
v únoru: o 1,84 EUR na tunu,
-
v březnu: o 2,30 EUR na tunu,
-
v dubnu: o 2,76 EUR na tunu,
-
v květnu: o 3,22 EUR na tunu,
-
v červnu: o 3,22 EUR na tunu.
Referenční cena, která platí pro kukuřici a čirok v červnu, platí také v červenci, srpnu a září téhož roku;
b)
pro neloupanou rýži 150 EUR za tunu za standardní jakost vymezenou v části A přílohy IV;
c)
pro cukr:
i)
pro bílý cukr:
-
541,5 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09,
-
404,4 EUR za tunu od hospodářského roku 2009/10;
ii)
pro surový cukr:
-
448,8 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09,
-
335,2 EUR za tunu od hospodářského roku 2009/10.
Referenční ceny stanovené v bodech i) a ii) se použijí pro nebalený cukr standardní jakosti vymezené v části B přílohy IV při převzetí v závodě;
d)
pro odvětví hovězího a telecího masa 2 224 EUR za tunu pro jatečně upravená těla skotu samčího pohlaví třídy R3 podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu uvedené v čl. 42 odst. 1 písm. a);
e)
pro odvětví mléka a mléčných výrobků:
i)
246,39 EUR za 100 kg pro máslo,
ii)
174,69 EUR za 100 kg pro sušené odstředěné mléko;
f)
pro odvětví vepřového masa 1 509,39 EUR za tunu pro jatečně upravená těla prasat standardní jakosti stanovené na základě hmotnosti a obsahu libového masa v souladu s klasifikační stupnicí Společenství pro jatečně upravená těla prasat podle čl. 42 odst. 1 písm. b) takto:
i)
jatečně upravená těla o hmotnosti nejméně 60 kg, avšak menší než 120 kg: třída E podle části B bodu II přílohy V,
ii)
jatečně upravená těla o hmotnosti od 120 do 180 kg: třída R podle části B bodu II přílohy V.
2. Referenční ceny obilovin a rýže uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se vztahují na velkoobchodní stupeň u zboží dodaného do skladu před vyložením. Platí pro všechna intervenční centra Společenství určená podle článku 41.
3. Rada může postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy změnit referenční ceny stanovené v odstavci 1 tohoto článku s ohledem na vývoj produkce a trhů.
Článek 9
Zaznamenávání cen na trhu s cukrem
Komise zřídí informační systém zaměřený na ceny na trhu s cukrem, včetně systému pro zveřejňování úrovní cen pro trh s cukrem.
Systém je založen na informacích, které poskytují podniky vyrábějící bílý cukr nebo jiné hospodářské subjekty na trhu s cukrem. Tyto informace se považují za důvěrné.
Komise zajistí, aby nebylo možné na základě takto zveřejněných informací určit ceny jednotlivých podniků nebo hospodářských subjektů.
Oddíl II
Veřejná intervence
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Článek 10
Produkty způsobilé pro veřejnou intervenci
1. Veřejná intervence se použije na tyto produkty podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43:
a)
pšenici obecnou, pšenici tvrdou, ječmen, kukuřici a čirok;
b)
neloupanou rýži;
c)
bílý nebo surový cukr, jestliže byl vyroben v rámci kvóty a z cukrové řepy nebo cukrové třtiny, které byly sklizeny ve Společenství;
d)
čerstvé nebo chlazené maso z odvětví hovězího a telecího masa kódu KN 0201 10 00 a 0201 20 20 až 0201 20 50;
e)
máslo vyrobené přímo a výhradně z pasterizované smetany ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 82 % hmotnostních a maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních;
f)
sušené odstředěné mléko nejvyšší jakosti vyrobené rozprašovacím sušením a získané ve schváleném podniku Společenství přímo a výhradně z odstředěného mléka, s minimálním obsahem bílkovin ve výši 35,6 % hmotnostních v tukuprosté sušině.
2. V odvětví vepřového masa podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43, se může použít veřejná intervence na jatečně upravená těla nebo půlky jatečně upravených těl, čerstvé nebo chlazené, kódu KN 0203 11 10, bůčky (prorostlé), čerstvé nebo chlazené, kódu KN ex 0203 19 15, a neškvařený vepřový tuk, čerstvý nebo chlazený, kódu KN ex 0209 00 11.
Pododdíl II
Zahájení a zastavení nákupu
Článek 11
Obiloviny
1. Pro obiloviny probíhá veřejná intervence
a)
od 1. srpna do 30. dubna v případě Řecka, Španělska, Itálie a Portugalska;
b)
od 1. prosince do 30. června v případě Švédska;
c)
od 1. listopadu do 31. května v případě ostatních členských států.
Nákup kukuřice v rámci veřejné intervence se však provádí pouze v rámci těchto omezení:
a)
700 000 tun pro hospodářský rok 2008/09;
b)
0 tun od hospodářského roku 2009/10.
2. V případě, že intervenční období ve Švédsku povede k přesměrování těchto obilovin z jiných členských států do intervence ve Švédsku, přijme Komise nápravná opatření.
Článek 12
Rýže
Pro neloupanou rýži probíhá veřejná intervence od 1. dubna do 31. července. Množství nakoupené v rámci veřejné intervence nesmí přesáhnout 75 000 tun v jednom intervenčním období.
Článek 13
Cukr
1. Pro cukr probíhá veřejná intervence v průběhu hospodářských roků 2008/09 a 2009/10. Množství nakoupené v rámci veřejné intervence však nesmí přesáhnout 600 000 tun, vyjádřeno jako bílý cukr, v hospodářském roce.
2. Cukr skladovaný podle odstavce 1 v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 32, 52 nebo 63.
Článek 14
Hovězí a telecí maso
1. Komise zahájí, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, veřejnou intervenci pro hovězí a telecí maso, pokud je během dvou po sobě následujících týdnů průměrná tržní cena v některém členském státě nebo některém regionu členského státu zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla podle čl. 42 odst. 1 nižší než 1 560 EUR za tunu.
2. Komise ukončí, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, nákup v rámci veřejné intervence, pokud po dobu nejméně jednoho týdne již není splněna podmínka stanovená v odstavci 1.
Článek 15
Máslo
1. Komise zahájí, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, veřejnou intervenci pro máslo v dotčeném členském státě nebo dotčených členských státech v období od 1. března do 31. srpna, klesnou-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v jednom nebo více členských státech pod 92 % referenční ceny.
2. Komise zastaví, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, nákup v rámci veřejné intervence, jakmile tržní ceny másla v dotčeném členském státě nebo dotčených členských státech dosáhnou během jednoho reprezentativního období nejméně 92 % referenční ceny.
Komise může kromě toho nákup v rámci veřejné intervence zastavit, pokud množství nabízená k intervenci v období stanoveném v odstavci 1 překročí 30 000 tun. V tom případě se nákup může uskutečnit na základě nabídkového řízení podle podmínek, které stanoví Komise.
3. Komise stanoví prováděcí pravidla pro stanovení tržních cen másla.
Článek 16
Sušené odstředěné mléko
Pro sušené odstředěné mléko probíhá veřejná intervence od 1. března do 31. srpna.
Komise však může veřejnou intervenci zastavit, jakmile množství nabízená k intervenci v tomto období přesáhne 109 000 tun. V tom případě se nákup může uskutečnit na základě nabídkového řízení podle podmínek, které stanoví Komise.
Článek 17
Vepřové maso
Komise může rozhodnout, že zahájí veřejnou intervenci v odvětví vepřového masa, pokud průměrná cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství, stanovená na základě cen zjištěných v každém členském státě na reprezentativních trzích Společenství a vážených pomocí koeficientů, které odrážejí poměrnou velikost populace prasat v každém členském státě, je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % referenční ceny.
Pododdíl III
Intervenční cena
Článek 18
Obiloviny
Intervenční cena obilovin se rovná referenční ceně, aniž je dotčeno zvýšení nebo snížení ceny v závislosti na jakosti.
Článek 19
Rýže
Intervenční cena rýže se rovná referenční ceně.
Jestliže se však jakost produktů nabídnutých platební agentuře liší od standardní jakosti vymezené v části A přílohy IV, intervenční cena se úměrně zvýší nebo sníží.
Zvýšení nebo snížení intervenční ceny kromě toho může stanovit Komise s cílem zajistit, aby byla produkce zaměřena na určité odrůdy.
Článek 20
Cukr
Intervenční cena cukru se rovná 80 % referenční ceny stanovené pro hospodářský rok následující po hospodářském roce, v jehož průběhu je podána nabídka.
Jestliže se však jakost cukru nabídnutého platební agentuře liší od standardní jakosti vymezené v části B přílohy IV, pro niž je stanovena referenční cena, intervenční cena se odpovídajícím způsobem zvýší nebo sníží.
Článek 21
Hovězí a telecí maso
1. Intervenční ceny hovězího a telecího masa a množství přijatá k intervenci stanoví Komise na základě nabídkového řízení. Za zvláštních okolností mohou být stanoveny pro jednotlivé členské státy nebo regiony členského státu na základě zjištěných průměrných tržních cen.
2. Přijmout lze pouze nabídky, jejichž cena je stejná nebo nižší než průměrná tržní cena zjištěná v členském státě nebo v regionu členského státu a zvýšená o částku, kterou stanoví na základě objektivních kritérií Komise.
Článek 22
Máslo
Aniž je dotčeno stanovení intervenční ceny na základě nabídkového řízení v případě uvedeném v čl. 15 odst. 2 druhém pododstavci, rovná se intervenční cena másla 90 % referenční ceny.
Článek 23
Sušené odstředěné mléko
Aniž je dotčeno stanovení intervenční ceny na základě nabídkového řízení v případě uvedeném v čl. 16 druhém pododstavci, rovná se intervenční cena sušeného odstředěného mléka referenční ceně.
Pokud je však skutečný obsah bílkovin nižší než minimální obsah bílkovin ve výši 35,6 % hmotnostních, stanovený v čl. 10 písm. f), avšak nejméně 31,4 % hmotnostních v tukuprosté sušině, rovná se intervenční cena referenční ceně snížené o 1,75 % za každý procentní bod, o který je obsah bílkovin nižší než 35,6 % hmotnostních.
Článek 24
Vepřové maso
1. Komise stanoví intervenční cenu v odvětví vepřového masa pro jatečně upravená těla prasat standardní jakosti. Intervenční cena nesmí být vyšší než 92 % ani nižší než 78 % referenční ceny.
2. U jiných produktů standardní jakosti, než jsou jatečně upravená těla prasat, se intervenční cena odvodí z intervenční ceny pro jatečně upravená těla prasat na základě poměru mezi obchodní hodnotou těchto produktů a obchodní hodnotou jatečně upravených těl prasat.
3. U jiných produktů, než jsou produkty standardní jakosti, se intervenční cena odvodí z cen platných pro příslušné standardní jakosti na základě rozdílu v jakosti ve srovnání se standardní jakostí. Tato cena se použije na vymezené jakosti.
Pododdíl IV
Prodej z intervence
Článek 25
Obecné zásady
Prodej produktů nakoupených v rámci veřejné intervence probíhá tak, aby nedocházelo k narušení trhu a aby byl zajištěn rovný přístup ke zboží a rovné zacházení pro kupující a v souladu se závazky vyplývajícími z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Článek 26
Prodej cukru
Pokud jde o cukr nakoupený v rámci veřejné intervence, mohou platební agentury prodávat cukr pouze za cenu, která je vyšší než referenční cena stanovená pro hospodářský rok, v jehož průběhu se prodej uskutečňuje.
Komise však může rozhodnout, že platební agentury
a)
mohou prodávat cukr za cenu rovnou referenční ceně podle prvního pododstavce nebo nižší, pokud je cukr určen
i)
k použití jako krmivo pro zvířata nebo
ii)
na vývoz, a to buď bez dalšího zpracování, nebo po zpracování na produkty uvedené v příloze I Smlouvy nebo na zboží uvedené v části III přílohy XX tohoto nařízení;
b)
mají poskytnout nezpracovaný cukr, který mají k dispozici, dobročinným organizacím uznaným příslušným členským státem nebo Komisí v případě, že členský stát žádnou takovou organizaci neuznal, k lidské spotřebě na vnitřním trhu Společenství, a to za cenu nižší než stávající referenční cena nebo zdarma za účelem rozdělení v rámci jednotlivých akcí pomoci v mimořádných situacích.
Článek 27
Rozdělování nejchudším osobám ve Společenství
1. Produkty z intervenčních zásob mohou využívat některé určené organizace k rozdělování potravin nejchudším osobám ve Společenství podle ročního plánu.
Rozdělování se uskutečňuje
a)
zdarma nebo
b)
za cenu, která v žádném případě nepřekročí výši odůvodněných nákladů vzniklých určeným organizacím při této činnosti.
2. Produkt může být uvolněn pro trh Společenství,
a)
pokud není dočasně k dispozici v intervenčních zásobách Společenství v průběhu plnění ročního plánu uvedeného v odstavci 1, v rozsahu nezbytném pro plnění plánu v jednom nebo více členských státech, a pokud příslušné náklady nepřekročí výši nákladů stanovenou k tomuto účelu v rozpočtu Společenství, nebo
b)
pokud by provádění plánu vedlo k přesunu menšího množství produktů, které se nacházejí v intervenčních zásobách v jiném členském státě, než ve kterém nebo ve kterých je produkt požadován.
3. Dotčené členské státy určí organizace uvedené v odstavci 1 a každoročně včas oznámí Komisi, zda chtějí tento režim použít.
4. Produkty uvedené v odstavcích 1 a 2 se určeným organizacím přenechávají zdarma. Jejich účetní hodnota se rovná intervenční ceně, popřípadě upravené koeficienty zohledňujícími rozdíly v jakosti.
5. Aniž je dotčen článek 190, jsou produkty, které jsou využity podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, financovány z rozpočtových prostředků v příslušném rozpočtovém okruhu v rámci EZZF v rozpočtu Evropských společenství. Může být rovněž stanoveno, že toto financování má pomoci pokrýt náklady na přepravu produktů z intervenčních center a správní náklady vzniklé určeným organizacím v důsledku provádění režimu stanoveného v tomto článku, s výjimkou nákladů, které případně hradí příjemce podle odstavců 1 a 2.
Oddíl III
Soukromé skladování
Pododdíl I
Povinná podpora
Článek 28
Produkty způsobilé pro podporu
Podpora soukromého skladování se poskytuje na tyto produkty podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43:
a)
na
i)
smetanu,
ii)
nesolené máslo vyrobené ze smetany nebo mléka ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 82 % hmotnostních a maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních,
iii)
solené máslo vyrobené ze smetany nebo mléka ve schváleném podniku Společenství, s minimálním obsahem tuku 80 % hmotnostních, maximálním obsahem vody 16 % hmotnostních a maximálním obsahem soli 2 % hmotnostní;
b)
pokud jde o sýr,
i)
na sýr Grana Padano, který je nejméně devět měsíců starý,
ii)
na sýr Parmigiano Reggiano, který je nejméně patnáct měsíců starý,
iii)
na sýr Provolone, který je nejméně tři měsíce starý.
Článek 29
Podmínky a výše podpory pro smetanu a máslo
Komise stanoví, na které vnitrostátní třídy jakosti másla lze poskytnout podporu. Máslo se označuje odpovídajícím způsobem.
Výši podpory na smetanu a máslo stanoví Komise na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje cen čerstvého másla a skladovaného másla.
Pokud se v době vyskladnění zjistí, že na trhu došlo k nepříznivé změně, kterou nebylo možné v době uskladnění předvídat, lze částku podpory zvýšit.
Článek 30
Podmínky a výše podpory pro sýr
Podmínky a výši podpory, která má být vyplacena za sýr, stanoví Komise. Výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje tržní ceny.
Opatření přijatá Komisí podle prvního pododstavce provádí platební agentura, kterou určí členský stát, v němž se uvedené sýry vyrábějí a mají právo na označení původu.
Pododdíl II
Nepovinná podpora
Článek 31
Produkty způsobilé pro podporu
1. Podpora soukromého skladování se poskytuje na tyto produkty podle podmínek stanovených v tomto oddíle a podle dalších požadavků a podmínek, které stanoví Komise podle článku 43:
a)
na bílý cukr;
b)
na olivový olej;
c)
na čerstvé nebo chlazené maso dospělého skotu, které je nabízeno jako jatečně upravená těla, půlky jatečně upravených těl, kompenzované čtvrti anebo přední či zadní čtvrti a je tříděno podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu uvedené v čl. 42 odst. 1;
d)
na sušené odstředěné mléko nejvyšší jakosti získané ve schváleném podniku Společenství přímo a výhradně z odstředěného mléka;
e)
na dlouhozrající sýry a sýry, které jsou vyrobeny z ovčího nebo kozího mléka nebo z obou a které ke zrání potřebují alespoň dobu šesti měsíců;
f)
na vepřové maso;
g)
na skopové a kozí maso.
Komise může změnit seznam produktů stanovený v prvním pododstavci písm. c), jestliže si to vyžádá situace na trhu.
2. Komise stanoví podporu soukromého skladování uvedenou v odstavci 1 předem nebo na základě nabídkového řízení.
Pro produkty uvedené v odst. 1 písm. d) a e) se podpora stanoví s ohledem na náklady skladování a na
i)
pravděpodobný vývoj cen sušeného odstředěného mléka,
ii)
rovnováhu, již je třeba udržet mezi sýry, na něž je poskytována podpora, a jinými sýry přicházejícími na trh.
Článek 32
Podmínky poskytování podpory pro bílý cukr
1. Je-li během reprezentativního období průměrná cena bílého cukru zjištěná ve Společenství pod úrovní referenční ceny a je-li s ohledem na situaci na trhu pravděpodobné, že pod touto úrovní setrvá, může Komise rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování bílého cukru podnikům, kterým byla přidělena kvóta na cukr.
2. Cukr skladovaný podle odstavce 1 v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 13, 52 nebo 63.
Článek 33
Podmínky pro poskytování podpory pro olivový olej
Komise může přijmout rozhodnutí, jímž pověří subjekty nabízející dostatečné záruky a schválené členskými státy uzavíráním smluv o skladování olivového oleje, s nímž obchodují, jestliže v některých regionech Společenství dojde k vážnému narušení trhu, například když je průměrná cena zjištěná na trhu během reprezentativního období menší než
a)
1 779 EUR za tunu pro extra panenský olivový olej;
b)
1 710 EUR za tunu pro panenský olivový olej;
c)
1 524 EUR za tunu pro lampantový olivový olej s obsahem mastných kyselin 2. stupně, při odečtení 36,70 EUR na tunu z této částky za každý další stupeň kyselosti.
Článek 34
Podmínky poskytování podpory pro produkty v odvětví hovězího a telecího masa
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování, pokud průměrná tržní cena Společenství, zjištěná na základě klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu uvedené v čl. 42 odst. 1, je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % referenční ceny.
Článek 35
Podmínky poskytování podpory pro sušené odstředěné mléko
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování pro sušené mléko, zejména pokud vývoj cen a zásob tohoto produktu ukazuje na závažnou nerovnováhu na trhu, která by mohla být odstraněna nebo zmírněna prostřednictvím sezónního skladování.
Článek 36
Podmínky poskytování podpory pro sýr
1. Komise rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování sýra podle čl. 31 odst. 1 písm. e), jestliže vývoj cen a situace v jeho zásobách ukazuje na závažnou nerovnováhu na trhu, která by mohla být odstraněna nebo zmírněna prostřednictvím sezónního skladování.
2. Pokud je v době, kdy končí smlouva o skladování, úroveň tržních cen skladovaných sýrů vyšší než úroveň cen platných v době podpisu smlouvy, může Komise přijmout rozhodnutí o úpravě výše podpory.
Článek 37
Podmínky poskytování podpory pro vepřové maso
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování vepřového masa, pokud průměrná cena jatečně upravených těl prasat na trhu Společenství, stanovená na základě cen zjištěných v každém členském státě na reprezentativních trzích Společenství a vážených pomocí koeficientů, které odrážejí poměrnou velikost populace prasat v každém členském státě, je a pravděpodobně zůstane nižší než 103 % referenční ceny.
Článek 38
Podmínky poskytování podpory pro skopové a kozí maso
Komise může rozhodnout o poskytnutí podpory soukromého skladování, jestliže nastane obzvlášť obtížná situace na trhu se skopovým a kozím masem v jedné nebo více níže uvedených oblastech kotování:
a)
Velká Británie;
b)
Severní Irsko;
c)
kterýkoli jiný jednotlivý členský stát kromě Spojeného království.
Oddíl IV
Společná ustanovení
Článek 39
Pravidla pro skladování
1. Platební agentury nesmějí skladovat produkty, které nakoupily, mimo území členského státu, jehož pravomoci podléhají, pokud nezískají předem povolení Komise.
Pro účely tohoto nařízení se území Belgie a Lucemburska považuje za jediný členský stát.
2. Povolení se vydá, pokud je skladování nezbytné, a s ohledem na tyto skutečnosti:
a)
možnosti skladování a požadavky na skladování v členském státě, jehož pravomoci platební agentura podléhá, a v ostatních členských státech;
b)
jakékoli dodatečné náklady vznikající v důsledku skladování v členském státě, jehož pravomoci platební agentura podléhá, a přepravy.
3. Povolení ke skladování ve třetí zemi se vydá, pouze pokud by skladování v jiném členském státě působilo na základě kritérií stanovených v odstavci 2 značné obtíže.
4. Informace uvedené v odst. 2 písm. a) se stanoví po konzultaci se všemi členskými státy.
5. Cla a další částky, jež mají být v rámci společné zemědělské politiky poskytnuty či vybrány, se nevztahují na produkty
a)
přepravované na základě povolení vydaného podle odstavců 1, 2 a 3 nebo
b)
převáděné z jedné platební agentury na jinou.
6. Platební agentura postupující podle odstavců 1, 2 a 3 nadále odpovídá za produkty skladované mimo území členského státu, jehož pravomoci podléhá.
7. Nejsou-li produkty držené platební agenturou mimo území členského státu, jehož pravomoci podléhá, navráceny zpět do tohoto členského státu, prodají se za ceny a za podmínek, které byly nebo budou stanoveny pro místo skladování.
Článek 40
Pravidla pro nabídkové řízení
Nabídková řízení musí zaručit všem zúčastněným osobám rovný přístup.
Při výběru úspěšných uchazečů nabídkového řízení se dává přednost nabídkám, jež jsou pro Společenství nejvýhodnější. Nemusí být vybrána žádná nabídka.
Článek 41
Intervenční centra
1. Komise určí intervenční centra v odvětví obilovin a rýže a stanoví pro ně podmínky.
Pokud jde o produkty odvětví obilovin, může Komise určit intervenční centra pro jednotlivé obiloviny.
2. Při sestavování seznamu intervenčních center Komise zohlední zejména tyto skutečnosti:
a)
umístění center v oblastech s přebytkem dotyčných produktů;
b)
dostatečné prostory a technické vybavení;
c)
příznivé dopravní podmínky.
Článek 42
Třídění jatečně upravených těl
1. V souladu s pravidly stanovenými v příloze V se klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla použijí v odvětvích
a)
hovězího a telecího masa, pokud jde o jatečně upravená těla dospělých kusů skotu;
b)
vepřového masa, pokud jde o jatečně upravená těla prasat jiných než těch, která byla použita k chovu.
V odvětví skopového a kozího masa mohou členské státy použít klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla ovcí v souladu s pravidly stanovenými v části C přílohy V.
2. Kontrolní výbor Společenství složený z odborníků Komise a odborníků jmenovaných členskými státy provádí jménem Společenství na místě kontroly třídění jatečně upravených těl dospělých kusů skotu a ovcí. Výbor předkládá Komisi a členským státům zprávy o provedených kontrolách.
Náklady na provádění kontrol nese Společenství.
Článek 43
Prováděcí pravidla
Aniž jsou dotčeny zvláštní pravomoci svěřené Komisi touto kapitolou, přijme Komise k jejímu provedení pravidla, která mohou upravovat zejména
a)
pravidla a podmínky, které musí splňovat produkty pro nákup do veřejné intervence podle článku 10, a v případě vepřového masa nadto seznam těchto produktů, nebo produkty, na které se poskytuje podpora soukromého skladování podle článků 28 a 31, zejména pokud jde o jakost, jakostní třídy, jakostní stupně, kategorie, množství, balení včetně označování, maximální stáří, uchovávání, stadium produktů, na něž se vztahuje intervenční cena, a dobu uskladnění v soukromém skladování;
b)
změny části B přílohy IV;
c)
případně stupnici použitelných zvýšení a snížení cen;
d)
postupy a podmínky pro převzetí do veřejné intervence platebními agenturami a poskytování podpory soukromého skladování, zejména
i)
postupy a podmínky pro uzavírání a obsah smluv,
ii)
dobu uskladnění v soukromých skladech a podmínky, za kterých tato doba, stanovená ve smlouvách, může být zkrácena nebo prodloužena,
iii)
okolnosti, za nichž lze rozhodnout, že produkty, na které se vztahují smlouvy o soukromém skladování, mohou být znovu uvedeny na trh nebo prodány,
iv)
členský stát, v němž lze žádost o soukromé skladování podat;
e)
přijetí seznamu reprezentativních trhů uvedených v článcích 17 a 37;
f)
pravidla pro podmínky nakládání s produkty nakoupenými v rámci veřejné intervence, zejména pokud jde o prodejní ceny, podmínky pro uvolnění ze skladování, případné následné použití nebo určení produktů takto uvolněných, kontroly, které mají být provedeny, a případně režim jistot, který má být použit;
g)
vypracování ročního plánu podle čl. 27 odst. 1;
h)
podmínku uvolnění pro trh Společenství podle čl. 27 odst. 2;
i)
pravidla týkající se povolení podle článku 39, včetně, je-li to naprosto nezbytné, odchylek od pravidel obchodu;
j)
pravidla pro postupy v případě použití nabídkového řízení;
k)
pravidla pro určení intervenčních center podle článku 41;
l)
podmínky, jež musí splňovat sklady, v nichž lze produkty skladovat;
m)
klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla podle čl. 42 odst. 1, zejména pokud jde o
i)
definice,
ii)
obchodní úpravu jatečně upravených těl za účelem zaznamenávání cen při klasifikaci jatečně upravených těl dospělých kusů skotu,
iii)
v případě opatření, jež musí přijmout jatka podle části A bodu III přílohy V,
-
jakékoli odchylky podle článku 5 směrnice 88/409/EHS pro jatka, která chtějí omezit svou produkci na místní trh,
-
jakékoli odchylky, které mohou být uděleny členským státům, jež o ně požádají, pro jatka, v nichž se poráží malý počet kusů skotu,
iv)
oprávnění členských států nepoužívat klasifikační stupnici pro jatečně upravená těla prasat a kromě hmotnosti a odhadovaného obsahu libového masa používat také hodnotící kritéria,
v)
pravidla týkající se zaznamenávání cen některých produktů členskými státy.
KAPITOLA II
Zvláštní intervenční opatření
Oddíl I
Výjimečná opatření na podporu trhu
Článek 44
Choroby zvířat
1. Komise může přijmout výjimečná opatření na podporu postiženého trhu s cílem zohlednit omezení obchodu uvnitř Společenství a obchodu s třetími zeměmi, která mohou vyplynout z použití opatření, jejichž cílem je zabránit šíření chorob zvířat.
Opatření stanovená v prvním pododstavci se použijí pro tato odvětví:
a)
hovězího a telecího masa;
b)
mléka a mléčných výrobků;
c)
vepřového masa;
d)
skopového a kozího masa;
e)
vajec;
f)
drůbežího masa.
2. Opatření stanovená v odst. 1 prvním pododstavci se přijímají na žádost dotčeného členského státu nebo států.
Opatření mohou být přijata, pouze pokud dotčený členský stát nebo státy přijaly okamžitá zdravotní a veterinární opatření k potlačení choroby, a pouze v rozsahu a v trvání naprosto nezbytném pro podporu dotčeného trhu.
Článek 45
Ztráta důvěry spotřebitele
Pokud jde o odvětví drůbežího masa a vajec, může Komise přijmout výjimečná opatření na podporu trhu s ohledem na vážná narušení trhu přímo související se ztrátou důvěry spotřebitelů v důsledku existence rizika pro zdraví lidí nebo zdraví zvířat.
Tato opatření se přijímají na žádost dotčeného členského státu nebo států.
Článek 46
Financování
1. Na výjimečná opatření uvedená v článcích 44 a 45 Komise stanoví finanční spoluúčast ve výši 50 % výdajů hrazených členskými státy.
V odvětví hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa a skopového a kozího masa však Komise stanoví finanční spoluúčast ve výši 60 % těchto výdajů, jestliže se jedná o tlumení slintavky a kulhavky.
2. Pokud producenti přispívají na výdaje hrazené členskými státy, zajistí členské státy, aby v důsledku těchto opatření nedocházelo k narušení hospodářské soutěže mezi producenty v různých členských státech.
3. Články 87, 88 a 89 Smlouvy se nepoužijí na finanční příspěvky členských států na výjimečná opatření uvedená v článcích 44 a 45.
Oddíl II
Opatření v odvětví obilovin a rýže
Článek 47
Zvláštní tržní opatření v odvětví obilovin
1. Pokud to vyžaduje situace na trhu, může Komise přijmout zvláštní intervenční opatření v odvětví obilovin. Tato intervenční opatření mohou být přijata zejména v případě, že v jednom nebo více regionech Společenství klesnou nebo hrozí klesnout tržní ceny ve vztahu k intervenční ceně.
2. Druh a uplatnění zvláštních intervenčních opatření, jakož i podmínky a postupy pro uvolnění k prodeji nebo pro jakýkoli jiný způsob nakládání s produkty, které jim podléhají, stanoví Komise.
Článek 48
Zvláštní tržní opatření v odvětví rýže
1. Komise může přijmout zvláštní opatření s cílem
a)
zabránit rozsáhlému použití veřejné intervence podle oddílu II kapitoly I této části v odvětví rýže v některých regionech Společenství;
b)
nahradit nedostatek neloupané rýže v důsledku přírodních katastrof.
2. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Oddíl III
Opatření v odvětví cukru
Článek 49
Minimální cena cukrové řepy
1. Minimální cena pro cukrovou řepu podléhající kvótám činí
a)
27,83 EUR za tunu pro hospodářský rok 2008/09;
b)
26,29 EUR za tunu od hospodářského roku 2009/10.
2. Minimální cena uvedená v odstavci 1 se vztahuje na cukrovou řepu standardní jakosti vymezené v části B přílohy IV.
3. Cukrovarnické podniky nakupující cukrovou řepu podléhající kvótám vhodnou ke zpracování na cukr a určenou ke zpracování na cukr podléhající kvótám jsou povinny zaplatit alespoň minimální cenu, která se podle zjištěných odchylek od standardní jakosti zvýší nebo sníží.
Zvýšení či snížení uvedená v prvním pododstavci se uplatňují v souladu s prováděcími pravidly, která stanoví Komise.
4. U množství cukrové řepy odpovídajících množstvím průmyslového cukru nebo přebytkového cukru, na něž se vztahuje dávka z přebytku podle článku 64, upraví dotyčný cukrovarnický podnik pořizovací cenu tak, aby se přinejmenším rovnala minimální ceně cukrové řepy podléhající kvótám.
Článek 50
Mezioborové dohody
1. Mezioborové dohody a smlouvy o dodání musí být v souladu s odstavcem 3 a s podmínkami nákupu stanovenými Komisí, a zejména s podmínkami koupě, dodání, převzetí a platby.
2. Podmínky nákupu cukrové řepy a cukrové třtiny se řídí mezioborovými dohodami uzavřenými mezi pěstiteli těchto surovin ve Společenství a cukrovarnickými podniky ve Společenství.
3. Ve smlouvách o dodání je třeba rozlišovat, zda množství cukru, která se mají z cukrové řepy vyrobit, budou představovat
a)
cukr podléhající kvótám nebo
b)
cukr nepodléhající kvótám.
4. Každý cukrovarnický podnik poskytuje členskému státu, v němž cukr vyrábí, údaje o
a)
množstvích cukrové řepy podle odst. 3 písm. a), na která před zasetím uzavřel smlouvy o dodání, a o cukernatosti, z níž tyto smlouvy vycházejí;
b)
odpovídající předpokládané výtěžnosti.
Členské státy mohou požadovat další informace.
5. Cukrovarnické podniky, které před zasetím nepodepsaly smlouvy o dodání na množství cukrové řepy, které odpovídá jejich cukru podléhajícímu kvótám, za minimální cenu cukrové řepy podléhající kvótám, jsou povinny zaplatit za veškerou cukrovou řepu, kterou zpracovávají na cukr, alespoň minimální cenu cukrové řepy podléhající kvótám.
6. S výhradou schválení příslušným členským státem se mohou mezioborové dohody od odstavců 3 a 4 odchýlit.
7. Neexistují-li žádné mezioborové dohody, přijme příslušný členský stát podle tohoto nařízení opatření nezbytná pro ochranu zájmů dotčených osob.
Článek 51
Výrobní dávka
1. Z kvóty na cukr, kvóty na isoglukózu a kvóty na inulinový sirup, které byly přiděleny podnikům vyrábějícím cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup podle čl. 56 odst. 2, se vybírá výrobní dávka.
2. Výrobní dávka se stanoví ve výši 12 EUR na tunu cukru podléhajícího kvótám a inulinového sirupu podléhajícího kvótám. U isoglukózy se výrobní dávka stanoví ve výši 50 % dávky pro cukr.
3. Platbu celé výrobní dávky v souladu s odstavcem 1 ukládá členský stát podnikům na svém území podle kvóty přidělené pro daný hospodářský rok.
Podniky uskuteční platbu do konce února dotyčného hospodářského roku.
4. Podniky vyrábějící cukr a inulinový sirup ve Společenství mohou od pěstitelů cukrové řepy nebo cukrové třtiny nebo od dodavatelů čekanky požadovat, aby nesli až 50 % příslušné výrobní dávky.
Článek 52
Stažení cukru
1. K zachování strukturální rovnováhy trhu na cenové hladině blízké referenční ceně může být s ohledem na závazky Společenství plynoucí z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy stažen až do začátku následujícího hospodářského roku z trhu procentní podíl cukru podléhajícího kvótám, isoglukózy podléhající kvótám a inulinového sirupu podléhajícího kvótám společný pro všechny členské státy.
V tom případě se pro příslušný hospodářský rok sníží o stejný procentní podíl i tradiční potřeba zásobování dovezeným surovým cukrem určeným k rafinaci podle článku 153.
2. Procentní podíl určený ke stažení podle odstavce 1 se stanoví do 31. října příslušného hospodářského roku na základě předpokládaného vývoje na trhu v uvedeném hospodářském roce.
3. Každý podnik s přidělenou kvótou skladuje v období stažení na vlastní náklady množství cukru odpovídající použití procentního podílu podle odstavce 1 na svou výrobu v rámci kvót pro příslušný hospodářský rok.
Množství cukru stažená během určitého hospodářského roku se považují za první množství vyrobená v rámci kvóty pro následující hospodářský rok. S ohledem na předpokládaný vývoj na trhu s cukrem však Komise může rozhodnout, že pro běžný nebo následující hospodářský rok se veškerý stažený cukr, veškerá stažená isoglukóza či veškerý stažený inulinový sirup nebo jejich část považuje za
a)
přebytkový cukr, přebytkovou isoglukózu nebo přebytkový inulinový sirup, které se mohou stát průmyslovým cukrem, průmyslovou isoglukózou nebo průmyslovým inulinovým sirupem, nebo
b)
dočasnou výrobu v rámci kvóty, z níž část může být vyhrazena na vývoz v souladu se závazky Společenství plynoucími z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
4. Není-li zásobování Společenství cukrem dostatečné, může Komise rozhodnout, že určité množství staženého cukru, stažené isoglukózy nebo staženého inulinového sirupu může být prodáno na trhu Společenství před koncem období stažení.
5. Cukr skladovaný podle tohoto článku v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 13, 32 nebo 63.
Článek 53
Prováděcí pravidla
Komise může k tomuto oddílu přijmout prováděcí pravidla, a zejména
a)
kritéria, jež mají cukrovarnické podniky uplatňovat při přidělování množství cukrové řepy, na která mají být před zasetím podepsány smlouvy o dodání podle čl. 50 odst. 4, prodejcům cukrové řepy;
b)
procentní podíl staženého cukru podléhajícího kvótám podle čl. 52 odst. 1;
c)
podmínky pro vyplacení minimální ceny v případě, že stažený cukr je na trhu Společenství prodáván podle čl. 52 odst. 4.
Oddíl IV
Přizpůsobení nabídky
Článek 54
Opatření usnadňující přizpůsobení nabídky požadavkům trhu
S cílem podpořit činnost profesních a mezioborových organizací, která by usnadnila přizpůsobení nabídky požadavkům trhu, s výjimkou činnosti týkající se stažení produktů z trhu, může Komise pro odvětví živých rostlin, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec a drůbežího masa přijmout
a)
opatření na zlepšení jakosti;
b)
opatření na podporu lepší organizace produkce, zpracování a uvádění na trh;
c)
opatření umožňující zjednodušit zjišťování vývoje tržních cen;
d)
opatření umožňující vypracovávat krátkodobé a dlouhodobé předběžné odhady na základě používaných výrobních prostředků.
KAPITOLA III
Režimy omezení produkce
Oddíl I
Obecná ustanovení
Článek 55
Režim kvót
1. Režim kvót se vztahuje na
a)
mléko a jiné mléčné výrobky vymezené v čl. 65 písm. a) a b);
b)
cukr, isoglukózu a inulinový sirup.
2. Jestliže producent překročí příslušnou kvótu a v případě cukru nevyužije přebytková množství způsoby stanovenými v článku 61, platí se z takového množství dávka z přebytku s výhradou podmínek uvedených v oddílech II a III.
3. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno použití nařízení Rady (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu (59).
Oddíl II
Cukr
Pododdíl I
Přidělování a správa kvót
Článek 56
Přidělování kvót
1. Kvóty pro výrobu cukru, isoglukózy a inulinového sirupu na celostátní či regionální úrovni jsou stanoveny v příloze VI.
2. Členské státy přidělí kvótu každému podniku vyrábějícímu cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup usazenému na jeho území a schválenému podle článku 57.
Pro každý podnik se přidělená kvóta rovná kvótě podle nařízení (ES) č. 318/2006, která byla podniku přidělena pro hospodářský rok 2007/08.
3. V případě, že se kvóta přiděluje cukrovarnickému podniku, který má více než jednu výrobní jednotku, přijmou členské státy opatření, která považují za nezbytná pro ochranu zájmů pěstitelů cukrové řepy a cukrové třtiny.
Článek 57
Schválené podniky
1. Na žádost udělí členské státy schválení podniku vyrábějícímu cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup nebo podniku zpracovávajícímu tyto výrobky na výrobek uvedený v čl. 62 odst. 2 za předpokladu, že podnik
a)
prokáže odbornou způsobilost k výrobě;
b)
je ochoten poskytovat jakékoli údaje a podrobit se kontrolám v souvislosti s tímto nařízením;
c)
není předmětem pozastavení nebo odnětí schválení.
2. Schválené podniky poskytují členskému státu, na jehož území se koná sklizeň cukrové řepy či cukrové třtiny nebo na jehož území probíhá rafinace, údaje
a)
o množstvích cukrové řepy nebo cukrové třtiny, na která byla uzavřena smlouva o dodání, a o odpovídajících předpokládaných výnosech cukrové řepy či cukrové třtiny a cukru na hektar;
b)
o předpokládaných a skutečných dodávkách cukrové řepy, cukrové třtiny a surového cukru a o výrobě cukru a o zásobách cukru;
c)
o množstvích prodaného bílého cukru a odpovídajících cenách a podmínkách.
Článek 58
Dodatečná a doplňková kvóta na isoglukózu
1. V hospodářském roce 2008/09 se ke kvótě pro předchozí hospodářský rok přidává dodatečná kvóta na isoglukózu ve výši 100 000 tun. Toto zvýšení se netýká Bulharska a Rumunska.
V hospodářském roce 2008/09 se ke kvótě pro předchozí hospodářský rok přidává dodatečná kvóta na isoglukózu ve výši 11 045 tun pro Bulharsko a 1 966 tun pro Rumunsko.
Členské státy přidělí dodatečné kvóty podnikům poměrně podle kvót na isoglukózu přidělených v souladu s čl. 56 odst. 2.
2. Itálie, Litva a Švédsko mohou na žádost kteréhokoli podniku usazeného na jejich území přidělit v hospodářských letech 2008/09 a 2009/10 doplňkovou kvótu na isoglukózu. Maximální doplňkové kvóty na cukr pro jednotlivé členské státy jsou stanoveny v příloze VII.
3. Z kvót přidělených podnikům v souladu s odstavcem 2 se vybírá jednorázová částka ve výši 730 EUR. Vybírá se za tunu přidělené doplňkové kvóty.
Článek 59
Správa kvót
1. Komise upraví kvóty stanovené v příloze VI pro každý z hospodářských roků 2008/09, 2009/2010 a 2010/2011 vždy do konce února předchozího hospodářského roku. Tyto úpravy vyplývají z použití odstavce 2 tohoto článku a článku 58 tohoto nařízení a článku 3 nařízení (ES) č. 320/2006.
2. S ohledem na výsledky režimu restrukturalizace podle nařízení (ES) č. 320/2006 stanoví Komise do 28. února 2010 jednotnou procentní sazbu nezbytnou ke snížení stávajících kvót na cukr, isoglukózu a inulinový sirup pro jednotlivé členské státy nebo regiony s cílem zabránit nerovnováze na trhu od hospodářského roku 2010/11.
3. Členské státy odpovídajícím způsobem upraví kvóty pro každý podnik.
Článek 60
Přerozdělování vnitrostátních kvót
1. Členský stát může snížit kvótu na cukr nebo isoglukózu, která byla přidělena podniku usazenému na jeho území, o nejvýše 10 % pro každý hospodářský rok.
2. Členské státy mohou převádět kvóty mezi podniky v souladu s pravidly stanovenými v příloze VIII a s ohledem na zájmy všech dotčených osob, zejména pěstitelů cukrové řepy a cukrové třtiny.
3. Množství snížená na základě odstavců 1 a 2 přidělí dotyčný členský stát jednomu nebo více podnikům na svém území, a to bez ohledu na to, zda jsou držiteli kvóty či nikoli.
Pododdíl II
Překročení kvót
Článek 61
Oblast působnosti
Cukr, isoglukóza nebo inulinový sirup vyrobené během hospodářského roku nad kvótu podle článku 56 se mohou
a)
použít ke zpracování některých výrobků podle článku 62;
b)
převádět v souladu s článkem 63 na výrobu v rámci kvót pro další hospodářský rok;
c)
použít pro zvláštní režim zásobování nejvzdálenějších regionů v souladu s hlavou II nařízení Rady (ES) č. 247/2006 (60), nebo
d)
vyvézt v rámci množstevního omezení stanoveného Komisí při dodržení závazků vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Na ostatní množství se vztahuje dávka z přebytku podle článku 64.
Článek 62
Průmyslový cukr
1. Průmyslový cukr, průmyslová isoglukóza nebo průmyslový inulinový sirup jsou vyhrazeny pro výrobu jednoho z výrobků podle odstavce 2, pokud
a)
byly předmětem smlouvy o dodání uzavřené před koncem hospodářského roku mezi výrobcem a uživatelem, kterým bylo uděleno schválení podle článku 57, a
b)
byly dodány uživateli do 30. listopadu následujícího hospodářského roku.
2. Komise sestaví seznam výrobků, pro jejichž výrobu se používá průmyslový cukr, průmyslová isoglukóza nebo průmyslový inulinový sirup.
Tento seznam bude obsahovat zejména
a)
bioethanol, líh, rum, živé kvasinky a množství sirupů na polevy a sirupů určených ke zpracování na Rinse appelstroop;
b)
některé průmyslové výrobky bez obsahu cukru, při jejichž zpracování se však používá cukr, isoglukóza nebo inulinový sirup;
c)
některé výrobky chemického a farmaceutického průmyslu, které obsahují cukr, isoglukózu nebo inulinový sirup.
Článek 63
Převod přebytkového cukru
1. Každý podnik se může rozhodnout, že celou produkci nad stanovenou kvótu na cukr, kvótu na isoglukózu nebo kvótu na inulinový sirup nebo její část převede do následujícího hospodářského roku, v němž bude považována za součást produkce tohoto roku. Aniž je dotčen odstavec 3, je toto rozhodnutí neodvolatelné.
2. Podniky, které přijmou rozhodnutí podle odstavce 1,
a)
o tom uvědomí příslušný členský stát přede dnem jím stanoveným
-
mezi 1. únorem a 30. červnem běžného hospodářského roku pro množství převáděné cukrové třtiny,
-
mezi 1. únorem a 15. dubnem běžného hospodářského roku pro další množství převáděného cukru nebo inulinového sirupu;
b)
se zaváží skladovat tato množství na vlastní náklady do konce běžného hospodářského roku.
3. Je-li konečná produkce určitého podniku v daném hospodářském roce nižší než odhad učiněný v okamžiku, kdy bylo přijato rozhodnutí v souladu s odstavcem 1, může být převedené množství zpětně upraveno do 31. října následujícího hospodářského roku.
4. Převedená množství se považují za první množství vyrobená v rámci kvóty pro následující hospodářský rok.
5. Cukr skladovaný podle tohoto článku v průběhu hospodářského roku nesmí být skladován za použití jiných opatření stanovených v článcích 13, 32 nebo 52.
Článek 64
Dávka z přebytku
1. Vybírá se dávka z přebytku z množství
a)
přebytkového cukru, přebytkové isoglukózy a přebytkového inulinového sirupu, jež jsou vyrobeny v kterémkoli hospodářském roce, kromě množství převedených do výroby v rámci kvót pro následující hospodářský rok a skladovaných v souladu s článkem 63 nebo množství uvedených v čl. 61 písm. c) a d);
b)
průmyslového cukru, průmyslové isoglukózy a průmyslového inulinového sirupu, u nichž není do dne, který stanoví Komise, doloženo, že byly zpracovány na jeden z výrobků uvedených v čl. 62 odst. 2;
c)
cukru, isoglukózy a inulinového sirupu, které byly v souladu s článkem 52 staženy z trhu a u nichž nejsou splněny povinnosti stanovené v čl. 52 odst. 3.
2. Dávku z přebytku stanoví Komise v dostatečné výši, aby se zamezilo hromadění množství uvedených v odstavci 1.
3. Dávku z přebytku podle odstavce 1 ukládá členský stát podnikům na svém území v závislosti na množstvích výroby uvedené v odstavci 1, která byla u těchto podniků zjištěna pro daný hospodářský rok.
Oddíl III
Mléko
Pododdíl I
Obecná ustanovení
Článek 65
Definice
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
a)
„mlékem“ produkt získaný dojením jedné nebo více krav;
b)
„mléčnými výrobky“ všechny mléčné produkty jiné než mléko, zejména odstředěné mléko, smetana, máslo, jogurt a sýr; tyto výrobky se případně mohou pomocí koeficientů stanovených Komisí přepočítat na „mléčné ekvivalenty“;
c)
„producentem“ zemědělec, jehož podnik se nachází na zeměpisném území členského státu a který produkuje mléko a uvádí je na trh nebo se připravuje na to, že tyto činnosti v nejbližší době zahájí;
d)
„zemědělským podnikem“ podnik vymezený v článku 2 nařízení (ES) č. 1782/2003;
e)
„odběratelem“ zemědělský podnik nebo seskupení, které od producenta nakupují mléko za účelem
-
jeho sběru, balení, skladování, chlazení nebo zpracování, včetně smluvního provádění této činnosti,
-
jeho prodeje jednomu nebo více podnikům, které ošetřují nebo zpracovávají mléko či mléčné výrobky.
Za odběratele se však rovněž považuje seskupení odběratelů ve stejné zeměpisné oblasti, které jménem svých členů provádí administrativní a účetní operace nezbytné pro úhradu dávky z přebytku. Pro účely první věty tohoto pododstavce se Řecko považuje za jednu zeměpisnou oblast a Řecko může za seskupení odběratelů rovněž považovat určitý orgán veřejné správy;
f)
„dodávkou“ dodávka mléka, která neobsahuje žádné mléčné výrobky a kterou producent poskytuje odběrateli, ať již přepravu provádí producent, odběratel, podnik ošetřující nebo zpracovávající tyto produkty nebo třetí osoba;
g)
„přímým prodejem“ prodej nebo převod mléka producentem přímo spotřebitelům, jakož i prodej nebo převod mléčných výrobků výrobcem. V souladu s definicí „dodávky“ obsaženou v písmenu f) může Komise upravit definici „přímého prodeje“, aby bylo zejména zajištěno, že žádné množství mléka nebo mléčných výrobků uváděné na trh nebude vyloučeno z režimu kvót;
h)
„uváděním na trh“ dodávky mléka nebo přímý prodej mléka nebo mléčných výrobků;
i)
„individuální kvótou“ kvóta jednoho producenta k 1. dubnu každého období dvanácti měsíců;
j)
„vnitrostátní kvótou“ kvóta uvedená v článku 66, stanovená pro každý členský stát;
k)
„disponibilní kvótou“ kvóta, kterou mají producenti k dispozici k 31. březnu období dvanácti měsíců, pro něž je kvóta z přebytku vypočtena, s přihlédnutím ke všem převodům, prodejům, změnám a dočasným přerozdělením, které jsou stanoveny v tomto nařízení a k nimž došlo během uvedeného období dvanácti měsíců.
Pododdíl II
Přidělování a správa kvót
Článek 66
Vnitrostátní kvóty
1. Vnitrostátní kvóty pro produkci mléka a mléčných výrobků uváděných na trh sedm po sobě následujících období dvanácti měsíců počínaje 1. dubnem 2008 (dále jen „období dvanácti měsíců“) jsou stanoveny v bodě 1 přílohy X.
2. Kvóty uvedené v odstavci 1 se rozdělují mezi producenty podle článku 67, přičemž se rozlišuje mezi dodávkami a přímým prodejem. Překročení vnitrostátních kvót stanoví na vnitrostátní úrovni každý členský stát v souladu s tímto oddílem, a to vždy samostatně pro dodávky a pro přímý prodej.
3. Vnitrostátní kvóty uvedené v bodě 1 přílohy IX se stanoví, aniž je dotčena možnost přezkumu s ohledem na všeobecnou situaci na trhu a zvláštní podmínky existující v některých členských státech.
4. Pro Bulharsko a Rumunsko se zřizuje zvláštní restrukturalizační rezerva stanovená v bodě 2 přílohy IX. Tato rezerva bude uvolňována od 1. dubna 2009 v rozsahu, ve kterém v každé z těchto zemí od roku 2002 klesla spotřeba mléka a mléčných výrobků ve vlastním hospodářství.
Rozhodnutí o uvolnění této rezervy a o jejím rozdělení mezi kvóty dodávek a přímých prodejů přijme Komise na základě zprávy, kterou Bulharsko a Rumunsko podají Komisi do 31. prosince 2008. Tato zpráva podrobně uvede výsledky a tendence současného restrukturalizačního procesu v odvětví mléka a mléčných výrobků každé země, a zejména odklon od produkce pro potřeby vlastního hospodářství k produkci pro trh.
5. Pro Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Rumunsko, Slovinsko a Slovensko zahrnují vnitrostátní kvóty veškeré mléko nebo mléčný ekvivalent dodané kupujícímu nebo prodané přímo ke spotřebě bez ohledu na to, zda je produkováno nebo uváděno na trh v rámci přechodného opatření použitelného v těchto zemích.
Článek 67
Individuální kvóty
1. Individuální kvóta nebo kvóty producentů k 1. dubnu 2008 se rovnají jejich individuálnímu referenčnímu množství nebo množstvím k 31. březnu 2008, aniž jsou dotčeny převody, prodeje a změny kvóty, které nabývají účinnosti 1. dubna 2008.
2. Producenti mohou mít k dispozici jednu nebo dvě individuální kvóty, jednu pro dodávky a druhou pro přímý prodej. Převody množství jednoho producenta z jedné kvóty na druhou může provádět pouze příslušný orgán členského státu na základě řádně odůvodněné žádosti producenta.
3. Má-li producent k dispozici dvě kvóty, provádí se výpočet jeho příspěvku na případnou splatnou dávku z přebytku pro každou z nich zvlášť.
4. Část finské vnitrostátní kvóty přidělené pro dodávky podle článku 66 může Komise zvýšit za účelem odškodnění finských producentů SLOM až do výše 200 000 tun. Tato rezerva, která se rozdělí v souladu s právními předpisy Společenství, musí být použita výhradně ve prospěch producentů, jejichž právo obnovit produkci bylo dotčeno v důsledku přistoupení.
5. Individuální kvóty se případně pro každé dotyčné období dvanácti měsíců pozmění tak, aby součet individuálních kvót pro dodávky a pro přímý prodej nepřekročil odpovídající část vnitrostátní kvóty upravené podle článku 69, s přihlédnutím k případným snížením nezbytným pro doplnění vnitrostátní rezervy uvedené v článku 71.
Článek 68
Přidělování kvót z vnitrostátní rezervy
Členské státy přijmou pravidla, jež na základě objektivních kritérií, která oznámí Komisi, umožní přidělit producentům všechny kvóty pocházející z vnitrostátní rezervy uvedené v článku 71 nebo část těchto kvót.
Článek 69
Správa kvót
1. Komise upraví pro každý členský stát a pro každé období před jeho uplynutím rozdělení vnitrostátních kvót na „dodávky“ a „přímý prodej“ s ohledem na převody mezi individuálními kvótami pro dodávky a pro přímý prodej, které si vyžádal producent.
2. Ve stanovených termínech a podle pravidel stanovených Komisí podle čl. 192 odst. 2 poskytují členské státy Komisi každý rok údaje nezbytné
a)
pro úpravu uvedenou v odstavci 1 tohoto článku;
b)
pro výpočet dávky z přebytku, kterou mají uhradit.
Článek 70
Obsah tuku
1. Každému producentovi se stanoví referenční obsah tuku pro individuální kvótu pro dodávky, která mu byla přidělena.
2. Pro kvóty přidělené producentům dne 31. března 2008 podle čl. 67 odst. 1 se obsah tuku ve smyslu odstavce 1 rovná referenčnímu obsahu tuku stanovenému pro tuto kvótu k uvedenému dni.
3. Referenční obsah tuku se pozmění, pokud dojde ke změnám uvedeným v čl. 67 odst. 2, a také v případě získání, převodu nebo dočasného převodu kvót v souladu s pravidly, jež stanoví Komise.
4. Pro nové producenty, kteří mají individuální kvótu pro dodávky přidělenou výhradně z vnitrostátní rezervy, se obsah tuku stanoví v souladu s pravidly, jež stanoví Komise.
5. Individuální referenční obsah tuku uvedený v odstavci 1 se případně upraví po vstupu tohoto nařízení v platnost a později, v případě nutnosti, na začátku každého období dvanácti měsíců, aby vážený průměr individuálního reprezentativního obsahu tuku pro každý členský stát nepřesáhl referenční obsah tuku stanovený v příloze X o více než 0,1 gramu na kilogram.
Pokud jde o Rumunsko, Komise referenční obsah tuku stanovený v příloze X na základě údajů za celý rok 2004 přezkoumá a případně upraví.
Článek 71
Vnitrostátní rezerva
1. Každý členský stát vytvoří vnitrostátní rezervu jako část vnitrostátních kvót stanovených v příloze IX, zejména s ohledem na přidělování stanovené v článku 68. Vnitrostátní rezerva se doplňuje odebráním některých množství podle článku 72, zadržením části převodů podle článku 76 nebo plošným snížením všech individuálních kvót. Tato množství si uchovávají svůj původní účel, tj. „dodávky“ nebo „přímého prodeje“.
2. Každá dodatečná kvóta přidělená členskému státu je automaticky začleněna do vnitrostátní rezervy a rozdělena podle předpokládaných potřeb na dodávky a přímý prodej.
3. Kvóty začleněné do vnitrostátní rezervy nemají referenční obsah tuku.
Článek 72
Případy nečinnosti
1. Jestliže fyzická nebo právnická osoba, která disponuje individuálními kvótami, během období dvanácti měsíců již nedodržuje podmínky uvedené v čl. 65 písm. c), vrátí se odpovídající množství zpět do vnitrostátní rezervy do 1. dubna následujícího kalendářního roku, pokud se dotyčná osoba nestane opět producentem ve smyslu čl. 65 písm. c) před uvedeným dnem.
Jestliže se dotyčná osoba opět stane producentem do konce druhého období dvanácti měsíců následujícího po odstoupení, je jí vrácena celá individuální kvóta, která jí byla odebrána, nebo její část, a to do 1. dubna následujícího po dni podání žádosti.
2. Jestliže producenti během nejméně jednoho období dvanácti měsíců neuvedou na trh nejméně 70 % své individuální kvóty, může členský stát rozhodnout, zda a za jakých podmínek se celá nevyužitá kvóta nebo její část začlení do vnitrostátní rezervy.
Členský stát může stanovit podmínky, za jakých se kvóta znovu udělí dotyčnému producentovi v případě, že znovu začne uvádět zboží na trh.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí v případě vyšší moci nebo v náležitě odůvodněných případech, které dočasně ovlivňují výrobní kapacitu dotyčných producentů a které uzná příslušný orgán.
Článek 73
Dočasné převody
1. Do konce každého období dvanácti měsíců členské státy povolí, aby v dotyčném období byly provedeny dočasné převody části individuálních kvót, které oprávnění producenti nemají v úmyslu využít.
Členské státy mohou upravit převody podle kategorií producentů nebo struktur mlékárenské výroby, mohou je omezit ve vztahu k jednotlivým odběratelům nebo v rámci regionů, mohou povolovat celkové převody v případech stanovených v čl. 72 odst. 3 a mohou určit, v jaké míře může převodce opakovat provádění převodů.
2. Každý členský stát se může rozhodnout, že nepoužije odstavec 1, na základě jednoho nebo obou těchto kritérií:
a)
potřeby napomoci strukturálnímu rozvoji a strukturálním změnám;
b)
naléhavých správních potřeb.
Článek 74
Převody kvót spolu s pozemky
1. Individuální kvóty se v případě prodeje, nájmu, převodu v rámci dědictví nebo očekávaného dědictví nebo jakéhokoli jiného převodu majícího pro producenta srovnatelné právní účinky převádějí spolu s daným zemědělským podnikem na přebírající producenty v souladu s pravidly, jež členské státy stanoví s přihlédnutím k plochám užívaným k produkci mléka nebo k jiným objektivním kritériím, případně na základě dohody mezi stranami. Část kvóty, která případně není převedena spolu se zemědělským podnikem, se připojí k vnitrostátní rezervě.
2. Pokud kvóty byly nebo jsou převedeny v souladu s odstavcem 1 v rámci zemědělského nájmu nebo jiným způsobem se srovnatelnými právními účinky, mohou členské státy na základě objektivních kritérií a s cílem přidělovat kvóty výhradně producentům rozhodnout, že se kvóta nepřevede spolu se zemědělským podnikem.
3. V případě převodu pozemků orgánům veřejné správy nebo z důvodu veřejného zájmu, anebo pokud je převod prováděn pro nezemědělské účely, zajistí členské státy, aby byla učiněna opatření nezbytná k ochraně oprávněných zájmů stran, a zejména aby odstupující producenti, pokud to mají v úmyslu, mohli pokračovat v produkci mléka.
4. Pokud v případě zemědělských nájmů, jejichž lhůta uplyne bez možnosti prodloužení za srovnatelných podmínek, nebo v situacích, které mají srovnatelné právní účinky, neexistuje mezi stranami žádná dohoda, převedou se individuální kvóty zcela nebo zčásti na producenty, kteří tyto podniky přebírají, a to v souladu s právními předpisy, které členské státy přijaly s přihlédnutím k oprávněným zájmům stran.
Článek 75
Zvláštní opatření pro provádění převodů
1. S cílem úspěšně dokončit restrukturalizaci produkce mléka nebo zlepšit životní prostředí mohou členské státy v souladu s pravidly stanovenými s přihlédnutím k oprávněným zájmům dotčených osob
a)
poskytnout producentům, kteří se zaváží definitivně ukončit zcela nebo zčásti svou produkci mléka, náhradu formou jedné nebo více ročních splátek a takto uvolněné individuální kvóty převést do vnitrostátní rezervy;
b)
na základě objektivních kritérií stanovit podmínky, za kterých mohou producenti na počátku období dvanácti měsíců získat za úplatu od příslušného orgánu nebo subjektu určeného tímto orgánem individuální kvóty, které definitivně uvolní jiní producenti na konci předcházejícího období dvanácti měsíců za náhradu vyplacenou v jedné nebo více ročních splátkách představující stejnou částku jako v případě uvedené platby;
c)
centralizovat převody kvót bez pozemků a dohlížet na ně;
d)
stanovit, že v případě převodu pozemků uskutečňovaného s cílem zlepšit životní prostředí se individuální kvóta přidělí odstupujícímu producentovi, jestliže má v úmyslu pokračovat v produkci mléka;
e)
s cílem zlepšit strukturu produkce mléka a na základě objektivních kritérií určit regiony nebo sběrné oblasti, v jejichž rámci je povolen definitivní převod kvót, aniž by při tom došlo k převodu příslušných pozemků;
f)
s cílem zlepšit strukturu produkce mléka v zemědělském podniku nebo přispět k rozšíření produkce povolit definitivní převod kvót bez převodu příslušných pozemků nebo naopak, a to na základě žádosti producenta podané příslušnému orgánu nebo subjektu tímto orgánem určenému.
2. Odstavec 1 může být prováděn na celostátní úrovni, na příslušné územní úrovni nebo ve sběrných oblastech.
Článek 76
Zadržení kvót
1. Při převodech uvedených v článcích 74 a 75 mohou členské státy na základě objektivních kritérií zadržet část individuálních kvót pro svou vnitrostátní rezervu.
2. Pokud kvóty byly nebo jsou převedeny podle článků 74 a 75 s příslušnými pozemky nebo bez nich formou zemědělského nájmu nebo jinými prostředky se srovnatelnými právními účinky, mohou členské státy rozhodnout na základě objektivních kritérií a s cílem zajistit přidělování kvót výhradně producentům, zda a za jakých podmínek se celá převedená kvóta nebo její část vrátí do vnitrostátní rezervy.
Článek 77
Podpora pro získání kvót
Na prodej, převod nebo přidělení kvót podle tohoto oddílu nesmí žádný veřejný orgán poskytnout finanční pomoc přímo spojenou se získáním kvót.
Pododdíl III
Překročení kvót
Článek 78
Dávka z přebytku
1. Dávka z přebytku se platí z mléka a mléčných výrobků uváděných na trh v množství přesahujícím vnitrostátní kvótu podle pododdílu II.
Výše dávky je stanovena na 27,83 EUR na 100 kilogramů mléka.
2. Členské státy odpovídají Společenství za úhradu dávky z přebytku, která vyplývá z překročení vnitrostátní kvóty určené na vnitrostátní úrovni samostatně pro dodávky a přímý prodej, a v období od 16. října do 30. listopadu následujícím po dotyčném období dvanácti měsíců uhradí 99 % splatné částky ve prospěch EZZF.
3. Pokud není dávka z přebytku stanovená v odstavci 1 uhrazena do dne splatnosti, odečte Komise po poradě s Výborem zemědělských fondů částku rovnající se neuhrazené dávce z přebytku z měsíčních plateb ve smyslu článku 14 a čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005. Dříve než takto rozhodne, zašle Komise dotyčnému členskému státu upomínku a tento stát sdělí své stanovisko do jednoho týdne. Článek 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 (61) se nepoužije.
4. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Článek 79
Příspěvek producentů na splatnou dávku z přebytku
Podle článků 80 a 83 se dávka z přebytku v plné výši rozdělí mezi producenty, kteří se podíleli na každém z překročení vnitrostátních kvót uvedených v čl. 66 odst. 2.
Aniž jsou dotčeny čl. 80 odst. 3 a čl. 83 odst. 1, odpovídají producenti členskému státu za úhradu svého příspěvku na splatnou dávku z přebytku vypočteného podle článků 69, 70 a 80, a to na základě pouhé skutečnosti, že překročili kvóty, které měli k dispozici.
Článek 80
Dávka z přebytku v případě dodávek
1. Za účelem stanovení konečné výše dávky z přebytku se množství dodaná každým producentem zvýší nebo sníží, pokud se skutečný obsah tuku liší od referenčního obsahu tuku, a to s použitím koeficientů a za podmínek stanovených Komisí.
2. Pokud je na celostátní úrovni součet dodávek upravených podle odstavce 1 nižší než skutečné dodávky, vypočte se dávka z přebytku na základě skutečných dodávek. V takovém případě se každá úprava směrem dolů úměrně sníží tak, aby součet upravených dodávek odpovídal skutečným dodávkám.
Jestliže je součet dodávek upravených podle odstavce 1 vyšší než skutečné dodávky, vypočte se dávka z přebytku na základě upravených dodávek.
3. Příspěvek každého producenta na úhradu dávky z přebytku se stanoví na základě rozhodnutí členského státu poté, co všechny nevyužité části vnitrostátní kvóty přidělené na dodávky byly nebo nebyly přerozděleny, úměrně k individuálním kvótám každého producenta nebo podle objektivních kritérií, která stanoví členský stát
a)
na celostátní úrovni na základě překročení kvóty, kterou každý producent disponuje;
b)
nebo nejprve na úrovni odběratele a potom případně na celostátní úrovni.
Článek 81
Úloha odběratelů
1. Odběratelé odpovídají za výběr příspěvků na dávku z přebytku od producentů a ve stanovené lhůtě a postupem stanoveným Komisí uhradí příslušnému subjektu členského státu částku těchto příspěvků, která se získá srážkou z ceny mléka placené producentům, kteří způsobili překročení, nebo kterou vyberou jakýmkoli jiným vhodným způsobem, pokud ke srážce z ceny nedojde.
2. Jestliže odběratel nahradí zcela nebo částečně jednoho nebo více jiných odběratelů, vezmou se pro zbývající část probíhajícího období dvanácti měsíců v úvahu individuální kvóty, kterými producenti disponují, po odečtení již dodaných množství a s ohledem na jejich obsah tuku. Tento odstavec se použije i tehdy, jestliže producent přechází od jednoho odběratele k druhému.
3. Jestliže během referenčního období přesáhnou množství dodaná producentem disponibilní kvótu producenta, může příslušný členský stát rozhodnout, že odběratel provede srážku z ceny mléka u každé dodávky dotyčného producenta nad kvótu jako zálohu na příspěvek producenta, a to podle prováděcích pravidel stanovených členským státem. Členský stát může stanovit zvláštní opatření, aby umožnil odběratelům srážet tuto zálohu, pokud producenti dodávají více odběratelům.
Článek 82
Schválení
Činnost odběratele podléhá předchozímu schválení členským státem v souladu s kritérii stanovenými Komisí.
V případě přímého prodeje Komise stanoví, jaké podmínky musí producent splňovat a jaké údaje musí poskytovat.
Článek 83
Dávka z přebytku v případě přímého prodeje
1. V případě přímého prodeje a na základě rozhodnutí členského státu se příspěvek producentů na úhradu dávky z přebytku stanoví na příslušném územní nebo celostátní úrovni poté, co nevyužitá část vnitrostátní kvóty přidělené na přímé dodávky byla nebo nebyla přerozdělena.
2. Členské státy stanoví základ pro výpočet příspěvku producenta na splatnou dávku z přebytku z celkového množství prodaného nebo převedeného mléka nebo mléka použitého k produkci prodaných nebo převedených mléčných výrobků, za použití kritérií stanovených Komisí.
3. Za účelem stanovení konečné výše dávky z přebytku se nebere v úvahu žádná oprava týkající se obsahu tuku.
4. Komise stanoví, jak a kdy musí být dávka z přebytku uhrazena příslušnému subjektu členského státu.
Článek 84
Přeplatky a nedoplatky
1. Pokud se v případě dodávek nebo přímého prodeje zjistí, že je nutné uhradit dávku z přebytku a že příspěvek vybraný od producentů je vyšší než tato dávka, může členský stát
a)
použít část přeplatku nebo celý přeplatek k financování opatření uvedených v čl. 75 odst. 1 písm. a) nebo
b)
přerozdělit tento přeplatek částečně nebo úplně producentům, kteří
-
náležejí do prioritních kategorií stanovených členským státem na základě objektivních kritérií a ve lhůtě stanovené Komisí nebo
-
těm, kteří se dostali do výjimečné situace v důsledku některého vnitrostátního předpisu, jenž s režimem kvót pro mléko a ostatní mléčné výrobky stanoveným v této kapitole nesouvisí.
2. Pokud se zjistí, že není nutné hradit žádnou dávku z přebytku, vrátí se všechny zálohy vybrané odběratelem nebo členským státem nejpozději na konci následujícího období dvanácti měsíců.
3. Pokud odběratel neplní povinnost vybírat příspěvek producentů na dávku z přebytku podle článku 81, může členský stát vybrat neuhrazené částky přímo od producenta, aniž je dotčen jakýkoli postih, který může uplatnit na odběratele v prodlení.
4. Pokud producent nebo odběratel nedodrží lhůtu splatnosti, uhradí členskému státu úroky z prodlení, které stanoví Komise.
Oddíl IV
Procesní ustanovení
Článek 85
Prováděcí pravidla
Komise přijme k této kapitole prováděcí pravidla, která se mohou zejména týkat
a)
doplňkových údajů, které mají poskytovat schválené podniky uvedené v článku 57, jakož i kritérií pro správní sankce, pozastavení nebo odnětí schválení podnikům;
b)
stanovení a sdělení částek uvedených v článku 58 a dávky z přebytku uvedené v článku 64;
c)
odchylek od dat stanovených v článku 63.
KAPITOLA IV
Režimy podpory
Oddíl I
Podpora pro zpracování
Pododdíl I
Sušené krmivo
Článek 86
Způsobilé podniky
1. Podpora pro zpracování produktů v odvětví sušených krmiv se poskytuje podnikům zpracovávajícím produkty tohoto odvětví, které náležejí alespoň do jedné z těchto kategorií:
a)
zpracovatelé, kteří uzavřeli smlouvy s producenty krmiv na sušení. Jestliže se jedná o smlouvu o dílo na zpracování krmiv dodaných producentem, musí obsahovat ustanovení o povinnosti zpracovatelských podniků převést na producenta podporu, kterou obdrží za množství zpracované v rámci této smlouvy;
b)
podniky, které zpracovávají svou vlastní produkci, anebo v případě skupiny podniků produkci členů této skupiny;
c)
podniky, které obdržely dodávky od fyzických nebo právnických osob, jež uzavřely smlouvy s producenty krmiv na sušení.
2. Podpora stanovená v odstavci 1 se vyplácí za sušené krmivo, které opustilo zpracovatelský závod a splňuje tyto požadavky:
a)
maximální vlhkost je nejméně 11 % a nejvíce 14 % v závislosti na obchodní úpravě;
b)
minimální celkový obsah hrubých proteinů v sušině neklesne pod
i)
15 % u produktů uvedených v části IV písm. a) a písm. b) druhé odrážce přílohy I,
ii)
45 % u produktů uvedených v části IV písm. b) první odrážce přílohy I;
c)
má řádnou a uspokojivou obchodní jakost.
Článek 87
Záloha
1. Zpracovatelské podniky mají nárok na zálohu 19,80 EUR na tunu, nebo 26,40 EUR na tunu v případě, že složily jistotu ve výši 6,60 EUR na tunu.
K ověření nároků na podporu provádějí členské státy nezbytné kontroly. Jakmile je nárok uznán, vyplatí se záloha.
Záloha však může být vyplacena před uznáním nároku, pokud zpracovatel složí jistotu, která se rovná částce zálohy zvýšené o 10 %. Tato jistota zároveň slouží jako jistota pro účely prvního pododstavce. Na úroveň stanovenou v prvním pododstavci se sníží, jakmile je uznán nárok na podporu, a uvolní se v plné výši, jakmile je vyplacen zůstatek podpory.
2. Než může být záloha vyplacena, musí sušené krmivo opustit zpracovatelský závod.
3. Jestliže byla vyplacena záloha, vyplatí se zůstatek dosahující výše rozdílu mezi částkou zálohy a celkovou částkou podpory, která má být zpracovatelskému podniku vyplacena, s výhradou použití čl. 88 odst. 2.
4. Jestliže záloha převyšuje celkovou částku, na niž má zpracovatelský podnik nárok podle čl. 88 odst. 2, uhradí zpracovatel na požádání tento přeplatek příslušnému orgánu členského státu.
Článek 88
Míra podpory
1. Podpora stanovená v článku 86 činí 33 EUR na tunu.
2. Odchylně od odstavce 1, pokud množství sušeného krmiva, pro které je požadována podpora, přesáhne v určitém hospodářském roce zaručené maximální množství uvedené v článku 89, sníží se podpora v každém členském státě, v němž produkce přesáhne zaručené vnitrostátní množství, snížením výdajů v závislosti na procentním podílu celkové částky nadměrné produkce, kterou představuje nadměrná produkce v daném členském státě.
Úroveň snížení stanoví Komise tak, aby zajistila, že rozpočtový výdaj nepřevyšuje částku, které by bylo dosaženo, kdyby maximální zaručené množství nebylo překročeno.
Článek 89
Zaručené množství
Pro každý hospodářský rok je stanoveno maximální zaručené množství ve výši 4 960 723 tun krmiva dehydratovaného nebo sušeného na slunci, na které může být poskytnuta podpora podle článku 86. Toto množství se rozděluje mezi dotčené členské státy na vnitrostátní zaručená množství podle části B přílohy XI.
Článek 90
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto pododdílu prováděcí pravidla, která se mohou týkat zejména
a)
prohlášení, která předkládají podniky spolu se žádostí o podporu;
b)
podmínek, které je třeba splnit pro uznání nároku na podporu, zejména pokud jde o vedení skladové evidence a další doklady;
c)
poskytování podpory podle tohoto pododdílu, záloh a uvolňování jistot podle čl. 87 odst. 1;
d)
podmínek a kritérií, které musí splnit podniky podle článku 86, a pokud podniky obdrží dodávky od fyzických nebo právnických osob, pravidel týkajících se záruk poskytovaných těmito osobami;
e)
podmínek schválení odběratelů krmiva na sušení, jež mají členské státy uplatňovat;
f)
kritérií pro určení požadavků stanovených v čl. 86 odst. 2;
g)
kritérií, která musí být splněna při uzavírání smluv, a údajů, které musí smlouvy obsahovat;
h)
použití maximálního zaručeného množství stanoveného v článku 89;
i)
dalších požadavků vedle těch, které jsou stanoveny v článku 86, zejména pokud jde o obsah karotenu a vláknin.
Pododdíl II
Len pěstovaný na vlákno
Článek 91
Způsobilost
1. Podpora pro zpracování stonků lnu pěstovaného na vlákno se poskytuje schválenému prvnímu zpracovateli v závislosti na množství vlákna, které bylo skutečně vyrobeno ze stonků, na něž byla uzavřena kupní smlouva se zemědělcem.
Pokud však stonky zůstávají ve vlastnictví zemědělců, kteří je nechají zpracovat na základě smlouvy s jiným schváleným prvním zpracovatelem a prokáží, že vyrobené vlákno prodali, poskytne se podpora zemědělci.
Pokud je schválený první zpracovatel a zemědělec jedna a táž osoba, nahrazuje se kupní smlouva závazkem dotyčné osoby, že zpracování provede sama.
2. Pro účely tohoto pododdílu se „schváleným prvním zpracovatelem“ rozumí fyzická nebo právnická osoba anebo sdružení fyzických nebo právnických osob, bez ohledu na jeho právní postavení podle vnitrostátního práva nebo právního postavení jeho členů, které schválí příslušný orgán členského státu, na jehož území se zařízení na výrobu lněného vlákna nachází.
Článek 92
Míra podpory
1. Výše podpory pro zpracování podle článku 91 se stanoví na 200 EUR na tunu dlouhého lněného vlákna.
2. Množství vláken, na která lze poskytnout podporu, jsou omezena podle ploch, na které byly uzavřeny smlouvy nebo zpracovatelské závazky uvedené v článku 91.
Limity uvedené v prvním pododstavci stanoví členské státy tak, aby byla dodržena vnitrostátní zaručená množství uvedená v článku 94.
Článek 93
Záloha
Na žádost schváleného prvního zpracovatele se v závislosti na vyrobeném množství vláken vyplácí podle článku 91 záloha na podporu.
Článek 94
Zaručené množství
1. Pro dlouhá lněná vlákna, pro která může být poskytnuta podpora, se stanoví maximální zaručené množství ve výši 80 878 tun na hospodářský rok. Toto množství se rozděluje mezi dotčené členské státy na vnitrostátní zaručená množství podle části A přílohy XI.
2. Pokud vlákna vyrobená v jednom členském státě pocházejí ze stonků vyprodukovaných v jiném členském státě, přičtou se příslušná množství vláken k vnitrostátnímu zaručenému množství toho členského státu, v kterém byly stonky sklizeny. Podporu vyplatí ten členský stát, k jehož vnitrostátnímu zaručenému množství je příslušné množství vláken připočteno.
Článek 95
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto pododdílu prováděcí pravidla, která se mohou týkat zejména
a)
podmínek pro schvalování prvních zpracovatelů uvedených v článku 91;
b)
podmínek, které musí schválení první zpracovatelé dodržovat, pokud jde o kupní smlouvy a zpracovatelské závazky podle čl. 91 odst. 1;
c)
požadavků, které musí splňovat zemědělci v případě uvedeném v čl. 91 odst. 1 druhém pododstavci;
d)
kritérií, kterým musí vyhovět dlouhá lněná vlákna;
e)
podmínek pro poskytnutí podpory a zálohy, a zejména důkazů o zpracování stonků;
f)
podmínek, které musí být dodrženy při stanovení limitů podle čl. 92 odst. 2.
Oddíl II
Výrobní náhrada
Článek 96
Výrobní náhrada pro škrob
1. Výrobní náhrada může být poskytnuta
a)
pro škrob získaný z kukuřice, pšenice nebo brambor a některé druhotné produkty používané při výrobě určitých výrobků, jejichž seznam sestaví Komise;
b)
pokud neexistuje významná domácí produkce jiných obilovin pro výrobu škrobu, pro níže uvedená množství škrobu získaná v každém hospodářském roce z ječmene a ovsa ve Finsku a Švédsku, pokud tak nedojde ke zvýšení úrovně produkce škrobu z uvedených dvou obilovin:
i)
50 000 tun pro Finsko,
ii)
10 000 tun pro Švédsko.
2. Výši náhrady podle odstavce 1 pravidelně stanoví Komise.
Článek 97
Výrobní náhrada v odvětví cukru
1. Pro produkty v odvětví cukru uvedené v části III písm. b) až e) přílohy I může být poskytnuta výrobní náhrada, pokud přebytkový cukr nebo dovezený cukr, přebytková isoglukóza nebo přebytkový inulinový sirup nejsou dostupné za cenu odpovídající cenám na světovém trhu k výrobě výrobků uvedených v čl. 62 odst. 2 písm. b) a c).
2. Výrobní náhrada podle odstavce 1 se stanoví zejména s ohledem na náklady související s použitím dovezeného cukru, které by musel průmysl hradit v případě dodávání na světový trh, a na cenu přebytkového cukru dostupného na trhu Společenství nebo na referenční cenu, pokud přebytkový cukr není k dispozici.
Článek 98
Podmínky pro poskytování
Komise stanoví podmínky pro poskytování výrobních náhrad uvedených v tomto oddíle, výši těchto náhrad a v případě výrobní náhrady pro cukr podle článku 97 množství, na něž může být tato náhrada poskytnuta.
Oddíl III
Podpory v odvětví mléka a mléčných výrobků
Článek 99
Podpora pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko ke krmným účelům
1. Podpora pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko ke krmným účelům se poskytuje podle podmínek a norem pro výrobky stanovených Komisí.
Pro účely tohoto článku se podmáslí a sušené podmáslí považuje za odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko.
2. Výši podpory stanoví Komise s ohledem na tyto faktory:
a)
referenční cenu stanovenou v čl. 8 odst. 1 písm. e) bodě i) pro sušené odstředěné mléko;
b)
vývoj stavu dodávek odstředěného mléka a sušeného odstředěného mléka a na vývoj jejich užití ke krmným účelům;
c)
vývoj cen telat;
d)
vývoj tržních cen u konkurenčních bílkovin ve srovnání s cenami sušeného odstředěného mléka.
Článek 100
Podpora pro odstředěné mléko zpracované na kasein nebo kaseináty
1. Podpora pro odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty se poskytuje podle podmínek a norem pro výrobky z tohoto mléka a kasein a kaseináty z něho vyrobené, které stanoví Komise.
2. Podporu stanoví Komise s ohledem na tyto faktory:
a)
referenční cenu sušeného odstředěného mléka nebo tržní cenu sušeného odstředěného mléka prvotřídní jakosti vyrobeného rozprašovacím sušením, pokud je tato cena vyšší než referenční cena;
b)
tržní ceny kaseinu a kaseinátů ve Společenství a na světových trzích.
Podpora se může lišit podle toho, zda je odstředěné mléko zpracováváno na kasein nebo kaseináty, a podle jakosti těchto výrobků.
Článek 101
Podpora pro nákup smetany, másla a zahuštěného másla za snížené ceny
Komise může za podmínek, které sama stanoví, v případě, že vzniknou nebo hrozí vzniknout přebytky mléčných výrobků, rozhodnout o poskytnutí podpory, která umožní nákup smetany, másla a zahuštěného másla za snížené ceny
a)
neziskovými institucemi a organizacemi;
b)
ozbrojenými silami a jednotkami podobného postavení v členských státech;
c)
výrobci cukrářských výrobků a zmrzliny;
d)
výrobci jiných potravin, jež budou stanoveny Komisí;
e)
k přímé spotřebě zahuštěného másla.
Článek 102
Podpora pro dodávky mléka pro žáky
1. Za podmínek stanovených Komisí se podpora Společenství poskytuje pro některé zpracované mléčné výrobky stanovené Komisí kódů KN 0401, 0403, 0404 90 a 0406 nebo kódu KN 2202 90 dodávané žákům do škol.
2. Odchylně od článku 180 mohou členské státy kromě podpory Společenství poskytovat vnitrostátní podporu pro výrobky uvedené v odstavci 1 dodávané žákům do škol. Členské státy mohou svou vnitrostátní podporu financovat prostřednictvím dávky vybírané v odvětví mléka a mléčných výrobků nebo jakéhokoli jiného příspěvku poskytnutého tímto odvětvím.
3. U plnotučného mléka činí podpora Společenství 18,15 EUR na 100 kg.
V případě ostatních mléčných výrobků stanoví výši podpory Komise s přihlédnutím k mléčným složkám dotyčných výrobků.
4. Podpora uvedená v odstavci 1 se poskytuje nejvýše pro množství 0,25 litru mléka na žáka a den.
Oddíl IV
Podpora v odvětví olivového oleje a stolních oliv
Článek 103
Podpora organizacím hospodářských subjektů
1. Společenství prostřednictvím částek zadržených členskými státy podle čl. 110i odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 financuje tříleté pracovní programy vypracované organizacemi hospodářských subjektů podle článku 125 v jedné nebo více z těchto oblastí:
a)
sledování trhů a správa v odvětví olivového oleje a stolních oliv;
b)
zmírnění dopadů pěstování oliv na životní prostředí;
c)
zlepšení jakosti produkce olivového oleje a stolních oliv;
d)
systém sledování, ověřování a ochrany jakosti olivového oleje a stolních oliv, zejména kontrola jakosti olivového oleje prodávaného konečným spotřebitelům, pod dohledem správních orgánů členských států;
e)
šíření informací o činnostech vykonávaných organizacemi hospodářských subjektů s cílem zlepšit jakost olivového oleje.
2. Maximální financování pracovních programů uvedených v odstavci 1 Společenstvím se rovná části částek zadržených členskými státy. Toto financování se týká nákladů, které je možno vynaložit do výše
a)
100 % na činnosti v oblastech uvedených v odst. 1 písm. a) a b);
b)
100 % na investice do dlouhodobých aktiv a 75 % na ostatní činnosti v oblasti uvedené v odst. 1 písm. c);
c)
75 % na pracovní programy, které provádějí schválené organizace hospodářských subjektů alespoň ze dvou producentských členských státu nejméně ve třech třetích zemích nebo neproducentských členských státech v oblastech uvedených v odst. 1 písm. d) a e), a 50 % na jiné činnosti v těchto oblastech.
Financování zbývající části zajistí příslušný členský stát do výše 50 % nákladů nehrazených z finančních prostředků Společenství.
Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla, a zejména postupy pro schvalování pracovních programů členskými státy a druhy činností, na které se tyto programy mohou vztahovat.
3. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 194, ověřují členské státy, zda jsou podmínky pro poskytnutí finanční podpory Společenství splněny. Za tím účelem provádějí audit pracovních programů a kontrolní plán obsahující vzorek určený na základě analýzy rizik a zahrnující každoročně nejméně 30 % organizací producentů a všechny ostatní organizace hospodářských subjektů, které získaly finanční podporu Společenství podle tohoto článku.
Oddíl V
Tabákový fond společenství
Článek 104
Tabákový fond
1. Zakládá se Tabákový fond Společenství (dále jen „fond“) na financování opatření v těchto oblastech:
a)
zlepšení znalostí veřejnosti o škodlivých účincích všech forem konzumace tabáku, zejména informováním a vzděláváním, podpora při shromažďování údajů za účelem určení struktury konzumace tabáku a vypracovávání epidemiologických studií o závislosti na nikotinu ve Společenství a studií prevence závislosti na nikotinu;
b)
zvláštní opatření týkající se přechodu pěstitelů tabáku na jiné plodiny nebo jiné hospodářské činnosti vytvářející pracovní místa a studie o možnostech přechodu pěstitelů tabáku na jiné plodiny nebo činnosti.
2. Fond je financován
a)
pro sklizeň v roce 2002 2 % snížením a pro sklizně v letech 2003, 2004 a 2005 3 % snížením prémií stanovených v hlavě I nařízení (EHS) č. 2075/92 poskytovaných do sklizně v roce 2005 včetně, pro financování všech opatření stanovených v odstavci 1;
b)
pro kalendářní roky 2006 a 2007 podle článku 110m nařízení (ES) č. 1782/2003.
3. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Oddíl VI
Zvláštní ustanovení pro odvětví včelařských produktů
Článek 105
Oblast působnosti
1. Ve snaze zlepšit obecné podmínky produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh mohou členské státy vypracovat vnitrostátní program na dobu tří let (dále jen „včelařský program“).
2. Odchylně od článku 180 se články 87, 88 a 89 Smlouvy nepoužijí na
a)
finanční příspěvek poskytovaný členskými státy na opatření, na která se vztahuje podpora Společenství podle tohoto oddílu;
b)
zvláštní vnitrostátní podpory na ochranu včelínů znevýhodněných strukturálními nebo přírodními podmínkami nebo v rámci programů hospodářského rozvoje, s výjimkou těch, které jsou přiděleny na produkci nebo obchod.
Podpory uvedené v písmenu b) oznamují členské státy Komisi spolu s ohlášením včelařského programu podle článku 109.
Článek 106
Opatření, na která může být poskytnuta podpora
Ve včelařských programech mohou být obsažena tato opatření:
a)
technická pomoc včelařům a sdružením včelařů;
b)
kontrola varroázy;
c)
racionalizace sezónního přesunu včelstev;
d)
opatření na podporu laboratoří, které provádějí analýzy fyzikálně-chemických vlastností medu;
e)
opatření na obnovu včelstev ve Společenství;
f)
spolupráce se subjekty specializovanými na provádění aplikovaných výzkumných programů v oblasti včelařství a včelařských produktů.
Na opatření financovaná z EZFRV podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (62) se včelařský program nevztahuje.
Článek 107
Studie o struktuře produkce a obchodu v odvětví včelařství
Za účelem získání nároku na spolufinancování poskytované podle čl. 108 odst. 1 vypracují členské státy studii o struktuře produkce a obchodu v odvětví včelařství na svém území.
Článek 108
Financování
1. Společenství stanoví spolufinancování včelařských programů ve výši 50 % výdajů hrazených členskými státy.
2. Výdaje na opatření přijatá v rámci včelařských programů uhradí členské státy do 15. října každého roku.
Článek 109
Konzultace
Včelařský program je vypracován v úzké spolupráci se zástupci organizací včelařů a včelařských družstev. Předkládá se Komisi ke schválení.
Článek 110
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla.
Oddíl VII
Podpory v odvětví bource morušového
Článek 111
Podpora poskytovaná chovatelům bource morušového
1. Pro chov bource morušového kódu KN ex 0106 90 00 a vajíček bource morušového kódu KN ex 0511 99 85 ve Společenství se poskytuje podpora.
2. Podpora se poskytuje chovatelům bource morušového pro každý používaný box s vajíčky za předpokladu, že tyto boxy obsahují minimální množství vajíček, které bude stanoveno, a chov housenek byl úspěšně ukončen.
3. Výše podpory pro používaný box s vajíčky je stanovena na 133,26 EUR.
Článek 112
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla týkající se zejména minimálního množství vajíček podle čl. 111 odst. 2.
HLAVA II
PRAVIDLA TÝKAJÍCÍ SE OBCHODU A PRODUKCE
KAPITOLA I
Obchodní normy a podmínky produkce
Oddíl I
Obchodní normy
Článek 113
Obchodní normy
1. Komise může přijmout ustanovení týkající se obchodních norem pro jeden nebo více produktů v odvětvích
a)
olivového oleje a stolních oliv, pokud jde o produkty uvedené v části VII písm. a) přílohy I;
b)
banánů;
c)
živých rostlin.
2. Normy uvedené v odstavci 1 se
a)
stanoví zejména s ohledem na
i)
charakteristické znaky dotčených produktů,
ii)
potřebu zajistit podmínky snadného odbytu těchto produktů na trhu,
iii)
zájem spotřebitelů získávat přiměřené a srozumitelné informace o produktech,
iv)
pokud jde o druhy olivového oleje podle části VII písm. a) přílohy I, změny v metodách používaných k určení jejich fyzikálních, chemických a organoleptických vlastností;
b)
mohou týkat zejména jakosti, třídění, hmotnosti, velikosti, balení, obalů, skladování, přepravy, obchodní úpravy, původu a označování.
3. Pokud Komise na základě kritérií uvedených v odst. 2 písm. a) nestanoví jinak, mohou být produkty, pro které byly stanoveny obchodní normy, uváděny na trh ve Společenství pouze v souladu s nimi.
Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní předpisy, které může Komise přimout podle článku 194, ověřují členské státy, zda tyto produkty splňují uvedené normy, a případně ukládají sankce.
Článek 114
Obchodní normy pro mléko a mléčné výrobky
1. Potraviny určené pro lidskou spotřebu mohou být uváděny na trh jako mléko a mléčné výrobky, pouze pokud splňují definice a označení stanovené v příloze XII.
2. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v právu Společenství a opatření na ochranu veřejného zdraví, může být mléko kódu KN 0401 určené pro lidskou spotřebu uváděno na trh v rámci Společenství pouze v souladu s přílohou XIII, a zejména s definicemi v bodě I zmíněné přílohy.
Článek 115
Obchodní normy pro tuky
Aniž je dotčen čl. 114 odst. 1 nebo jakýkoli předpis přijatý ve veterinářském a v potravinářském odvětví s cílem zajistit dodržování hygienických a zdravotních norem a chránit zdraví zvířat a lidí, použijí se normy stanovené v příloze XV na tyto produkty s obsahem tuku nejméně 10 %, ale méně než 90 % hmotnostních, určené pro lidskou spotřebu:
a)
mléčné tuky kódů KN 0405 a ex 2106;
b)
tuky kódu KN ex 1517;
c)
tuky složené z rostlinných, živočišných nebo obojích produktů kódů KN ex 1517 a ex 2106.
Obsah tuku bez soli tvoří nejméně dvě třetiny sušiny.
Tato nařízení se však použijí pouze na produkty, které zůstávají tuhé při teplotě 20 oC a které jsou roztíratelné.
Článek 116
Obchodní normy pro výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa
Výrobky z odvětví vajec a drůbežího masa se uvádějí na trh v souladu s přílohou XIV.
Článek 117
Ověřování chmele
1. Produkty odvětví chmele sklizené nebo získané ve Společenství podléhají ověřovacímu řízení.
2. Ověřovací listiny mohou být vydány pouze pro produkty, které vykazují minimální znaky jakosti platné pro určitou fázi uvádění na trh. V případě chmelového prášku, chmelového prášku s vyšším obsahem lupulinu, chmelového výtažku a smíšených chmelových produktů může být ověřovací listina vydána pouze v případě, že obsah alfa kyseliny v těchto produktech není nižší než u chmele, ze kterého byly získány.
3. Ověřovací listina uvádí alespoň
a)
místo nebo místa produkce chmele;
b)
sklizňový rok nebo roky;
c)
odrůdu nebo odrůdy.
4. Produkty odvětví chmele mohou být uvedeny na trh nebo vyvezeny, pouze pokud byla vystavena ověřovací listina podle odstavců 1, 2 a 3.
U dovezených produktů odvětví chmele je osvědčení uvedené v čl. 158 odst. 2 považováno za rovnocenné ověřovací listině.
5. Odchylně od odstavce 4 může Komise přijmout opatření
a)
s cílem splnit obchodní požadavky některých třetích zemí, nebo
b)
pro produkty určené pro zvláštní účely.
Opatření podle prvního pododstavce
a)
nesmějí nepříznivě ovlivňovat obvyklý odbyt produktů, pro které byla vydána ověřovací listina;
b)
musí být doprovázena zárukami, jejichž účelem je předejít záměně s uvedenými produkty.
Článek 118
Obchodní normy pro olivový olej a olivový olej z pokrutin
1. Označení a definice olivových olejů a olivových olejů z pokrutin uvedené v příloze XVI jsou povinné při uvádění dotyčných produktů na trh ve Společenství, a pokud jsou slučitelné s mezinárodními závaznými pravidly, i v obchodu s třetími zeměmi.
2. Na maloobchodní úrovni je možno prodávat pouze oleje uvedené v bodě 1 písm. a) a b) a v bodech 3 a 6 přílohy XVI.
Oddíl II
Podmínky produkce
Článek 119
Použití kaseinu a kaseinátů ve výrobě sýrů
Kasein a kaseináty lze používat při výrobě sýrů na základě předchozího povolení, které se vydá pouze tehdy, je-li jejich použití nezbytnou podmínkou pro výrobu daných výrobků.
Článek 120
Způsob výroby zemědělského lihu
Komise může stanovit způsob výroby a charakteristické znaky zemědělského lihu získaného z určitého zemědělského produktu uvedeného v příloze I Smlouvy.
Oddíl III
Procesní pravidla
Článek 121
Stanovení norem, prováděcích pravidel a odchylek
Komise přijme k této kapitole prováděcí pravidla, která se mohou zejména týkat
a)
obchodních norem podle článku 113, včetně pravidel o odchylkách od norem, uvádění podrobných údajů podle norem a používání norem u produktů dovážených do Společenství nebo ze Společenství vyvážených;
b)
pokud jde o definice a označení, které mohou být použity při uvádění mléka a mléčných výrobků na trh podle čl. 114 odst. 1,
i)
vypracování a případně doplnění seznamu produktů podle bodu III odst. 1 druhého pododstavce přílohy XII na základě seznamů zaslaných Komisi členskými státy,
ii)
případně dodatků k seznamu označení uvedenému v bodě II odst. 2 druhém pododstavci písm. a) přílohy XII;
c)
pokud jde o normy pro roztíratelné tuky uvedené v článku 115,
i)
seznamu produktů podle bodu I odst. 2 třetího pododstavce písm. a) přílohy XV, sestaveného na základě seznamů zaslaných Komisi členskými státy,
ii)
analytických metod nutných pro kontrolu složení a výrobních vlastností produktů uvedených v článku 115,
iii)
prováděcích pravidel pro odběr vzorků,
iv)
prováděcích pravidel pro získávání statistických údajů o trzích s produkty uvedenými v článku 115;
d)
pokud jde o ustanovení části A přílohy XIV týkající se uvádění vajec na trh,
i)
definicí,
ii)
četnosti sběru, dodávek a ošetření vajec a manipulace s nimi,
iii)
kritérií jakosti, zejména vzhledu skořápky, hustoty bílku a žloutku a velikosti vzduchové bubliny,
iv)
třídění podle hmotnosti, včetně výjimek,
v)
označování vajec a údajů na balení, včetně výjimek a včetně pravidel, jež je třeba použít pro balírny/třídírny,
vi)
obchodu se třetími zeměmi,
vii)
způsobů chovu;
e)
pokud jde o ustanovení části B přílohy XIV týkající se uvádění drůbežího masa na trh,
i)
definicí,
ii)
seznamu jatečně upravených těl drůbeže, jejich částí a drobů, včetně husích jater, na něž se vztahuje část B přílohy XIV,
iii)
kritérií pro klasifikaci ve smyslu části B bodu III odst. 1 přílohy XIV,
iv)
pravidel týkajících se dalších údajů, jež musí být uvedeny v přiložené obchodní dokumentaci, označování drůbežího masa určeného pro konečného spotřebitele, jeho obchodní úpravy a související reklamy a názvu, pod nímž je výrobek prodáván, ve smyslu čl. 3 odst. 1 bodu 1 směrnice 2000/13/ES,
v)
nepovinného uvedení použitých metod chlazení a způsobu chovu,
vi)
odchylek, které je možno použít v případě dodávek do závodů na porcování a zpracování,
vii)
pravidel, jež mají být použita v souvislosti s procentním podílem vody absorbované během přípravy čerstvých, zmrazených a hluboce zmrazených jatečných těl a jejich částí, jakož i údaje, které je v tomto ohledu nutné uvést;
f)
pokud jde o ustanovení části C přílohy XIV týkající se norem pro produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh,
i)
definicí,
ii)
registrace zařízení, která produkují násadová vejce či kuřata chovné drůbeže nebo je uvádějí na trh,
iii)
údajů, které je třeba uvést na násadových vejcích, včetně vajec, která mají být dovezena ze třetích zemí nebo vyvezena do třetích zemí, a na balení, jakož i pravidel, jež je třeba použít v případě drůbežích mláďat ze třetích zemí,
iv)
rejstříků, které musí vést líhně,
v)
užití jiného než pro lidskou spotřebu, které se může vztahovat na násadová vejce vyjmutá z inkubátoru,
vi)
hlášení líhní a jiných zařízení příslušným orgánům členských států,
vii)
průvodních dokumentů;
g)
minimálních znaků jakosti u produktů odvětví chmele podle článku 117;
h)
případně používaných analytických metod;
i)
pokud jde o používání kaseinu a kaseinátů podle článku 119,
i)
podmínek, podle nichž členské státy vydají povolení, jakož i maximálního procentního obsahu, a to na základě objektivních kritérií stanovených s ohledem na technologické požadavky,
ii)
povinností, které musí splnit podniky, jimž bylo vydáno povolení podle bodu i).
KAPITOLA II
Organizace producentů, mezioborové organizace a organizace hospodářských subjektů
Oddíl I
Obecné zásady
Článek 122
Organizace producentů
Členské státy uznají organizace producentů, které
a)
založili producenti z odvětví
i)
chmele,
ii)
olivového oleje a stolních oliv,
iii)
bource morušového;
b)
byly vytvořeny z podnětu producentů samých;
c)
sledují určitý cíl, který se může zejména týkat
i)
koncentrace dodávek a uvádění produkce svých členů na trh,
ii)
společného přizpůsobení produkce požadavkům trhu a zdokonalení produktu,
iii)
podpory racionalizace a mechanizace produkce.
Článek 123
Mezioborové organizace
Členské státy uznají mezioborové organizace, které
a)
sdružuje zástupce hospodářských činností spojených s produkcí nebo zpracováním produktů nebo obchodem s nimi v odvětví
i)
olivového oleje a stolních oliv,
ii)
tabáku;
b)
vznikly z podnětu všech nebo některých organizací nebo sdružení, které je tvoří;
c)
sledují určitý cíl, který se může zejména týkat
i)
koncentrace a koordinace dodávek a uvádění produktů svých členů na trh,
ii)
společného přizpůsobení produkce a zpracování požadavkům trhu a zdokonalení produktu,
iii)
podpory racionalizace a zlepšení produkce a zpracování,
iv)
provádění výzkumu zaměřeného na udržitelné metody produkce a rozvoj trhu.
Pokud mezioborové organizace vykonávají činnost na území více členských států, uděluje uznání Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1.
Článek 124
Společná ustanovení o organizacích producentů a mezioborových organizacích
1. Článek 122 a čl. 123 první pododstavec se použijí, aniž je dotčeno uznání organizací producentů nebo mezioborových organizací, o němž rozhodují členské státy na základě vnitrostátního práva a v souladu s právem Společenství, v jakémkoli odvětví podle článku 1, s výjimkou odvětví uvedených v článku 122 a čl. 123 prvním pododstavci.
2. Organizace producentů uznané nebo schválené podle nařízení (ES) č. 865/2004, (ES) č. 1952/2005 a (ES) č. 1544/2006 se považují za uznané organizace producentů podle článku 122 tohoto nařízení.
Mezioborové organizace uznané nebo schválené podle nařízení (EHS) č. 2077/92 a (ES) č. 865/2004 se považují za uznané mezioborové organizace podle článku 123 tohoto nařízení.
Článek 125
Organizace hospodářských subjektů
Pro účely tohoto nařízení organizace hospodářských subjektů zahrnují uznané organizace producentů, uznané mezioborové organizace a uznané organizace dalších hospodářských subjektů v odvětví olivového oleje a stolních oliv a jejich sdružení.
Oddíl II
Pravidla pro mezioborové organizace v odvětví tabáku
Článek 126
Placení příspěvků nečleny
1. Jestliže jednu nebo více činností podle odstavce 2 vykonává uznaná mezioborová organizace v odvětví tabáku a jsou-li tyto činnosti v obecném hospodářském zájmu těch osob, jejichž činnost se vztahuje k jednomu nebo více dotyčným produktům, může členský stát, který uznání udělil, nebo pokud bylo uznání uděleno Komisí, Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, rozhodnout, že jednotlivci nebo skupiny, kteří nejsou členy mezioborové organizace, avšak mají z těchto činností prospěch, musí mezioborové organizaci uhradit v plné nebo částečné výši příspěvky placené jejími členy v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny ke krytí nákladů bezprostředně vzniklých při vykonávání dotyčných činností, s výjimkou správních nákladů jakékoli povahy.
2. Činnosti podle tohoto odstavce 1 sledují některý z těchto cílů:
a)
výzkum zaměřený na další zhodnocení produktů, zejména prostřednictvím nových způsobů využití, které neohrožují veřejné zdraví;
b)
studie zaměřené na zlepšení jakosti tabákových listů a baleného tabáku;
c)
hledání způsobů pěstování s použitím menšího množství rostlinolékařských přípravků zaručujících ochranu půdy a životního prostředí.
3. Dotyčné členské státy oznámí Komisi rozhodnutí, která zamýšlejí učinit podle odstavce 1. Tato rozhodnutí mohou být uplatněna teprve po uplynutí lhůty tří měsíců od oznámení Komisi. Komise může v této lhůtě tří měsíců požádat, aby byl návrh rozhodnutí zcela nebo částečně zamítnut, jestliže se prosazovaný obecný hospodářský zájem nejeví jako odůvodněný.
4. Jsou-li činnosti vykonávané mezioborovou organizací uznanou Komisí podle této kapitoly v obecném hospodářském zájmu, oznámí Komise dotčeným členským státům svůj návrh rozhodnutí, k němuž se tyto státy vyjádří ve lhůtě dvou měsíců.
Oddíl III
Procesní pravidla
Článek 127
Prováděcí pravidla
Komise přijme k této kapitole prováděcí pravidla, zejména podmínky a postupy uznávání organizací producentů, mezioborových organizací a organizací hospodářských subjektů v jednotlivých odvětvích, včetně
a)
konkrétních cílů sledovaných těmito organizacemi;
b)
stanov těchto organizací;
c)
činností těchto organizací;
d)
odchylek od požadavků stanovených v článcích 122, 123 a 125;
e)
případně všech důsledků uznání mezioborové organizace.
ČÁST III
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 128
Obecné zásady
Nestanoví-li toto nařízení nebo předpisy přijaté na jeho základě jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno
a)
vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu,
b)
uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 129
Kombinovaná nomenklatura
Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje toto nařízení, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury, jak je stanovena v nařízení (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (63) (dále jen „kombinovaná nomenklatura“), a zvláštní pravidla pro její používání. Celní nomenklatura vyplývající z uplatňování tohoto nařízení, včetně případných definicí v příloze III, se přejímá do společného celního sazebníku.
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Článek 130
Dovozní licence
1. Aniž jsou dotčeny případy, v nichž jsou dovozní licence povinné podle tohoto nařízení, může Komise stanovit povinnost předložit dovozní licenci pro dovoz do Společenství jednoho nebo více produktů z těchto odvětví:
a)
obilovin;
b)
rýže;
c)
cukru;
d)
osiva;
e)
olivového oleje a stolních oliv, pokud jde o produkty kódů KN 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 a 1522 00 39;
f)
lnu a konopí, pokud jde o konopí;
g)
banánů;
h)
živých rostlin;
i)
hovězího a telecího masa;
j)
mléka a mléčných výrobků;
k)
vepřového masa;
l)
skopového a kozího masa;
m)
vajec;
n)
drůbežího masa;
o)
zemědělského lihu.
2. Při uplatňování odstavce 1 Komise přihlíží k nezbytnosti dovozních licencí pro řízení dotčených trhů, a zejména pro sledování dovozu daných produktů.
Článek 131
Vydávání licencí
Členské státy vydají dovozní licence každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, nestanoví-li nařízení nebo jiný akt Rady jinak a aniž jsou tím dotčena opatření přijatá k provedení této kapitoly.
Článek 132
Platnost
Dovozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 133
Jistota
1. Nestanoví-li Komise jinak, je vydání licencí podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny během doby platnosti licence.
2. S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže se v době platnosti licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 134
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty.
Oddíl II
Dovozní cla a dávky
Článek 135
Dovozní cla
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se na produkty uvedené v článku 1 sazby dovozního cla stanovené ve společném celním sazebníku.
Článek 136
Výpočet dovozních cel pro obiloviny
1. Odchylně od článku 135 se dovozní clo na produkty kódů KN 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (vysoce jakostní pšenice obecná), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 a 1007 00 90, kromě hybridů k setí, rovná intervenční ceně platné pro tyto produkty při dovozu a zvýšené o 55 %, snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro dotyčnou zásilku. Toto clo však nesmí překročit smluvní celní sazbu stanovenou na základě kombinované nomenklatury.
2. Pro účely výpočtu dovozního cla podle odstavce 1 se pro produkty uvedené v daném odstavci pravidelně stanoví reprezentativní dovozní ceny CIF.
Článek 137
Výpočet dovozních cel pro loupanou rýži
1. Odchylně od článku 135 stanoví Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, dovozní clo na loupanou rýži kódu KN 1006 20 ve lhůtě deseti dnů po skončení dotyčného referenčního období podle bodu 1 přílohy XVII.
Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, stanoví nové použitelné clo, jestliže se při výpočtu podle uvedené přílohy prokáže potřeba je změnit. Dokud není stanoveno nové použitelné clo, použije se clo stanovené dříve.
2. Při výpočtu dovozu podle bodu 1 přílohy XVII se přihlíží k množstvím, na která byly vydány dovozní licence pro loupanou rýži kódu KN 1006 20 v odpovídajícím referenčním období, s výjimkou dovozních licencí pro rýži Basmati podle článku 138.
3. Roční referenční množství je 449 678 tun. Částečné referenční množství za každý hospodářský rok odpovídá polovině ročního referenčního množství.
Článek 138
Výpočet dovozních cel pro loupanou rýži Basmati
Odchylně od článku 135 se na loupanou rýži Basmati odrůd kódů KN 1006 20 17 a 1006 20 98 uvedených na seznamu v příloze XVIII vztahuje nulová sazba dovozního cla za podmínek stanovených Komisí.
Článek 139
Výpočet dovozních cel pro omletou rýži
1. Odchylně od článku 135 stanoví Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, dovozní clo na poloomletou a celoomletou rýži kódu KN 1006 30 ve lhůtě deseti dnů po skončení dotyčného referenčního období podle bodu 2 přílohy XVII.
Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, stanoví nové použitelné clo, jestliže se při výpočtu podle uvedené přílohy prokáže potřeba je změnit. Dokud není stanoveno nové použitelné clo, použije se clo stanovené dříve.
2. Při výpočtu dovozu podle bodu 2 přílohy XVII se přihlíží k množstvím, na která byly vydány dovozní licence pro poloomletou nebo omletou rýži kódu KN 1006 30 v odpovídajícím referenčním období.
Článek 140
Výpočet dovozních cel pro zlomkovou rýži
Odchylně od článku 135 dovozní clo na zlomkovou rýži kódu KN 1006 40 00 činí 65 EUR za tunu.
Článek 141
Dodatečná dovozní cla
1. Dovoz jednoho nebo více produktů v odvětvích obilovin, rýže, cukru, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec, drůbežího masa a banánů podléhá dodatečnému dovoznímu clu s celní sazbou stanovenou v článcích 135 až 140, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady, které by tento dovoz mohl mít na trh Společenství, jestliže
a)
se dovoz uskutečňuje za cenu nižší, než je cena oznámená Společenstvím Světové obchodní organizaci („spouštěcí cena“), nebo
b)
objem dovozu v kterémkoli roce překročí určitou úroveň („spouštěcí objem“).
Spouštěcí objem se stanoví na základě možností přístupu na trh vymezených podle potřeby jako dovoz vyjádřený v procentním podílu odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let.
2. Dodatečná dovozní cla se neuloží, pokud nehrozí nebezpečí, že by dovoz narušil trh Společenství, nebo pokud by účinky nebyly přiměřené sledovanému cíli.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se dovozní ceny stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství s tímto produktem.
Článek 142
Pozastavení dovozních cel v odvětví cukru
S cílem zajistit zásobování nezbytné pro výrobu produktů uvedených v čl. 62 odst. 2 může Komise pro určitá množství zcela nebo částečně pozastavit ukládání dovozních cel na
a)
cukr kódu KN 1701;
b)
isoglukózu kódů KN 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 a 1702 90 30.
Článek 143
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, která stanoví zejména,
a)
pokud jde o článek 136,
i)
minimální požadavky pro vysoce jakostní pšenici obecnou;
ii)
cenové kotace, které mají být vzaty v úvahu;
iii)
možnost poskytnout, pokud se to v konkrétním případě ukáže jako vhodné, hospodářským subjektům příležitost znát před příchodem dotyčných zásilek clo, které by se použilo;
b)
pokud jde o článek 141, produkty, na které se ukládají dodatečná dovozní cla, a další kritéria nezbytná pro uplatňování odstavce 1 uvedeného článku.
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Článek 144
Celní kvóty
1. Celní kvóty pro dovoz produktů uvedených v článku 1, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel, která sama přijme.
2. Celní kvóty jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. „metoda souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. „metoda tradičních dovozců / nových žadatelů“).
3. Přijatá metoda případně přikládá náležitý význam požadavkům na zásobování trhu Společenství a nutnosti zachovat rovnováhu na tomto trhu.
Článek 145
Otevření celních kvót
Komise stanoví otevírání kvót na ročním základě, a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení a určí způsob správy, který má být použit.
Článek 146
Zvláštní ustanovení
1. Pokud jde o dovozní kvótu 54 703 tun zmrazeného hovězího a telecího masa kódů KN 0202 20 30, 0202 30 a 0206 29 91, které je určené pro zpracování, může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy stanovit, že se tato kvóta s použitím přepočítacího koeficientu 4,375 zcela nebo částečně vztahuje na odpovídající množství jakostního masa.
2. V případě celní kvóty na dovoz 2 000 000 tun kukuřice a 300 000 tun čiroku do Španělska a celní kvóty na dovoz 500 000 tun kukuřice do Portugalska obsahují prováděcí pravidla uvedená v článku 148 navíc ustanovení nezbytná pro dovoz podle celních kvót, jakož i případně pro veřejné skladování množství dovážených platebními agenturami dotyčných členských států a pro odbyt těchto produktů na trzích těchto členských států.
Článek 147
Celní sazby pro banány
Tato kapitola se použije, aniž jsou dotčena opatření stanovená nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 (64).
Článek 148
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, která upraví zejména
a)
záruky vztahující se na povahu a původ produktu a místo, odkud je dovezen;
b)
uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c)
podmínky pro vydávání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Oddíl IV
Zvláštní ustanovení pro některé produkty
Pododdíl I
Zvláštní ustanovení pro dovoz v odvětvích obilovin a rýže
Článek 149
Dovoz směsí různých obilovin
Dovozní clo použitelné pro směsi složené z obilovin uvedených v části I písm. a) a b) přílohy I se stanoví takto:
a)
skládá-li se směs ze dvou uvedených obilovin, použije se dovozní clo
i)
pro složku převažující podle hmotnosti, tvoří-li nejméně 90 % hmotnostních směsi,
ii)
pro složku, která podléhá vyššímu dovoznímu clu, pokud žádná ze dvou složek netvoří alespoň 90 % hmotnostních směsi;
b)
skládá-li se směs z více než dvou takových obilovin a každá obilovina tvoří více než 10 % hmotnostních směsi, použije se nejvyšší dovozní clo z cel použitelných pro tyto obiloviny i v případě, že je částka dovozního cla pro více obilovin totožná.
Pokud jediná obilovina tvoří více než 10 % hmotnostních směsi, použije se dovozní clo použitelné pro tuto obilovinu;
c)
ve všech případech, na které se nevztahují písmena a) a b), se použije nejvyšší dovozní clo z cel použitelných pro obiloviny obsažené v dané směsi, a to i v případě, že je částka dovozního cla pro více obilovin totožná.
Článek 150
Dovoz směsí obilovin a rýže
Pro směsi složené z jedné nebo více obilovin uvedených v části I písm. a) a b) přílohy I a z jednoho či více produktů uvedených v části II písm. a) a b) přílohy I se použije dovozní clo použitelné pro složku, která podléhá nejvyššímu dovoznímu clu.
Článek 151
Dovoz směsí rýže
Pro směsi složené buď z rýže, jež patří do několika různých skupin nebo stupňů zpracování, anebo z rýže, která patří do jedné či více různých skupin nebo stupňů zpracování, a ze zlomkové rýže se použije dovozní clo použitelné pro
a)
složku převažující podle hmotnosti, tvoří-li nejméně 90 % hmotnostních směsi;
b)
složku, která podléhá vyššímu dovoznímu clu, pokud žádná ze složek netvoří alespoň 90 % hmotnostních směsi.
Článek 152
Uplatnění sazebního zařazování
Pokud nelze použít způsob stanovení dovozního cla podle článků 149 a 151, určí se dovozní dávka použitelná pro směsi uvedené v těchto článcích podle sazebního zařazení těchto směsí.
Pododdíl II
Režim preferenčního dovozu pro cukr
Článek 153
Tradiční potřeba zásobování k rafinaci
1. Bez ohledu na čl. 52 odst. 1 se tradiční potřeba zásobování cukrem určeným k rafinaci pro Společenství stanoví na 2 424 735 tun na hospodářský rok, vyjádřeno jako bílý cukr.
V hospodářském roce 2008/09 se tradiční potřeba zásobování rozděluje takto:
a)
198 748 tun pro Bulharsko;
b)
296 627 tun pro Francii;
c)
100 000 tun pro Itálii;
d)
291 633 tun pro Portugalsko;
e)
329 636 tun pro Rumunsko;
f)
19 585 tun pro Slovinsko;
g)
59 925 tun pro Finsko;
h)
1 128 581 tun pro Spojené království.
2. Tradiční potřeba zásobování podle odst. 1 prvního pododstavce se zvyšuje o 65 000 tun. Toto množství se týká surového třtinového cukru a je vyhrazeno pro hospodářský rok 2008/09 pro jediné zpracovatelské zařízení pro cukrovou řepu, které bylo v roce 2005 v Portugalsku v provozu. Toto zpracovatelské zařízení je považováno za rafinerii zabývající se výhradně rafinací.
3. Dovozní licence pro cukr určený k rafinaci se vydávají pouze zařízením zabývajícím se výhradně rafinací za předpokladu, že příslušná množství nepřesahují množství, která mohou být dovezena v rámci tradiční potřeby zásobování podle odstavce 1. Licence mohou být převáděny pouze mezi rafineriemi zabývajícími se výhradně rafinací a pozbývají platnosti na konci hospodářského roku, na který byly vydány.
Tento odstavec se použije pro hospodářský rok 2008/09 a pro první tři měsíce každého následujícího hospodářského roku.
4. Použití dovozních cel na třtinový cukr určený k rafinaci kódu KN 1701 11 10 pocházející ze zemí uvedených v příloze XIX se pozastavuje pro doplňkové množství, které je potřebné k zajištění dostatečného zásobování zařízení zabývajících se výhradně rafinací pro hospodářský rok 2008/09.
Doplňkové množství stanoví Komise na základě rovnováhy mezi tradiční potřebou zásobování podle odstavce 1 a předpokládanými dodávkami cukru určenými k rafinaci pro příslušný hospodářský rok. Tuto rovnováhu může Komise během hospodářského roku přezkoumat a může při tom vycházet z paušálních odhadů surového cukru určeného ke spotřebě z předchozích období.
Článek 154
Zaručená cena
1. Zaručené ceny stanovené pro cukr ze zemí AKT/Indie se použijí pro dovoz surového a bílého cukru standardní jakosti
a)
z nejméně rozvinutých zemí v rámci režimu uvedeného v článcích 12 a 13 nařízení Rady (ES) č. 980/2005 (65);
b)
ze států uvedených v příloze XIX na doplňkové množství podle čl. 153 odst. 4.
2. Žádosti o dovozní licence na cukr, na který se vztahuje zaručená cena, musí být doplněny vývozní licencí vydanou orgány vyvážející země, která potvrzuje, že cukr odpovídá pravidlům stanoveným v příslušných dohodách.
Článek 155
Závazky plynoucí z protokolu o cukru
Komise může přijmout opatření k zajištění toho, aby se cukr ze zemí AKT/Indie dovážel do Společenství za podmínek stanovených v protokolu 3 k příloze V Dohody o partnerství AKT-ES a v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Indickou republikou o třtinovém cukru. Tato opatření se mohou podle potřeby odchýlit od článku 153 tohoto nařízení.
Článek 156
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto pododdílu prováděcí pravidla, aby byl zejména zajištěn soulad s mezinárodními dohodami. Jejich součástí mohou být změny přílohy XIX.
Pododdíl III
Zvláštní ustanovení pro dovoz konopí
Článek 157
Dovoz konopí
1. Do Společenství se mohou dovážet níže uvedené produkty, pouze jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
surové pravé konopí kódu KN 5302 10 00 splňující podmínky stanovené v článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003;
b)
semena odrůd konopí kódu KN 1207 99 15 určená k výsevu, u kterých je prokázáno, že obsah tetrahydrokannabinolu nepřesahuje hodnotu stanovenou podle článku 52 nařízení (ES) č. 1782/2003;
c)
semena konopí kódu KN 1207 99 91, která nejsou určena k výsevu, dovážená výhradně dovozci schválenými členským státem, aby se zajistilo, že tato semena nebudou určena k výsevu.
2. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 194, podléhá dovoz produktů uvedených v odst. 1 písm. a) a b) tohoto článku do Společenství kontrole, která ověřuje dodržování podmínek podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Tento článek se použije, aniž jsou dotčena přísnější opatření přijatá členskými státy v souladu se smlouvou a v souladu se závazky vyplývajícími z Dohody WTO o zemědělství.
Pododdíl IV
Zvláštní ustanovení pro dovoz chmele
Článek 158
Dovoz chmele
1. Produkty v odvětví chmele mohou být dovezeny z třetích zemí pouze tehdy, pokud jsou jejich znaky jakosti přinejmenším rovnocenné znakům jakosti stanoveným pro stejné produkty sklizené ve Společenství nebo z takových produktů získané.
2. Produkty, ke kterým je přiloženo osvědčení o původu vydané orgány země původu a uznané za rovnocenné ověřovací listině původu podle článku 117, se považují za odpovídající jakostním znakům uvedeným v odstavci 1.
V případě chmelového prášku, chmelového prášku s vyšším obsahem lupulinu, chmelového výtažku a smíšených chmelových produktů může být osvědčení uznáno za rovnocenné ověřovací listině pouze v případě, že obsah alfa kyseliny v produktech není nižší než u chmele, ze kterého byly získány.
Rovnocennost těchto osvědčení se ověřuje podle prováděcích pravidel přijatých Komisí.
Oddíl V
Ochrana a aktivní zušlechťovací styk
Článek 159
Ochranná opatření
1. Ochranná opatření proti dovozu do Společenství přijímá Komise s výhradou odstavce 3 tohoto článku v souladu s nařízeními Rady (ES) č. 519/94 (66) a (ES) č. 3285/94 (67).
2. Pokud není stanoveno jinak v jiném aktu Rady, přijímá ochranná opatření proti dovozu do Společenství v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými podle článku 300 Smlouvy Komise podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 může Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, přijmout na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné rozhodnutí změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Pokud Komise dospěje k názoru, že by ochranné opatření přijaté podle odstavců 1 a 2 mělo být zrušeno nebo změněno, postupuje takto:
a)
jestliže opatření přijala Rada, navrhne Komise Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b)
ve všech ostatních případech ochranná opatření Společenství zruší nebo změní Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1.
Článek 160
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty odvětví obilovin, rýže, cukru, olivového oleje a stolních oliv, hovězího a telecího masa, mléka a mléčných výrobků, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec, drůbežího masa a zemědělského lihu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace zemědělských trhů může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty uvedené v odstavci 1 zcela nebo částečně zakázat.
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Článek 161
Vývozní licence
1. Aniž jsou dotčeny případy, v nichž jsou vývozní licence požadovány v souladu s tímto nařízením, může Komise stanovit povinnost předložit vývozní licenci pro vývoz jednoho nebo více produktů z následujících odvětví ze Společenství
a)
obilovin;
b)
rýže;
c)
cukru;
d)
olivového oleje a stolních oliv, pokud jde o olivový olej uvedený v části VII písm. a) přílohy I;
e)
hovězího a telecího masa;
f)
mléka a mléčných výrobků;
g)
vepřového masa;
h)
skopového a kozího masa;
i)
vajec;
j)
drůbežího masa;
k)
zemědělského lihu.
Při uplatňování prvního pododstavce přihlíží Komise k nezbytnosti vývozních licencí pro řízení dotčených trhů, a zejména pro sledování vývozu daných produktů.
2. Články 131 až 133 se použijí obdobně.
3. Komise přijme k odstavcům 1 a 2 prováděcí pravidla týkající se mimo jiné doby platnosti licencí a výše jistoty.
Oddíl II
Vývozní náhrady
Článek 162
Oblast působnosti vývozních náhrad
1. V míře nezbytné pro umožnění vývozu na základě kurzů nebo cen na světovém trhu a v mezích vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy může být rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami ve Společenství pokryt vývozní náhradou pro
a)
produkty vyvážené bez dalšího zpracování v těchto odvětvích:
i)
obilovin,
ii)
rýže,
iii)
cukru, pokud jde o produkty uvedené v části III písm. b), c), d) a g) přílohy I,
iv)
hovězího a telecího masa,
v)
mléka a mléčných výrobků,
vi)
vepřového masa,
vii)
vajec,
viii)
drůbežího masa;
b)
produkty uvedené v písm. a) bodech i), ii), iii), v) a vii) vyvážené ve formě zboží uvedeného v přílohách XX a XXI.
Pokud jde o mléko a mléčné výrobky vyvážené ve formě produktů uvedených v části IV přílohy XX, poskytují se vývozní náhrady pouze pro produkty uvedené v části XVI písm. a) až e) a g) přílohy I.
2. Vývozní náhrady pro produkty vyvážené ve formě zpracovaného zboží uvedené v přílohách XX a XXI nesmějí být vyšší než náhrady pro stejné produkty vyvážené bez dalšího zpracování.
3. V míře nezbytné pro zohlednění zvláštní povahy výroby některých lihovin získávaných z obilovin může Komise přizpůsobit kritéria pro udělení vývozních náhrad uvedených v odstavcích 1 a 2 a ověřovací postupy této zvláštní situaci.
Článek 163
Přidělování vývozních náhrad
Množství, která lze vyvézt s vývozní náhradou, se přidělují způsobem, který
a)
je nejvhodnější pro povahu produktu a situaci na daném trhu, umožňuje nejúčinnější využití dostupných zdrojů a zohledňuje účinnost a strukturu vývozu ze Společenství, aniž by vedl k diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, a zvláště mezi velkými a malými hospodářskými subjekty;
b)
je s přihlédnutím k požadavkům na správu pro hospodářské subjekty administrativně nejméně náročný;
c)
vylučuje jakoukoli diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty.
Článek 164
Stanovení vývozní náhrady
1. Vývozní náhrady jsou stejné pro celé Společenství. Mohou se lišit podle místa určení, zejména pokud je to nezbytné vzhledem k situaci na světovém trhu, konkrétním požadavkům některých trhů nebo závazkům vyplývajícím z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
2. Náhrady stanoví Komise.
Náhrady mohou být stanoveny
a)
v pravidelných odstupech;
b)
prostřednictvím nabídkového řízení pro produkty, pro něž byl tento postup stanoven přede dnem použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 204 odst. 2.
S výjimkou případů, kdy se stanovení provádí nabídkovým řízením, se seznam produktů, pro něž se poskytuje vývozní náhrada, a výše vývozní náhrady stanoví alespoň jednou za tři měsíce. Náhrady však mohou zůstat na stejné úrovni po dobu delší než tři měsíce a v případě nutnosti je může Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu v mezidobí upravovat.
3. Při stanovení náhrad pro některé produkty se zohlední jeden nebo více z těchto aspektů:
a)
stávající situace a předpokládaný vývoj:
-
cen a množství daného produktu, která jsou k dispozici, na trhu Společenství,
-
cen daného produktu na světovém trhu;
b)
cíle společné organizace trhu, které spočívají v zajištění rovnováhy a přirozeného vývoje cen a obchodu na tomto trhu;
c)
nutnost zabránit narušením, která by mohla způsobit přetrvávající nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na trhu Společenství;
d)
hospodářské aspekty zamýšleného vývozu;
e)
omezení vyplývající z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy;
f)
potřeba zajistit rovnováhu mezi použitím základních produktů Společenství pro vývoz zpracovaného zboží do třetích zemí a použitím produktů z těchto zemí dovezených v rámci režimu zušlechťovacího styku;
g)
nejpříznivější náklady na uvedení produktů na trh a na jejich přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných míst vývozu ve Společenství, jakož i náklady na dopravu do země určení;
h)
poptávka na trhu Společenství;
i)
pokud jde o odvětví vepřového masa, vajec a drůbežího masa, rozdíl mezi cenami v rámci Společenství a cenami na světovém trhu za dodávané množství krmných obilovin nezbytné pro produkci v těchto odvětvích ve Společenství.
4. Komise může pro vývozní náhrady v odvětví obilovin a rýže stanovit opravnou částku. V případě nutnosti však může Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, opravné částky změnit.
První pododstavec se může použít rovněž na produkty vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze XX.
Článek 165
Vývozní náhrada pro uskladněný slad
Po dobu prvních tří měsíců hospodářského roku je pro vývozy sladu uskladněného na konci předchozího hospodářského roku nebo vyrobeného z ječmene uskladněného k tomuto dni použitelná náhrada, která by se bývala použila v případě dotyčné vývozní licence pro vývoz uskutečněný během posledního měsíce předchozího hospodářského roku.
Článek 166
Úprava vývozní náhrady pro obiloviny
Pokud Komise nestanoví jinak, upravuje náhradu pro produkty uvedené v části I písm. a) a b) přílohy I stanovenou podle čl. 167 odst. 2 na základě úrovně měsíčních zvýšení používaných na intervenční cenu a případně změn těchto cen.
První pododstavec se může použít zcela nebo zčásti na produkty uvedené v části I písm. c) a d) přílohy I i na produkty uvedené v části I přílohy I a vyvážené ve formě zboží podle části I přílohy XX. V tom případě se úprava uvedená v prvním pododstavci opraví použitím koeficientu pro měsíční zvýšení, vyjadřujícího poměr mezi množstvím základního produktu a množstvím tohoto produktu obsaženého ve zpracovaném produktu, který je vyvážen nebo použit ve vyváženém zboží.
Článek 167
Poskytování vývozní náhrady
1. Náhrady pro produkty uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. a), které jsou vyváženy bez dalšího zpracování, se poskytují pouze na základě žádosti a po předložení vývozní licence.
2. Pro produkty uvedené v odstavci 1 se použije částka náhrady platná ke dni podání žádosti o licenci, případně částka vyplývající z příslušného nabídkového řízení, a pokud jde o rozlišené náhrady, částka, která je platná ke stejnému dni
a)
pro místo určení uvedené v licenci nebo
b)
případně pro skutečné místo určení, pokud se liší od místa určení uvedeného v licenci, přičemž použitelná částka nesmí překročit částku pro místo určení uvedené v licenci.
Komise může úpřijmout vhodná opatření, aby zamezila zneužívání pružnosti tohoto odstavce.
3. Odchylně od odstavce 1 může Komise rozhodnout, že v případě násadových vajec a jednodenních kuřat mohou být vývozní licence uděleny dodatečně.
4. Postupem podle čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 (68) může být rozhodnuto o použití odstavců 1 a 2 na zboží uvedené v čl. 162 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení.
5. Komise může povolit odchylky od odstavců 1 a 2 u produktů, pro něž jsou vývozní náhrady hrazeny v rámci potravinové pomoci.
6. Náhrada je vyplacena, jestliže se prokáže, že
a)
produkty byly vyvezeny ze Společenství;
b)
v případě rozlišené náhrady produkty dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena, aniž je dotčen odst. 2 písm. b).
Komise však může povolit výjimky, pokud jsou stanoveny podmínky, které poskytují rovnocenné záruky.
7. Komise může pro jeden nebo více produktů stanovit další podmínky pro poskytování vývozních náhrad. Například že
a)
náhrady se vyplácejí pouze na produkty pocházející ze Společenství;
b)
výše náhrad u dovážených produktů je omezena na dovozní cla, pokud jsou tato cla nižší než použitelná náhrada.
Článek 168
Vývozní náhrady pro živá zvířata v odvětví hovězího a telecího masa
Pokud jde o produkty v odvětví hovězího a telecího masa, jsou poskytování a výplata vývozní náhrady pro živá zvířata podmíněny dodržením právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat, a zejména předpisů na ochranu zvířat během přepravy.
Článek 169
Vývozní limity
Dodržování závazků týkajících se objemů, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, se zajišťuje na základě vývozních licencí vydaných pro referenční období, která se vztahují na příslušné produkty. S ohledem na dodržení závazků vyplývajících z Dohody WTO o zemědělství nemá konec referenčního období vliv na platnost vývozních licencí.
Článek 170
Prováděcí pravidla
Komise přijme k tomuto oddílu prováděcí pravidla, která upraví zejména
a)
přerozdělování dosud nepřidělených nebo nevyužitých množství, která lze vyvézt;
b)
jakost a dalších konkrétní požadavky a podmínky pro produkty, na které může být poskytnuta vývozní náhrada;
c)
sledování, zda činnosti, na které mohou být vyplaceny náhrady a všechny ostatní částky vztahující se na vývozní operace, byly skutečně vykonány a řádně provedeny, včetně fyzických kontrol a kontroly dokladů.
Veškeré nezbytné změny přílohy XX provádí Komise s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v čl. 8 odst. 2 prvním pododstavci nařízení (ES) č. 3448/93.
Prováděcí pravidla k článku 167 týkající se produktů uvedených v čl. 162 odst. 1 písm. b) se však přijmou postupem podle čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 3448/93.
Oddíl III
Správa vývozních kvót v odvětví mléka a mléčných výrobků
Článek 171
Správa celních kvót otevřených třetími zeměmi
1. Pokud dohoda uzavřená podle článku 300 Smlouvy stanoví celkovou nebo částečnou správu celní kvóty otevřené třetí zemí pro mléko a mléčné výrobky, stanoví Komise příslušný způsob správy a přijme prováděcí pravidla k němu.
2. Celní kvóty uvedené v odstavci 1 jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty a aby bylo zaručeno plné využití možností v rámci příslušné kvóty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kvót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. „metoda souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. „metoda tradičních dovozců / nových žadatelů“).
Oddíl IV
Zvláštní zacházení při dovozu do třetích zemí
Článek 172
Osvědčení pro produkty podléhající při dovozu do třetí země zvláštnímu zacházení
1. Při vývozu produktů, které mohou při dodržení určitých podmínek v souladu s dohodami uzavřenými Společenstvím podle článku 300 Smlouvy podléhat při dovozu do určité třetí země zvláštnímu zacházení, vystaví příslušné orgány členských států na požádání a po náležité kontrole potvrzení, že dané podmínky jsou splněny.
2. Komise přijme k tomuto článku prováděcí pravidla.
Oddíl V
Zvláštní ustanovení pro živé rostliny
Článek 173
Minimální vývozní ceny
1. Komise může pro každý z produktů v odvětví živých rostlin kódu KN 0601 10 každoročně včas před začátkem obchodního období stanovit jednu nebo více minimálních cen pro vývoz do třetích zemí.
Vývoz těchto produktů je povolen pouze za cenu, která se rovná stanovené minimální ceně pro příslušný produkt nebo která ji převyšuje.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k odstavci 1 se zřetelem k závazkům vyplývajícím z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
Oddíl VI
Pasivní zušlechťovací styk
Článek 174
Pozastavení režimu pasivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty odvětví obilovin, rýže, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa a drůbežího masa. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace zemědělských trhů může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty uvedené v odstavci 1 zcela nebo částečně zakázat.
ČÁST IV
PRAVIDLA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
KAPITOLA I
Pravidla vztahující se na podniky
Článek 175
Použití článků 81 až 86 Smlouvy
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se články 81 až 86 Smlouvy a předpisy přijaté k jejich provedení s výhradou článku 176 tohoto nařízení na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 81 odst. 1 a článku 82 Smlouvy, které se týkají produkce produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) a písm. m) až u) a odst. 3 tohoto nařízení či obchodu s nimi.
Článek 176
Výjimky
1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužijí na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 175 tohoto nařízení, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se zejména nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání zemědělců, zemědělských sdružení a svazů těchto sdružení náležejících jednomu členskému státu, které se zabývají produkcí nebo prodejem zemědělských produktů nebo využíváním společných zařízení ke skladování, úpravě nebo zpracování zemědělských produktů a které nestanoví povinnost účtovat stejné ceny, pokud Komise neshledá, že brání hospodářské soutěži a ohrožují cíle uvedené v článku 33 Smlouvy.
2. Po konzultaci členských států a slyšení dotyčných podniků nebo sdružení podniků a fyzických nebo právnických osob, které považuje za vhodné, má Komise výlučnou pravomoc podléhající přezkumu Soudního dvora stanovit rozhodnutím, které je zveřejněno, které dohody, rozhodnutí a jednání splňují podmínky uvedené v odstavci 1.
Komise tak učiní buď z vlastního podnětu, nebo na žádost příslušného orgánu členského státu nebo zúčastněného podniku nebo sdružení podniků.
3. Při zveřejnění rozhodnutí uvedeného v odst. 2 prvním pododstavci se uvedou jména stran a podstatná část obsahu rozhodnutí. Zohlední se oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Článek 177
Dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví tabáku
1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužijí na dohody a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací v odvětví tabáku, jejichž účelem je naplňovat cíle podle čl. 123 písm. c) tohoto nařízení, pokud
a)
tyto dohody a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi;
b)
Komise ve lhůtě tří měsíců po obdržení všech požadovaných údajů neshledala, že tyto dohody nebo jednání ve vzájemné shodě jsou neslučitelné s pravidly hospodářské soutěže Společenství.
Během této tříměsíční lhůty nesmějí být dohody a jednání ve vzájemné shodě provedeny.
2. Dohody a jednání ve vzájemné shodě jsou prohlášeny za neslučitelné s pravidly hospodářské soutěže Společenství, jestliže
a)
mohou vést k jakékoli formě rozdělení trhů uvnitř Společenství;
b)
mohou narušit řádné fungování organizace trhu;
c)
mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, která nemají zásadní význam pro dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných opatřením mezioborové organizace;
d)
zahrnují stanovení cen nebo kvót, aniž jsou dotčena opatření přijatá mezioborovými organizacemi na základě zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství;
e)
mohou vést k diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
3. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty tří měsíců podle odst. 1 písm. b), že podmínky pro použití této kapitoly nejsou splněny, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1 rozhodne, že se na dotyčnou dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě použije čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Uvedené rozhodnutí se použije přede dnem jeho oznámení dotyčné mezioborové organizaci, pouze pokud tato mezioborová organizace poskytla nesprávné údaje nebo zneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
Článek 178
Závazný účinek dohod a jednání ve vzájemné shodě pro nečleny v odvětví tabáku
1. Mezioborové organizace v odvětví tabáku mohou požádat, aby se některé jimi uzavřené dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v rámci jejich příslušných oblastí působnosti staly po omezenou dobu závaznými pro individuální hospodářské subjekty a jejich seskupení v příslušném hospodářském odvětí, které nejsou součástí oborů zastoupených v dané mezioborové organizaci.
Působnost pravidel mezioborových organizací může být rozšířena pouze tehdy, jestliže zastupují alespoň dvě třetiny dotyčné produkce nebo odboru. Jestliže má návrh na rozšíření pravidel meziregionální rozsah, doloží mezioborové organizace minimální reprezentativnost pro každý ze seskupených oborů ve všech regionech, kterých se to týká.
2. Pravidla, o rozšíření jejichž působnosti je žádáno, musí platit již nejméně jeden rok a musí se týkat jedné z těchto oblastí:
a)
znalosti produkce a trhu;
b)
stanovení minimální jakosti;
c)
používání způsobů pěstování slučitelných s ochranou životního prostředí;
d)
stanovení minimálních norem pro obalovou a obchodní úpravu;
e)
použití certifikovaného osiva a kontroly jakosti produktů.
3. Rozšíření působnosti pravidel podléhá schválení Komise.
Článek 179
Prováděcí pravidla pro dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví tabáku
Komise přijme k článkům 177 a 178 prováděcí pravidla týkající se mimo jiné oznamování a zveřejňování.
KAPITOLA II
Pravidla pro státní podporu
Článek 180
Použití článků 87, 88 a 89 Smlouvy
Pokud toto nařízení nestanoví jinak, a zejména s výjimkou státních podpor uvedených v článku 182 tohoto nařízení, vztahují se na produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) a písm. m) až u) a odst. 3 tohoto nařízení a na obchodování s nimi články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 181
Zvláštní ustanovení pro odvětví mléka a mléčných výrobků
S výhradou čl. 87 odst. 2 Smlouvy jsou zakázány podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených v části XVI přílohy I tohoto nařízení.
Zakázána jsou rovněž vnitrostátní opatření umožňující vyrovnání cen produktů uvedených v části XVI přílohy I tohoto nařízení.
Článek 182
Zvláštní vnitrostátní ustanovení
1. Finsko a Švédsko mohou po schválení Komisí poskytovat podpory pro chov sobů, produkci produktů z nich (KN ex 0208 a ex 0210) a jejich uvádění na trh, pokud tak nedojde ke zvýšení tradiční úrovně produkce.
2. Vzhledem ke svým zvláštním klimatickým podmínkám může Finsko po schválení Komisí poskytovat podporu pro určitá množství osiva a obilného osiva, které je produkováno pouze ve Finsku.
3. Členské státy, které sníží svou kvótu na cukr o více než 50 % kvóty na cukr stanovené dne 20. února 2006 v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006, mohou v období, kdy je pěstitelům cukrové řepy vyplácena přechodná podpora podle hlavy IV kapitoly 10f nařízení (ES) č. 1782/2003, poskytnout dočasnou státní podporu. Komise na žádost příslušného členského státu rozhodne o celkové výši státní podpory pro toto opatření.
V případě Itálie nepřekročí v hospodářském roce dočasná podpora uvedená v prvním pododstavci, která je poskytována pěstitelům cukrové řepy a na přepravu cukrové řepy, celkovou částku 11 EUR na tunu cukrové řepy.
Finsko může pěstitelům cukrové řepy poskytnout v hospodářském roce podporu ve výši až 350 EUR na hektar.
Příslušné členské státy informují Komisi do 30 dnů od konce každého hospodářského roku o výši státní podpory, která byla v uvedeném hospodářském roce skutečně poskytnuta.
4. Aniž je dotčeno použití čl. 88 odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy, může Německo až do 31. prosince 2010 v rámci německého lihového monopolu poskytovat podporu pro produkty, které jsou po dalším zpracování uváděny monopolem na trh jako líh zemědělského původu a které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy. Celková výše této podpory nesmí přesáhnout 110 milionů EUR za rok.
Německo předloží Komisi každý rok do 30. června zprávu o fungování tohoto režimu.
ČÁST V
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO JEDNOTLIVÁ ODVĚTVÍ
Článek 183
Propagační dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
Aniž je dotčeno použití článků 87, 88 a 89 Smlouvy podle článku 180 tohoto nařízení, mohou členské státy svým producentům mléka uložit propagační dávku na základě množství mléka nebo ekvivalentu mléka uvedených na trh s cílem financovat opatření na podporu spotřeby ve Společenství, na rozšiřování trhů s mlékem a mléčnými výrobky a na zvyšování jakosti.
Článek 184
Předkládání zpráv v některých odvětvích
Komise předloží
1)
Radě do 30. září 2008 zprávu o odvětví sušených krmiv na základě hodnocení ustanovení tohoto nařízení, týkající se zejména vývoje v oblasti luštěnin a jiných zelených pícnin, produkce sušených krmiv a dosažených úspor fosilních paliv. Ke zprávě v případě nutnosti přiloží vhodné návrhy;
2)
každé tři roky a poprvé do 31. prosince 2010 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění opatření v odvětví včelařských produktů podle hlavy I kapitoly IV části II oddílu VI;
3)
do 31. prosince 2009 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o použití odchylky stanovené v čl. 182 odst. 4 pro německý lihový monopol, včetně zhodnocení podpor poskytnutých v rámci tohoto monopolu, spolu s případnými vhodnými návrhy.
Článek 185
Evidence smluv v odvětví chmele
1. Každá smlouva o dodávce chmele vypěstovaného ve Společenství uzavřená mezi producentem nebo organizací producentů na jedné straně a kupujícím na straně druhé musí být evidována subjekty, které k tomu každý dotyčný pěstitelský členský stát určí.
2. Smlouvy o dodávkách určitých množství za dohodnuté ceny na dobu zahrnující jednu nebo více sklizní, uzavřené před 1. srpnem roku první zahrnuté sklizně, se označují jako „smlouvy uzavřené předem“. Evidují se odděleně.
3. Evidované údaje smějí být použity výhradně pro účely tohoto nařízení.
4. Komise přijme prováděcí pravidla pro evidenci smluv o dodávkách chmele.
Článek 186
Narušení trhu způsobená cenami na vnitřním trhu
Komise může přijmout nezbytná opatření v následujících situacích, pokud je pravděpodobné, že budou přetrvávat, a pokud tak narušují nebo by mohly narušit trhy:
a)
pokud jde o produkty v odvětvích cukru, chmele, hovězího a telecího masa a skopového a kozího masa, jestliže ceny těchto produktů na trhu Společenství výrazně vzrostou nebo klesnou;
b)
pokud jde o produkty v odvětvích vepřového masa, vajec a drůbežího masa a pokud jde o olivový olej, jestliže ceny těchto produktů na trhu Společenství výrazně vzrostou.
Článek 187
Narušení trhu způsobená kurzy nebo cenami na světových trzích
Pokud u produktů v odvětvích obilovin, rýže, cukru a mléka a mléčných výrobků kurzy nebo ceny na světovém trhu s jedním nebo více produkty dosáhnou úrovně, která narušuje nebo může narušit dostupnost zásob na trhu Společenství, a je pravděpodobné, že tato situace bude pokračovat nebo se zhoršovat, může Komise přijmout nezbytná opatření pro dotčené odvětví. Komise může zejména zcela nebo částečně pozastavit dovozní cla na určitá množství.
Článek 188
Podmínky pro opatření použitelná v případech narušení trhu a prováděcí pravidla
1. Opatření stanovená v článcích 186 a 187 mohou být přijata,
a)
jestliže se veškerá jiná opatření stanovené tímto nařízením ukáží nedostatečnými;
b)
s ohledem na závazky vyplývající z dohod uzavřených podle čl. 300 odst. 2 Smlouvy.
2. Komise může přijmout k článkům 186 a 170 prováděcí pravidla.
Článek 189
Sdělení v odvětví lihu
1. Pokud jde o produkty v odvětví lihu, sdělují členské státy Komisi tyto informace:
a)
výrobu lihu zemědělského původu v hektolitrech čistého ethanolu, rozepsanou podle použitých produktů vhodných pro výrobu lihu;
b)
objem odbytu lihu zemědělského původu v hektolitrech čistého ethanolu, rozepsaný podle různých odvětví určení;
c)
zásoby lihu zemědělského původu dostupné v členském státě na konci předchozího roku;
d)
odhady týkající se výroby běžného roku.
Pravidla pro sdělování uvedených informací, a zejména četnost sdělení a stanovení odvětví určení, stanoví Komise.
2. Na základě informací uvedených v odstavci 1 a dalších dostupných informací vypracuje Komise, bez zapojení výboru podle čl. 195 odst. 1, rozvahu Společenství týkající se trhu s lihem zemědělského původu za předchozí rok a odhad rozvahy běžného roku.
Rozvaha Společenství obsahuje rovněž informace o lihu nezemědělského původu. Přesný obsah a prostředky získávání těchto informací stanoví Komise.
Pro účely tohoto odstavce se „lihem nezemědělského původu“ rozumějí produkty kódů KN 2207, 2208 90 91 a 2208 90 99 nezískané z určitého zemědělského produktu uvedeného v příloze I Smlouvy.
3. Komise oznámí členským státům rozvahy uvedené v odstavci 2.
ČÁST VI
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 190
Finanční ustanovení
Na výdaje vynaložené členskými státy při plnění povinností vyplývajících z tohoto nařízení se vztahuje nařízení (ES) č. 1290/2005 a předpisy přijaté k jeho provedení.
Článek 191
Mimořádné situace
K řešení konkrétních praktických problémů přijímá Komise opatření nezbytná a odůvodněná v mimořádných situacích.
Tato opatření se mohou odchýlit od tohoto nařízení, avšak pouze v míře a po dobu, jež jsou nezbytně nutné.
Článek 192
Výměna informací mezi členskými státy a Komisí
1. Členské státy a Komise si navzájem poskytují veškeré informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení nebo pro sledování a analýzu trhu a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se produktů uvedených v článku 1.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k určení informací nezbytných pro uplatňování odstavce 1, jakož i o jejich formě, obsahu, harmonogramu, lhůtách a režimu předávání a zpřístupňování informací a dokumentů.
Článek 193
Doložka o obcházení
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení, neposkytuje se žádná výhoda podle tohoto nařízení fyzické nebo právnické osobě, o níž je zjištěno, že podmínky nezbytné pro získání tohoto prospěchu byly vytvořen uměle v rozporu s cíli tohoto nařízení.
Článek 194
Kontroly a správní opatření a správní sankce a jejich ohlašování
Komise stanoví
a)
pravidla pro správní a fyzické kontroly prováděné členskými státy v zájmu plnění povinností vyplývajících z tohoto nařízení;
b)
režim uplatňování správních opatření a správních sankcí, pokud je zjištěno nedodržování povinností vyplývajících z tohoto nařízení;
c)
pravidla pro vracení neoprávněně vyplacených částek v důsledku použití tohoto nařízení;
d)
pravidla pro podávání zpráv o provedených kontrolách a jejich výsledcích.
Správní sankce uvedené v písmenu b) jsou odstupňovány podle závažnosti, rozsahu, přetrvávání a opakování zjištěných nedodržení povinností.
ČÁST VII
PROVÁDĚCÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
Článek 195
Výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro společnou organizaci zemědělských trhů (dále jen „výbor“).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
Článek 196
Organizace výboru
Při organizaci zasedání výboru uvedeného v článku 195 je třeba zohlednit zejména rozsah jeho povinností, specifickou povahu projednávané otázky a nezbytnost využití příslušných odborných znalostí.
KAPITOLA II
Přechodná a závěrečná ustanovení
Článek 197
Změny nařízení (ES) č. 1493/1999
Články 74 až 76 nařízení (ES) č. 1493/1999 se zrušují.
Článek 198
Změny nařízení (ES) č. 2200/96
Články 46 a 47 nařízení (ES) č. 2200/96 se zrušují.
Článek 199
Změny nařízení (ES) č. 2201/96
Články 29 a 30 nařízení (ES) č. 2201/96 se zrušují.
Článek 200
Změny nařízení (ES) č. 1184/2006
Nařízení (ES) č. 1184/2006 se mění takto:
1)
Název se nahrazuje tímto:
„Nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití některých pravidel hospodářské soutěže na produkci některých zemědělských produktů a obchod s nimi“.
2)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro použití článků 81 až 86 a některých ustanovení článku 88 Smlouvy na produkci produktů uvedených v příloze I Smlouvy nebo obchod s nimi, s výjimkou produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až h), písm. k) a písm. m) až u) a čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (69).
Článek 1a
Články 81 až 86 Smlouvy a předpisy přijaté k jejich provedení se s výhradou článku 2 tohoto nařízení použijí na všechny dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v čl. 81 odst. 1 a článku 82 Smlouvy, které se týkají produkce produktů uvedených v článku 1 nebo obchodu s nimi.
3)
V čl. 2 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„1. Ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy se nepoužijí na dohody, rozhodnutí a jednání uvedené v článku 1a tohoto nařízení, které tvoří nedílnou část vnitrostátní organizace trhu nebo jsou nezbytné pro dosažení cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.“
4)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Ustanovení čl. 88 odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy se použijí na podporu poskytovanou na produkci produktů uvedených v článku 1 a na obchod s nimi.“
Článek 201
Zrušení
1. S výhradou odstavce 3 se zrušují
a)
nařízení (EHS) č. 234/68, (EHS) č. 827/68, (EHS) č. 2517/69, (EHS) č. 2728/75, (EHS) č. 1055/77, (EHS) č. 2931/79, (EHS) č. 1358/80, (EHS) č. 3730/87, (EHS) č. 4088/87, (EHS) č. 404/93, (ES) č. 670/2003 a (ES) č. 797/2004 s účinkem od 1. ledna 2008;
b)
nařízení (EHS) č. 707/76, (ES) č. 1786/2003, (ES) č. 1788/2003 a (ES) č. 1544/2006 s účinkem od 1. dubna 2008;
c)
nařízení (EHS) č. 315/68, (EHS) č. 316/68, (EHS) č. 2729/75, (EHS) č. 2759/75, (EHS) č. 2763/75, (EHS) č. 2771/75, (EHS) č. 2777/75, (EHS) č. 2782/75, (EHS) č. 1898/87, (EHS) č. 1906/90, (EHS) č. 2204/90, (EHS) č. 2075/92, (EHS) č. 2077/92, (EHS) č. 2991/94, (ES) č. 2597/97, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1255/1999, (ES) č. 2250/1999, (ES) č. 1673/2000, (ES) č. 2529/2001, (ES) č. 1784/2003, (ES) č. 865/2004, (ES) č. 1947/2005, (ES) č. 1952/2005 a (ES) č. 1028/2006 s účinkem od 1. července 2008;
d)
nařízení (ES) č. 1785/2003 s účinkem od 1. září 2008;
e)
nařízení (ES) č. 318/2006 s účinkem od 1. října 2008;
f)
nařízení (EHS) č. 3220/84, (EHS) č. 386/90, (EHS) č. 1186/90, (EHS) č. 2137/92 a (ES) č. 1183/2006 s účinkem od 1. ledna 2009.
2. Rozhodnutí 74/583/EHS se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2008.
3. Zrušením nařízení uvedených v odstavci 1 není dotčena skutečnost, že
a)
akty Společenství přijaté na základě uvedených nařízení zůstávají v platnosti a
b)
změny učiněné uvedenými nařízeními v jiných právních předpisech Společenství, které se tímto nařízením nezrušují, zůstávají i nadále v platnosti.
Článek 202
Odkazy
Odkazy na ustanovení a nařízení, která se mění nebo zrušují podle článků 197 až 201, se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávacími tabulkami obsaženýmí v příloze XXII.
Článek 203
Přechodná pravidla
Komise může přijmout opatření nezbytná pro plynulý přechod od ustanovení nařízení, která se mění nebo zrušují podle článků 197 až 201, k ustanovením tohoto nařízení.
Článek 204
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2008.
Použije se však
a)
v odvětví obilovin, osiva, chmele, olivového oleje a stolních oliv, lnu a konopí, surového tabáku, hovězího a telecího masa, vepřového masa, skopového a kozího masa, vajec a drůbežího masa ode dne 1. července 2008;
b)
v odvětví rýže ode dne 1. září 2008;
c)
v odvětví cukru ode dne 1. října 2008 s výjimkou článku 56, který se použije ode dne 1. ledna 2008;
d)
v odvětvích sušených krmiv a bource morušového ode dne 1. dubna 2008;
e)
v odvětví vína, a pokud jde článek 197, ode dne 1. srpna 2008;
f)
v odvětví mléka a mléčných výrobků, s výjimkou části II hlavy I kapitoly III, ode dne 1. července 2008;
g)
pro režim omezení produkce mléka podle části II hlavy I kapitoly III ode dne 1. dubna 2008;
h)
pro klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla podle čl. 42 odst. 1 ode dne 1. ledna 2009.
Pro všechny dotyčné produkty se články 27, 39 a 172 použijí ode dne 1. ledna 2008 a články 143 až 164 ode dne 1. července 2008.
3. V odvětví cukru se část II hlava I použije do konce hospodářského roku 2014/15 pro cukr.
4. Ustanovení vztahující se na režim omezení produkce mléka podle části II hlavy I kapitoly III a podle článku 66 se použijí do 31. března 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 22. října 2007.
REGLAMENTO (CE) no 1234/2007 DEL CONSEJO
de 22 de octubre de 2007
por el que se crea una organización común de mercados agrícolas y se establecen disposiciones específicas para determinados productos agrícolas (Reglamento único para las OCM)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, sus artículos 36 y 37,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
La gestión y el desarrollo del mercado común de los productos agrícolas debe complementarse con el establecimiento de una política agrícola común (en adelante la «PAC») que abarque, en particular, una organización común de mercados agrícolas (en adelante la «OCM»), que, de acuerdo con el artículo 34 del Tratado, podrá adoptar diversas formas dependiendo del producto.
(2)
Desde que se estableció la PAC, el Consejo ha adoptado veintiuna organizaciones comunes de mercado para cada producto o grupo de productos, cada una de las cuales está regulada por un Reglamento de base del Consejo:
-
Reglamento (CEE) no 234/68 del Consejo, de 27 de febrero de 1968, por el que se establece una organización común de mercados en el sector de las plantas vivas y de los productos de la floricultura (2),
-
Reglamento (CEE) no 827/68 del Consejo, de 28 de junio de 1968, por el que se establece la organización común de mercados para determinados productos enumerados en el anexo II del Tratado (3),
-
Reglamento (CE) no 2759/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de porcino (4),
-
Reglamento (CEE) no 2771/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los huevos (5),
-
Reglamento (CEE) no 2777/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de aves de corral (6),
-
Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del tabaco crudo (7),
-
Reglamento (CEE) no 404/93 del Consejo, de 13 de febrero de 1993, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del plátano (8),
-
Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las frutas y hortalizas (9),
-
Reglamento (CE) no 2201/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas (10),
-
Reglamento (CE) no 1254/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de vacuno (11),
-
Reglamento (CE) no 1255/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos (12),
-
Reglamento (CE) no 1493/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común del mercado vitivinícola (13),
-
Reglamento (CE) no 1673/2000 del Consejo, de 27 de julio de 2000, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del lino y el cáñamo destinados a la producción de fibras (14),
-
Reglamento (CE) no 2529/2001 del Consejo, de 19 de diciembre de 2001, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de ovino y caprino (15),
-
Reglamento (CE) no 1784/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los cereales (16),
-
Reglamento (CE) no 1785/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece la organización común del mercado del arroz (17),
-
Reglamento (CE) no 1786/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, sobre la organización común de mercado de los forrajes desecados (18),
-
Reglamento (CE) no 865/2004 del Consejo, de 29 de abril de 2004, por el que se establece la organización común del mercado del aceite de oliva y de las aceitunas de mesa (19),
-
Reglamento (CE) no 1947/2005 del Consejo, de 23 de noviembre de 2005, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las semillas (20),
-
Reglamento (CE) no 1952/2005 del Consejo, de 23 de noviembre de 2005, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del lúpulo (21),
-
Reglamento (CE) no 318/2006 del Consejo, de 20 de febrero de 2006, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del azúcar (22).
(3)
Además, el Consejo ha adoptado tres Reglamentos que establecen normas específicas para determinados productos, sin crear, no obstante, una OCM para esos productos:
-
Reglamento (CE) no 670/2003 del Consejo, de 8 de abril de 2003, por el que se establecen medidas específicas relativas al alcohol etílico de origen agrícola (23),
-
Reglamento (CE) no 797/2004 del Consejo, de 26 de abril de 2004, relativo a las medidas destinadas a mejorar las condiciones de producción y comercialización de los productos de la apicultura (24),
-
Reglamento (CE) no 1544/2006 del Consejo, de 5 de octubre de 2006, por el que se prevén medidas especiales para favorecer la cría de gusanos de seda (25).
(4)
Los Reglamentos mencionados arriba (en adelante, denominados «los Reglamentos de base») a menudo se complementan con un conjunto subsidiario de reglamentos del Consejo. La mayoría de los Reglamentos de Base tienen la misma estructura y numerosas disposiciones en común. Sucede así, en concreto, con las normas aplicables a los intercambios comerciales con terceros países y las disposiciones generales, y también, hasta cierto punto, con las normas aplicables al mercado interior. Con frecuencia los Reglamentos de Base ofrecen soluciones diferentes para problemas idénticos o semejantes.
(5)
La Comunidad lleva algún tiempo tratando de simplificar el marco normativo de la PAC. En consecuencia, mediante la adopción del Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establecen disposiciones comunes aplicables a los regímenes de ayuda directa en el marco de la política agrícola común y se instauran determinados regímenes de ayuda a los agricultores, se ha establecido un marco jurídico horizontal para todos los pagos directos que integra una serie de regímenes de ayuda en un régimen de pago único (26). Es conveniente asimismo aplicar este planteamiento a los Reglamentos de Base. En este contexto, deben fundirse las disposiciones de estos últimos en un marco jurídico único y sustituirse los planteamientos sectoriales por planteamientos horizontales siempre que sea posible.
(6)
En virtud de las consideraciones antes expuestas, los Reglamentos de base deben ser derogados y sustituidos por un único Reglamento.
(7)
La simplificación no debe inducir a poner en tela de juicio las decisiones políticas que se hayan adoptado a lo largo de los años con respecto a la PAC. Así pues, el presente Reglamento debe consistir fundamentalmente en una simplificación técnica. Por consiguiente, no debe derogar ni modificar los instrumentos existentes, a menos que resulten anticuados o superfluos o que, debido a sus características, no deba ocuparse de ellos el Consejo, como tampoco debe establecer nuevos instrumentos o medidas.
(8)
Habida cuenta de esta situación, el presente Reglamento no debe incluir las partes de las OCM que es preciso revisar. Sucede así con la mayor parte de los sectores de las frutas y hortalizas, frutas y hortalizas transformadas y vitivinícola. Por consiguiente, las disposiciones de los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 1493/1999 únicamente deben incorporarse al presente Reglamento en la medida en que no estén siendo objeto de ninguna reforma. Las normas materiales de estas OCM, sin embargo, únicamente deben incorporarse cuando se hayan aprobado las respectivas reformas.
(9)
Las OCM de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, los forrajes desecados, las semillas, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el lino y el cáñamo, los plátanos, la leche y los productos lácteos y los gusanos de seda establecen campañas de comercialización que se adaptan fundamentalmente a los ciclos biológicos de producción de cada uno de estos productos. Por consiguiente, conviene incorporar en el presente Reglamento las campañas de comercialización que se han fijado en los sectores mencionados.
(10)
Con el fin de estabilizar los mercados y garantizar un nivel de vida equitativo a la población agrícola, se ha creado un sistema diferenciado de sostenimiento de los precios para los distintos sectores, paralelamente a la implantación de regímenes de ayuda directa, teniendo en cuenta las necesidades de cada uno de estos sectores, por un lado, y la interdependencia de los diferentes sectores, por otro. Estas medidas revisten la forma de una intervención pública o del pago de ayudas para el almacenamiento privado de productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, y la carne de ovino y caprino. Habida cuenta de los objetivos del presente Reglamento, es necesario, pues, mantener medidas de sostenimiento de los precios cuando ello esté previsto en los instrumentos creados en el pasado, sin efectuar modificaciones importantes en comparación con la situación jurídica anterior.
(11)
Por claridad y transparencia, las disposiciones que regulen estas medidas deben supeditarse a una estructura común, al tiempo que se mantiene la política perseguida en cada sector. Con ese fin, conviene establecer una diferencia entre precios de referencia y precios de intervención.
(12)
Las OCM de los sectores de los cereales, la carne de vacuno, y la leche y los productos lácteos, cuentan con disposiciones según las cuales el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, puede modificar el nivel de los precios. Teniendo en cuenta la sensibilidad de los sistemas de precios, debe quedar clara la posibilidad en virtud del artículo 37, apartado 2, de que se pueda modificar el nivel de los precios respecto a todos los sectores regulados por el presente Reglamento.
(13)
Además, la OCM del azúcar dispone la posibilidad de revisar las calidades tipo del azúcar, como se detalla de forma pormenorizada en el Reglamento (CE) no 318/2006, en función de las exigencias comerciales y de la evolución de las técnicas de análisis. Dicho Reglamento otorga pues a la Comisión competencias para modificar el pertinente anexo. Resulta particularmente necesario contar con dicha posibilidad para que, si fuera preciso, la Comisión pueda adoptar medidas con celeridad.
(14)
Con objeto de disponer de información fidedigna sobre los precios del azúcar en el mercado comunitario, debe incorporarse al presente Reglamento el sistema de comunicación de precios de la OCM del sector del azúcar con arreglo al cual pueden determinarse los niveles del precio de mercado del azúcar blanco.
(15)
Para evitar que el régimen de intervención aplicable a los cereales, el arroz, la mantequilla y la leche desnatada en polvo se convierta en una salida comercial de por sí, conviene mantener la posibilidad de que el recurso a la intervención pública se produzca durante determinados períodos del año únicamente. En el caso de los productos de vacuno, de porcino y la mantequilla, es conveniente que la apertura y el cierre de la intervención pública dependa de los niveles que alcancen los precios de mercado durante un cierto período. Con respecto a los sectores del maíz, del arroz y del azúcar, debe mantenerse la limitación de las cantidades máximas que pueden comprarse en régimen de intervención pública. En cuanto a la mantequilla y la leche desnatada en polvo, es necesario que la Comisión siga disponiendo de facultades para suspender las compras normales una vez alcanzada una cierta cantidad o sustituirlas por compras mediante licitación.
(16)
El precio al que deben realizarse las compras en régimen de intervención pública se redujo en el pasado en las OCM de los sectores de los cereales, el arroz y la carne de vacuno y se fijó paralelamente a la implantación de los regímenes de ayuda directa en estos sectores. Existe, por lo tanto, un estrecho vínculo entre la ayuda concedida en virtud de estos regímenes, por un lado, y los precios de intervención, por otro. Para el sector de la leche y los productos lácteos dicho precio se fijó para promover el consumo de los productos de ese sector y mejorar su competitividad. En los sectores del arroz y el azúcar, los precios se fijaron con el fin de contribuir a la estabilidad del mercado en el caso de que el precio de mercado en una determinada campaña de comercialización descienda por debajo del precio de referencia fijado para la campaña siguiente. Estas políticas del Consejo siguen siendo válidas.
(17)
Al igual que en OCM anteriores, el presente Reglamento debe prever la posibilidad de dar salida al mercado a los productos comprados en régimen de intervención pública. Con este fin, las medidas deben adoptarse de tal modo que se eviten las perturbaciones en el mercado y se garanticen la igualdad de acceso a las mercancías y de trato de los compradores.
(18)
Gracias a sus existencias de intervención de diversos productos agrícolas, la Comunidad posee los medios para contribuir de manera significativa al bienestar de los ciudadanos más necesitados. Aprovechar esta posibilidad durante el tiempo necesario hasta que las existencias alcancen un nivel normal adoptando las medidas apropiadas redunda en beneficio de la Comunidad. Teniendo presentes estas consideraciones, el Reglamento (CEE) no 3730/87 del Consejo, de 10 de diciembre de 1987, por el que se establecen las normas generales aplicables al suministro a determinadas organizaciones de alimentos procedentes de existencias de intervención y destinados a ser distribuidos a las personas más necesitadas de la Comunidad (27), prevé la distribución de alimentos por parte de organizaciones caritativas. Conviene que esta importante medida social, que puede ser de gran valor para las personas más necesitadas, se mantenga y se incorpore al presente Reglamento.
(19)
Con el fin de contribuir al equilibrio del mercado de la leche y a la estabilización de los precios de mercado, la OCM del sector de la leche y los productos lácteos prevé la concesión de ayuda para el almacenamiento privado de la nata, de determinados productos derivados de la mantequilla y del queso. Además, se ha facultado a la Comisión para decidir la concesión de ayudas para el almacenamiento privado de otros determinados productos derivados del queso, así como de azúcar blanco, determinados tipos de aceite de oliva y determinados productos de carne de vacuno, leche desnatada en polvo, carne de porcino y carne de ovino y caprino. Teniendo en cuenta los objetivos del presente Reglamento, conviene mantener estas medidas.
(20)
El Reglamento (CE) no 1183/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre el modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado (28), el Reglamento (CEE) no 1186/90 del Consejo, de 7 de mayo de 1990, por el que se amplía el campo de aplicación del modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado (29), el Reglamento (CEE) no 3220/84 del Consejo, de 13 de noviembre de 1984, por el que se determina el modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo (30), y el Reglamento (CEE) no 2137/92 del Consejo, de 23 de julio de 1992, relativo al modelo comunitario de clasificación de canales de ovino y se determina la calidad tipo comunitaria de las canales de ovino frescas o refrigeradas (31) prevén modelos comunitarios de clasificación de las canales en los sectores de la carne de vacuno, la carne de porcino, y la carne de ovino y caprino. Estos modelos son fundamentales para el registro de los precios y la aplicación de las disposiciones de intervención en dichos sectores. Además, con ellos se persigue mejorar la transparencia de los mercados. Conviene mantener esos modelos de clasificación de las canales. Por consiguiente, es apropiado incorporar sus elementos fundamentales en el presente Reglamento, mientras se faculta a la Comisión para regular determinadas cuestiones de carácter bastante técnico mediante normas de desarrollo.
(21)
Las restricciones a la libre circulación derivadas de la aplicación de medidas destinadas a combatir la propagación de enfermedades de animales pueden originar dificultades en el mercado de determinados productos de uno o varios Estados miembros. La experiencia demuestra que las perturbaciones graves del mercado, como un descenso acusado del consumo o de los precios, pueden atribuirse a la pérdida de confianza de los consumidores debido a la existencia de riesgos para la salud pública o la sanidad animal.
(22)
Conviene, por lo tanto, que las medidas excepcionales de sostenimiento de los mercados destinadas a solventar tales situaciones y que establecen las respectivas OCM de los sectores de la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, ovino y caprino, los huevos y las aves de corral se incorporen al presente Reglamento en las mismas condiciones que las aplicadas hasta ahora. Esas medidas excepcionales de sostenimiento de los mercados deben ser adoptadas por la Comisión y estar relacionadas directamente con las medidas sanitarias y veterinarias que se hayan tomado para combatir la propagación de enfermedades o ser el resultado de estas últimas medidas. Las medidas deben tomarse a petición de los Estados miembros para evitar perturbaciones graves en los mercados de que se trate.
(23)
El presente Reglamento debe mantener la posibilidad de que la Comisión adopte medidas especiales de intervención, tal como se establecen en las OCM de los sectores de los cereales y el arroz, cuando ello sea necesario para responder con eficiencia y eficacia a las amenazas de perturbaciones de los mercados en el sector de los cereales, así como para evitar que se recurra masivamente, en el sector del arroz, al régimen de intervención pública en determinadas regiones comunitarias o para suplir la escasez de arroz con cáscara que pueda derivarse de catástrofes naturales.
(24)
Procede fijar un precio mínimo para la remolacha sujeta a cuotas de una calidad tipo que ha de determinarse, para garantizar un nivel de vida equitativo a los productores comunitarios de remolacha azucarera y caña de azúcar.
(25)
Es preciso crear instrumentos específicos para asegurar un equilibrio justo de los derechos y obligaciones entre las empresas azucareras y los productores de remolacha azucarera. Es conveniente, pues, que las disposiciones generales que rigen los acuerdos interprofesionales que contenía previamente la OCM del azúcar se mantengan.
(26)
La diversidad de las situaciones naturales, económicas y técnicas que existen en la Comunidad dificulta el establecimiento de condiciones uniformes de compra de remolacha azucarera. Existen ya acuerdos interprofesionales entre asociaciones de productores de remolacha azucarera y empresas azucareras. Por consiguiente, las disposiciones marco solo deben determinar las garantías mínimas que necesitan tanto los productores de remolacha azucarera como la industria azucarera para que el mercado del azúcar funcione adecuadamente, junto con la posibilidad de no aplicar algunas normas en el contexto de los acuerdos interprofesionales. Condiciones más detalladas han sido previstas anteriormente en la OCM del azúcar en el anexo II del Reglamento (CE) no 318/2006. Dado el carácter muy técnico de esas condiciones, es más adecuado que dichas cuestiones se traten a nivel de la Comisión.
(27)
Un canon de producción que contribuya a financiar los gastos derivados de la OCM del sector del azúcar debe introducirse en el presente Reglamento.
(28)
Para preservar el equilibrio estructural de los mercados del azúcar en un nivel de precios cercano al precio de referencia, la Comisión debe poder retirar azúcar del mercado durante el tiempo que sea necesario para que el mercado vuelva a una situación de equilibrio.
(29)
Las OCM de los sectores de las plantas vivas, la carne de vacuno, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos y las aves de corral prevén la posibilidad de adoptar determinadas medidas para facilitar el ajuste de la oferta a las necesidades del mercado. Esas medidas pueden contribuir a estabilizar los mercados y garantizar un nivel de vida equitativo a los agricultores comunitarios en cuestión. Habida cuenta de los objetivos del presente Reglamento, conviene mantener esa posibilidad. De acuerdo con esas disposiciones, el Consejo puede adoptar las disposiciones generales aplicables a esas medidas con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 37 del Tratado. Los objetivos que deben perseguirse con esas medidas están claramente circunscritos, delimitándose, a su vez, la naturaleza de las medidas que pueden adoptarse. Así pues, no hay necesidad de que el Consejo adopte disposiciones generales adicionales en dichos sectores ni debe preverse ya esa posibilidad.
(30)
En los sectores del azúcar y de la leche y los productos lácteos, la limitación cuantitativa de la producción que se recoge en el Reglamento (CE) no 318/2006 del Consejo y en el Reglamento (CE) no 1788/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece una tasa en el sector de la leche y de los productos lácteos (32), ha sido durante años un instrumento fundamental de regulación del mercado. Los motivos que llevaron en su día a la Comisión a adoptar sistemas cuotas de producción en ambos sectores siguen siendo válidos.
(31)
Mientras que el sistema de cuotas de azúcar fue previsto para la OCM del azúcar, el correspondiente sistema del sector lácteo se ha regulado hasta ahora mediante un acto jurídico aparte de la OCM de la leche y los productos lácteos, a saber, el Reglamento (CE) no 1788/2003. Teniendo en cuenta la crucial importancia de estos regímenes y los objetivos que persigue el presente Reglamento, procede, pues, incorporar en él las disposiciones pertinentes de ambos sectores sin modificar sustancialmente los regímenes ni sus modos de funcionamiento, en comparación con la situación jurídica anterior.
(32)
El régimen de cuotas de azúcar del presente Reglamento debe, pues, contar con las medidas que se establecen en el Reglamento (CE) no 318/2006 y, en particular, mantener el rango jurídico de las cuotas ya que, según la jurisprudencia del Tribunal de Justicia, el sistema de cuotas constituye un mecanismo de regulación del mercado en el sector del azúcar con el que se pretende garantizar la consecución de objetivos de interés público.
(33)
Por consiguiente, el presente Reglamento debe permitir asimismo a la Comisión adaptar las cuotas a un nivel sostenible una vez se extinga, en 2010, el fondo de reestructuración creado mediante el Reglamento (CE) no 320/2006 del Consejo, de 20 de febrero de 2006, por el que se establece un régimen temporal para la reestructuración del sector del azúcar en la Comunidad (33).
(34)
Teniendo presente la necesidad de permitir una cierta flexibilidad a escala nacional en cuanto al reajuste estructural de la industria de transformación y de la producción de remolacha y de caña durante el período en el que deben aplicarse las cuotas, conviene permitir que los Estados miembros modifiquen las cuotas de las empresas dentro de ciertos límites, aunque sin restringir el funcionamiento del instrumento que constituye el fondo de reestructuración.
(35)
La OCM del azúcar dispone que con el fin de que el excedente de azúcar no altere el mercado de este producto, debe permitirse a la Comisión, de acuerdo con determinados criterios, disponer que el excedente de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina pueda tratarse como producción de las cuotas de la campaña de comercialización siguiente. Además, si algunas cantidades no cumplen las condiciones aplicables, debe aplicarse una tasa sobre los excedentes para evitar que la acumulación de cantidades de ese tipo hagan peligrar el equilibrio del mercado. Dichas disposiciones deben mantenerse.
(36)
Sigue prevaleciendo el propósito principal del sistema de cuotas de la leche, es decir, reducir el desequilibrio entre la oferta y la demanda en los respectivos mercados y los consiguientes excedentes estructurales, y de este modo conseguir un mayor equilibrio del mercado. Conviene mantener, por tanto, el método consistente en percibir una tasa por las cantidades de leche recogidas o vendidas directamente cuando sobrepasen un umbral de garantía dado. En consonancia con la finalidad del presente Reglamento, existe hasta cierto punto una necesidad, en particular, de armonización terminológica entre los regímenes de cuotas de azúcar y leche, al tiempo que se preserva totalmente su posición jurídica. Así pues, parece conveniente armonizar la terminología de los sectores lácteo y del azúcar. Por tanto, los términos «cantidades de referencia nacionales» y «cantidades de referencia individuales» del Reglamento (CE) no 1788/2003, deberían sustituirse por los términos «cuota nacional» y «cuota individual», al no cambiar el concepto jurídico que se define.
(37)
El régimen de la cuota láctea debe configurarse con arreglo al Reglamento (CE) no 1788/2003. En concreto, se debe mantener la distinción entre entregas y ventas directas y aplicar el régimen sobre la base del contenido representativo individual de materia grasa y una cantidad nacional de referencia. Procede autorizar a los agricultores, en determinadas condiciones, a efectuar transferencias temporales de sus cuotas individuales. Aunque debe mantenerse el principio de que la cantidad de referencia correspondiente a una explotación dada se transfiere con la tierra al comprador, arrendatario o heredero en caso de venta, arrendamiento o transmisión por herencia de la explotación, es conveniente prever excepciones al principio de que las cuotas están vinculadas a la explotación, a fin de proseguir la reestructuración de la producción lechera y de mejorar el medio ambiente. Siguiendo los distintos tipos de transferencias de las cuotas y en función de criterios objetivos, procede autorizar a los Estados miembros a que, llegado el caso, deduzcan en provecho de la reserva nacional una parte de las cantidades transferidas.
(38)
Conviene que la tasa por excedentes se fije a un nivel que resulte disuasorio y sea pagadera por los Estados miembros en cuanto se supere la cuota nacional. Posteriormente, el Estado miembro debe repartirla entre los productores que hayan contribuido al rebasamiento. Estos últimos deben ser deudores respecto del Estado miembro del pago de su contribución a la tasa por el mero hecho de haber rebasado la cantidad de la que disponían. Conviene que los Estados miembros cedan al Fondo Europeo de Garantía Agrícola (FEOGA) la tasa correspondiente al rebasamiento de la cuota nacional, reducida en un importe a tanto alzado del 1 % con el fin de tener en cuenta los casos de quiebra o de incapacidad definitiva de determinados productores para contribuir al pago de la tasa debida.
(39)
El Reglamento (CE) no 1290/2005 del Consejo, de 21 de junio de 2005, sobre la financiación de la política agrícola común (34), considera que los importes obtenidos con la aplicación de la tasa suplementaria en el sector lácteo son «ingresos con destino específico» que deben abonarse al presupuesto comunitario y, en caso de reutilización, deben utilizarse exclusivamente para financiar gastos del FEOGA o del Fondo Europeo Agrícola para el Desarrollo Rural (FEADER). El artículo 22 del Reglamento (CE) no 1788/2003, según el cual los importes recaudados mediante la tasa se consideran parte de las intervenciones destinadas a regularizar los mercados agrícolas y se destinan a la financiación de los gastos del sector lácteo, se ha quedado, pues, anticuado y no debe incorporarse al presente Reglamento.
(40)
Diversas OCM establecen diferentes tipos de regímenes de ayuda.
(41)
Las OCM de los sectores de los forrajes desecados y del lino y el cáñamo han establecido ayudas a la transformación para regular el mercado interno de estos sectores. Estas disposiciones deben mantenerse.
(42)
En vista de la especial situación del mercado del almidón de cereal y la fécula de patata, la OCM del sector de los cereales ha establecido disposiciones que autorizan la concesión de una restitución por producción en caso necesario. Dicha restitución debe ser de tales características que los productos básicos utilizados por este sector puedan estar disponibles a precios más bajos que los resultantes de la aplicación de los precios comunes. La OCM del sector del azúcar prevé la posibilidad de conceder una restitución por producción cuando la fabricación de determinados productos industriales, químicos o farmacéuticos haga necesario adoptar medidas que permitan disponer de determinados productos derivados del azúcar. Estas disposiciones deben mantenerse.
(43)
Para contribuir a equilibrar el mercado de la leche y estabilizar los precios de mercado de la leche y de los productos lácteos, se necesitan medidas que aumenten las posibilidades de salida al mercado de los productos lácteos. La OCM del sector de la leche y los productos lácteos prevé, por lo tanto, la concesión de ayudas para la comercialización de determinados productos lácteos para usos y destinos específicos. Además, con el fin de estimular el consumo de leche por la juventud, la citada OCM prevé la posibilidad de que la Comunidad sufrague una parte de los gastos que acarrea la concesión de ayudas para el suministro de leche a los alumnos de los establecimientos escolares. Estas disposiciones deben mantenerse.
(44)
Con el fin de incentivar a las organizaciones profesionales reconocidas para que elaboren programas de actividades que persigan una mejora de la calidad en la producción de aceite de oliva y aceitunas de mesa, es precisa una financiación comunitaria que corresponda al porcentaje de ayuda directa que los Estados miembros están autorizados a retener en virtud del artículo 110 decies, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1782/2003. En ese contexto, la OCM del sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa establece una ayuda comunitaria que debe asignarse según las prioridades que se hayan dado a las actividades emprendidas en virtud de esos programas. Estas disposiciones deben mantenerse.
(45)
El Reglamento (CEE) no 2075/92 ha creado un Fondo Comunitario del Tabaco, que se financia mediante determinadas retenciones de las ayudas concedidas a ese sector, con el fin de realizar diversas actuaciones en este último. El año 2007 será el último en que se pondrán a disposición del citado Fondo las retenciones de las ayudas previstas en el capítulo 10 quater del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003. Si bien la financiación del Fondo Comunitario del Tabaco concluirá antes de la entrada en vigor del presente Reglamento, conviene, no obstante, que las disposiciones del artículo 13 del Reglamento (CEE) no 2075/92 se mantengan como base jurídica de los programas plurianuales que pueda financiar este Fondo.
(46)
La apicultura, que es un sector de la agricultura, se caracteriza por la diversidad de las condiciones de producción y los rendimientos, así como por la dispersión y heterogeneidad de los agentes económicos, tanto en lo que respecta a la producción como a la comercialización. Además, habida cuenta de la propagación de la varroasis durante los últimos años en varios Estados miembros y de los problemas que esta enfermedad ocasiona para la producción de miel, sigue siendo necesario que la Comunidad adopte medidas ya que la varroasis es una enfermedad que no puede erradicarse completamente y debe ser tratada con productos autorizados. En estas circunstancias y con el fin de mejorar la producción y la comercialización de los productos de la apicultura en la Comunidad, procede elaborar programas nacionales cada tres años que incluyan medidas de asistencia técnica, lucha contra la varroasis, racionalización de la trashumancia, gestión de la repoblación de la cabaña apícola comunitaria y cooperación en programas de investigación sobre la apicultura y sus productos con el fin de mejorar las condiciones generales para la producción y comercialización de los productos de este sector. Conviene, pues, que la Comunidad cofinancie los programas nacionales.
(47)
El Reglamento (CE) no 1544/2006 sustituye todas las ayudas nacionales para la cría de gusanos de seda por un régimen comunitario de ayuda consistente en un sistema de fijación a tanto alzado por caja de huevos de gusanos de seda utilizada.
(48)
Dado que se mantienen las consideraciones políticas que llevaron a la implantación de los regímenes de ayuda para la apicultura y los gusanos de seda, conviene que todos esos regímenes de ayuda se incorporen en el presente Reglamento.
(49)
La aplicación de normas para la comercialización de los productos agrícolas puede contribuir a mejorar las condiciones económicas de producción y comercialización de esos productos, así como su calidad. La aplicación de tales normas redunda, pues, en beneficio de los productores, comerciantes y consumidores. En consecuencia, las OCM de los sectores de los plátanos, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, las plantas vivas, los huevos y las aves de corral han establecido normas de comercialización que regulan aspectos tales como la calidad, la clasificación, el peso, el calibre, el envase, el embalaje, el almacenamiento, el transporte, la presentación, el origen y el etiquetado. Conviene mantener ese enfoque en el presente Reglamento.
(50)
Hasta ahora, las OCM de los sectores del aceite de oliva y las aceitunas de mesa y de los plátanos han confiado a la Comisión el establecimiento de las normas de comercialización. Habida cuenta de su especial carácter técnico, así como de la necesidad de mejorar continuamente la eficacia de estas normas y adaptarlas a unas prácticas comerciales en constante evolución, parece conveniente hacer extensivo este enfoque al sector de las plantas vivas, especificando los criterios que debe tener en cuenta la Comisión al establecer las normas pertinentes. Además, con el fin de evitar los abusos relativos a la calidad y la autenticidad de los productos ofrecidos a los consumidores, así como las graves perturbaciones que tales abusos pueden originar en los mercados, puede ser necesario adoptar medidas especiales, en particular métodos de análisis actualizados y otras medidas para determinar las características de las normas en cuestión.
(51)
Para regular la comercialización y la denominación de la leche, los productos lácteos y las materias grasas, se han aprobado varios instrumentos jurídicos cuya finalidad es mejorar la situación de la leche y los productos lácteos en el mercado y permitir una competencia leal entre las materias grasas para untar de origen lácteo y las de origen no lácteo, en interés tanto de los productores como de los consumidores. Las normas que establece el Reglamento (CEE) no 1898/87 del Consejo, de 2 de julio de 1987, relativo a la protección de la denominación de la leche y de los productos lácteos en el momento de su comercialización (35), tienen por objeto proteger al consumidor y crear unas condiciones de competencia entre los productos lácteos y los productos competidores en el campo de la denominación, del etiquetado y de la publicidad que eviten falseamientos de la competencia. El Reglamento (CE) no 2597/97 del Consejo, de 18 de diciembre de 1997, por el que se establecen las normas complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos en lo que se refiere a la leche de consumo (36), establece normas tendentes a garantizar una calidad elevada de la leche de consumo y productos que respondan a las necesidades y expectativas de los consumidores, contribuyendo así a la estabilidad del mercado y proporcionando a los consumidores leche de consumo de gran calidad. El Reglamento (CE) no 2991/94 del Consejo, de 5 de diciembre de 1994, por el que se aprueban las normas aplicables a las materias grasas para untar (37), establece las normas de comercialización de los productos lácteos y no lácteos mencionados, junto con una clasificación clara acompañada de normas de denominación. Conforme a los objetivos del presente Reglamento, esas normas deben mantenerse.
(52)
Respecto a los sectores de los huevos y las aves de corral, existen disposiciones relativas a normas de comercialización y, en algunos casos, a la producción. Dichas disposiciones están recogidas en el Reglamento (CE) no 1028/2006 del Consejo de 19 de junio de 2006 sobre las normas de comercialización de los huevos (38), el Reglamento (CEE) no 1906/90 del Consejo, de 26 de junio de 1990, por el que se establecen normas de comercialización aplicables a las aves de corral (39) y el Reglamento (CEE) no 2782/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a la producción y comercialización de los huevos para incubar y de los pollitos de aves de corral (40). Es conveniente incorporar en el presente Reglamento las normas fundamentales recogidas en dichos Reglamentos.
(53)
El Reglamento (CE) no 1028/2006 estipula que las normas de comercialización de los huevos deben, en principio, aplicarse a todos los huevos de gallina de la especie Gallus gallus comercializados en la Comunidad y también, como norma general, a los destinados a la exportación a terceros países. Asimismo, establece una distinción entre, por una parte, los huevos para el consumo humano directo y, por otra, los que no lo son, creando dos categorías de calidad de huevos, y establece una disposición para garantizar que se informe adecuadamente al consumidor respecto a las categorías de calidad y peso y a la identificación del método de cría utilizado. Por último, dicho Reglamento establece normas especiales en relación con los huevos importados de terceros países según las cuales la existencia de disposiciones especiales vigentes en determinados terceros países pueden justificar excepciones a las normas de comercialización, siempre que se garantice la equivalencia de la normativa comunitaria.
(54)
Respecto a la carne de aves de corral, el Reglamento (CEE) no 1906/90 estipula que las normas de comercialización deben, en principio, aplicarse a determinados tipos de carne de aves de corral para el consumo humano comercializados en la Comunidad y que la carne de aves de corral destinada a la exportación a terceros países debe, sin embargo, excluirse de la aplicación de las normas de comercialización. Dicho Reglamento prevé la clasificación de la carne de aves de corral en dos categorías según la conformación y el aspecto y las condiciones en que la carne se ponga a la venta.
(55)
Según estos Reglamentos, los Estados miembros deben poder excluir de la aplicación de estas normas de comercialización los huevos y la carne de aves de corral, respectivamente, vendidos mediante determinadas formas de venta directa del productor al consumidor final en la medida en que se trate de pequeñas cantidades.
(56)
El Reglamento (CE) no 2782/75 establece normas especiales en relación con la comercialización y transporte de los huevos para incubar y de los pollitos de aves de corral, así como de la incubación de huevos incubables. Dicho Reglamento prevé, en particular, el marcado uno a uno de los huevos para incubar, utilizados para la producción de pollitos, la forma de envasado y el tipo del material de envasado para el transporte. No obstante, excluye las granjas de selección pequeñas y las granjas de multiplicación de la aplicación obligatoria de las normas que establece.
(57)
En consonancia con los objetivos del presente Reglamento, esas normas deben mantenerse sin alterar su contenido fundamental. No obstante, otras disposiciones de dichos Reglamentos que son de carácter técnico deben abordarse en normas de desarrollo que deberá adoptar la Comisión.
(58)
A imagen de lo que se ha venido haciendo en el contexto de la OCM del lúpulo, es preciso seguir a escala comunitaria una política de calidad a través de la aplicación de disposiciones en materia de certificación y de normas que prohíban, en principio, la comercialización de los productos para los que no se haya expedido un certificado o, en el caso de los productos importados, que no respondan a unas características cualitativas equivalentes.
(59)
Las designaciones y definiciones de los aceites de oliva y, con ellas, sus denominaciones, constituyen un elemento esencial de ordenación del mercado dado que permiten fijar normas de calidad y ofrecer al consumidor una información adecuada sobre los productos y deben mantenerse en el presente Reglamento.
(60)
Uno de los regímenes de ayuda antes mencionados que contribuyen al equilibrio del mercado de la leche y los productos lácteos y a estabilizar los precios de mercado de ese sector es el de la ayuda, que figura en el Reglamento (CE) no 1255/1999, para la transformación de leche desnatada en caseína y caseinatos. El Reglamento (CEE) no 2204/90 del Consejo, de 24 de julio de 1990, que establece, en lo que respecta a los quesos, las normas generales complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos (41), contiene normas relativas a la utilización de caseína y caseinatos en la fabricación de quesos para contrarrestar los efectos negativos que pudieran derivarse de ese régimen de ayuda, habida cuenta de la vulnerabilidad de los quesos a las operaciones de sustitución con caseína y caseinatos, y, de ese modo, estabilizar el mercado. Procede incluir esas normas en el presente Reglamento.
(61)
La transformación de ciertas materias primas agrícolas en alcohol etílico está estrechamente vinculada a la economía de esas materias primas y puede contribuir en gran medida a su valorización. Dicha transformación reviste una especial importancia económica y social para la economía de algunas regiones de la Comunidad y representa una parte no desdeñable de la renta de los productores de dichas materias primas. Además, permite eliminar productos de calidad insatisfactoria o excedentes coyunturales que pueden originar problemas de carácter temporal en algunos sectores.
(62)
En los sectores del lúpulo, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el tabaco y los gusanos de seda, la legislación hace referencia a diferentes tipos de organizaciones para lograr objetivos de actuación, en particular para estabilizar los mercados mediante una actuación conjunta y mejorar y asegurar la calidad de los productos. Las disposiciones por las que se ha regido hasta ahora ese sistema de organizaciones se asientan en organizaciones reconocidas por los Estados miembros o, en determinadas condiciones, por la Comisión, conforme a las disposiciones que adopte esta. Es preciso conservar ese sistema y armonizar las disposiciones vigentes hasta la fecha.
(63)
Para apoyar determinadas actividades de las organizaciones interprofesionales que presenten especial interés en relación con la normativa actual de la OCM del tabaco, conviene disponer que las normas adoptadas para sus miembros por una organización interprofesional se puedan hacer extensivas, en determinadas condiciones, a todos los productores y agrupaciones no afiliados a ella de una o varias regiones. Lo mismo debe establecerse respecto de las otras actividades de las organizaciones interprofesionales que revistan un interés económico o técnico general para el sector del tabaco y que, debido a ello, sean beneficiosas para cuantos forman parte de este sector. Es preciso que exista una cooperación estrecha entre los Estados miembros y la Comisión. Esta debe disponer, además, de atribuciones de control permanentes, especialmente en lo que se refiere a los acuerdos y las prácticas concertadas de tales organizaciones.
(64)
En determinados sectores, excepto aquellos con respecto a los cuales la normativa actual contempla el reconocimiento de las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales, los Estados miembros pueden querer reconocer este tipo de organizaciones sobre la base de la normativa nacional, en la medida en que sea compatible con la normativa comunitaria. Procede, por consiguiente, aclarar esta posibilidad. Además, deben adoptarse disposiciones por las que se establezca que el reconocimiento de las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales con arreglo a la normativa actual siga siendo válido después de la adopción del presente Reglamento.
(65)
Un mercado comunitario único supone un régimen de intercambios comerciales en las fronteras exteriores de la Comunidad. Ese régimen debe constar de derechos de importación y de restituciones a la exportación y, en principio, debe servir para estabilizar el mercado comunitario. Debe basarse en los compromisos contraídos en el marco de las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay.
(66)
Hasta ahora, el seguimiento del volumen de intercambios comerciales de productos agrícolas con terceros países en las OCM de los cereales, el arroz, el azúcar, las semillas, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el lino y el cáñamo, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos, la carne de aves de corral, las plantas vivas, y el alcohol etílico de origen agrícola, se ha realizado, tanto para las importaciones como para las exportaciones, mediante sistemas de certificados obligatorios o sistemas en los que la Comisión estaba facultada para establecer obligaciones en materia de certificados.
(67)
El seguimiento de los flujos comerciales es ante todo una cuestión de gestión que conviene abordar de manera flexible. En este contexto, y atendiendo a la experiencia adquirida en las OCM en las que la gestión de certificados ya compete a la Comisión, resulta apropiado que este proceder se haga extensivo a todos los sectores en los que se utilizan certificados de importación y exportación. Es preciso que, para decidir si conviene establecer obligaciones en materia de certificados, la Comisión determine si los certificados de importación son necesarios para la gestión de los mercados considerados y, en particular, para el seguimiento de las importaciones de los productos de que se trate.
(68)
La mayor parte de los derechos de aduana aplicables a los productos agrícolas con arreglo a los acuerdos de la Organización Mundial del Comercio (OMC) figuran en el arancel aduanero común. No obstante, la introducción de mecanismos adicionales requiere que se establezca la posibilidad de adoptar excepciones con respecto a algunos productos de los sectores de los cereales y el arroz.
(69)
Para evitar o contrarrestar los efectos perjudiciales que puedan tener en el mercado comunitario las importaciones de determinados productos agrícolas, la importación de tales productos debe estar sujeta al pago de un derecho adicional, si se cumplen determinadas condiciones.
(70)
En determinadas condiciones, procede otorgar a la Comisión la facultad de abrir y gestionar los contingentes arancelarios de importación resultantes de acuerdos internacionales celebrados en virtud del Tratado u otros actos del Consejo.
(71)
El Reglamento (CEE) no 2729/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a los derechos a la importación aplicables a las mezclas de cereales, de arroz y de partidos de arroz (42), tiene como objetivo garantizar el correcto funcionamiento del sistema de derechos de aduana en las importaciones de mezclas de cereales, arroz y partidos de arroz. Procede incluir sus disposiciones en el presente Reglamento.
(72)
La Comunidad ha suscrito convenios de acceso preferente al mercado con varios terceros países por los que estos pueden exportar azúcar de caña a la Comunidad en condiciones favorables. La OCM del azúcar dispuso la evaluación de las necesidades de azúcar para refinar de las refinerías comunitarias y, en determinadas condiciones, reservar los certificados de importación a los usuarios especializados de cantidades significativas de azúcar de caña en bruto importado, que se consideran refinerías a tiempo completo. Estas disposiciones deben mantenerse.
(73)
Para que los cultivos ilícitos de cáñamo no perturben la organización común del mercado del cáñamo destinado a la producción de fibras, el Reglamento respectivo estableció la realización de controles de las importaciones de cáñamo y de semillas de cáñamo con el fin de cerciorarse de que dichos productos ofrecen garantías en cuanto al contenido de tetrahidrocannabinol. Además, la importación de semillas de cáñamo no destinadas a la siembra debe supeditarse a un régimen de control que prevea un sistema de autorización de los importadores. Estas disposiciones deben mantenerse.
(74)
En el sector del lúpulo, se aplica en la Comunidad una política de calidad de los productos. Resulta conveniente establecer en el presente Reglamento disposiciones que garanticen que solo se importen productos de este sector que reúnan unas características mínimas de calidad equivalentes.
(75)
El régimen de derechos de aduana permite renunciar a otras medidas de protección en las fronteras exteriores de la Comunidad. No obstante, es posible que, en circunstancias excepcionales, funcione mal el mecanismo del mercado interior y de los derechos de aduana. Para que el mercado comunitario no se quede sin defensa frente a las perturbaciones que puedan producirse en esos casos, es preciso permitir que la Comunidad adopte sin dilación cuantas medidas sean necesarias. Estas medidas deben respetar las obligaciones internacionales de la Comunidad.
(76)
Con miras al correcto funcionamiento de las OCM y, en particular, a que los mercados no sufran perturbaciones, las OCM de varios productos prevén la posibilidad de prohibir el empleo del régimen de perfeccionamiento activo o pasivo. Esta posibilidad debe mantenerse. La experiencia demuestra además que, cuando los mercados sufren perturbaciones o están bajo amenaza de perturbaciones por la utilización de estos regímenes, deben adoptarse medidas sin dilación. Por ello, debe conferirse a la Comisión las atribuciones pertinentes. Procede, por consiguiente, habilitar a la Comisión para que suspenda la utilización de los regímenes de perfeccionamiento activo y pasivo en situaciones de este tipo.
(77)
Procede establecer la posibilidad de conceder restituciones a las exportaciones a terceros países, basadas en la diferencia existente entre los precios registrados en la Comunidad y los del mercado mundial, dentro de los límites establecidos en los compromisos asumidos por la Comunidad en el contexto de la OMC, para proteger la participación de la Comunidad en el comercio internacional de determinados productos que entran dentro del ámbito de aplicación del presente Reglamento. Conviene empero que las exportaciones subvencionadas estén sujetas a límites, tanto en valor como en cantidad.
(78)
Es preciso que, cuando se fijen las restituciones a la exportación, se garantice la observancia de los límites de valor a través de un control de los pagos que se efectúen en virtud de la normativa relativa al FEAGA. Para facilitar ese control, es oportuno disponer que las restituciones a la exportación se fijen obligatoriamente por anticipado, y que, en el caso de las restituciones diferenciadas, sea posible cambiar el destino previamente fijado dentro de una zona geográfica en la que se aplique un solo tipo de restitución. En el supuesto de cambio de destino, debe pagarse la restitución por exportación aplicable al destino real, estableciéndose como límite máximo el importe aplicable al destino previamente fijado.
(79)
Para la observancia de los límites cuantitativos es necesario implantar un sistema de seguimiento fidedigno y eficaz. Con tal fin, es preciso supeditar la concesión de las restituciones a la exportación a la presentación de un certificado de exportación. Las restituciones a la exportación deben concederse dentro de los límites disponibles, en función de la situación específica de cada producto. Únicamente pueden admitirse excepciones a esta norma en el caso de los productos transformados no enumerados en el anexo I del Tratado a los que no se apliquen límites de volumen. Conviene introducir la posibilidad de establecer excepciones a las normas de gestión cuando las exportaciones con restitución no vayan a sobrepasar los límites cuantitativos establecidos.
(80)
En el caso de las exportaciones de ganado vacuno vivo, resulta conveniente establecer que las restituciones a la exportación se concedan y abonen únicamente si se cumplen las normas comunitarias de bienestar animal y, en particular, las relativas a la protección de los animales durante el transporte.
(81)
En determinados casos, los productos agrícolas pueden beneficiarse de un trato especial a la importación en terceros países si se ajustan a determinadas especificaciones o condiciones de precio. Para garantizar la correcta aplicación de ese sistema, es necesario que exista una cooperación administrativa entre las autoridades del tercer país importador y las de la Comunidad. Con ese fin, es oportuno que los productos vayan acompañados por un certificado expedido en la Comunidad.
(82)
Las exportaciones de bulbos de flores a terceros países revisten una importancia económica considerable para la Comunidad. Estabilizar los precios de estos productos hará que esas exportaciones se mantengan o aumenten. Por lo tanto, conviene fijar precios mínimos de exportación para los productos considerados.
(83)
De conformidad con el artículo 36 del Tratado, las disposiciones del capítulo del Tratado relativo a las normas sobre la competencia serán aplicables a la producción y al comercio de los productos agrícolas solo en la medida determinada por el Consejo, en el marco de las disposiciones y de acuerdo con el procedimiento previsto en el artículo 37, apartados 2 y 3, del Tratado. En las distintas OCM, la mayoría de las disposiciones sobre ayudas estatales han sido declaradas aplicables. Por otra parte, el Reglamento (CE) no 1184/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre aplicación de determinadas normas sobre la competencia a la producción y al comercio de productos agrícolas desarrolla las disposiciones del Tratado aplicables a las empresas (43). En consonancia con el objetivo de crear un conjunto coherente de normas sobre la política de mercado, resulta apropiado incluir las citadas disposiciones en el presente Reglamento.
(84)
Las normas sobre la competencia relativas a los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81 del Tratado, así como las relativas a la explotación abusiva de posiciones dominantes, deben ser aplicadas a la producción y al comercio de productos agrícolas, en la medida en que su aplicación no dificulte el funcionamiento de las organizaciones nacionales de los mercados agrícolas ni ponga en peligro la consecución de los objetivos de la PAC.
(85)
Conviene prestar particular atención a la situación de las asociaciones de agricultores en la medida en que tengan por objeto fundamentalmente la producción o el comercio en común de productos agrícolas o la utilización de instalaciones comunes, a menos que dicha acción común excluya la competencia o ponga en peligro la consecución de los objetivos del artículo 33 del Tratado.
(86)
Con objeto de no comprometer el desarrollo de una política agrícola común y de garantizar la seguridad jurídica y el trato no discriminatorio a las empresas interesadas, la Comisión debe tener competencias exclusivas, sin perjuicio del control del Tribunal de Justicia, para determinar si los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81 del Tratado son compatibles con los objetivos de la PAC.
(87)
La concesión de ayudas nacionales puede entorpecer el funcionamiento del mercado único, basado en un sistema de precios comunes. Por este motivo, es necesario que, como norma general, las disposiciones del Tratado que regulan esas ayudas se apliquen a los productos contemplados en el presente Reglamento. Con todo, es necesario autorizar excepciones en determinadas situaciones. Cuando se apliquen excepciones, es necesario que la Comisión pueda elaborar una lista de las ayudas nacionales existentes, nuevas o propuestas para formular a los Estados miembros las observaciones que procedan y proponerles medidas adecuadas.
(88)
Finlandia y Suecia pueden conceder ayudas, desde su adhesión, en relación con la producción y comercialización de renos y productos derivados, debido a la situación económica especial de este sector. Además, debido a sus condiciones climáticas especiales, Finlandia puede conceder ayudas, previa autorización de la Comisión, para ciertas cantidades de semillas y de semillas de cereales producidas exclusivamente en su territorio. Es necesario que se mantengan estas excepciones.
(89)
En los Estados miembros cuya cuota de azúcar haya disminuido de forma significativa, los productores de remolacha azucarera tendrán problemas de adaptación especialmente acusados. En esos casos, la ayuda comunitaria transitoria a los productores de remolacha azucarera establecida en el capítulo 10 septies del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 no bastará para paliar sus dificultades. Por ello, resulta conveniente que los Estados miembros que hayan reducido su cuota en más de un 50 % de la cuota de azúcar establecida el 20 de febrero de 2006 en el anexo III del Reglamento (CE) no 318/2006 puedan conceder ayudas estatales a los productores de remolacha azucarera durante el período de aplicación de la ayuda comunitaria transitoria. Para evitar que los Estados miembros concedan ayudas que rebasen las necesidades de sus productores de remolacha azucarera, procede que la cuantía total de la ayuda estatal esté supeditada a la aprobación de la Comisión, salvo en el caso de Italia, donde puede estimarse que los productores de remolacha azucarera más productivos necesitarán, como máximo, una ayuda de 11 EUR por tonelada producida para adaptarse a las condiciones del mercado derivadas de la reforma. Además, teniendo en cuenta que esta reforma planteará seguramente problemas particulares en Italia, es preciso mantener la disposición que permita a los productores de remolacha azucarera beneficiarse directa o indirectamente de la ayuda estatal que se conceda.
(90)
El cultivo de remolacha azucarera en Finlandia se realiza en una condiciones geográficas y climáticas particulares que, sumadas a los efectos generales de la reforma del azúcar, incidirán negativamente en esta producción. Por ello, la disposición establecida en la OCM del azúcar de autorizar a ese Estado miembro, de manera permanente, a conceder una ayuda de un monto adecuado a sus productores de remolacha azucarera debe mantenerse.
(91)
En vista de la especial situación de Alemania, donde actualmente un elevado número de pequeños productores de alcohol reciben apoyo nacional, de acuerdo con las condiciones específicas del Monopolio Alemán del Alcohol, ha lugar a permitir que puedan seguir recibiéndolo durante un tiempo limitado. Asimismo, resulta conveniente prever la elaboración por la Comisión de un informe, al final de ese plazo, sobre el funcionamiento de esta excepción, acompañado de las propuestas oportunas.
(92)
Procede disponer que los Estados miembros que deseen respaldar en su territorio medidas de fomento del consumo de leche y productos lácteos en la Comunidad puedan financiar tales medidas mediante el cobro de un canon de promoción a los productores de leche del país.
(93)
En razón de la posible evolución de la producción de forrajes desecados, resulta oportuno que la Comisión presente un informe al Consejo sobre ese sector antes del 30 de septiembre de 2008, basándose en una evaluación de la OCM de los forrajes desecados. En caso necesario, convendrá que el informe lleve aparejadas las propuestas oportunas. Igualmente, resulta necesario disponer que la Comisión informe periódicamente al Parlamento Europeo y al Consejo sobre el régimen de ayuda al sector apícola.
(94)
Es necesario disponer de información adecuada acerca de la situación actual y las perspectivas de evolución del mercado del lúpulo de la Comunidad. Por consiguiente, conviene disponer que deben registrarse todos los contratos de suministro de lúpulo producido en la Comunidad.
(95)
Procede establecer con respecto a determinados productos que, en determinadas condiciones, se adopten medidas cuando se produzcan o puedan producirse perturbaciones en el mercado como consecuencia de modificaciones significativas de los precios del mercado interior o de las cotizaciones o precios del mercado mundial.
(96)
Es necesario establecer un marco de medidas específicas para el alcohol etílico de origen agrícola que permita recopilar datos económicos y analizar información estadística con miras al seguimiento del mercado. En la medida en que el mercado del alcohol etílico de origen agrícola está vinculado al mercado del alcohol etílico en general, conviene disponer también de información relativa al mercado del alcohol etílico de origen no agrícola.
(97)
Los gastos efectuados por los Estados miembros como consecuencia de las obligaciones que se derivan de la aplicación del presente Reglamento deben ser financiados por la Comunidad de conformidad con el Reglamento (CE) no 1290/2005.
(98)
Es conveniente autorizar a la Comisión para que, en caso de urgencia, adopte las medidas necesarias para solventar problemas prácticos específicos.
(99)
Dado que los mercados comunes de los productos agrícolas evolucionan constantemente, los Estados miembros y la Comisión deben mantenerse mutuamente informados de los cambios importantes.
(100)
Para evitar que se utilicen de manera abusiva las ventajas previstas en el presente Reglamento, es preciso que no se otorguen o, en su caso, se retiren, cuando se determine que las condiciones para gozar de ellas se han creado artificialmente, en contradicción con los objetivos del Reglamento.
(101)
Para garantizar la observancia de las obligaciones dispuestas por el presente Reglamento, resulta necesario establecer controles y aplicar sanciones administraciones y medidas en caso de que se incumplan dichas obligaciones. Debe atribuirse, pues, a la Comisión la potestad para aprobar las normas de desarrollo convenientes, incluidas las referidas a la recuperación de las sumas pagadas indebidamente y a las obligaciones informativas de los Estados miembros que resultan de la aplicación del presente Reglamento.
(102)
Las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento deben adoptarse, como norma general, con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (44). No obstante, en relación con determinadas disposiciones del presente Reglamento que corresponden a atribuciones propias de la Comisión, necesitan una acción rápida o son de carácter meramente administrativo, la Comisión debe poder actuar por propia iniciativa.
(103)
Debido a la integración en el presente Reglamento de varios elementos de las OCM de las frutas y hortalizas, de las frutas y hortalizas transformadas y del sector vitivinícola, es necesario efectuar algunas modificaciones de esas OCM.
(104)
El presente Reglamento incluye disposiciones sobre la aplicabilidad de las normas sobre la competencia establecidas en el Tratado. Hasta ahora, esas disposiciones estaban codificadas en el Reglamento (CE) no 1184/2006. Debe pues modificarse ese Reglamento de tal modo que puntualice que se aplica a los productos del anexo I del Tratado que no se contemplan en el presente Reglamento.
(105)
El presente Reglamento incluye las disposiciones que figuran en los reglamentos de base indicados en los considerandos 2 y 3, salvo las de los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 1493/1999. También incluye las disposiciones de los siguientes Reglamentos:
-
Reglamento (CEE) no 2729/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a las exacciones reguladoras a la importación aplicables a las mezclas de cereales, de arroz y de partidos de arroz,
-
Reglamento (CEE) no 2763/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, por el que se establecen las normas generales para la concesión de ayudas al almacenamiento privado en el sector de la carne de porcino (45),
-
Reglamento (CEE) no 2782/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a la producción y comercialización de los huevos para incubar y de los pollitos de aves de corral,
-
Reglamento (CEE) no 707/76 del Consejo, de 25 de marzo de 1976, relativo al reconocimiento de las agrupaciones de productores de gusanos de seda (46),
-
Reglamento (CEE) no 1055/77 del Consejo, de 17 de mayo de 1977, relativo al almacenamiento y a los movimientos de los productos comprados por un organismo de intervención (47),
-
Reglamento (CEE) no 2931/79 del Consejo, de 20 de diciembre de 1979, relativo a una asistencia a la exportación de productos agrícolas que pueden beneficiarse de un trato especial a la importación en un tercer país (48),
-
Reglamento (CEE) no 3220/84 del Consejo, de 13 de noviembre de 1984, por el que se determina el modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo,
-
Reglamento (CEE) no 1898/87 del Consejo de 2 de julio de 1987 relativo a la protección de la denominación de la leche y de los productos lácteos en el momento de su comercialización,
-
Reglamento (CEE) no 3730/87 del Consejo de 10 de diciembre de 1987 por el que se establecen las normas generales aplicables al suministro a determinadas organizaciones de alimentos procedentes de existencias de intervención y destinados a ser distribuidos a las personas más necesitadas de la Comunidad,
-
Reglamento (CEE) no 386/90 del Consejo, de 12 de febrero de 1990, relativo al control de las exportaciones de productos agrícolas que se beneficien de una restitución o de otros importes (49),
-
Reglamento (CEE) no 1186/90 del Consejo, de 7 de mayo de 1990, por el que se amplía el campo de aplicación del modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado,
-
Reglamento (CEE) no 1906/90 del Consejo, de 26 de junio de 1990, por el que se establecen normas de comercialización aplicables a las aves de corral,
-
Reglamento (CEE) no 2204/90 del Consejo, de 24 de julio de 1990, que establece, en lo que respecta a los quesos, las normas generales complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos,
-
Reglamento (CEE) no 2077/92 del Consejo, de 30 de junio de 1992, relativo a las organizaciones y acuerdos interprofesionales en el sector del tabaco (50),
-
Reglamento (CEE) no 2137/92 del Consejo, de 23 de julio de 1992, relativo al modelo comunitario de clasificación de canales de ovino y se determina la calidad tipo comunitaria de las canales de ovino frescas o refrigeradas y por el que se prorroga el Reglamento (CEE) no 338/91,
-
Reglamento (CE) no 2991/94 del Consejo, de 5 de diciembre de 1994, por el que se aprueban las normas aplicables a las materias grasas para untar,
-
Reglamento (CE) no 2597/97 del Consejo de 18 de diciembre de 1997 por el que se establecen las normas complementarias de la organización común de mercados en el sector de la leche y de los productos lácteos en lo que se refiere a la leche de consumo,
-
Reglamento (CE) no 2250/1999 del Consejo, de 22 de octubre de 1999, relativo al contingente arancelario de mantequilla de origen neozelandés (51),
-
Reglamento (CE) no 1788/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establece una tasa en el sector de la leche y de los productos lácteos,
-
Reglamento (CE) no 1028/2006 del Consejo, de 19 de junio de 2006, sobre las normas de comercialización de los huevos,
-
Reglamento (CE) no 1183/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre el modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado.
(106)
Por consiguiente, es necesario derogar esos Reglamentos. En aras de la seguridad jurídica y habida cuenta del número de actos derogados por el presente Reglamento y del número de actos adoptados con arreglo a dichos actos o modificados sobre la base de dichos actos, procede aclarar que su derogación no afecta a la validez de los actos jurídicos adoptados sobre la base del acto derogado o a las posibles modificaciones de otros actos jurídicos realizadas por los actos derogados.
(107)
El presente Reglamento debe aplicarse a partir del 1 de enero de 2008, como norma general. No obstante, con objeto de garantizar que las nuevas disposiciones del presente Reglamento no interfieren en la campaña de comercialización 2007/08 que ya está en marcha, debe establecerse una fecha ulterior de aplicación respecto de aquellos sectores para los que están previstas campañas de comercialización. Por lo tanto, el presente Reglamento únicamente debe aplicarse a partir del inicio de la campaña de comercialización 2008/09 para los sectores de que se trate. Por consiguiente, las normativas respectivas que regulan dichos sectores deben seguir aplicándose hasta el final de la correspondiente campaña de comercialización 2007/08.
(108)
Además, en lo que se refiere a algunos otros sectores para los que no está prevista campaña de comercialización alguna, también debe establecerse una fecha ulterior de aplicación para lograr una transición fluida de las OCM existentes al presente Reglamento. Por consiguiente, las normativas que regulan las actuales OCM para dichos sectores deben seguir aplicándose hasta la fecha ulterior de aplicación prevista en el presente Reglamento.
(109)
Por lo que respecta al Reglamento (CEE) no 386/90, el presente Reglamento transfiere a la Comisión la potestad de adoptar normas en los ámbitos regulados por el citado Reglamento. Además, los Reglamentos (CEE) no 3220/84, (CEE) no 1186/90, (CEE) no 2137/92 y (CE) no 1183/2006 han quedado derogados por el presente Reglamento y solo se transfieren al presente Reglamento determinadas partes de dichos Reglamentos. Otros elementos que figuran actualmente en ellos deberán quedar recogidos, por consiguiente, en normas que adopte la Comisión. Resulta conveniente dar a la Comisión más tiempo para adoptar las disposiciones correspondientes. Procede que los citados Reglamentos sigan aplicándose hasta el 31 de diciembre de 2008.
(110)
Los siguientes actos del Consejo han pasado a ser superfluos y, por lo tanto, deben derogarse:
-
Reglamento (CEE) no 315/68 del Consejo, de 12 de marzo de 1968, por el que se establecen normas de calidad para los bulbos, las cebollas y los tubérculos de flores (52),
-
Reglamento (CEE) no 316/68 del Consejo, de 12 de marzo de 1968, por el que se establecen normas de calidad para las flores cortadas frescas y los follajes frescos (53),
-
Reglamento (CEE) no 2517/69 del Consejo, de 9 de diciembre de 1969, por el que se definen determinadas medidas para el saneamiento de la producción frutícola de la Comunidad (54),
-
Reglamento (CEE) no 2728/75 del Consejo, de 29 de octubre de 1975, relativo a las ayudas a la producción y al comercio de patatas destinadas a la fabricación de fécula y de fécula de patata (55),
-
Council Regulation (EEC) no 1358/80 of 5 June 1980 fixing the guide price and the intervention price for adult bovine animals for the 1980/81 marketing year and introducing a Community grading scale for carcases of adult bovine animals (56) [no existe versión española de este Reglamento],
-
Reglamento (CEE) no 4088/87 del Consejo, de 21 de diciembre de 1987, por el que se establecen las condiciones de aplicación de los derechos de aduana preferenciales a la importación de determinados productos de la floricultura originarios de Chipre, Israel y Jordania (57),
-
Decisión 74/583/CEE del Consejo, de 20 de noviembre de 1974, relativa a la vigilancia de los movimientos de azúcar (58).
(111)
La transición de las normas establecidas por las disposiciones y reglamentos derogados por el presente Reglamento a las normas establecidas por este puede originar dificultades que no se abordan en él. Para hacer frente a esas dificultades, es necesario que la Comisión pueda adoptar medidas de carácter transitorio.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
ÍNDICE
PARTE I
DISPOSICIONES PRELIMINARES
PARTE II
MERCADO INTERIOR
TÍTULO I
MEDIDAS DE INTERVENCIÓN
CAPÍTULO I
Intervención pública y almacenamiento privado
Sección I
Disposiciones generales
Sección II
Intervención pública
Subsección I
Disposiciones generales
Subsección II
Inicio y suspensión de las compras de intervención
Subsección III
Precio de intervención
Subsección IV
Salida al mercado de los productos de intervención
Sección III
Almacenamiento privado
Subsección I
Ayuda obligatoria
Subsección II
Ayuda facultativa
Sección IV
Disposiciones comunes
CAPÍTULO II
Medidas especiales de intervención
Sección I
Medidas excepcionales de apoyo del mercado
Sección II
Medidas en los sectores de los cereales y el arroz
Sección III
Medidas en el sector del azúcar
Sección IV
Ajuste de la oferta
CAPÍTULO III
Sistemas de limitación de la producción
Sección I
Disposiciones generales
Sección II
Azúcar
Subsección I
Asignación y gestión de cuotas
Subsección II
Rebasamiento de cuotas
Sección III
Leche
Subsección I
Disposiciones generales
Subsección II
Asignación y gestión de cuotas
Subsección III
Rebasamientos de cuotas
Sección IV
Disposiciones de procedimiento
CAPÍTULO IV
Regímenes de ayuda
Sección I
Ayuda para transformación
Subsección I
Forrajes desecados
Subsección II
Lino destinado a la producción de fibras
Sección II
Restituciones por producción
Sección III
Ayudas en el sector de la leche y los productos lácteos
Sección IV
Ayudas en el sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa
Sección V
Fondo comunitario del tabaco
Sección VI
Disposiciones específicas aplicables al sector apícola
Sección VII
Ayudas en el sector de los gusanos de seda
TÍTULO II
DISPOSICIONES APLICABLES A LA COMERCIALIZACIÓN Y LA PRODUCCIÓN
CAPÍTULO I
Normas de comercialización y condiciones de producción
Sección I
Normas de comercialización
Sección II
Condiciones aplicables a la producción
Sección III
Normas de procedimiento
CAPÍTULO II
Organizaciones de productores, organizaciones interprofesionales y organizaciones profesionales
Sección I
Principios generales
Sección II
Normas aplicables a las organizaciones interprofesionales en el sector del tabaco
Sección III
Normas de procedimiento
PARTE III
INTERCAMBIOS COMERCIALES CON TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO I
Disposiciones generales
CAPÍTULO II
Importaciones
Sección I
Certificados de importación
Sección II
Derechos y exacciones aplicables a las importaciones
Sección III
Gestión de los contingentes de importación
Sección IV
Disposiciones especiales para determinados productos
Subsección I
Disposiciones especiales de importación para los sectores de los cereales y el arroz
Subsección II
Regímenes preferentes de importación de azúcar
Subsección III
Disposiciones especiales para la importación de cáñamo
Subsección IV
Disposiciones especiales para la importación de lúpulo
Sección V
Salvaguardia y perfeccionamiento activo
CAPÍTULO III
Exportaciones
Sección I
Certificados de exportación
Sección II
Restituciones a la exportación
Sección III
Gestión de los contingentes de exportación en el sector de la leche y los productos lácteos
Sección IV
Trato especial a la importación por parte de terceros países
Sección V
Disposiciones especiales para las plantas vivas
Sección VI
Perfeccionamiento pasivo
PARTE IV
NORMAS DE COMPETENCIA
CAPÍTULO I
Disposiciones aplicables a las empresas
CAPÍTULO II
Normas aplicables a las ayudas estatales
PARTE V
DISPOSICIONES ESPECÍFICAS PARA DETERMINADOS SECTORES
PARTE VI
DISPOSICIONES GENERALES
PARTE VII
NORMAS DE DESARROLLO Y DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
CAPÍTULO I
Normas de desarrollo
CAPÍTULO II
Disposiciones transitorias y finales
ANEXO I
LISTA DE PRODUCTOS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 1, APARTADO 1
Parte I:
Cereales
Parte II:
Arroz
Parte III:
Azúcar
Parte IV:
Forrajes desecados
Parte V:
Semillas
Parte VI:
Lúpulo
Parte VII:
Aceite de oliva y aceitunas de mesa
Parte VIII:
Lino y cáñamo destinados a la producción de fibras
Parte IX:
Frutas y hortalizas
Parte X:
Productos transformados a base de frutas y hortalizas
Parte XI:
Plátanos
Parte XII:
Sector vitivinícola
Parte XIII:
Plantas vivas y productos de la floricultura
Parte XIV:
Tabaco crudo
Parte XV:
Carne de vacuno
Parte XVI:
Leche y productos lácteos
Parte XVII:
Carne de porcino
Parte XVIII:
Carne de ovino y caprino
Parte XIX:
Huevos
Parte XX:
Carne de aves de corral
Parte XXI:
Otros productos
ANEXO II
LISTA DE PRODUCTOS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 1, APARTADO 3
Parte I:
Alcohol etílico de origen agrícola
Parte II:
Productos apícolas
Parte III:
Gusanos de seda
ANEXO III
DEFINICIONES CONTEMPLADAS EN EL ARTÍCULO 2, APARTADO 1
Parte I:
Definiciones en el sector del arroz
Parte II:
Definiciones aplicables en el sector del azúcar
Parte III:
Definiciones aplicables en el sector del lúpulo
Parte IV:
Definiciones aplicables en el sector de la carne de vacuno
Parte V:
Definiciones aplicables en el sector de la leche y los productos lácteos
Parte VI:
Definiciones aplicables en el sector de los huevos
Parte VII:
Definiciones aplicables en el sector de las aves de corral
Parte VIII:
Definiciones aplicables en el sector apícola
ANEXO IV:
CALIDAD TIPO DE ARROZ Y AZÚCAR
A.
Calidad tipo del arroz con cáscara
B.
Calidades tipo del azúcar
ANEXO V
MODELOS COMUNITARIOS DE CLASIFICACIÓN DE LAS CANALES A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 42
A.
Modelos comunitarios de clasificación de las canales de vacuno pesado
B.
Modelo comunitario de clasificación de las canales de cerdo
C.
Modelo comunitario de clasificación de las canales de ovino
ANEXO VI
CUOTAS NACIONES Y REGIONALES A QUE SE REFIEREN LOS ARTÍCULOS 56 Y 59
ANEXO VII
CUOTAS SUPLEMENTARIAS DE ISOGLUCOSA A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 58, APARTADO 2
ANEXO VIII
NORMAS RELATIVAS A LAS TRANSFERENCIAS DE CUOTASDE AZÚCAR O ISOGLUCOSA ENTRE EMPRESAS DE CONFORMIDAD CON EL ARTÍCULO 60
ANEXO IX
CUOTAS NACIONALES Y RESERVA DE REESTRUCTURACIÓNA QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 66
ANEXO X
CONTENIDO DE MATERIA GRASA DE REFERENCIA INDICADO EN EL ARTÍCULO 70
ANEXO XI
A.
Reparto entre los Estados miembros de la cantidad máxima garantizadaa que se refiere el artículo 94, apartado 1
B.
Reparto entre los Estados miembros de la cantidad máxima garantizada a que se refiere el artículo 89
ANEXO XII
DEFINICIONES Y DENOMINACIONES APLICABLES A LA LECHE Y LOS PRODUCTOS LÁCTEOS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 114, APARTADO 1
ANEXO XIII
COMERCIALIZACIÓN DE LA LECHE DESTINADA AL CONSUMO HUMANO A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 114, APARTADO 2
ANEXO XIV
NORMAS DE COMERCIALIZACIÓN APLICABLES AL SECTOR DE LOS HUEVOS Y AL DE LAS AVES DE CORRAL CONTEMPLADOS EN EL ARTÍCULO 116
A.
Normas de comercialización para los huevos de las especies de gallinas Gallus gallus
B.
Normas de comercialización para la carne de aves de corral
C.
Normas de producción y comercialización de huevos para incubar y de pollitos de aves de corral
ANEXO XV
NORMAS APLICABLES A LAS MATERIAS GRASAS PARA UNTAR A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 115
Apéndice del anexo XV
ANEXO XVI
DESIGNACIONES Y DEFINICIONES DE LOS ACEITES DE OLIVAY LOS ACEITES DE ORUJO DE OLIVA CONTEMPLADAS EN EL ARTÍCULO 118
ANEXO XVII
DERECHOS DE IMPORTACIÓN APLICABLES AL ARROZCONTEMPLADOS EN LOS ARTÍCULOS 137 Y 139
ANEXO XVIII
VARIEDADES DE ARROZ BASMATI A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 138
ANEXO XIX
ESTADOS A QUE SE REFIEREN EL ARTÍCULO 153, APARTADO 4, Y ARTÍCULO 154, APARTADO 1, LETRA B), Y EL ANEXO III, PARTE II, PUNTO 12
ANEXO XX
LISTA DE PRODUCTOS DEL SECTOR DE LOS CEREALES, EL ARROZ, EL AZÚCAR, LA LECHE Y LOS HUEVOS A EFECTOS DEL ARTÍCULO 26, LETRA A),INCISO II), Y DE LA CONCESIÓN DE LAS RESTITUCIONES A LA EXPORTACIÓN A QUE SE REFIERE LA SECCIÓN II DEL CAPÍTULO III DE LA PARTE III
Parte I:
Cereales
Parte II:
Arroz
Parte III:
Azúcar
Parte IV:
Leche
Parte V:
Huevos
ANEXO XXI
LISTA DE PRODUCTOS QUE CONTIENEN AZÚCAR A EFECTOS DE LA CONCESIÓN DE RESTITUCIONES A LA EXPORTACIÓN A QUE SE REFIERE LA SECCIÓN II DEL CAPÍTULO III DE LA PARTE III
ANEXO XXII
TABLAS DE CORRESPONDENCIAS A QUE SE REFIERE EL ARTÍCULO 202
PARTE I
DISPOSICIONES PRELIMINARES
Artículo 1
Ámbito de aplicación
1. El presente Reglamento establece una organización común de los mercados de los productos de los sectores que se enumeran a continuación y que se detallan en mayor medida en el anexo I:
a)
cereales (parte I del anexo I);
b)
arroz (parte II del anexo I);
c)
azúcar (parte III del anexo I);
d)
forrajes desecados (parte IV del anexo I);
e)
semillas (parte V del anexo I);
f)
lúpulo (parte VI del anexo I);
g)
aceite de oliva y aceitunas de mesa (parte VII del anexo I);
h)
lino y cáñamo (parte VIII del anexo I);
i)
frutas y hortalizas (parte IX del anexo I);
j)
frutas y hortalizas transformadas (parte X del anexo I);
k)
plátanos (parte XI del anexo I);
l)
vino (parte XII del anexo I);
m)
plantas vivas y productos de la floricultura (parte XIII del anexo I);
n)
tabaco crudo (parte XIV del anexo I);
o)
carne de vacuno (parte XV del anexo I);
p)
leche y productos lácteos (parte XVI del anexo I);
q)
carne de porcino (parte XVII del anexo I);
r)
carne de ovino y caprino (parte XVIII del anexo I);
s)
huevos (parte XIX del anexo I);
t)
carne de aves de corral (parte XX del anexo I);
u)
otros productos (parte XXI del anexo I).
2. En los sectores de las frutas y hortalizas, las frutas y hortalizas transformadas y vitivinícola únicamente se aplicarán las disposiciones del artículo 195 del presente Reglamento.
3. El presente Reglamento establece disposiciones específicas en los sectores que se enumeran a continuación y se detallan en mayor medida en el anexo II, según proceda:
a)
alcohol etílico de origen agrícola (parte I del anexo II);
b)
productos de la apicultura (parte II del anexo II);
c)
gusanos de seda (parte III del anexo II).
Artículo 2
Definiciones
1. A los efectos del presente Reglamento, en algunos sectores se aplicarán las definiciones que figuran en el anexo III.
2. A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por:
a)
«agricultor», un agricultor en la acepción del Reglamento (CE) no 1782/2003;
b)
«organismo pagador», el organismo u organismos designados por un Estado miembro con arreglo a lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 1290/2005;
c)
«precio de intervención», el precio de compra de los productos por la intervención pública.
Artículo 3
Campañas de comercialización
La campaña de comercialización se prolongará:
a)
del 1 de enero al 31 de diciembre del mismo año, en el sector de los plátanos;
b)
del 1 de abril al 31 de marzo del año siguiente, en los sectores de:
i)
los forrajes desecados,
ii)
gusanos de seda;
c)
del 1 de julio al 30 de junio del año siguiente, en los sectores de:
i)
los cereales,
ii)
las semillas,
iii)
aceite de oliva y aceitunas de mesa,
iv)
el lino y el cáñamo,
v)
la leche y los productos lácteos;
d)
del 1 de septiembre al 31 de agosto del año siguiente, en el sector del arroz;
e)
del 1 de octubre al 30 de septiembre del año siguiente, en el sector del azúcar.
Artículo 4
Competencias de la Comisión
Salvo que en el presente Reglamento se disponga otra cosa, cuando se confieran competencias a la Comisión, esta actuará de acuerdo con el procedimiento a que se refiere el artículo 195, apartado 2.
Artículo 5
Normas de desarrollo
La Comisión podrá adoptar las normas de desarrollo del artículo 2.
La Comisión podrá modificar las definiciones del sector del arroz que figuran en el anexo III, parte I, y la definición de «azúcar ACP/India» que figura en el anexo III, parte II, punto 12.
La Comisión también podrá fijar los porcentajes de conversión del arroz en las diferentes fases de la transformación, los costes de transformación y el valor de los subproductos.
PARTE II
MERCADO INTERIOR
TÍTULO I
MEDIDAS DE INTERVENCIÓN
CAPÍTULO I
Intervención pública y almacenamiento privado
Sección I
Disposiciones generales
Artículo 6
Ámbito de aplicación
1. El presente capítulo establece las normas aplicables, cuando proceda, a las compras en régimen de intervención pública y a la concesión de ayudas para el almacenamiento privado en los siguientes sectores:
a)
cereales;
b)
arroz;
c)
azúcar;
d)
aceite de oliva y aceitunas de mesa;
e)
carne de vacuno;
f)
leche y productos lácteos;
g)
carne de porcino;
h)
carne de ovino y caprino.
2. A los efectos del presente capítulo, se entenderá por:
a)
«cereales», los cereales cosechados en la Comunidad;
b)
«leche», la leche de vaca producida en la Comunidad;
c)
«leche desnatada», la leche desnatada obtenida directa y exclusivamente a partir de leche de vaca producida en la Comunidad;
d)
«nata», la nata obtenida directa y exclusivamente de leche.
Artículo 7
Origen comunitario
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 6, apartado 2, únicamente los productos originarios de la Comunidad podrán ser objeto de compras en régimen de intervención pública o causar derecho a ayudas para el almacenamiento privado.
Artículo 8
Precios de referencia
1. Se fijan los siguientes precios de referencia para los productos sujetos a las medidas de intervención contempladas en el artículo 6, apartado 1:
a)
en el sector de los cereales:
101,31 EUR por tonelada, que cada mes se aumentarán como sigue:
-
noviembre: 0,46 EUR más por tonelada,
-
diciembre: 0,92 EUR más por tonelada,
-
enero: 1,38 EUR más por tonelada,
-
febrero: 1,84 EUR más por tonelada,
-
marzo: 2,30 EUR más por tonelada,
-
abril: 2,76 EUR más por tonelada,
-
mayo: 3,22 EUR más por tonelada,
-
junio: 3,22 EUR más por tonelada.
El precio de referencia del maíz y el sorgo válido en junio será válido también en los meses de julio, agosto y septiembre del mismo año;
b)
para el arroz con cáscara, 150 EUR por tonelada de la calidad tipo que se define en el anexo IV, letra A;
c)
para el azúcar:
i)
azúcar blanco:
-
541,5 EUR por tonelada en la campaña de comercialización 2008/09,
-
404,4 EUR por tonelada a partir de la campaña de comercialización 2009/10,
ii)
azúcar en bruto:
-
448,8 EUR por tonelada en la campaña de comercialización 2008/09,
-
335,2 EUR por tonelada a partir de la campaña de comercialización 2009/10.
Los precios de referencia fijados en los incisos i) y ii) se aplicarán al azúcar sin envasar, en posición salida de fábrica, de la calidad tipo que se define en el anexo IV, parte B;
d)
en el sector de la carne de vacuno, 2 224 EUR por tonelada de peso en canal para las canales de bovinos machos de clase R3 según se fija en el modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado establecido en el artículo 42, apartado 1, letra a);
e)
en el sector de la leche y los productos lácteos:
i)
para la mantequilla, 246,39 EUR por 100 kilogramos,
ii)
para la leche desnatada en polvo, 174,69 EUR por 100 kilogramos;
f)
en el sector de la carne de porcino, 1 509,39 EUR por tonelada de peso en canal para las canales de cerdo de la calidad tipo definida en función del peso y contenido de carne magra conforme al modelo comunitario de clasificación de canales de cerdo, establecido en el artículo 42, apartado 1, letra b):
i)
canales de un peso comprendido entre 60 kg y menos de 120kg: clase E con arreglo al anexo V, parte B.II,
ii)
canales de un peso comprendido entre 120 kg y 180 kg: clase R con arreglo al anexo V, parte B.II.
2. Los precios de referencia para los cereales y el arroz fijados en el apartado 1, letras a) y b), se referirán a la fase del comercio al por mayor, mercancía entregada sobre vehículo en posición almacén. Esto será válido para todos los centros de intervención de la Comunidad designados de conformidad con el artículo 41.
3. El Consejo podrá modificar los precios de referencia fijados en el apartado 1 según el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, a tenor de la evolución de la producción y los mercados.
Artículo 9
Sistema de comunicación de precios del mercado del azúcar
La Comisión implantará un sistema de comunicación de los precios del mercado del azúcar que incluirá un mecanismo de publicación de los niveles de esos precios.
El sistema se basará en la información comunicada por las empresas productoras de azúcar blanco u otros agentes económicos que intervengan en el comercio de azúcar. Esta información será confidencial.
La Comisión se cerciorará de que la información publicada no permita identificar a las empresas o los agentes económicos a los que correspondan los precios.
Sección II
Intervención pública
Subsección I
Disposiciones generales
Artículo 10
Productos que pueden ser objeto de intervención pública
1. El régimen de intervención pública se aplicará a los siguientes productos conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 43:
a)
trigo blando, trigo duro, cebada, maíz y sorgo;
b)
arroz con cáscara;
c)
azúcar blanco o en bruto, siempre y cuando haya sido producido al amparo de cuotas y a partir de remolacha o caña de azúcar cosechada en la Comunidad;
d)
carne fresca o refrigerada de vacuno de los códigos NC 0201 10 00 y 0201 20 20 a 0201 20 50;
e)
mantequilla producida directa y exclusivamente a partir de nata pasteurizada en una empresa autorizada de la Comunidad, con un contenido mínimo de materia grasa butírica del 82 %, en peso, y con un contenido máximo de agua del 16 %, en peso;
f)
leche desnatada en polvo de primera calidad, fabricada por el proceso de atomización (spray) y producida en una empresa autorizada de la Comunidad directa y exclusivamente a partir de leche desnatada, con un contenido proteico mínimo del 35,6 % en peso sobre el extracto seco magro.
2. Podrá aplicarse el régimen de intervención pública en el sector de la carne de porcino, conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 43, respecto de canales o medias canales, frescas o refrigeradas, que entren dentro del código NC 0203 11 10, la panceta (entreverada), fresca o refrigerada, del código NC ex 0203 19 15 así como el tocino, fresco o refrigerado, del código NC ex 0209 00 11.
Subsección II
Inicio y suspensión de las compras de intervención
Artículo 11
Cereales
1. El régimen de intervención pública de cereales estará abierto:
a)
del 1 de agosto al 30 de abril, en Grecia, España, Italia y Portugal;
b)
del 1 de diciembre al 30 de junio, en Suecia;
c)
del 1 de noviembre al 31 de mayo, en los demás Estados miembros.
No obstante, la financiación del maíz en régimen de intervención pública solo se llevará a cabo dentro de los siguientes límites:
a)
700 000 toneladas para la campaña de comercialización 2008/09;
b)
0 toneladas a partir de la campaña de comercialización 2009/10.
2. En el supuesto de que el período de intervención de Suecia dé lugar a que se desvíen cereales de otros Estados miembros a Suecia, para venderlos en régimen de intervención pública, la Comisión adoptará medidas para corregir la situación.
Artículo 12
Arroz
El régimen de intervención pública de arroz con cáscara estará abierto del 1 de abril al 31 de julio. No obstante, solo podrán comprarse en este régimen 75 000 toneladas por período, como máximo.
Artículo 13
Azúcar
1. El régimen de intervención pública de azúcar estará abierto durante toda la duración de las campañas de comercialización 2008/09 y 2009/10. No obstante, en cada una de esas campañas solo podrán comprarse en régimen de intervención pública 600 000 toneladas, expresadas en azúcar blanco, como máximo.
2. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1 no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 32, 52 y 63.
Artículo 14
Carne de vacuno
1. La Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, iniciará la intervención pública de carne de vacuno cuando, en un Estado miembro o en una región de un Estado miembro, el precio medio de mercado, registrado conforme al modelo comunitario de clasificación de las canales previsto en el artículo 42, apartado 1, se sitúe por debajo de 1 560 EUR por tonelada durante dos semanas consecutivas.
2. La Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, suspenderá la intervención pública cuando la condición enunciada en el apartado 1 haya dejado de cumplirse al menos durante una semana.
Artículo 15
Mantequilla
1. La Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, abrirá la intervención pública de mantequilla en el Estado o Estados miembros de que se trate durante el período comprendido entre 1 de marzo y el 31 de agosto de cualquier año si, durante un período representativo, los precios de mercado de la mantequilla son inferiores al 92 % del precio de referencia.
2. Una vez que los precios de mercado de la mantequilla alcancen o rebasen el 92 % del precio de referencia durante un período representativo en el Estado o Estados miembros de que se trate, la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, suspenderá las compras en régimen de intervención pública.
Además, si las cantidades ofertadas para la intervención en el período indicado en el apartado 1 superan las 30 000 toneladas, la Comisión podrá suspender las compras en régimen de intervención pública. En ese caso, las compras podrán efectuarse mediante licitación, según las normas que determine la Comisión.
3. La Comisión establecerá las normas de desarrollo para la determinación de los precios de mercado de la mantequilla.
Artículo 16
Leche desnatada en polvo
El régimen de intervención pública de leche desnatada en polvo estará abierto del 1 de marzo al 31 de agosto.
No obstante, la Comisión podrá suspenderlo cuando las cantidades ofertadas para la intervención en ese período superen las 109 000 toneladas. En ese caso, las compras podrán efectuarse mediante licitación, según las normas que determine la Comisión.
Artículo 17
Carne de porcino
La Comisión podrá decidir aplicar la intervención pública en el sector de la carne de porcino cuando la media del precio de mercado comunitario de las canales de porcino, establecida con referencia a los precios registrados en cada Estado miembro en los mercados representativos de la Comunidad y ponderada con coeficientes que reflejen el volumen relativo de la cabaña porcina en cada Estado miembro, sea inferior al 103 % del precio de referencia, y haya probabilidades de que permanezca así.
Subsección III
Precio de intervención
Artículo 18
Cereales
El precio de intervención de los cereales será igual al precio de referencia, sin perjuicio de incrementos o reducciones del precio por razones de calidad.
Artículo 19
Arroz
El precio de intervención del arroz será igual al precio de referencia.
No obstante, si la calidad de los productos ofertados al organismo pagador no corresponde a la calidad tipo, indicada en el anexo IV, parte A, el precio de intervención se incrementará o reducirá según corresponda.
Además, la Comisión podrá aprobar incrementos y reducciones del precio de intervención con objeto de que la producción se oriente a variedades concretas.
Artículo 20
Azúcar
El precio de intervención del azúcar será equivalente al 80 % del precio de referencia fijado para la campaña de comercialización siguiente a aquella en la que se presente la oferta.
No obstante, si la calidad del azúcar ofertado al organismo pagador no corresponde a la calidad tipo a que se refiere el anexo IV, parte B, para la que se haya fijado el precio de referencia, el precio de intervención se incrementará o reducirá según corresponda.
Artículo 21
Carne de vacuno
1. La Comisión fijará mediante licitaciones los precios de intervención y las cantidades de carne de vacuno aceptadas en régimen de intervención. En circunstancias especiales, podrán fijarse para un Estado miembro o una región de un Estado miembro en función de los precios medios de mercado registrados.
2. Solo podrán aceptarse las ofertas iguales o inferiores al precio medio de mercado registrado en un Estado miembro o en una región determinada de un Estado miembro e incrementado en un importe que será determinado por la Comisión sobre la base de criterios objetivos.
Artículo 22
Mantequilla
El precio de intervención de la mantequilla será equivalente al 90 % del precio de referencia, sin perjuicio de la fijación del precio de intervención mediante licitación en el caso contemplado en el artículo 15, apartado 2, párrafo segundo.
Artículo 23
Leche desnatada en polvo
El precio de intervención de la leche desnatada en polvo será igual al precio de referencia, sin perjuicio de la fijación del precio de intervención mediante licitación en el caso contemplado en el artículo 16, párrafo segundo.
No obstante, si el contenido proteico real es inferior al contenido mínimo del 35,6 % fijado en el artículo 10, letra f), sin ser inferior al 31,4 % del extracto seco magro, el precio de intervención será igual al precio de referencia menos un 1,75 % por cada punto porcentual en que el contenido proteico se halle por debajo del 35,6 %.
Artículo 24
Carne de porcino
1. La Comisión establecerá el precio de intervención en el sector de la carne de porcino para las canales de porcino de calidad estándar. El precio de intervención no podrá ser superior al 92 % ni inferior al 78 % del precio de referencia.
2. Por lo que respecta a los productos de calidad estándar distintos de las canales de porcino, los precios de intervención derivarán de los precios de intervención de las canales de porcino sobre la base de la proporción existente ente el valor comercial de dichos productos y el valor comercial de las canales de porcino.
3. Por lo que respecta a los productos que no sean de calidad estándar, los precios de intervención derivarán de los precios en vigor de las calidades estándar pertinentes, con referencia a las diferencias de calidad en relación con la calidad estándar. Dichos precios se aplicarán a calidades definidas.
Subsección IV
Salida al mercado de los productos de intervención
Artículo 25
Principios generales
La salida al mercado de los productos comprados en régimen de intervención pública se efectuará en condiciones tales que no se produzcan perturbaciones del mercado y se garantice la igualdad de acceso a las mercancías y de trato de los compradores, y sin menoscabo de las obligaciones que se deriven de los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado.
Artículo 26
Salida al mercado del azúcar
Los organismos pagadores únicamente podrán vender azúcar comprado en régimen de intervención pública a un precio superior al precio de referencia fijado para la campaña de comercialización en la que lo vendan.
No obstante, la Comisión podrá decidir que los organismos pagadores:
a)
puedan vender azúcar a un precio igual o inferior al precio de referencia indicado en el párrafo primero cuando el azúcar se destine:
i)
a la alimentación animal, o
ii)
la exportación sin transformar o transformado en productos enumerados en el anexo I del Tratado o en mercancías enumeradas en el anexo XX, parte III, del presente Reglamento;
b)
pongan azúcar sin transformar que obre en su poder a disposición de organizaciones caritativas, reconocidas por el Estado miembro de que se trate o por la Comisión, si no han sido reconocidas por dicho Estado miembro, que actúen en el marco de operaciones puntuales de ayuda urgente, a un precio inferior al precio de referencia en vigor o gratuitamente para que sea distribuido para el consumo humano en el mercado interior de la Comunidad.
Artículo 27
Distribución a las personas más necesitadas de la Comunidad
1. Se pondrán productos de las existencias de intervención a disposición de determinadas organizaciones para que procedan a distribuirlos entre las personas más necesitadas de la Comunidad de acuerdo con un plan anual.
Los productos se distribuirán:
a)
gratuitamente, o
b)
a un precio que nunca podrá ser superior al que justifiquen los gastos que hayan tenido las organizaciones para llevar a cabo la operación.
2. Podrá comprarse un producto en el mercado comunitario si:
a)
dicho producto no se encuentra disponible temporalmente en las existencias de intervención de la Comunidad en el momento en se está aplicando el plan anual indicado en el apartado 1, en la medida en que sea necesario para aplicar el plan en uno o varios Estados miembros, y siempre que los costes no superen el límite máximo de los costes previstos por este concepto en el presupuesto comunitario, o
b)
la aplicación del plan supone el envío intracomunitario de pequeñas cantidades de productos de las existencias de intervención de un Estado miembro distinto de aquel o aquellos en los que se necesita el producto.
3. Los Estados miembros interesados designarán las organizaciones contempladas en el apartado 1 y cada año informarán oportunamente a la Comisión en caso de que deseen aplicar este régimen.
4. Los productos contemplados en los apartados 1 y 2 serán entregados gratuitamente a las organizaciones designadas. Su valor contable será igual al precio de intervención, ajustado mediante la aplicación de coeficientes en caso de diferencias de calidad.
5. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 190, los productos suministrados con arreglo a los apartados 1 y 2 del presente artículo se financiarán mediante créditos de la línea presupuestaria adecuada del FEAG, dentro del presupuesto de las Comunidades Europeas. Se podrán igualmente adoptar disposiciones para que dicha financiación contribuya a cubrir los gastos de transporte de los productos desde la salida de los centros de intervención, así como los gastos administrativos de las organizaciones designadas ocasionados por la aplicación del régimen establecido en el presente artículo, con exclusión de los gastos eventualmente soportados por el beneficiario en el marco de la aplicación de los apartados 1 y 2.
Sección III
Almacenamiento privado
Subsección I
Ayuda obligatoria
Artículo 28
Productos que causan derecho a ayuda
Se concederán ayudas para el almacenamiento privado de los siguientes productos conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 43:
a)
por lo que se refiere a:
i)
la nata,
ii)
la mantequilla sin salar producida a partir de nata o leche en una empresa autorizada de la Comunidad, con un contenido mínimo de materia grasa butírica del 82 %, en peso, y con un contenido máximo de agua del 16 %, en peso,
iii)
la mantequilla salada producida a partir de nata o leche en una empresa autorizada de la Comunidad, con un contenido mínimo de materia grasa butírica del 80 %, en peso, un contenido máximo de agua del 16 %, en peso, y un contenido máximo de sal del 2 %, en peso;
b)
por lo que se refiere a los quesos:
i)
queso Grana Padano con una curación mínima de nueve meses,
ii)
queso Parmigiano Reggiano con una curación mínima de quince meses,
iii)
queso Provolone con una curación mínima de tres meses.
Artículo 29
Condiciones y nivel de ayuda para la nata y la mantequilla
La Comisión determinará las categorías nacionales de calidad de mantequilla que podrán acogerse a la ayuda. La mantequilla se marcará en consecuencia.
El importe de la ayuda para la nata y la mantequilla será fijado por la Comisión en función de los gastos de almacenamiento y de la evolución previsible de los precios de la mantequilla fresca y de la mantequilla almacenada.
En caso de que, cuando se retire el producto del almacén, el mercado haya experimentado una evolución desfavorable que fuese imprevisible en el momento del almacenamiento, podrá incrementarse el importe de la ayuda.
Artículo 30
Condiciones y nivel de ayuda para los quesos
Las condiciones de concesión de la ayuda pagadera para los quesos y el importe de esta ayuda serán fijados por la Comisión. El importe de la ayuda se fijará en función de los gastos de almacenamiento y de la evolución previsible de los precios de mercado.
La ejecución de las medidas adoptadas por la Comisión en aplicación del párrafo primero corresponderá al organismo pagador designado por el Estado miembro en el que se produzcan los quesos y puedan acogerse a la denominación de origen.
Subsección II
Ayuda facultativa
Artículo 31
Productos que causan derecho a ayuda
1. Podrán concederse ayudas para el almacenamiento privado de los siguientes productos conforme a las condiciones que se establecen en la presente sección y a los requisitos y condiciones adicionales que determine la Comisión de acuerdo con el artículo 43:
a)
azúcar blanco;
b)
aceite de oliva;
c)
carne fresca o refrigerada de vacuno pesado presentada en forma de canales, medias canales, cuartos compensados, cuartos delanteros o cuartos traseros, clasificados con arreglo al modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado previsto en el artículo 42, apartado 1;
d)
leche desnatada en polvo de primera calidad producida en una empresa autorizada de la Comunidad directa y exclusivamente a partir de leche desnatada;
e)
quesos conservables y quesos producidos a partir de leche de oveja o de cabra y que necesiten al menos seis meses de curación;
f)
carne de porcino;
g)
carne de ovino y de caprino.
La Comisión podrá modificar la lista de productos del párrafo primero, letra c), si la situación del mercado lo exige.
2. La Comisión fijará la ayuda para el almacenamiento privado a que se refiere el apartado 1 bien por adelantado o bien mediante licitación.
En relación con los productos a que se refiere el apartado 1, letras d) y e), se fijará la ayuda en función de los costes de almacenamiento y, respectivamente:
i)
de la evolución previsible de los precios de la leche desnatada en polvo,
ii)
del equilibrio que deba mantenerse entre los quesos por los que se concede la ayuda y otros quesos presentes en el mercado.
Artículo 32
Condiciones de concesión para el almacenamiento de azúcar blanco
1. Cuando el precio medio del azúcar blanco registrado en la Comunidad sea inferior al precio de referencia durante un período representativo y se estime que, dada la situación del mercado, es probable que siga siéndolo, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado de azúcar blanco a las empresas que tengan asignada una cuota de azúcar.
2. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en el apartado 1 no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 13, 52 y 63.
Artículo 33
Condiciones de concesión para el almacenamiento de aceite de oliva
La Comisión podrá decidir autorizar a los organismos que ofrezcan garantías suficientes y estén reconocidos por los Estados miembros a que celebren contratos para el almacenamiento del aceite de oliva que comercializan en caso de perturbación grave del mercado en algunas regiones de la Comunidad, particularmente cuando el precio medio registrado en el mercado durante un período representativo sea inferior a:
a)
1 779 EUR por tonelada, en el caso del aceite de oliva virgen extra;
b)
1 710 EUR por tonelada, en el del aceite de oliva virgen, o
c)
1 524 EUR por tonelada, en el del aceite de oliva lampante con una acidez libre de 2 grados, importe que se reducirá en 36,70 EUR por tonelada por cada grado de acidez de más.
Artículo 34
Condiciones de concesión para el almacenamiento de productos del sector de la carne de vacuno
Cuando el precio medio registrado en el mercado comunitario, sobre la base del modelo comunitario de clasificación de las canales de vacuno pesado previsto en el artículo 42, apartado 1, letra a), sea inferior a un 103 % del precio de referencia y se estime que es probable que siga siéndolo, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado.
Artículo 35
Condiciones de concesión para el almacenamiento de leche desnatada en polvo
La Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado de leche desnatada en polvo, particularmente si la evolución de los precios y las existencias de productos ponen de manifiesto que existe un grave desequilibrio del mercado que podría suprimirse o reducirse con un almacenamiento estacional.
Artículo 36
Condiciones de concesión para el almacenamiento de queso
1. Si la evolución de los precios y la situación de las existencias de los quesos indicados en el artículo 31, apartado 1, letra e), ponen de manifiesto que existe un grave desequilibrio del mercado que podría suprimirse o reducirse con un almacenamiento estacional, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado.
2. Si, cuando expire el contrato de almacenamiento, los precios de mercado de los quesos almacenados son superiores a los vigentes cuando se firmó el contrato, la Comisión podrá decidir ajustar en consecuencia el importe de la ayuda.
Artículo 37
Condiciones de concesión para el almacenamiento de carne de porcino
Cuando el precio medio de las canales de porcino registrado en el mercado comunitario, determinado a partir de los precios registrados en cada Estado miembro en los mercados representativos de la Comunidad y ponderados mediante coeficientes que expresen la importancia relativa del censo porcino de cada Estado miembro, sea inferior al 103 % del precio de referencia y se estime que es probable que siga siéndolo, la Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado.
Artículo 38
Condiciones de concesión para el almacenamiento de carne de ovino y caprino
La Comisión podrá tomar la decisión de conceder ayudas para el almacenamiento privado de carne de ovino y caprino cuando el mercado de estos productos en una o varias de las siguientes zonas de cotización se registre una situación especialmente difícil:
a)
Gran Bretaña;
b)
Irlanda del Norte;
c)
cualquier Estado miembro, salvo el Reino Unido, tomado por separado.
Sección IV
Disposiciones comunes
Artículo 39
Normas de almacenamiento
1. Los organismos pagadores no podrán almacenar los productos que compren en intervención fuera del territorio del Estado miembro del que dependan a menos que hayan sido autorizados previamente por la Comisión.
A los efectos del presente artículo, los territorios de Bélgica y Luxemburgo se considerarán un único Estado miembro.
2. La autorización se concederá cuando el almacenamiento resulte indispensable y teniendo en cuenta los siguientes criterios:
a)
las posibilidades y las necesidades de almacenamiento del Estado miembro del que dependa el organismo pagador y de los demás Estados miembros;
b)
los gastos suplementarios que, en su caso, ocasionen el almacenamiento en el Estado miembro del que dependa el organismo pagador y el transporte.
3. La autorización para el almacenamiento en un tercer país solo se concederá cuando, teniendo en cuenta los criterios contemplados en el apartado 2, el almacenamiento en otro Estado miembro genere dificultades importantes.
4. Los datos contemplados en el apartado 2, letra a), se establecerán previa consulta a todos los Estados miembros.
5. Los derechos de aduana y los importes que se conceden o perciben en el contexto de la Política Agrícola Común no se aplicarán a los productos:
a)
transportados al amparo de una autorización concedida en virtud de los apartados 1, 2 y 3, o
b)
trasladados de un organismo pagador a otro.
6. El organismo pagador que actúe de conformidad con lo dispuesto en los apartados 1, 2 y 3 seguirá siendo responsable de los productos almacenados fuera del territorio del Estado miembro del que dependa.
7. Si los productos que un organismo pagador posea fuera del territorio del Estado miembro del que dependa no vuelven a dicho Estado miembro, su salida al mercado se efectuará a los precios y en las condiciones establecidas, o que se establezcan, para el lugar donde se encuentren almacenados.
Artículo 40
Normas de licitación
Se garantizará a todos los interesados la igualdad de acceso a las licitaciones.
Se dará preferencia en la selección a las ofertas que sean más ventajosas para la Comunidad. En cualquier caso, no necesariamente se adjudicará un contrato.
Artículo 41
Centros de intervención
1. La Comisión designará los centros de intervención para el sector de los cereales y el sector del arroz y determinará las condiciones que les son aplicables.
En el caso de los productos del sector de los cereales, la Comisión podrá designar centros de intervención para cada cereal.
2. Para elaborar la lista de los centros de intervención, la Comisión tendrá en cuenta, entre otros factores, los siguientes:
a)
ubicación de los centros en zonas donde existan excedentes de los productos de que se trate;
b)
existencia de instalaciones y equipos técnicos adecuados;
c)
situación favorable en lo que se refiere a los medios de transporte.
Artículo 42
Clasificación de las canales
1. Los modelos comunitarios de clasificación de las canales se aplicarán de conformidad con las normas establecidas en el anexo V en los siguientes sectores:
a)
carne de vacuno, para las canales de vacuno pesado;
b)
carne de porcino, para las canales de cerdo, excepto los animales utilizados para reproducción.
Por lo que respecta al sector de la carne de ovino y caprino, los Estados miembros podrán aplicar un modelo comunitario de clasificación de las canales para las canales de ovino de conformidad con las normas establecidas en el anexo V, parte C.
2. Un comité de control comunitario formado por expertos de la Comisión y expertos designados por los Estados miembros efectuará controles in situ con respecto de la clasificación de las canales de vacuno pesado. Dicho comité informará a la Comisión y a los Estados miembros de los controles realizados.
La Comunidad asumirá los gastos que se deriven de la realización de los controles.
Artículo 43
Normas de desarrollo
Sin perjuicio de las competencias específicas atribuidas a la Comisión por el presente capítulo, la Comisión adoptará las correspondientes normas de desarrollo, en particular, las referidas a:
a)
los requisitos y condiciones que deberán reunir los productos indicados en el artículo 10, y en el caso de la carne de porcino, además la lista de los productos que se vayan a comprar en régimen de intervención pública o por los cuales se vayan a conceder ayudas para el almacenamiento privado según lo dispuesto en los artículos 28 y 31, especialmente en cuanto a calidad, grupos de calidad, grados de calidad, categorías, cantidades, envasado, con inclusión del etiquetado, edad máxima, conservación, la fase del producto a la que corresponde el precio de intervención, la duración del almacenamiento privado;
b)
las modificaciones de la parte B del anexo IV;
c)
si procede, el baremo de incrementos y reducciones de precios aplicable;
d)
los procedimientos y condiciones para la aceptación en régimen de intervención pública por parte de los organismos pagadores y para la concesión de ayudas para el almacenamiento privado, especialmente en lo que se refiere a:
i)
la celebración y el contenido de los contratos,
ii)
la duración del período de almacenamiento privado y las condiciones para reducir o ampliar tales períodos, una vez que han sido estipulados por contrato,
iii)
las condiciones en que se puede decidir que es posible volver a comercializar o dar salida a productos amparados en contratos de almacenamiento privado,
iv)
el Estado miembro en el que se pueden presentar solicitudes de almacenamiento privado;
e)
la adopción de la lista de mercados representativos contemplados en los artículos 17 y 37;
f)
las normas para dar salida a los productos comprados en régimen de intervención pública, particularmente en lo referido al precio de venta, las condiciones de salida de almacén, si procede, el uso posterior o el destino de los productos que salgan de almacén, los controles que deben efectuarse y, según el caso, el sistema de fianzas aplicable;
g)
la elaboración del plan anual contemplado en el artículo 27, apartado 1;
h)
las condiciones de compra de productos en el mercado comunitario con arreglo al artículo 27, apartado 2;
i)
las normas aplicables a las autorizaciones contempladas en el artículo 39, que incluirán, en la medida en que sean estrictamente necesarias, excepciones a las normas de comercio;
j)
las normas referentes a los procedimientos aplicables en caso de licitación;
k)
las normas referentes a la designación de los centros de intervención a que se refiere el artículo 41;
l)
las condiciones que deben reunir los almacenes en los que se almacenen productos;
m)
los modelos comunitarios de clasificación de las canales previstos en el artículo 42, apartado 1, en particular, en lo que se refiere a:
i)
las definiciones,
ii)
la presentación de la canal a efectos del sistema de comunicación de precios, para la clasificación de las canales de vacuno pesado,
iii)
en el caso de las medidas que deberán tomar los mataderos conforme a lo dispuesto en el anexo V, parte A.III:
-
las excepciones previstas en el artículo 5 de la Directiva 88/409/CEE para los mataderos que limiten su producción al mercado local,
-
las excepciones que pueden concederse a los Estados miembros que lo soliciten para los mataderos en los que se sacrifique un número reducido de bovinos,
iv)
la autorización de los Estados miembros a no aplicar el modelo para la clasificación de las canales de cerdo y a utilizar otros criterios de evaluación además del peso y el contenido estimado de carne magra,
v)
las normas sobre la comunicación de los precios de determinados productos por los Estados miembros.
CAPÍTULO II
Medidas especiales de intervención
Sección I
Medidas excepcionales de apoyo del mercado
Artículo 44
Enfermedades animales
1. La Comisión podrá adoptar medidas excepcionales de apoyo de los mercados afectados por restricciones del comercio intracomunitario o del comercio con terceros países derivadas de la aplicación de medidas destinadas a luchar contra la propagación de enfermedades animales.
Los sectores en los que podrán aplicarse las medidas indicadas en el párrafo primero serán los siguientes:
a)
carne de vacuno;
b)
leche y productos lácteos;
c)
carne de porcino;
d)
carne de ovino y caprino;
e)
huevos;
f)
aves de corral.
2. Las medidas indicadas en el párrafo primero del apartado 1 se adoptarán a instancia del Estado o Estados miembros interesados.
Tales medidas solo podrán adoptarse si los Estados miembros interesados han tomado medidas veterinarias y sanitarias dirigidas a poner fin rápidamente a la enfermedad, y únicamente en la medida en que sean estrictamente necesarias para el apoyo de dicho mercado y durante el plazo estrictamente necesario a tal fin.
Artículo 45
Pérdida de confianza de los consumidores
Con respecto a los sectores de la carne de aves de corral y los huevos, la Comisión podrá adoptar medidas excepcionales de apoyo del mercado con el fin de hacer frente a las perturbaciones graves del mercado que puedan derivarse directamente de una pérdida de confianza de los consumidores debido a la existencia de riesgos para la salud pública o la sanidad animal.
Estas medidas se adoptarán a instancia del Estado o Estados miembros interesados.
Artículo 46
Financiación
1. La Comunidad financiará el 50 % de los gastos que acarreen a los Estados miembros las medidas excepcionales contempladas en los artículos 44 y 45.
No obstante, en los sectores de la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, y la carne de ovino y caprino, la Comunidad financiará el 60 % de esos gastos cuando correspondan a medidas de lucha contra la fiebre aftosa.
2. Los Estados miembros velarán por que, cuando los productores contribuyan a los gastos de los Estados miembros, ello no falsee la competencia entre los productores de los distintos Estados miembros.
3. No se aplicarán los artículos 87, 88 y 89 del Tratado a las contribuciones financieras de los Estados miembros a las medidas excepcionales contempladas en los artículos 44 y 45.
Sección II
Medidas en los sectores de los cereales y el arroz
Artículo 47
Medidas especiales de mercado en el sector de los cereales
1. Cuando la situación del mercado lo exija, la Comisión podrá adoptar medidas especiales de intervención en el sector de los cereales. En particular, podrán adoptarse tales medidas cuando en una o más regiones de la Comunidad, se produzcan caídas de precios, o se corra el riesgo de que se produzcan caídas de precios, en relación con el precio de intervención.
2. El carácter y la aplicación de las medidas especiales de intervención y las condiciones y procedimientos adoptados para la venta o cualquier otra forma de dar salida a los productos objeto de dichas medidas, serán adoptados por la Comisión.
Artículo 48
Medidas especiales de mercado en el sector del arroz
1. La Comisión podrá adoptar medidas especiales para:
a)
evitar que, en el sector del arroz, se recurra masivamente al régimen de intervención pública, conforme a lo dispuesto en el capítulo I, sección II de esta parte, en algunas regiones de la Comunidad;
b)
suplir la escasez de arroz con cáscara que pueda derivarse de catástrofes naturales.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente artículo.
Sección III
Medidas en el sector del azúcar
Artículo 49
Precio mínimo de la remolacha
1. El precio mínimo de la remolacha de cuota será de:
a)
27,83 EUR por tonelada, en la campaña de comercialización 2008/09;
b)
26,29 EUR por tonelada, a partir de la campaña de comercialización 2009/10.
2. El precio mínimo indicado en el apartado 1 se aplicará a la remolacha azucarera de la calidad tipo definida en el anexo IV, parte B.
3. Las empresas azucareras que compren remolacha de cuota apta para su transformación en azúcar y destinada a ser transformada en azúcar de cuota deberán pagar al menos el precio mínimo, ajustado mediante la aplicación de incrementos o reducciones cuando existan diferencias de calidad con relación a la calidad tipo.
Los incrementos y reducciones a que se refiere el párrafo primero se aplicarán conforme a las normas de desarrollo que establezca la Comisión.
4. Las empresas azucareras ajustarán el precio de compra de las cantidades de remolacha azucarera correspondientes a las cantidades de azúcar industrial o a los excedentes de azúcar sujetos a la percepción de la tasa por excedentes indicada en el artículo 64 de tal forma que sea, como mínimo, igual al precio mínimo de la remolacha de cuota.
Artículo 50
Acuerdos interprofesionales
1. Los acuerdos interprofesionales y los contratos de suministro deberán ajustarse a lo dispuesto en el apartado 3 y a las condiciones de compra que determine la Comisión, especialmente en lo que se refiere a la compra, entrega, recepción y pago de la remolacha.
2. Las condiciones de compra de remolacha azucarera y caña de azúcar se regirán por acuerdos interprofesionales entre los productores comunitarios de esas materias primas y las empresas azucareras comunitarias.
3. En los contratos de suministro de remolacha azucarera, se estipulará si las cantidades de azúcar que se vayan a producir corresponden a:
a)
azúcar de cuota, o
b)
azúcar producido al margen de cuotas.
4. Las empresas azucareras comunicarán los siguientes datos al Estado miembro en el que produzcan azúcar:
a)
las cantidades de remolacha a que se refiere el apartado 3, letra a), para las que hayan firmado contratos de suministro antes de la siembra así como el contenido de azúcar en el que se basan esos contratos;
b)
el rendimiento estimado de esas cantidades.
Los Estados miembros podrán exigir información adicional.
5. Las empresas azucareras que, antes de la siembra, no hayan firmado contratos de suministro al precio mínimo por una cantidad de remolacha de cuota equivalente a su cuota de azúcar estarán obligadas a pagar al menos el precio mínimo fijado para la remolacha de cuota por toda la remolacha azucarera que transformen en azúcar.
6. Previa aprobación del Estado miembro, los acuerdos interprofesionales podrán apartarse de lo dispuesto en los apartados 3 y 4.
7. De no existir acuerdos interprofesionales, el Estado miembro adoptará las medidas necesarias para proteger los intereses de las partes, que deberán ser compatibles con el presente Reglamento.
Artículo 51
Canon de producción
1. Se percibirá un canon de producción por las cuotas de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina que posean las empresas productoras de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina conforme a lo dispuesto en el artículo 56, apartado 2.
2. El canon de producción será de 12,00 EUR por tonelada de azúcar y de jarabe de inulina producida al amparo de cuotas. El canon de producción de isoglucosa será el 50 % del aplicado al azúcar.
3. Los Estados miembros cobrarán a las empresas establecidas en su territorio la totalidad del canon de producción que deban abonar con arreglo al apartado 1, en función de la cuota que posean en la campaña de comercialización considerada.
Las empresas efectuarán el pago no más tarde del último día del mes de febrero de la campaña de comercialización de que se trate.
4. Las empresas comunitarias productoras de azúcar y jarabe de inulina podrán exigir a los productores de remolacha azucarera o de caña de azúcar y a los proveedores de achicoria que sufraguen hasta un 50 % del canon de producción.
Artículo 52
Retirada de azúcar del mercado
1. Para mantener el equilibrio estructural del mercado en unos precios cercanos al precio de referencia, habida cuenta de las obligaciones de la Comunidad que se derivan de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado, podrá retirarse del mercado un porcentaje del azúcar de cuota, de la isoglucosa de cuota y del jarabe de inulina de cuota, que será común a todos los Estados miembros, hasta el comienzo de la siguiente campaña de comercialización.
En ese caso, se reducirán en el mismo porcentaje, para la campaña de comercialización considerada, las necesidades tradicionales de suministro de azúcar en bruto importado para refinar a que se refiere el artículo 153.
2. El porcentaje de retirada indicado en el apartado 1 se fijará no más tarde del 31 de octubre de la campaña de comercialización considerada y en función de la evolución del mercado que se prevea en esa campaña de comercialización.
3. Durante el período de retirada, las empresas que tengan asignada una cuota almacenarán, a expensas suyas, las cantidades de azúcar que correspondan a la aplicación del porcentaje indicado en el apartado 1 a su producción al amparo de cuota de la campaña de comercialización considerada.
Las cantidades de azúcar retiradas del mercado en una campaña de comercialización dada se tratarán como las primeras cantidades producidas al amparo de la cuota de la siguiente campaña de comercialización. No obstante, en función de la evolución del mercado del azúcar que se prevea, la totalidad del azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina retirados y/o una parte de ellos podrá ser considerada por la Comisión, en la campaña de comercialización en curso o en la siguiente:
a)
excedentes de azúcar, de isoglucosa o de jarabe de inulina disponibles para la fabricación de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina industriales, o
b)
producción temporal de cuota, una parte de la cual podrá destinarse a la exportación con el fin de dar cumplimiento a las obligaciones de la Comunidad derivadas de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado.
4. Si la oferta de azúcar de la Comunidad es insuficiente, la Comisión podrá autorizar la venta en el mercado comunitario, antes del final del período de retirada, de una determinada cantidad del azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina retirados del mercado.
5. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en este artículo no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 13, 32 y 63.
Artículo 53
Normas de desarrollo
La Comisión podrá adoptar las normas de desarrollo de la presente sección y, en particular:
a)
los criterios que deban aplicar las empresas azucareras para repartir entre los compradores de remolacha las cantidades de remolacha para las que se vayan a firmar contratos de suministro antes de la siembra de acuerdo con el artículo 50, apartado 4;
b)
el porcentaje de azúcar de cuota retirado a que se refiere el artículo 52, apartado 1;
c)
las condiciones de pago del precio mínimo en caso de que el azúcar retirado del mercado se venda en el mercado comunitario de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 52, apartado 4.
Sección IV
Ajuste de la oferta
Artículo 54
Medidas para facilitar el ajuste de la oferta a las necesidades del mercado
Para estimular las iniciativas profesionales e interprofesionales que faciliten la adaptación de la oferta a las necesidades del mercado, salvo las de retirada de productos del mercado, la Comisión podrá adoptar las medidas siguientes en los sectores de las plantas vivas, la carne de vacuno, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos y las aves de corral:
a)
medidas tendentes a mejorar la calidad;
b)
medidas tendentes a promover una mejor organización de la producción, la transformación y la comercialización;
c)
medidas destinadas a facilitar el seguimiento de la evolución de los precios del mercado;
d)
medidas destinadas a permitir la elaboración de previsiones a corto y a largo plazo basándose en el conocimiento de los medios de producción utilizados.
CAPÍTULO III
Sistemas de limitación de la producción
Sección I
Disposiciones generales
Artículo 55
Sistemas de cuotas
1. Se aplicará un sistema de cuotas a los siguientes productos:
a)
la leche y otros productos lácteos, en las acepciones del artículo 65, letras a) y b);
b)
el azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina.
2. Si un productor supera la cuota que le corresponde y, en el caso del azúcar, no hace uso de las cantidades excedentarias previstas en el artículo 61, deberá abonar una tasa por el exceso de producción en las condiciones expuestas en las secciones II y III.
3. El presente Reglamento se aplicará sin perjuicio de la aplicación del Reglamento (CE) no 1868/94 por el que se establece un régimen de contingentes para la producción de fécula de patata (59).
Sección II
Azúcar
Subsección I
Asignación y gestión de cuotas
Artículo 56
Asignación de cuotas
1. En el anexo VI se fijan las cuotas nacionales y regionales de producción de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina.
2. Los Estados miembros asignarán una cuota a cada empresa productora de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina establecida en su territorio y autorizada con arreglo a lo dispuesto en el artículo 57.
La cuota que se asigne a cada empresa será igual a la cuota que tuviera asignada para la campaña de comercialización 2007/08 en virtud del Reglamento (CE) no 318/2006.
3. Cuando los Estados miembros asignen cuotas a empresas azucareras que tengan más de una unidad de producción, adoptarán las medidas que consideren necesarias para proteger los intereses de los productores de remolacha azucarera y caña de azúcar.
Artículo 57
Empresas autorizadas
1. Previa solicitud, los Estados miembros podrán conceder autorizaciones a las empresas productoras de azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina o a las que transformen estos productos en alguno de los relacionados en la lista indicada en el artículo 62, apartado 2, siempre y cuando la empresa:
a)
demuestre que dispone de una capacidad de producción profesional;
b)
se comprometa a proporcionar la información que se le pida y a someterse a los controles establecidos en el presente Reglamento;
c)
no haya sido objeto de una suspensión o retirada de la autorización.
2. Las empresas autorizadas proporcionarán la siguiente información al Estado miembro en cuyo territorio se coseche la remolacha o la caña o se efectúen las operaciones de refinado:
a)
las cantidades de remolacha o caña por las que hayan celebrado contratos de suministro y los rendimientos estimados de remolacha o caña y azúcar por hectárea;
b)
datos sobre los suministros previstos y reales de remolacha azucarera, caña de azúcar y azúcar en bruto así como sobre la producción de azúcar, y balances de las existencias de azúcar;
c)
cantidades de azúcar blanco vendidas, precisando los precios y las condiciones de venta.
Artículo 58
Cuotas adicional y suplementaria de isoglucosa
1. En la campaña de comercialización 2008/09, se añadirá una cuota adicional de isoglucosa de 100 000 toneladas a la de la campaña de comercialización anterior. Este incremento no será aplicable a Bulgaria y Rumanía.
En la campaña de comercialización 2008/09, se añadirá una cuota adicional de isoglucosa de 11 045 toneladas a la de la campaña de comercialización anterior para Bulgaria, y de 1 966 toneladas para Rumanía.
Los Estados miembros asignarán las cuotas adicionales a las empresas proporcionalmente a la cuota de isoglucosa que les hayan asignado en virtud del artículo 56, apartado 2.
2. En las campañas de comercialización 2008/09 y 2009/10, Italia, Lituania y Suecia podrán asignar una cuota suplementaria de isoglucosa a las empresas establecidas en su territorio que lo soliciten. En el anexo VII se fija la cuota suplementaria máxima de cada uno de estos Estados miembros.
3. Se percibirá un importe único de 730 EUR por las cuotas que se asignen a empresas azucareras con arreglo a lo dispuesto en el apartado 2. Dicho importe se percibirá por tonelada de cuota suplementaria asignada.
Artículo 59
Gestión de las cuotas
1. Las cuotas fijadas en el anexo VI las adaptará la Comisión para las campañas de comercialización 2008/09, 2009/10 y 2010/11 no más tarde del último día de febrero de la campaña de comercialización anterior. Las adaptaciones se basarán en los resultados de la aplicación del apartado 2 del presente artículo, del artículo 58 del presente Reglamento y del artículo 3 del Reglamento (CE) no 320/2006.
2. Teniendo en cuenta los resultados del régimen de reestructuración establecido mediante el Reglamento (CE) no 320/2006, la Comisión fijará, no más tarde del 28 de febrero de 2010, el porcentaje común necesario para reducir las cuotas de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina de los Estados miembros y regiones de tal forma que no se produzcan desequilibrios de mercado a partir de la campaña de comercialización 2010/11.
3. Los Estados miembros adaptarán la cuota de cada empresa con arreglo a ello.
Artículo 60
Reasignación de las cuotas nacionales
1. En cada campaña de comercialización, los Estados miembros podrán disminuir hasta un 10 % la cuota de azúcar o isoglucosa asignada a las empresas establecidas en su territorio.
2. Los Estados miembros podrán efectuar transferencias de cuotas entre empresas en las condiciones indicadas en el anexo VIII y teniendo en cuenta los intereses de las partes interesadas y, en especial, los de los productores de remolacha y caña de azúcar.
3. Los Estados miembros reasignarán las cantidades deducidas en aplicación de los apartados 1 y 2 a una o más empresas establecidas en su territorio, independientemente de que tengan asignada una cuota o no.
Subsección II
Rebasamientos de cuotas
Artículo 61
Ámbito de aplicación
El azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina producidos en una campaña de comercialización dada que excedan de la cuota contemplada en el artículo 56 podrán:
a)
utilizarse para la elaboración de los productos indicados en el artículo 62;
b)
trasladarse a la producción de cuota de la siguiente campaña de comercialización, según lo dispuesto en el artículo 63;
c)
utilizarse para el régimen específico de abastecimiento de las regiones ultraperiféricas, conforme a lo dispuesto en el título II del Reglamento (CE) no 247/2006 del Consejo (60), o
d)
exportarse, dentro de los límites cuantitativos que fije la Comisión en aplicación de los compromisos derivados de acuerdos celebrados en virtud del artículo 300 del Tratado.
Las demás cantidades estarán sujetas al pago de la tasa por excedentes establecida en el artículo 64.
Artículo 62
Azúcar industrial
1. El azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina industriales se reservarán para la producción de alguno de los productos indicados en el apartado 2 cuando:
a)
hayan sido objeto de un contrato de suministro, antes del final de la campaña de comercialización, entre un productor y un usuario que gocen de la autorización a que se refiere el artículo 57, y
b)
se hayan entregado al usuario no más tarde del 30 de noviembre de la campaña de comercialización siguiente.
2. La Comisión elaborará una lista de los productos para cuya obtención se utiliza azúcar industrial, isoglucosa industrial o jarabe de inulina industrial.
En esa lista, figurarán los siguientes productos, entre otros:
a)
bioetanol, alcohol, ron, levaduras vivas y cantidades de jarabes para untar y jarabes para transformar en «Rinse appelstroop»;
b)
determinados productos industriales sin azúcar cuyo proceso de elaboración requiere utilizar azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina;
c)
determinados productos de la industria química o farmacéutica que contienen azúcar, isoglucosa o jarabe de inulina.
Artículo 63
Traslado de los excedentes de azúcar a la campaña siguiente
1. Las empresas podrán decidir trasladar a la campaña de comercialización siguiente, a cuenta de la producción de esa campaña, la totalidad o una parte de la producción que rebase su cuota de azúcar, de isoglucosa o de jarabe de inulina. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, esa decisión será irrevocable.
2. Las empresas que tomen la decisión señalada en el apartado 1:
a)
comunicarán al Estado miembro correspondiente, antes de una fecha que este habrá de fijar:
-
entre el 1 de febrero y el 30 de junio de la campaña de comercialización en curso, las cantidades de azúcar de caña que vayan a trasladar,
-
entre el 1 de febrero y el 15 de abril de la campaña de comercialización en curso, otras cantidades de azúcar o jarabe de inulina que vayan a trasladar;
b)
se comprometerán a almacenar esas cantidades, corriendo con los gastos, hasta el final de la campaña de comercialización en curso.
3. Cuando la producción definitiva de una empresa en la campaña de comercialización considerada sea inferior a la estimación hecha en el momento en que se tomó la decisión a que se refiere el apartado 1, se podrá reajustar la cantidad trasladada, con efecto retroactivo, no más tarde del 31 de octubre de la campaña de comercialización siguiente.
4. Las cantidades trasladadas se considerarán las primeras cantidades producidas al amparo de la cuota de la campaña de comercialización siguiente.
5. El azúcar almacenado en una campaña dada de conformidad con lo dispuesto en este artículo no podrá ser objeto de ninguna de las medidas de almacenamiento previstas en los artículos 13, 32 y 52.
Artículo 64
Tasa por excedentes
1. Se percibirá una tasa por:
a)
los excedentes de azúcar, isoglucosa y jarabe de inulina producidos en cualquier campaña, excepto las cantidades trasladadas a la producción de cuota de la siguiente campaña de comercialización y almacenadas con arreglo al artículo 63 y las cantidades indicadas en el artículo 61, letras c) y d);
b)
el azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina industriales con respecto a los cuales no se hayan aportado pruebas, en la fecha que determine la Comisión, de que han sido transformados en alguno de los productos contemplados en el artículo 62, apartado 2;
c)
el azúcar, la isoglucosa y el jarabe de inulina retirados del mercado en aplicación del artículo 52 con respecto a los cuales no se hayan cumplido las obligaciones establecidas en el artículo 52, apartado 3.
2. La tasa por excedentes será fijada por la Comisión en una cuantía tal que evite la acumulación de cantidades del tipo de las indicadas en el apartado 1.
3. Los Estados miembros cobrarán a las empresas establecidas en su territorio la tasa por excedentes prevista en el apartado 1 en función de las cantidades de productos a que se refiere el apartado 1 fijadas para dichas empresas para la campaña de comercialización considerada.
Sección III
Leche
Subsección I
Disposiciones generales
Artículo 65
Definiciones
A efectos de la presente sección, se entenderá por:
a)
«leche»: el producto procedente del ordeño de una o más vacas;
b)
«otros productos lácteos»: todos los productos lácteos, exceptuando la leche, y en particular la leche desnatada, la nata, la mantequilla, los yogures y el queso; cuando sea pertinente, estos podrán convertirse en «equivalente de leche» mediante los coeficientes que fije la Comisión;
c)
«productor»: el agricultor cuya explotación esté situada en el territorio geográfico de un Estado miembro y que produzca y comercialice leche o se prepare para hacerlo a muy corto plazo;
d)
«explotación»: la definida en el artículo 2, letra b), del Reglamento (CE) no 1782/2003;
e)
«comprador»: una empresa o agrupación que compra leche a productores:
-
para someterla a una o varias de las operaciones de recogida, envasado, almacenamiento, refrigeración o transformación, aunque lo haga por cuenta de otros,
-
para venderla a una o varias empresas que traten o transformen leche u otros productos lácteos.
No obstante, también se considerará comprador la agrupación de compradores de una misma zona geográfica que efectúe por cuenta de sus miembros las operaciones de gestión administrativa y contable necesarias para el pago de la tasa por excedentes; A efectos de la aplicación de la primera frase del presente párrafo, Grecia se considerará una única zona geográfica y se podrá asimilar un organismo público a una agrupación de compradores;
f)
«entrega»: cualquier entrega de leche, con exclusión de cualesquiera otros productos lácteos, de un productor a un comprador, tanto si el transporte lo lleva a cabo el productor como si lo efectúa el comprador, la empresa tratante o transformadora de los productos o un tercero;
g)
«venta directa»: cualquier venta o cesión de leche por un productor directamente al consumidor y cualquier venta o cesión de otros productos lácteos por un productor; la Comisión podrá adaptar la definición de «venta directa», respetando la definición de «entrega» de la letra f), a fin de garantizar, en particular, que ninguna cantidad de leche o de otros productos lácteos comercializados quede excluida del régimen de cuotas;
h)
«comercialización»: la entrega de leche o la venta directa de leche o de otros productos lácteos;
i)
«cuota individual»: la cuota de un productor a 1 de abril de un período de 12 meses dado;
j)
«cuota nacional»: la cuota indicada en el artículo 66, fijada para cada Estado miembro;
k)
«cuota disponible»: la cuota de que disponen los productores el 31 de marzo del período de 12 meses para el que se calcula la tasa por excedentes, una vez contabilizadas todas las transferencias, ventas, conversiones y reasignaciones temporales previstas en el presente Reglamento y ocurridas a lo largo de ese período de 12 meses.
Subsección II
Asignación y gestión de cuotas
Artículo 66
Cuotas nacionales
1. En el anexo IX, punto 1, se fijan las cuotas nacionales de producción de leche y otros productos lácteos comercializados durante siete períodos consecutivos de 12 meses a partir del 1 de abril de 2008 (en lo sucesivo, denominados «períodos de 12 meses»).
2. Las cuotas indicadas en el apartado 1 se dividirán entre los productores conforme a lo dispuesto en el artículo 67, disociando las cantidades correspondientes a entregas de las correspondientes a ventas directas. Los rebasamientos de las cuotas nacionales se determinarán nacionalmente en cada Estado miembro según lo dispuesto en la presente sección y desglosándolos en cantidades correspondientes a entregas y cantidades correspondientes a ventas directas.
3. Las cuotas nacionales establecidas en el anexo IX, punto 1, se fijarán a reserva de posibles revisiones en función de la situación general del mercado y de las condiciones específicas que existan en determinados Estados miembros.
4. Se constituirá una reserva especial de reestructuración para Bulgaria y Rumanía según lo indicado en el anexo IX, punto 2. Esta reserva quedará liberada a partir del 1 de abril de 2009 en la medida en que el autoconsumo de leche y productos lácteos en las explotaciones haya disminuido en estos países desde 2002.
La decisión de liberar la reserva y de proceder a su distribución entre las cuotas de entregas y de ventas directas será adoptada por la Comisión sobre la base de un informe que Bulgaria y Rumanía deberán presentar a la Comisión a más tardar el 31 de diciembre de 2008. En el informe se recogerán detalladamente los resultados y tendencias del proceso de reestructuración del sector lácteo del país y, en particular, del paso de la producción para autoconsumo a la producción para el mercado.
5. En los casos de Bulgaria, la República Checa, Estonia, Chipre, Letonia, Lituania, Hungría, Malta, Polonia, Rumanía, Eslovenia y Eslovaquia, las cuotas nacionales incluirán toda la leche o equivalentes de leche entregados a un comprador o vendidos directamente, aun cuando hayan sido producidos o comercializados con arreglo a una medida transitoria aplicable en estos países.
Artículo 67
Cuotas individuales
1. La cuota o cuotas individuales de los productores a 1 de abril de 2008 serán iguales a la cantidad o cantidades de referencia individuales que tengan asignadas a 31 de marzo de 2008, sin perjuicio de las transferencias, ventas y conversiones de cuota que sean de aplicación a 1 de abril de 2008.
2. Los productores podrán disponer de una cuota individual o de dos, una de ellas para entregas y otra para ventas directas. Únicamente la autoridad competente del Estado miembro podrá realizar la conversión de cantidades entre las cuotas de un productor, previa solicitud debidamente justificada de este.
3. El cálculo de la contribución a la tasa por excedentes que, en su caso, deban abonar los productores que dispongan de dos cuotas se efectuará de forma separada para cada una de ellas.
4. La Comisión podrá incrementar hasta un máximo de 200 000 toneladas la parte de la cuota nacional de Finlandia destinada a entregas a que se refiere el artículo 66 para compensar a los productores SLOM de este país. Esta reserva, que se asignará con arreglo a la normativa comunitaria, únicamente podrá utilizarse a beneficio de los productores cuyo derecho a reanudar la producción se haya visto afectado por la adhesión.
5. En su caso, se adaptarán las cuotas individuales de cada uno de los períodos de 12 meses considerados de forma que, en cada Estado miembro, la suma de las cuotas individuales de entregas y de ventas directas no rebase la parte correspondiente de la cuota nacional adaptada según lo indicado en el artículo 69, contabilizando las reducciones que puedan imponerse para alimentar la reserva nacional a que hace referencia el artículo 71.
Artículo 68
Asignación de cuotas a partir de la reserva nacional
Los Estados miembros establecerán las normas que permitan la asignación a los productores de la totalidad o de una parte de las cuotas procedentes de la reserva nacional a que se refiere el artículo 71 con arreglo a criterios objetivos que habrán de comunicar a la Comisión.
Artículo 69
Gestión de cuotas
1. La Comisión adaptará, para cada Estado miembro y para cada período, antes de que este finalice, la división de las cuotas nacionales en «entregas» y «ventas directas» a tenor de las conversiones solicitadas por los productores entre las cuotas individuales para entregas y para ventas directas.
2. Los Estados miembros transmitirán anualmente a la Comisión, antes de las fechas que determine la Comisión y según las normas que esta establezca conforme a lo dispuesto en el artículo 192, apartado 2, los datos necesarios para efectuar:
a)
la adaptación indicada en el apartado 1 del presente artículo;
b)
el cálculo de la tasa por excedentes que habrá de pagar cada Estado miembro.
Artículo 70
Contenido de materia grasa
1. Se asignará a cada productor un contenido de materia grasa de referencia, aplicable a la cuota individual para entregas que el productor tenga atribuida.
2. Para las cuotas asignadas a los productores a 31 de marzo de 2008 de conformidad con el artículo 67, apartado 1, el contenido de materia grasa de referencia mencionado en el apartado 1 será igual al contenido de referencia aplicado a dicha cuota en la citada fecha.
3. El contenido de materia grasa de referencia se modificará cuando se proceda a la conversión a que se refiere el artículo 67, apartado 2, y cuando se adquieran o transfieran cuotas o sean objeto de una cesión temporal conforme a las normas que establezca la Comisión.
4. El contenido de materia grasa aplicable a los nuevos productores que tengan asignada una cuota individual para entregas procedente en su totalidad de la reserva nacional se fijará conforme a las normas que establezca la Comisión.
5. En su caso, el contenido de referencia individual a que se refiere el apartado 1 se adaptará cuando entre en vigor el presente Reglamento y, a continuación, al comienzo de cada período de 12 meses cada vez que sea necesario para que, en cada Estado miembro, la media ponderada de los contenidos representativos individuales no sobrepase el contenido de referencia fijado en el anexo X en más de 0,1 gramos por kilogramo.
En el caso de Rumanía, el contenido de materia grasa de referencia fijado en el anexo X se revisará en función de los datos de todo el año 2004 y, en caso necesario, será adaptado por la Comisión.
Artículo 71
Reserva nacional
1. Cada uno de los Estados miembros creará una reserva nacional, dentro de las cuotas nacionales fijadas en el anexo IX, a partir de la cual se efectuarán, entre otras cosas, las asignaciones previstas en el artículo 68. Esa reserva se alimentará, según el caso, retirando cantidades según lo dispuesto en el artículo 72, reteniendo una parte de las transferencias previstas en el artículo 76 o aplicando una reducción lineal de todas las cuotas individuales. Dichas cuotas mantendrán su destino inicial, es decir, entregas o ventas directas.
2. Todas las cuotas adicionales que se asignen a un Estado miembro dado se incorporarán automáticamente a la reserva nacional de este y se dividirán en entregas y ventas directas en función de las necesidades previsibles.
3. Las cuotas que entren en la reserva nacional no tendrán un contenido de materia grasa de referencia.
Artículo 72
Casos de inactividad
1. Cuando una persona física o jurídica que disponga de cuotas individuales deje de cumplir los requisitos a que se refiere del artículo 65, letra c), durante un período de 12 meses, esas cantidades se añadirán a la reserva nacional a más tardar el 1 de abril del año civil siguiente, excepto si vuelve a ser productor, en la acepción del artículo 65, letra c), antes de esa fecha.
Si dicha persona vuelve a ser productor a más tardar al final del segundo período de 12 meses que siga a la retirada de esas cantidades, se le restituirá total o parcialmente la cuota individual que le haya sido retirada, a más tardar el 1 de abril siguiente a la fecha de solicitud.
2. Cuando un productor no comercialice una cantidad al menos igual al 70 % de la cuota individual de que dispone durante al menos un período de 12 meses, el Estado miembro podrá decidir si procede añadir a la reserva nacional la totalidad o parte de la cuota no utilizada y en qué condiciones.
El Estado miembro determinará las condiciones en las que podrá reasignarse una cuota al productor de que se trate en caso de que reanude la comercialización.
3. Lo dispuesto en los apartados 1 y 2 no se aplicará en casos de fuerza mayor ni en situaciones debidamente justificadas que afecten temporalmente a la capacidad de producción de los productores y hayan sido reconocidas como tales por la autoridad competente.
Artículo 73
Cesiones temporales
1. Antes de que finalice cada período de 12 meses, los Estados miembros autorizarán cesiones temporales, para el período de que se trate, de la parte de la cuota individual que los productores que disponen de ella no vayan a utilizar.
Los Estados miembros podrán regular las operaciones de cesión en función de las categorías de productores o de las estructuras de producción de leche, limitarlas por compradores o por regiones, autorizar la cesión total en los casos contemplados en el artículo 72, apartado 3, y determinar en qué medida el cedente podrá volver a efectuar operaciones de cesión.
2. Los Estados miembros podrán no dar cumplimiento al apartado 1 por alguno de los siguientes motivos o por ambos:
a)
la necesidad de facilitar cambios y ajustes estructurales;
b)
necesidades administrativas imperiosas.
Artículo 74
Transferencias de cuotas con tierras
1. En caso de venta, arrendamiento, transmisión por herencia directa o anticipada, o cualquier otro tipo de transmisión de la explotación que conlleve efectos jurídicos comparables para los productores, se transferirá a los productores que se hagan cargo de ella las cuotas individuales, con arreglo a las normas de desarrollo que determinen los Estados miembros teniendo en cuenta las superficies utilizadas para la producción de leche u otros criterios objetivos y, en su caso, la existencia de un acuerdo entre las partes. La parte de la cuota que, eventualmente, no se haya transferido con la explotación se añadirá a la reserva nacional.
2. Cuando se hayan transferido o se transfieran cuotas con arreglo al apartado 1 en el marco de arrendamientos o por otros medios que acarreen efectos jurídicos comparables, los Estados miembros podrán decidir, basándose en criterios objetivos y a fin de que las cuotas se asignen exclusivamente a productores, que la cuota no se transfiera con la explotación.
3. En caso de transferencia de tierras a las autoridades públicas o por causa de utilidad pública, o cuando la transferencia se efectúe con fines no agrícolas, los Estados miembros dispondrán que se apliquen las disposiciones necesarias para la salvaguardia de los intereses legítimos de las partes y, en particular, que el productor que transfiere las tierras pueda continuar la producción de leche si desea hacerlo.
4. A falta de acuerdo entre las partes, en los arrendamientos rústicos que vayan a expirar sin posibilidades de reconducción en condiciones análogas, o en situaciones que produzcan efectos jurídicos comparables, las cuotas individuales de que se trate se transferirán total o parcialmente a los productores que vayan a hacerse cargo de la explotación, con arreglo a las disposiciones adoptadas por los Estados miembros, teniendo en cuenta los intereses legítimos de las partes.
Artículo 75
Medidas de transferencia especiales
1. Con objeto de llevar a buen término la reestructuración de la producción lechera o de mejorar el medio ambiente, los Estados miembros podrán, según las disposiciones que determinen teniendo en cuenta los intereses legítimos de las partes:
a)
conceder una indemnización, que se pagará en una o varias anualidades, a los productores que se comprometan a abandonar definitivamente una parte o la totalidad de su producción lechera y a alimentar la reserva nacional con las cuotas individuales liberadas de ese modo;
b)
determinar, basándose en criterios objetivos, las condiciones con arreglo a las cuales los productores podrán obtener, mediante pago y al comienzo de un período de 12 meses, la reasignación por la autoridad competente o por el organismo que esta haya designado, de cuotas individuales que hayan sido definitivamente liberadas por otros productores al final del período de 12 meses anterior contra el desembolso, en una o varias anualidades, de una indemnización igual al pago antes citado;
c)
centralizar y supervisar las transferencias de cuotas sin tierras;
d)
establecer, en los casos de transferencia de tierras destinada a mejorar el medio ambiente, que la cuota individual de que se trate se asigne al productor que transfiere las tierras si desea continuar la producción lechera;
e)
determinar, con arreglo a criterios objetivos, las regiones y las zonas de recogida dentro de las cuales se autorizan las transferencias definitivas de cuotas sin la correspondiente transferencia de tierras, al objeto de mejorar la estructura de la producción lechera;
f)
autorizar la transferencia definitiva de cuotas sin la correspondiente transferencia de tierras, o viceversa, previa petición del productor a la autoridad competente o al organismo que esta haya designado, con el fin de mejorar la estructura de la producción lechera de la explotación o contribuir a la extensificación de la producción.
2. Las disposiciones del apartado 1 podrán aplicarse a escala nacional, al nivel territorial apropiado o en las zonas de recogida.
Artículo 76
Retención de cuotas
1. Cuando se proceda a las transferencias a que se refieren los artículos 74 y 75, los Estados miembros podrán retener une parte de la cuota individual en provecho de la reserva nacional, basándose en criterios objetivos.
2. Cuando se hayan transferido o se transfieran cuotas con arreglo a los artículos 74 y 75 con las tierras correspondientes o sin ellas en el marco de arrendamientos rústicos o por otros medios que acarreen efectos jurídicos comparables, los Estados miembros podrán decidir, basándose en criterios objetivos y a fin de que las cuotas se asignen exclusivamente a productores, que la cuota transferida se añada a la reserva nacional, total o parcialmente, y establecer las condiciones para ello.
Artículo 77
Ayudas para la adquisición de cuotas
Ninguna autoridad pública podrá conceder ayudas financieras directamente vinculadas a la adquisición de cuotas mediante venta, transferencia o asignación en aplicación de la presente sección.
Subsección III
Rebasamientos de cuotas
Artículo 78
Tasa por excedentes
1. Se abonará una tasa por excedentes sobre las cantidades de leche y otros productos lácteos comercializadas que sobrepasen la cuota nacional fijada conforme a la subsección II.
La tasa ascenderá a 27,83 EUR por cada 100 kilogramos de leche.
2. Los Estados miembros serán deudores respecto de la Comunidad de la tasa por excedentes que resulte del rebasamiento de la cuota nacional, determinado a escala nacional y por separado para las entregas y para las ventas directas, y la abonarán al FEAG, hasta el límite del 99 % del importe debido, entre el 16 de octubre y el 30 de noviembre siguiente al período de 12 meses de que se trate.
3. Si la tasa por excedentes contemplada en el apartado 1 no se paga antes de la fecha establecida, la Comisión deducirá, previa consulta del Comité de los Fondos Agrarios, una suma equivalente a la tasa impagada de los pagos mensuales que se efectúan en aplicación del artículo 14 y del artículo 15, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1290/2005. Antes de tomar esta decisión, la Comisión advertirá al Estado miembro, que dispondrá de una semana para manifestar su opinión. No será aplicable el artículo 14 del Reglamento (CE) no 2040/2000 del Consejo (61).
4. La Comisión establecerá las normas de desarrollo del presente artículo.
Artículo 79
Contribución de los productores a la tasa por excedentes
La tasa por excedentes se repartirá íntegramente, conforme a los artículos 80 y 83, entre los productores que hayan contribuido a cada uno de los rebasamientos de las cuotas nacionales a que se refiere el artículo 66, apartado 2.
Sin perjuicio de lo dispuesto en los artículos 80, apartado 3, y 83, apartado 1, los productores serán deudores respecto del Estado miembro de su contribución a la tasa por excedentes, calculada con arreglo a los artículos 69, 70 y 80, por el mero hecho de haber rebasado las cuotas de que disponen.
Artículo 80
Tasa por excedentes sobre las entregas
1. Para determinar el balance definitivo de la tasa por excedentes, las cantidades entregadas por cada productor se incrementarán o disminuirán mediante los coeficientes que fije la Comisión y con arreglo a las condiciones que esta determine, cuando el contenido real de materia grasa difiera del de referencia.
2. Si, a escala nacional, la suma de las entregas ajustadas de conformidad con el apartado 1 es inferior a las entregas reales, la tasa por excedentes se calculará sobre las entregas reales. En este caso, cada ajuste negativo se reducirá proporcionalmente de tal forma que la suma de las entregas ajustadas acabe coincidiendo con las entregas reales.
Si la suma de las entregas ajustadas de conformidad con el apartado 1 es superior a las entregas reales, la tasa por excedentes se calculará sobre las primeras.
3. La contribución de cada productor al pago de la tasa por excedentes se determinará mediante decisión del Estado miembro, tanto si se han reasignado como si no las partes no utilizadas de la cuota nacional asignadas a las entregas, proporcionalmente a las cuotas individuales de cada productor o según los criterios objetivos que fije cada Estado miembro:
a)
bien a escala nacional, en función del volumen de rebasamiento de la cuota de que dispone cada productor,
b)
bien primeramente por comprador y, seguidamente, a escala nacional, si procede.
Artículo 81
Función del comprador
1. El comprador será el encargado de percibir la contribución debida por los productores en concepto de tasa por excedentes y abonará al organismo competente del Estado miembro, antes de la fecha que determine la Comisión y de acuerdo con las normas que esta fije, el importe de las citadas contribuciones, deducidas del precio de la leche pagado a los productores causantes del rebasamiento o, en su defecto, percibidas por cualquier otro medio adecuado.
2. Cuando un comprador sustituya total o parcialmente a otro comprador o a varios, las cuotas individuales de que disponen los productores se contabilizarán para finalizar el período de 12 meses en curso, previa deducción de las cantidades ya entregadas y teniendo en cuenta su contenido de materia grasa. El presente apartado se aplicará también cuando un productor cambie de comprador.
3. Cuando, en el transcurso del período de referencia, las cantidades entregadas por un productor dado rebasen la cuota de que dispone, el Estado miembro podrá decidir que el comprador deduzca, en concepto de anticipo de la contribución del productor y según las normas que determine el Estado miembro, una parte del precio de las entregas de leche de dicho productor que excedan de la cuota. El Estado miembro podrá establecer disposiciones específicas que permitan a los compradores deducir dicho anticipo cuando los productores hagan entregas a varios compradores.
Artículo 82
Autorización
Será requisito previo para ejercer la actividad de comprador contar con una autorización del Estado miembro que este concederá en función de los criterios que establezca la Comisión.
La Comisión establecerá las condiciones que habrán de cumplirse y la información que deberán facilitar los productores en los casos de ventas directas.
Artículo 83
Tasa por excedentes sobre las ventas directas
1. En lo que se refiere a las ventas directas, la contribución de cada productor al pago de la tasa por excedentes que corresponda se determinará mediante decisión del Estado miembro, tanto si se han reasignado como si no las partes no utilizadas de la cuota nacional asignadas a las ventas directas, al nivel territorial apropiado o al nivel nacional.
2. Los Estados miembros establecerán la base de cálculo de la contribución de los productores a la tasa por excedentes que deba pagarse aplicando a la cantidad total de leche vendida, cedida o utilizada para fabricar los productos lácteos vendidos o cedidos los criterios que fije la Comisión.
3. Para determinar el balance definitivo de la tasa por excedentes no se tendrá en cuenta ninguna corrección relativa al contenido de materia grasa.
4. La Comisión determinará cómo y cuándo deberá abonarse la tasa por excedentes al organismo competente del Estado miembro.
Artículo 84
Sumas percibidas en exceso o impagadas
1. Cuando se determine que debe pagarse la tasa por excedentes de entregas o ventas directas y la contribución percibida a los productores sea superior a la tasa debida, el Estado miembro podrá:
a)
destinar, total o parcialmente, la cantidad percibida en exceso a financiar las medidas a que se refiere el artículo 75, apartado 1, letra a), y/o
b)
redistribuirla, total o parcialmente, a productores:
-
de las categorías prioritarias que establezca el Estado miembro basándose en criterios objetivos y en los plazos que determine la Comisión, o
-
que se encuentren en una situación excepcional que se derive de una disposición nacional que no tenga relación alguna con el sistema de cuotas de producción de leche y otros productos lácteos establecido en el presente capítulo.
2. Cuando no proceda pagar tasa por excedentes alguna, los anticipos que, en su caso, hayan percibido sobre la tasa el comprador o el Estado miembro se reintegrarán a los productores a más tardar al final del período siguiente de 12 meses.
3. Si el comprador no cumple la obligación de percibir la contribución de los productores a la tasa por excedentes, de conformidad con el artículo 81, el Estado miembro podrá percibir las sumas impagadas directamente a los productores, sin perjuicio de las sanciones que pueda aplicar al comprador.
4. Si el productor o el comprador no respeta el plazo de pago, deberán abonarse al Estado miembro los intereses de demora que fije la Comisión.
Sección IV
Disposiciones de procedimiento
Artículo 85
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente capítulo, que podrán comprender, en particular:
a)
la obligación para las empresas autorizadas indicadas en el artículo 57 de presentar información adicional y los criterios de sanciones administrativas, suspensiones o retirada de la autorización a las empresas;
b)
la fijación y notificación de los importes a que se refiere el artículo 58 y la tasa por excedentes a que se refiere el artículo 64;
c)
excepciones a las fechas establecidas en el artículo 63.
CAPÍTULO IV
Regímenes de ayuda
Sección I
Ayuda para transformación
Subsección I
Forrajes desecados
Artículo 86
Empresas subvencionables
1. Se concederá una ayuda para la transformación de productos del sector de los forrajes desecados a las empresas transformadoras de productos de ese sector que estén incluidas al menos en una de las categorías siguientes:
a)
transformadores que hayan celebrado contratos con productores de forrajes para desecar; cuando el contrato corresponda a un pedido especial para la transformación de forrajes suministrados por un productor, deberá incluir una cláusula por la que la empresa transformadora se obligue a abonar al productor la ayuda que se reciba por las cantidades transformadas en virtud del contrato;
b)
empresas que hayan transformado su propia producción o, en el caso de agrupaciones, la de sus miembros;
c)
empresas que hayan recibido los suministros de personas físicas o jurídicas que hayan celebrado contratos con productores de forrajes para desecar.
2. La ayuda indicada en el apartado 1 se abonará por los forrajes desecados que hayan salido de la planta de transformación y cumplan los siguientes requisitos:
a)
presenten un contenido máximo de humedad situado entre el 11 % y el 14 %, dependiendo de la presentación del producto;
b)
presenten un contenido mínimo en proteína bruta, expresado en materia seca, no inferior:
i)
al 15 %, en el caso de los productos enumerados en el anexo I, parte IV, letra a) y letra b), segundo guión,
ii)
al 45 %, en el de los productos enumerados en el anexo I, parte IV, letra b), primer guión;
c)
sean de una calidad sana, cabal y comercial.
Artículo 87
Anticipo
1. Las empresas transformadoras podrán recibir un anticipo de 19,80 EUR por tonelada o, si han constituido una garantía de 6,60 EUR por tonelada, de 26,40 EUR por tonelada.
Los Estados miembros realizarán los controles necesarios para comprobar el derecho a la ayuda. Una vez que se haya comprobado el derecho a la ayuda, se procederá al pago del anticipo.
No obstante, el anticipo podrá pagarse antes de que se compruebe el derecho a la ayuda si el transformador constituye una garantía igual al importe del anticipo, incrementado en un 10 %. Esta garantía también servirá como garantía a efectos de lo dispuesto en el párrafo primero. La garantía se reducirá hasta el nivel establecido en el párrafo primero tan pronto como se compruebe el derecho a la ayuda y se liberará en su totalidad cuando se abone el saldo de la ayuda.
2. Para que se abone el anticipo, el forraje desecado deberá haber salido previamente de la empresa transformadora.
3. En los casos en que se haya abonado un anticipo, se abonará el saldo, es decir la diferencia entre la cuantía del anticipo y el importe total de la ayuda que corresponda a la empresa transformadora, a reserva de la aplicación del artículo 88, apartado 2.
4. Cuando el anticipo exceda del importe total al que tenga derecho la empresa transformadora en aplicación de lo dispuesto en el artículo 88, apartado 2, el transformador reintegrará la cantidad percibida en exceso a la autoridad competente del Estado miembro previa solicitud de esta.
Artículo 88
Cuantía de la ayuda
1. La ayuda establecida en el artículo 86 ascenderá a 33 EUR por tonelada.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, cuando la cantidad de forrajes desecados por la que se solicite ayuda en una campaña de comercialización dada rebase la cantidad máxima garantizada establecida en el artículo 89, se reducirá la ayuda en todos los Estados miembros en los que la producción rebase la cantidad nacional garantizada, reduciendo los gastos en función del porcentaje que el rebasamiento de ese Estado miembro represente con relación a la suma de todos los rebasamientos.
La Comisión fijará la reducción en un nivel que garantice que el gasto presupuestario no exceda del que se habría alcanzado de no haberse rebasado la cantidad máxima garantizada.
Artículo 89
Cantidad garantizada
La ayuda prevista en el artículo 86 podrá concederse en cada campaña de comercialización por una cantidad máxima garantizada de 4 960 723 toneladas de forrajes deshidratados o secados al sol. Esa cantidad se repartirá entre los Estados miembros interesados, en forma de cantidades nacionales garantizadas, con arreglo a lo dispuesto en el anexo XI, letra B.
Artículo 90
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de esta subsección y, en particular, las referidas a:
a)
las declaraciones que deban presentar las empresas cuando soliciten la ayuda;
b)
las condiciones que deben cumplirse a los efectos de determinar la admisibilidad de la solicitud de ayuda, en especial en lo que se refiere a llevanza de inventarios de existencias y demás justificantes;
c)
la concesión de la ayuda prevista en esta subsección y del anticipo, así como la liberación de la garantía prevista en el artículo 87, apartado 1;
d)
las condiciones y los criterios que deban cumplir las empresas contempladas en el artículo 86 y, cuando las empresas reciban sus suministros de personas físicas o jurídicas, las garantías que deban ofrecer estas personas;
e)
las condiciones de autorización de los compradores de forrajes para desecar que deban aplicar los Estados miembros;
f)
los criterios para determinar los requisitos establecidos en el artículo 86, apartado 2;
g)
los criterios que deban cumplirse en la celebración de contratos y la información que estos deban incluir;
h)
la aplicación de la cantidad máxima garantizada a que hace referencia el artículo 89;
i)
requisitos adicionales que completen los establecidos en el artículo 86, en especial en cuanto al contenido de caroteno y fibras.
Subsección II
Lino destinado a la producción de fibras
Artículo 91
Elegibilidad
1. Se concederá a los primeros transformadores autorizados una ayuda para la transformación de varillas de lino con miras a la producción de fibras en función de la cantidad de fibras realmente obtenida a partir de las varillas para las que se haya celebrado un contrato de compraventa con un agricultor.
No obstante, en caso de que el agricultor conserve la propiedad de las varillas que encargue transformar por contrato a un primer transformador autorizado y acredite que ha comercializado las fibras obtenidas, la ayuda se concederá al agricultor.
En caso de que el primer transformador autorizado sea también el agricultor, el contrato de compraventa se sustituirá por un compromiso del interesado en el que se obligue a proceder él mismo a la transformación.
2. A los efectos de esta subsección, se entenderá por «primer transformador autorizado» una persona física o jurídica, o un grupo de personas físicas o jurídicas, con independencia de su personalidad jurídica o de la de sus miembros a tenor del Derecho nacional, que haya sido autorizada para producir fibras de lino por la autoridad competente del Estado miembro en cuyo territorio estén situadas sus instalaciones.
Artículo 92
Cuantía de la ayuda
1. La ayuda para la transformación establecida en el artículo 91 ascenderá a 200 EUR por tonelada de fibras largas de lino.
2. Se limitarán las cantidades de fibras que causarán derecho a ayuda en función de las superficies por las que se haya celebrado un contrato o suscrito un compromiso según lo dispuesto en el artículo 91.
Los Estados miembros establecerán los límites a que se refiere el párrafo primero de manera que se respeten las cantidades nacionales garantizadas contempladas en el artículo 94.
Artículo 93
Anticipo
A petición del primer transformador autorizado, se le abonará un anticipo de la ayuda a que se refiere el artículo 91 en función de la cantidad de fibras obtenida.
Artículo 94
Cantidad garantizada
1. La ayuda podrá concederse en cada campaña de comercialización por una cantidad máxima garantizada de 80 878 toneladas de fibras largas de lino. Esa cantidad se repartirá entre los Estados miembros interesados, en forma de cantidades nacionales garantizadas, con arreglo a lo dispuesto en el anexo XI, letra A.
2. En caso de que la fibra obtenida en un Estado miembro proceda de varillas producidas en otro, la cantidad correspondiente se imputará a la cantidad nacional garantizada del Estado miembro en que se hayan cosechado las varillas. La ayuda será abonada por el Estado miembro a cuya cantidad nacional garantizada se impute la citada cantidad.
Artículo 95
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de esta subsección y, en particular, las referidas a:
a)
las condiciones de autorización de los primeros transformadores a que se refiere el artículo 91;
b)
las condiciones que deban cumplir los primeros transformadores autorizados respecto de los contratos de compraventa y compromisos contemplados en el artículo 91, apartado 1;
c)
los requisitos que deban cumplir los agricultores en los casos contemplados en el artículo 91, apartado 1, párrafo segundo;
d)
los criterios que deban reunir las fibras largas de lino;
e)
las condiciones de concesión de la ayuda y el anticipo y, en particular, los justificantes de la transformación de las varillas;
f)
las condiciones que deban respetarse al establecer los límites a que se refiere el artículo 92, apartado 2.
Sección II
Restituciones por producción
Artículo 96
Restitución por producción de almidón o fécula
1. Podrá concederse una restitución por la producción de:
a)
almidón de maíz, almidón de trigo o fécula de patata, así como de determinados derivados utilizados en la fabricación de determinados productos, de los que la Comisión elaborará una lista;
b)
las siguientes cantidades de almidón a partir de cebada y avena en Finlandia y Suecia en cada campaña de comercialización, a falta de una producción nacional significativa de otros cereales para la producción de almidón y siempre que ello no conlleve un aumento del nivel de producción de almidón a partir de esos dos cereales:
i)
50 000 toneladas, en Finlandia,
ii)
10 000 toneladas, en Suecia.
2. La Comisión fijará la restitución mencionada en el apartado 1 periódicamente.
Artículo 97
Restitución por producción en el sector del azúcar
1. Podrá concederse una restitución por producción de los productos del sector del azúcar enumerados en el anexo I, parte III, letras b) a e), cuando no existan excedentes de azúcar o azúcar importado, excedentes de isoglucosa o excedentes de jarabe de inulina a un precio equivalente al precio mundial para la fabricación de los productos a que se refiere el artículo 62, apartado 2, letras b) y c).
2. La restitución por producción a que se refiere el apartado 1 se fijará atendiendo, en particular, a los costes que entrañaría para la industria la utilización de azúcar importado, si se abasteciese en el mercado mundial, y al precio de los excedentes de azúcar disponibles en el mercado comunitario o, de no haber excedentes de azúcar, al precio de referencia.
Artículo 98
Condiciones de concesión
La Comisión establecerá las condiciones de concesión de las restituciones por producción a que se refiere la presente sección, el importe de estas y, en lo que respecta a la restitución por producción de azúcar establecida en el artículo 97, las cantidades con derecho a ellas.
Sección III
Ayudas en el sector de la leche y los productos lácteos
Artículo 99
Ayuda a la leche desnatada y a la leche desnatada en polvo destinadas a la alimentación animal
1. Se concederán ayudas a la leche desnatada y a la leche desnatada en polvo destinadas a la alimentación animal con arreglo a las condiciones y a las normas aplicables a los productos que habrá de determinar la Comisión.
A los efectos del presente artículo, el suero de mantequilla se considerará leche desnatada y el suero de mantequilla en polvo, leche desnatada en polvo.
2. La Comisión fijará la cuantía de la ayuda en función de los factores siguientes:
a)
el precio de referencia de la leche desnatada en polvo fijado en el artículo 8, apartado 1, letra e), inciso ii);
b)
la evolución de la situación de abastecimiento de leche desnatada y leche desnatada en polvo, y la evolución de su uso en piensos;
c)
la evolución de los precios de los terneros;
d)
la evolución de los precios de mercado de las proteínas competidoras respecto a los de la leche desnatada en polvo.
Artículo 100
Ayuda a la leche desnatada transformada en caseína y caseinatos
1. Se concederá una ayuda a la leche desnatada producida en la Comunidad que se transforme en caseína y caseinatos, con arreglo a las condiciones y a las normas aplicables a esa leche y a la caseína o caseinatos producidos con ella, que habrá de determinar la Comisión.
2. La Comisión fijará la cuantía de la ayuda en función de los factores siguientes:
a)
el precio de referencia de la leche desnatada en polvo, o el precio de mercado de la leche desnatada en polvo de primera calidad, fabricada por el proceso de atomización (spray), si este precio es superior al precio de referencia;
b)
los precios de mercado de la caseína y los caseinatos en el mercado comunitario y en el mundial.
La ayuda podrá variar según que la leche desnatada se transforme en caseína o en caseinatos y según la calidad de estos productos.
Artículo 101
Ayuda para la compra de nata, mantequilla y mantequilla concentrada a precios reducidos
Cuando se acumulen o puedan acumularse excedentes de productos lácteos, la Comisión, en las condiciones que ella misma habrá de determinar, podrá decidir que se conceda una ayuda para permitir la compra de nata, mantequilla y mantequilla concentrada a precios reducidos:
a)
por parte de instituciones y organizaciones sin ánimo de lucro;
b)
por parte de las fuerzas armadas y unidades de categoría similar de los Estados miembros;
c)
por parte de fabricantes de productos de pastelería y helados;
d)
por parte de fabricantes de otros productos alimenticios que habrá de determinar la Comisión;
e)
para el consumo directo de mantequilla concentrada.
Artículo 102
Ayuda para el suministro de productos lácteos a los alumnos de centros escolares
1. En condiciones que habrá de determinar la Comisión, se concederá una ayuda comunitaria para el suministro a los alumnos de centros escolares de determinados productos lácteos transformados de los códigos NC 0401, 0403, 0404 90 y 0406 o NC 2202 90 que habrá de determinar la Comisión.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 180, los Estados miembros podrán conceder ayudas nacionales, como complemento de la ayuda comunitaria, para el suministro de los productos contemplados en el apartado 1 a los alumnos de centros escolares. Los Estados miembros podrán financiar las ayudas nacionales mediante una tasa al sector lácteo o mediante cualquier otra contribución de este sector.
3. En el caso de la leche entera, la ayuda comunitaria será de 18,15 EUR por 100 kilogramos.
En el caso de otros productos lácteos, la Comisión fijará la cuantía de la ayuda en función de los componentes de leche del producto considerado.
4. La ayuda contemplada en el apartado 1 se concederá respecto de una cantidad máxima de 0,25 litros de equivalente de leche por alumno y día.
Sección IV
Ayudas en el sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa
Artículo 103
Ayudas para organizaciones profesionales
1. La Comunidad financiará por medio de los importes retenidos por los Estados miembros en virtud del artículo 110 decies, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1782/2003 los programas trienales de trabajo que elaboren las organizaciones profesionales contempladas en el artículo 125 en uno o varios de los ámbitos siguientes:
a)
el seguimiento y la gestión administrativa del mercado del aceite de oliva y las aceitunas de mesa;
b)
la mejora del impacto ambiental de la oleicultura;
c)
la mejora de la calidad de los sistemas de producción de aceite de oliva y de aceitunas de mesa;
d)
el sistema de trazabilidad y la certificación y protección de la calidad del aceite de oliva y las aceitunas de mesa bajo la autoridad de las administraciones nacionales, con especial atención al control cualitativo de los aceites de oliva vendidos al consumidor final;
e)
la difusión de información sobre las actividades realizadas por las organizaciones profesionales con el fin de mejorar la calidad del aceite de oliva.
2. La contribución máxima de la Comunidad a los programas de trabajo contemplados en el apartado 1 será igual al importe que sea retenido por los Estados miembros. Dicha contribución cubrirá únicamente costes subvencionables y no podrá superar los porcentajes siguientes:
a)
el 100 %, en el caso de las actividades desempeñadas en los ámbitos a que se refiere el apartado 1, letras a) y b);
b)
el 100 %, en el caso de las inversiones en activos fijos, y el 75 %, en el de otras actividades desarrolladas en el ámbito a que se refiere el apartado 1, letra c);
c)
el 75 %, en el caso de los programas de trabajo que, centrándose en los ámbitos indicados en el apartado 1, letras d) y e), sean aplicados en al menos tres Estados miembros o terceros países no productores por organizaciones profesionales reconocidas de al menos dos Estados miembros productores, y el 50 %, en el caso de otras actividades que tengan lugar en esos ámbitos.
Los Estados miembros concederán como financiación complementaria un importe no superior al 50 % de los costes que no queden cubiertos por la contribución comunitaria.
La Comisión establecerá las normas de desarrollo del presente artículo y en particular los procedimientos que deban aplicar los Estados miembros para la aprobación de los programas y los tipos de actividades subvencionables dentro de estos programas.
3. Sin perjuicio de las disposiciones específicas que pueda aprobar la Comisión con arreglo al artículo 194, los Estados miembros comprobarán el cumplimiento de las condiciones necesarias para la concesión de la contribución comunitaria. A tal fin, realizarán una auditoría de los programas de trabajo y pondrán en marcha un plan de control de una muestra, determinada a partir de un análisis de riesgos, que comprenda cada año como mínimo el 30 % de las organizaciones de productores y de todas las demás organizaciones profesionales que reciban la contribución comunitaria dispuesta en el presente artículo.
Sección V
Fondo comunitario del tabaco
Artículo 104
Fondo del Tabaco
1. Se crea un Fondo Comunitario del Tabaco (en lo sucesivo, denominado «el Fondo») que financiará medidas en los siguientes ámbitos:
a)
la sensibilización de los ciudadanos sobre los efectos nocivos de todas las formas de consumo de tabaco, en particular mediante la información y la educación, el apoyo a la recopilación de datos para determinar las tendencias del consumo de tabaco y la elaboración de estudios epidemiológicos relativos al tabaquismo a escala comunitaria, y un estudio sobre la prevención del tabaquismo;
b)
medidas específicas de reconversión de los productores de tabaco hacia otros cultivos u otras actividades económicas que creen empleo así como estudios sobre las posibilidades de reconversión de los productores de tabaco.
2. El Fondo se financiará:
a)
mediante una retención porcentual del importe de la prima establecida en el título I del Reglamento (CEE) no 2075/92, aplicable hasta la cosecha de 2005, inclusive, para la financiación de las medidas contempladas en el apartado 1, y que, en la cosecha de 2002, ascenderá al 2 % de la prima y, en las de 2003, 2004 y 2005, al 3 %;
b)
según lo dispuesto en el artículo 110 quaterdecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, en los años civiles 2006 y 2007.
3. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente artículo.
Sección VI
Disposiciones específicas aplicables al sector apícola
Artículo 105
Ámbito de aplicación
1. Con miras a mejorar las condiciones generales de producción y comercialización de los productos apícolas, los Estados miembros podrán establecer programas nacionales de una duración de tres años, en lo sucesivo denominados «programas apícolas».
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 180, los artículos 87, 88 y 89 del Tratado no se aplicarán a:
a)
la contribución financiera de los Estados miembros en favor de las medidas que gocen de apoyo comunitario en virtud de las disposiciones de la presente sección;
b)
las ayudas nacionales específicas de protección de las explotaciones apícolas desfavorecidas por condiciones estructurales o naturales, o en el marco de programas de desarrollo económico, con excepción de las concedidas en favor de la producción o del comercio.
Los Estados miembros notificarán a la Comisión las ayudas indicadas en la letra b) cuando procedan a presentar su programa apícola conforme al artículo 109.
Artículo 106
Medidas elegibles para ayuda
Podrán incluirse en el programa apícola las medidas siguientes:
a)
asistencia técnica a los apicultores y a las agrupaciones de apicultores;
b)
lucha contra la varroasis;
c)
racionalización de la trashumancia;
d)
medidas de apoyo a laboratorios de análisis de las características fisicoquímicas de la miel;
e)
medidas de apoyo a la repoblación de la cabaña apícola comunitaria;
f)
colaboración con organismos especializados en la realización de programas de investigación aplicada en el sector apícola.
Quedan excluidas de los programas apícolas las medidas financiadas por el FEADER con arreglo al Reglamento (CE) no 1698/2005 del Consejo (62).
Artículo 107
Estudio de la estructura de producción y comercialización del sector apícola
Para tener derecho a la financiación prevista en el artículo 108, apartado 1, los Estados miembros deberán efectuar un estudio sobre la estructura de producción y comercialización del sector apícola en sus respectivos territorios.
Artículo 108
Financiación
1. La Comunidad financiará el 50 % de los gastos que los programas apícolas acarreen a los Estados miembros.
2. Los gastos derivados de las medidas acometidas al amparo de los programas apícolas deberán ser efectuados por los Estados miembros a más tardar el 15 de octubre de cada año.
Artículo 109
Consulta
Los programas apícolas se elaborarán en estrecha colaboración con las organizaciones profesionales representativas y las cooperativas del sector apícola. Deberán presentarse a la Comisión para su aprobación.
Artículo 110
Normas de desarrollo
La Comisión establecerá las normas de desarrollo para la aplicación de la presente sección.
Sección VII
Ayudas en el sector de los gusanos de seda
Artículo 111
Ayuda a los sericicultores
1. Se concederá una ayuda por los gusanos de seda del código NC ex 0106 90 00 y los huevos de gusanos de seda del código NC ex 0511 99 85 criados en la Comunidad.
2. La ayuda se concederá a los sericicultores por cada caja de huevos de gusanos de seda utilizada, siempre y cuando contenga la cantidad mínima de huevos que se determine y la cría de los gusanos se haya llevado hasta el final.
3. La ayuda ascenderá a 133,26 EUR por caja de huevos de gusanos de seda utilizada.
Artículo 112
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección y, en particular, las referidas a la cantidad mínima mencionada en el artículo 111, apartado 2.
TÍTULO II
DISPOSICIONES APLICABLES A LA COMERCIALIZACIÓN Y LA PRODUCCIÓN
CAPÍTULO I
Normas de comercialización y condiciones de producción
Sección I
Normas de comercialización
Artículo 113
Normas de comercialización
1. La Comisión podrá adoptar normas de comercialización para uno o varios productos de los siguientes sectores:
a)
aceite de oliva y aceitunas de mesa, con respecto a los productos a que se refiere el anexo I, parte VII, letra a);
b)
plátanos;
c)
plantas vivas.
2. Las normas indicadas en el apartado 1:
a)
se adoptarán teniendo en cuenta, en particular:
i)
las particularidades de cada producto,
ii)
la necesidad de que haya una comercialización fluida de los productos,
iii)
la conveniencia de que los consumidores reciban una información adecuada y transparente sobre los productos,
iv)
en lo que a los aceites de oliva indicados en el anexo I, parte VII, letra a), se refiere, las modificaciones de los métodos de determinación de sus características físicas, químicas y organolépticas;
b)
atañerán, en particular, a la calidad, la clasificación, el peso, el calibre, el envase, el embalaje, el almacenamiento, el transporte, la presentación, el origen y el etiquetado.
3. Salvo disposición en contrario de la Comisión adoptada conforme a los criterios indicados en el apartado 2, letra a), los productos para los que se establezcan normas de comercialización únicamente podrán comercializarse en la Comunidad según dichas normas.
Sin perjuicio de las disposiciones específicas que, en su caso, adopte la Comisión de conformidad con el artículo 194, los Estados miembros se cerciorarán de que los productos cumplan las normas de comercialización adoptadas e impondrán las sanciones a que haya lugar.
Artículo 114
Normas de comercialización aplicables a la leche y los productos lácteos
1. Únicamente podrán comercializarse como leche y productos lácteos los productos destinados a la alimentación humana que se ajusten a las definiciones y denominaciones que figuran en el anexo XII.
2. Sin perjuicio de las exenciones establecidas por la normativa comunitaria y de las medidas de protección de la salud pública que puedan adoptarse, la leche del código NC 0401 destinada al consumo humano únicamente podrá comercializarse en la Comunidad con arreglo a lo dispuesto en el anexo XIII y, en particular, de conformidad con las definiciones establecidas en su punto I.
Artículo 115
Normas de comercialización aplicables a las materias grasas
Sin perjuicio del artículo 114, apartado 1, y de cualesquiera disposiciones que se adopten en los sectores veterinario y de los productos alimenticios para asegurarse de que los productos cumplan las normas higiénicas y sanitarias y proteger la salud humana y la sanidad animal, las normas establecidas en el anexo XV se aplicarán a los siguientes productos, destinados al consumo humano, que tengan un contenido graso mínimo del 10 %, aunque inferior al 90 %, en peso del producto:
a)
las materias grasas lácteas de los códigos NC 0405 y ex 2106;
b)
las materias grasas del código NC ex 1517;
c)
las materias grasas compuestas por productos vegetales o animales, o por ambos, de los códigos NC ex 1517 y ex 2106.
El contenido de materia grasa, excluida la sal añadida, deberá representar como mínimo dos terceras partes de la materia seca.
No obstante, estas normas únicamente se aplicarán a los productos que conserven una consistencia sólida a una temperatura de 20o C y que puedan ser untados.
Artículo 116
Normas de comercialización aplicables a los productos del sector de los huevos y del sector de las aves de corral
Los productos del sector de los huevos y del sector de las aves de corral se comercializarán de conformidad con las disposiciones establecidas en el anexo XIV.
Artículo 117
Certificación del lúpulo
1. Los productos del sector del lúpulo cosechados o elaborados en la Comunidad estarán sujetos a un procedimiento de certificación.
2. Solo podrán expedirse certificados para los productos que presenten características cualitativas mínimas válidas en una fase determinada de la comercialización. En el caso del polvo de lúpulo, del polvo de lúpulo enriquecido con lupulina, del extracto de lúpulo y de los productos de lúpulo mezclados, el certificado solo podrá expedirse si el contenido de ácido alfa no es inferior al del lúpulo a partir del cual se hayan elaborado.
3. El certificado mencionará como mínimo:
a)
el lugar de producción del lúpulo;
b)
el año de cosecha;
c)
la variedad o variedades.
4. Los productos del sector del lúpulo únicamente se podrán comercializar o exportar previa expedición del certificado contemplado en los apartados 1, 2 y 3.
Si se trata de productos importados, la certificación a que se refiere el artículo 158, apartado 2, se considerará equivalente al certificado.
5. La Comisión podrá adoptar excepciones a lo dispuesto en el apartado 4:
a)
con miras a satisfacer las exigencias comerciales de determinados terceros países, o
b)
para productos destinados a usos especiales.
Las disposiciones previstas en el párrafo primero:
a)
no deberán perjudicar la comercialización normal de los productos para los que se hayan expedido certificados;
b)
estarán acompañadas de garantías encaminadas a evitar cualquier confusión con esos productos.
Artículo 118
Normas de comercialización aplicables al aceite de oliva y al aceite de orujo de oliva
1. El uso de las descripciones y definiciones de los aceites de oliva y de los aceites de orujo de oliva que figuran en el anexo XVI será obligatorio para la comercialización de esos productos en la Comunidad y, en la medida en que sea compatible con normas internacionales obligatorias, en el comercio con los terceros países.
2. Solo podrán comercializarse al por menor los aceites que se indican en el anexo XVI, punto 1, letras a) y b), y puntos 3 y 6.
Sección II
Condiciones aplicables a la producción
Artículo 119
Utilización de caseína y caseinatos para la fabricación de queso
La utilización de caseína y caseinatos en la fabricación de quesos estará sometida a una autorización previa que solamente se concederá si dicha utilización es una condición necesaria para la fabricación de los productos.
Artículo 120
Método de producción de alcohol etílico agrícola
La Comisión podrá regular el método de obtención y las características del alcohol etílico agrícola obtenido a partir de un producto agrícola específico recogido en el anexo I del Tratado.
Sección III
Normas de procedimiento
Artículo 121
Adopción de normas de comercialización, normas de desarrollo y excepciones
La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente capítulo y, en particular, las relacionadas con:
a)
las normas de comercialización a que se refiere el artículo 113, incluidas las referidas a excepciones, a la presentación de los elementos exigidos por las normas de comercialización, y a la aplicación de estas a los productos importados en la Comunidad y a los exportados desde ella;
b)
en lo que respecta a las definiciones y denominaciones que podrán utilizarse para comercializar leche y productos lácteos conforme al artículo 114, apartado 1:
i)
la elaboración y, en caso necesario, la ampliación del listado de productos a que se refiere el anexo XII, punto III, apartado 1, párrafo segundo, basándose en las listas enviadas por los Estados miembros,
ii)
la ampliación, en caso necesario, del listado de denominaciones que figura en el anexo XII, punto II, apartado 2, párrafo segundo, letra a);
c)
en lo que respecta a las normas de comercialización de materias grasas para untar contempladas en el artículo 115:
i)
el listado de productos a que se refiere el anexo XV, punto I, apartado 2, párrafo tercero, letra a), basándose en las listas enviadas por los Estados miembros,
ii)
los métodos de análisis necesarios para el control de la composición y de las características de fabricación de los productos contemplados en el artículo 115;
iii)
la toma de muestras,
iv)
la obtención de información estadística sobre los mercados de los productos contemplados en el artículo 115;
d)
por lo que respecta a las disposiciones en materia de comercialización de huevos establecidas en la parte A del anexo XIV:
i)
las definiciones,
ii)
la frecuencia de la recogida, entrega, preservación y manipulación de huevos,
iii)
los criterios de calidad, en particular, la apariencia de la cáscara, la consistencia de la clara y la yema y la altura de la bolsa de aire,
iv)
la clasificación por peso, incluidas las excepciones,
v)
el marcado de los huevos y la indicación en los envases, incluidas las excepciones e incluidas las normas que deban aplicarse en relación con los centros de envasado,
vi)
los intercambios comerciales con terceros países,
vii)
los métodos de explotación agrícola;
e)
por lo que respecta a las disposiciones en materia de comercialización de carne de aves de corral establecidas en la parte B del anexo XIV:
i)
las definiciones,
ii)
la lista de canales de aves, las partes de dichas canales y despojos, incluido el foie gras, a las que se aplica la parte B del anexo XIV,
iii)
los criterios de clasificación en el sentido del punto III (1) de la parte B del anexo XIV,
iv)
las normas en relación con otras indicaciones que deban aparecer en la documentación comercial de acompañamiento, el etiquetado, la presentación y publicidad de la carne del sector de las aves de corral destinada al consumidor final y la denominación del producto para la venta en el sentido del punto 1 del artículo 3, apartado 1, de la Directiva 2000/13/CE,
v)
las indicaciones facultativas sobre el método de refrigeración utilizado y el tipo de explotación agrícola,
vi)
las excepciones que pueden aplicarse en caso de entregas a establecimientos de transformación o despiece,
vii)
las normas que deban aplicarse con respecto a los porcentajes de absorción de agua durante la preparación de canales frescas, congeladas y ultracongeladas y partes de estas, así como las indicaciones que deban realizarse al respecto;
f)
por lo que respecta a las disposiciones en relación con las normas de producción y comercialización de huevos para incubar y de pollitos de aves de corral establecidas en la parte C del anexo XIV:
i)
las definiciones,
ii)
el registro de establecimientos de producción o comercialización de huevos para incubar o de pollitos de aves de corral,
iii)
las indicaciones en los huevos para incubar, incluidos los huevos importados o para la exportación a terceros países, así como sobre los envases y las normas que deban aplicarse a los pollitos procedentes de terceros países,
iv)
los registros que deban llevarse en las incubadoras,
v)
la utilización que pueda hacerse, distinta del consumo humano, de los huevos incubados retirados de las incubadoras,
vi)
las comunicaciones de las incubadoras y demás establecimientos con las autoridades competentes de los Estados miembros,
vii)
los documentos de acompañamiento;
g)
las características cualitativas mínimas de los productos del sector del lúpulo contemplados en el artículo 117;
h)
los métodos de análisis que deban emplearse, si procede;
i)
en lo que respecta a la utilización de caseína y caseinatos contemplada en el artículo 119:
i)
las condiciones con arreglo a las cuales los Estados miembros podrán conceder autorizaciones y los porcentajes máximos que puedan incorporarse, que estarán basados en criterios objetivos habida cuenta de lo que sea tecnológicamente necesario,
ii)
las obligaciones que habrán de respetar las empresas autorizadas conforme al inciso i).
CAPÍTULO II
Organizaciones de productores, organizaciones interprofesionales y organizaciones profesionales
Sección I
Principios generales
Artículo 122
Organizaciones de productores
Los Estados miembros reconocerán las organizaciones de productores que:
a)
estén constituidas por productores de alguno de los sectores siguientes:
i)
lúpulo,
ii)
aceite de oliva y aceitunas de mesa,
iii)
gusanos de seda;
b)
se creen por iniciativa de los productores;
c)
persigan un objetivo específico, que podrá referirse, en concreto, a:
i)
la concentración de la oferta y la comercialización de los productos de los afiliados,
ii)
la adaptación conjunta de la producción a las exigencias del mercado y la mejora de los productos,
iii)
el fomento de la racionalización y mecanización de la producción.
Artículo 123
Organizaciones interprofesionales
Los Estados miembros reconocerán las organizaciones interprofesionales que:
a)
estén integradas por representantes de actividades económicas vinculadas a la producción, el comercio y/o la transformación de productos en los sectores siguientes:
i)
aceite de oliva y aceitunas de mesa,
ii)
tabaco;
b)
se creen por iniciativa de todas o algunas de las organizaciones o asociaciones que las integren;
c)
persigan un objetivo específico, que podrá referirse, en concreto, a:
i)
la concentración y coordinación de la oferta y la comercialización de los productos de los afiliados,
ii)
la adaptación conjunta de la producción y la transformación a las exigencias del mercado y la mejora de los productos,
iii)
el fomento de la racionalización y la mejora de la producción y la transformación,
iv)
la realización de estudios sobre los métodos de producción sostenible y la evolución del mercado.
No obstante, cuando las organizaciones interprofesionales realicen sus actividades en los territorios de varios Estados miembros, el reconocimiento lo otorgará la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1.
Artículo 124
Disposiciones comunes aplicables a las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales
1. Las disposiciones del artículo 122 y del artículo 123, párrafo primero, se aplicarán sin perjuicio del reconocimiento, decidido por los Estados miembros sobre la base del Derecho interno y de conformidad con las disposiciones del Derecho comunitario, de las organizaciones de productores y las organizaciones interprofesionales en cualquiera de los sectores a que se refiere el artículo 1, con excepción de los sectores contemplados en el artículo 122 y el artículo 123, párrafo primero.
2. Las organizaciones de productores reconocidas de conformidad con los Reglamentos (CE) no 865/2004, (CE) no 1952/2005 y (CE) no 1544/2006 se considerarán organizaciones de productores reconocidas al amparo del artículo 122 del presente Reglamento.
Las organizaciones interprofesionales reconocidas de conformidad con los Reglamentos (CEE) no 2077/92 y (CE) no 865/2004 se considerarán organizaciones interprofesionales reconocidas al amparo del artículo 123 del presente Reglamento.
Artículo 125
Organizaciones profesionales
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por «organizaciones profesionales» las organizaciones de productores reconocidas, las organizaciones interprofesionales reconocidas o las organizaciones reconocidas de otros agentes del sector del aceite de oliva y las aceitunas de mesa o sus asociaciones.
Sección II
Normas aplicables a las organizaciones interprofesionales en el sector del tabaco
Artículo 126
Pago de cuotas por los no afiliados
1. Cuando una o varias de las actividades mencionadas en el apartado 2 realizadas por una organización interprofesional reconocida en el sector del tabaco sean de interés económico general para los agentes económicos cuyas actividades estén relacionadas con uno o varios de los productos en cuestión, el Estado miembro que haya concedido el reconocimiento, o la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, cuando la organización haya sido reconocida por esta, podrá decidir que los agentes económicos individuales o las agrupaciones que no pertenezcan a la organización, pero que se beneficien de esas actividades, estén obligados a pagar a la organización la totalidad o una parte de las cuotas abonadas por los miembros, en la medida en que esas cuotas se destinen a sufragar los gastos que resulten directamente de la ejecución de las actividades en cuestión, excluidos los gastos administrativos.
2. Las actividades mencionadas en el apartado 1 tendrán alguno de los objetivos siguientes:
a)
investigación destinada a la valorización de los productos, especialmente mediante nuevas utilizaciones que no pongan en peligro la salud pública;
b)
estudios para la mejora de la calidad del tabaco en hoja o embalado;
c)
búsqueda de métodos de cultivo que permitan restringir el uso de productos fitosanitarios y garanticen la protección del suelo y del medio ambiente.
3. Los Estados miembros interesados notificarán a la Comisión las decisiones que tengan la intención de adoptar en aplicación del apartado 1. Estas decisiones solo podrán surtir efecto al término de un plazo de tres meses a partir de la fecha de notificación a la Comisión. La Comisión podrá pedir en este plazo la denegación de de la totalidad o de una parte del proyecto de decisión cuando el interés económico general que se invoque parezca infundado.
4. Cuando las actividades que lleve a cabo una organización interprofesional reconocida por la Comisión con arreglo al presente capítulo sean de interés económico general, la Comisión comunicará su proyecto de decisión a los Estados miembros interesados, que dispondrán de un plazo de dos meses desde ese momento para presentar sus observaciones.
Sección III
Normas de procedimiento
Artículo 127
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente capítulo, en particular las condiciones y los procedimientos para el reconocimiento de las organizaciones de productores, interprofesionales y profesionales en sectores únicos, incluidos los elementos siguientes:
a)
los objetivos específicos que deben perseguir esas organizaciones;
b)
las normas de asociación de esas organizaciones;
c)
las actividades de esas organizaciones;
d)
excepciones a los requisitos establecidos en los artículos 122, 123 y 125;
e)
en su caso, los efectos que produzca el reconocimiento de una organización interprofesional.
PARTE III
INTERCAMBIOS COMERCIALES CON TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO I
Disposiciones generales
Artículo 128
Principios generales
Salvo disposición contraria del presente Reglamento o adoptada en virtud de alguna de sus disposiciones, en los intercambios comerciales con terceros países estará prohibido:
a)
la recaudación de cualquier exacción de efecto equivalente a un derecho de aduana;
b)
la aplicación de cualquier restricción cuantitativa o medida de efecto equivalente.
Artículo 129
Nomenclatura combinada
La clasificación arancelaria de los productos sujetos al presente Reglamento se regirá por las normas generales de interpretación de la nomenclatura combinada contemplada en el Reglamento (CE) no 2658/87 del Consejo, de 23 de julio de 1987, relativo a la nomenclatura arancelaria y estadística y al arancel aduanero común (63) (denominada en lo sucesivo «nomenclatura combinada»), y por las normas especiales de aplicación de esta. La nomenclatura arancelaria que resulte de la aplicación del presente Reglamento, incluidas, en su caso, las definiciones que aparecen en el anexo III, se incluirá en el arancel aduanero común.
CAPÍTULO II
Importaciones
Sección I
Certificados de importación
Artículo 130
Certificados de importación
1. Sin perjuicio de las ocasiones en que se exijan certificados de importación conformes con el presente Reglamento, la Comisión podrá supeditar las importaciones en la Comunidad de uno o más productos de los sectores que se mencionan a continuación a la presentación de un certificado de importación:
a)
cereales;
b)
arroz;
c)
azúcar;
d)
semillas;
e)
aceite de oliva y aceitunas de mesa, con respecto a los productos de los códigos NC 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 y 1522 00 39;
f)
lino y cáñamo, con relación al cáñamo;
g)
plátanos;
h)
plantas vivas;
i)
carne de vacuno;
j)
leche y productos lácteos;
k)
carne de porcino;
l)
carne de ovino y caprino;
m)
huevos;
n)
aves de corral;
o)
alcohol etílico agrícola.
2. Cuando se aplique el apartado 1, la Comisión tendrá en cuenta la necesidad de certificados de importación para la gestión de los mercados de que se trate y, en particular, el seguimiento de las importaciones de los productos en cuestión.
Artículo 131
Expedición de certificados
Los Estados miembros expedirán certificados de importación a cualquier solicitante, independientemente del lugar de la Comunidad en el que esté establecido, a menos que un reglamento o cualquier otro acto del Consejo disponga lo contrario, y sin perjuicio de las medidas adoptadas para la aplicación del presente capítulo.
Artículo 132
Validez
Los certificados de importación serán válidos en toda la Comunidad.
Artículo 133
Garantía
1. Salvo disposición en contrario de la Comisión, la expedición de los certificados estará supeditada a la constitución de una garantía que asegure la importación de los productos dentro del plazo de validez del certificado.
2. Salvo en caso de fuerza mayor, la garantía se ejecutará total o parcialmente si la importación no se lleva a cabo, o solo se lleva a cabo parcialmente, dentro del plazo de validez del certificado.
Artículo 134
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, incluidos los plazos de validez de los certificados y el importe de la garantía.
Sección II
Derechos y exacciones aplicables a las importaciones
Artículo 135
Derechos de importación
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, los tipos de los derechos de importación del arancel aduanero común se aplicarán a los productos enumerados en el artículo 1.
Artículo 136
Cálculo de los derechos de importación de los cereales
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 135, el derecho de importación de los productos de los códigos NC 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (trigo blando de calidad alta), 1002 00 00, 1005 10 90, 1005 90 00 y 1007 00 90, excepto los híbridos para siembra, será igual al precio de intervención válido para la importación de tales productos, incrementado un 55 % y deducido el precio cif de importación aplicable a la remesa de que se trate. No obstante, este derecho no podrá sobrepasar el tipo convencional del derecho determinado sobre la base de la nomenclatura combinada.
2. A efectos del cálculo del derecho de importación a que se refiere el apartado 1, se establecerán periódicamente precios de importación cif representativos de los productos indicados en ese apartado.
Artículo 137
Cálculo de los derechos de importación del arroz descascarillado
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 135, la Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el derecho de importación del arroz descascarillado del código NC 1006 20 en un plazo de diez días desde el final del período de referencia correspondiente de acuerdo con el anexo XVII, punto 1.
La Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el nuevo derecho aplicable si los cálculos efectuados en aplicación de ese anexo obligan a modificarlo. Hasta la fijación de un nuevo derecho aplicable, se aplicará el derecho anteriormente fijado.
2. Para el cálculo de las importaciones citadas en anexo XVII, punto 1, se tendrán en cuenta las cantidades para las cuales se hayan expedido certificados de importación de arroz descascarillado del código NC 1006 20 durante el período de referencia correspondiente, con exclusión de los certificados de importación del arroz Basmati contemplado en el artículo 138.
3. La cantidad de referencia anual será de 449 678 toneladas. La cantidad de referencia parcial de cada campaña de comercialización corresponderá a la mitad de la cantidad de referencia anual.
Artículo 138
Cálculo de los derechos de importación del arroz Basmati descascarillado
No obstante lo dispuesto en el artículo 135, a las variedades de arroz Basmati descascarillado de los códigos NC 1006 20 17 y 1006 20 98 enumeradas en el anexo XVIII se les podrá aplicar un derecho de importación nulo en las condiciones establecidas por la Comisión.
Artículo 139
Cálculo de los derechos de importación del arroz elaborado
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 135, la Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el derecho de importación del arroz semiblanqueado o blanqueado del código NC 1006 30 en un plazo de diez desde el final del período de referencia correspondiente, con arreglo al anexo XVII, punto 2.
La Comisión fijará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, el nuevo derecho aplicable si los cálculos efectuados en aplicación de ese anexo obligan a modificarlo. Hasta la fijación de un nuevo derecho aplicable, se aplicará el derecho anteriormente fijado.
2. Para el cálculo de las importaciones citadas en el anexo XVII, punto 2, se tendrán en cuenta las cantidades para las cuales se hayan expedido certificados de importación de arroz semiblanqueado o blanqueado del código NC 1006 30 durante el período de referencia correspondiente.
Artículo 140
Cálculo de los derechos de importación del arroz partido
No obstante lo dispuesto en el artículo 135, el derecho de importación de arroz partido del código NC 1006 40 00 será de 65 EUR por tonelada.
Artículo 141
Derechos de importación adicionales
1. Con el fin de evitar o contrarrestar los efectos perjudiciales que puedan tener en el mercado comunitario las importaciones de uno o más productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos, las aves de corral y los plátanos, se aplicará a dichas importaciones un derecho de importación adicional al tipo del derecho establecido en los artículos 135 a 140, cuando:
a)
se realicen a un precio inferior al notificado por la Comunidad a la OMC («el precio de activación»), o
b)
el volumen de las importaciones en cualquier año supere un determinado nivel («el volumen de activación»).
El volumen de activación se basará en las posibilidades de acceso al mercado definidas, en su caso, como importaciones en porcentaje del consumo interior durante los tres años anteriores.
2. No se aplicarán derechos de importación adicionales cuando sea poco probable que las importaciones perturben el mercado comunitario o cuando los efectos sean desproporcionados al objetivo perseguido.
3. A los efectos del apartado 1, letra a), los precios de importación se determinarán sobre la base de los precios de importación cif de la remesa considerada.
Los precios de importación cif se cotejarán con los precios representativos del producto de que se trate en el mercado mundial o en el mercado de importación comunitario de dicho producto.
Artículo 142
Suspensión de los derechos de importación en el sector del azúcar
La Comisión podrá suspender total o parcialmente los derechos de importación de determinadas cantidades de los productos que se citan a continuación con el fin de garantizar el suministro necesario para la elaboración de los productos a que se refiere el artículo 62, apartado 2:
a)
azúcar del código NC 1701;
b)
isoglucosa de los códigos NC 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 y 1702 90 30.
Artículo 143
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, en particular especificando:
a)
con relación al artículo 136:
i)
los requisitos mínimos del trigo blando de calidad alta,
ii)
las cotizaciones de precios que deban tomarse en consideración,
iii)
la posibilidad, cuando así proceda en casos concretos, de ofrecer a los agentes económicos la oportunidad de conocer el derecho aplicable antes de la llegada de las remesas;
b)
con relación al artículo 141, los productos a los que se aplicarán derechos de importación adicionales y los demás criterios necesarios para garantizar la aplicación del apartado 1 de ese artículo.
Sección III
Gestión de los contingentes de importación
Artículo 144
Contingentes arancelarios
1. La Comisión abrirá y gestionará los contingentes arancelarios de importación de los productos contemplados por el artículo 1, resultantes de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado o de cualquier otro acto del Consejo, según las normas de desarrollo adoptadas por la Comisión.
2. La gestión de los contingentes arancelarios deberá efectuarse de modo que se eviten discriminaciones entre los agentes económicos, aplicando uno de los métodos siguientes o una combinación de ellos o mediante cualquier otro método que resulte apropiado:
a)
método basado en el orden cronológico de presentación de las solicitudes (principio de «orden de llegada»);
b)
método de reparto proporcional a las cantidades solicitadas en el momento de presentar las solicitudes (según el método del «examen simultáneo»);
c)
método basado en las corrientes comerciales tradicionales (según el método denominado «tradicionales/recién llegados»).
3. El método de gestión escogido tendrá debidamente en cuenta, según proceda, las necesidades de abastecimiento del mercado comunitario y la necesidad de salvaguardar su equilibrio.
Artículo 145
Apertura de los contingentes arancelarios
La Comisión fijará los contingentes arancelarios anuales, en caso necesario escalonados adecuadamente a lo largo del año, y determinará el método de gestión que deba utilizarse.
Artículo 146
Normas específicas
1. Con respecto al contingente de importación de 54 703 toneladas de carne de vacuno congelada de los códigos NC 0202 20 30, 0202 30 y 0206 29 91 y destinada a la transformación, el Consejo, de acuerdo con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá decidir que el contingente se destine total o parcialmente a cantidades equivalentes de carne de calidad, aplicando un tipo de conversión de 4,375.
2. En el caso de los contingentes arancelarios de importación en España de 2 000 000 de toneladas de maíz y 300 000 toneladas de sorgo y de importación en Portugal de 500 000 toneladas de maíz, las normas de desarrollo a que se refiere el artículo 148 incluirán también las disposiciones necesarias para llevar a cabo las importaciones acogidas a los contingentes arancelarios así como, cuando proceda, el almacenamiento público de las cantidades importadas por los organismos pagadores de los Estados miembros interesados y su comercialización en los mercados de esos Estados miembros.
Artículo 147
Tipos arancelarios aplicables a los plátanos
El presente capítulo se aplicará sin perjuicio del Reglamento (CE) no 1964/2005 del Consejo (64).
Artículo 148
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, en particular con relación a lo siguiente:
a)
las garantías sobre la naturaleza, procedencia y origen del producto;
b)
el reconocimiento del documento utilizado para comprobar las garantías a que se refiere la letra a);
c)
las condiciones de expedición y el plazo de validez de los certificados de importación.
Sección IV
Disposiciones especiales para determinados productos
Subsección I
Disposiciones especiales de importación para los sectores de los cereales y el arroz
Artículo 149
Importaciones de mezclas de diferentes cereales
El derecho de importación aplicable a las mezclas de cereales de las letras a) y b) del anexo I, parte I, se determinará como sigue:
a)
cuando la mezcla se componga de dos de esos cereales, el derecho de importación será el aplicable:
i)
al componente principal en peso, cuando este represente al menos el 90 % del peso de la mezcla,
ii)
al componente sometido al derecho de importación más elevado, cuando ninguno de los componentes represente al menos el 90 % del peso de la mezcla;
b)
cuando la mezcla esté compuesta por más de dos de esos cereales y varios cereales representen cada uno de ellos más del 10 % del peso de la mezcla, el derecho de importación aplicable a la mezcla será el más elevado de los aplicables a dichos cereales, aun cuando el derecho de importación sea idéntico para dos o más de los cereales.
Cuando solo un cereal represente más del 10 % del peso de la mezcla, el derecho de importación será el que se aplique a ese cereal;
c)
en todos los casos que no se recogen en las letras a) y b), el derecho de importación será el más elevado de los aplicables a los cereales que compongan la mezcla de que se trate, aun cuando el derecho de importación sea idéntico para dos o más de los cereales.
Artículo 150
Importaciones de mezclas de cereales y arroz
El derecho de importación aplicable a las mezclas de uno o más de los cereales de las letras a) y b) del anexo I, parte I, por un lado, y de uno o más productos de las letras a) y b) del anexo I, parte II, por otro lado, será el aplicable al cereal o al producto sometido al derecho de importación más elevado.
Artículo 151
Importaciones de mezclas de arroz
El derecho de importación aplicable a las mezclas compuestas bien sea de arroz perteneciente a varios grupos o fases de transformación diferentes, bien sea de arroz que pertenezca a uno o varios grupos o fases de transformación diferentes, por un lado, y de arroz partido, por otro, será el aplicable:
a)
al componente principal en peso, cuando este último represente al menos el 90 % del peso de la mezcla;
b)
al componente sometido al derecho de importación más elevado, cuando ninguno de los componentes represente al menos el 90 % del peso de la mezcla.
Artículo 152
Aplicabilidad de la clasificación arancelaria
Cuando no pueda utilizarse el método para fijar el derecho de importación previsto en los artículos 149 a 151, el derecho aplicable a las mezclas mencionadas en esos artículos será el que resulte de la clasificación arancelaria de las mezclas.
Subsección II
Regímenes preferentes de importación de azúcar
Artículo 153
Necesidades tradicionales de suministro de azúcar para refinar
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 52, apartado 1, las necesidades tradicionales de suministro de azúcar para refinar se fijan en 2 424 735 toneladas por campaña de comercialización para toda la Comunidad, expresadas en azúcar blanco.
En la campaña de comercialización 2008/09, las necesidades tradicionales de suministro se distribuirán como sigue:
a)
198 748 toneladas para Bulgaria;
b)
296 627 toneladas para Francia;
c)
100 000 toneladas para Italia;
d)
291 633 toneladas para Portugal;
e)
329 636 toneladas para Rumanía;
f)
19 585 toneladas para Eslovenia;
g)
59 925 toneladas para Finlandia;
h)
1 128 581 toneladas para el Reino Unido.
2. Las necesidades tradicionales de suministro mencionadas en el apartado 1, párrafo primero, se incrementarán en 65 000 toneladas. Esta cantidad se referirá a azúcar de caña en bruto y se reservará para la campaña de comercialización 2008/09 respecto de la única planta de transformación de remolacha azucarera que seguía funcionando en Portugal en 2005. Dicha planta de transformación se considerará una refinería a tiempo completo.
3. Los certificados de importación de azúcar para refinar se expedirán únicamente para las refinerías a tiempo completo, a condición de que las cantidades en cuestión no sean superiores a las que pueden importarse de acuerdo con las necesidades tradicionales de suministro a que se refiere el apartado 1. Los certificados únicamente podrán transferirse entre refinerías a tiempo completo y serán válidos hasta el final de la campaña de comercialización para la que se hayan expedido.
El presente apartado se aplicará en la campaña de comercialización 2008/09 y en los tres primeros meses de cada una de las campañas posteriores.
4. Se suspenderá la aplicación de derechos de importación del azúcar de caña para refinar del código NC 1701 11 10 originario de los Estados indicados en el anexo XIX para la cantidad adicional que resulte necesaria para que las refinerías a tiempo completo dispongan de un suministro adecuado en la campaña de comercialización 2008/09.
La Comisión fijará la cantidad adicional basándose en el equilibrio entre las necesidades tradicionales de suministro a que se refiere el apartado 1 y las previsiones de suministro de azúcar para refinar en la campaña de comercialización de que se trate. La Comisión podrá revisar este equilibrio durante la campaña de comercialización basándose en cálculos globales históricos del azúcar en bruto destinado al consumo.
Artículo 154
Precio garantizado
1. Los precios garantizados fijados para el azúcar ACP/de la India se aplicarán a las importaciones de azúcar en bruto y azúcar blanco de la calidad tipo procedente de:
a)
los países menos desarrollados al amparo de los regímenes mencionados en los artículos 12 y 13 del Reglamento (CE) no 980/2005 del Consejo (65);
b)
los Estados enumerados en el anexo XIX respecto de la cantidad adicional a que se refiere el artículo 153, apartado 4.
2. Las solicitudes de certificados de importación de azúcar al que se aplique un precio garantizado deberán ir acompañadas de un certificado de exportación de las autoridades del país exportador que declare que el azúcar se ajusta a lo estipulado en los acuerdos de que se trata.
Artículo 155
Compromisos adquiridos en virtud del Protocolo del azúcar
La Comisión podrá adoptar medidas para garantizar que el azúcar ACP/de la India se importa en la Comunidad conforme a lo dispuesto en el Protocolo 3 del anexo V del Acuerdo de asociación ACP-CE y en el Acuerdo entre la Comunidad Europea y la República de la India sobre el azúcar de caña. En caso necesario, esas medidas podrán constituir excepciones a lo dispuesto en el artículo 153 del presente Reglamento.
Artículo 156
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente subsección, en particular, para ajustarse a los acuerdos internacionales. Podrán incluir modificaciones del anexo XIX.
Subsección III
Disposiciones especiales para la importación de cáñamo
Artículo 157
Importaciones de cáñamo
1. Los productos siguientes podrán importarse en la Comunidad únicamente si se cumplen las condiciones que se enumeran a continuación:
a)
el cáñamo en bruto del código NC 5302 10 00 cumple las condiciones establecidas en el artículo 52 del Reglamento (CE) no 1782/2003;
b)
las semillas destinadas a la siembra de variedades de cáñamo del código NC 1207 99 15 van acompañadas de la prueba de que el porcentaje de tetrahidrocannabinol no supera el valor establecido de conformidad con el artículo 52 del Reglamento (CE) no 1782/2003;
c)
las semillas de cáñamo no destinadas a la siembra del código NC 1207 99 91 solo podrán ser importadas por importadores autorizados por el Estado miembro, a fin de garantizar que no se destinan a la siembra.
2. Sin perjuicio de las disposiciones específicas que pueda adoptar la Comisión con arreglo al artículo 194, las importaciones en la Comunidad de los productos que se especifican en el apartado 1, letras a) y b), del presente artículo se someterán a comprobaciones para determinar si se cumplen las condiciones establecidas en el apartado 1.
3. El presente artículo se aplicará sin perjuicio de las disposiciones más restrictivas adoptadas por los Estados miembros de acuerdo con el Tratado y las obligaciones derivadas del Acuerdo sobre la Agricultura de la OMC.
Subsección IV
Disposiciones especiales para la importación de lúpulo
Artículo 158
Importaciones de lúpulo
1. Los productos del sector del lúpulo solo podrán importarse de terceros países cuando presenten unas características de calidad al menos equivalentes a las aprobadas para los productos similares cosechados en la Comunidad o elaborados a partir de dichos productos.
2. Se considerará que los productos presentan las características a que se refiere el apartado 1 si van acompañados de una certificación expedida por las autoridades del país de origen y reconocida como equivalente al certificado previsto en el artículo 117.
En el caso del polvo de lúpulo, del polvo de lúpulo enriquecido con lupulina, del extracto de lúpulo y de los productos de lúpulo mezclados, la certificación solo podrá reconocerse como equivalente al certificado si el contenido de ácido alfa de estos productos no es inferior al del lúpulo a partir del cual se hayan elaborado.
La equivalencia de esas certificaciones se comprobará de acuerdo con las normas de desarrollo adoptadas por la Comisión.
Sección V
Salvaguardia y perfeccionamiento activo
Artículo 159
Medidas de salvaguardia
1. La Comisión, de conformidad con el apartado 3, adoptará medidas de salvaguardia contra las importaciones en la Comunidad con arreglo a lo dispuesto en los Reglamentos (CE) no 519/94 (66) y (CE) no 3285/94 (67) del Consejo.
2. Salvo disposición en contrario establecida en virtud de cualquier otro acto del Consejo, la Comisión adoptará medidas de salvaguardia, de conformidad con el apartado 3, contra las importaciones en la Comunidad previstas en los acuerdos internacionales celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado.
3. La Comisión podrá adoptar, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, y a petición de un Estado miembro o por propia iniciativa, las medidas a que se refieren los apartados 1 y 2. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán inmediatamente aplicables.
Todo Estado miembro podrá someter a la consideración del Consejo las decisiones adoptadas por la Comisión en virtud de los apartados 1 y 2 en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo se reunirá sin demora. Por mayoría cualificada, podrá modificar o revocar la decisión en cuestión en el plazo de un mes desde la fecha en que se le haya sometido.
4. Cuando la Comisión considere que cualquier medida de salvaguardia adoptada de conformidad con los apartados 1 o 2 deba derogarse o modificarse, actuará del modo siguiente:
a)
en caso de que el Consejo se haya pronunciado sobre la medida, la Comisión le propondrá su derogación o modificación; el Consejo decidirá por mayoría cualificada;
b)
en todos los demás casos, las medidas de salvaguardia comunitarias las derogará o modificará la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1.
Artículo 160
Suspensión del régimen de perfeccionamiento activo
1. Cuando el mercado comunitario se vea perturbado o corra el riesgo de verse perturbado por el régimen de perfeccionamiento activo, la Comisión, a petición de un Estado miembro o por iniciativa propia, podrá suspender total o parcialmente la utilización de dicho régimen para los productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, la carne de vacuno, la leche y los productos lácteos, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino, los huevos, las aves de corral y el alcohol etílico agrícola. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Todo Estado miembro podrá someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud del párrafo primero en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo se reunirá sin demora. El Consejo, por mayoría cualificada, podrá modificar o revocar las medidas en cuestión en el plazo de un mes desde la fecha en que le haya sido sometidas.
2. En la medida necesaria para el buen funcionamiento de la OCM, el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá prohibir total o parcialmente la utilización del régimen de perfeccionamiento activo para los productos contemplados en el apartado 1.
CAPÍTULO III
Exportaciones
Sección I
Certificados de exportación
Artículo 161
Certificados de exportación
1. Sin perjuicio de las ocasiones en que se exijan certificados de exportación conformes con el presente Reglamento, la Comisión podrá supeditar las exportaciones desde la Comunidad de uno o más productos de los sectores que se mencionan a continuación a la presentación de un certificado de exportación:
a)
cereales;
b)
arroz;
c)
azúcar;
d)
aceite de oliva y aceitunas de mesa, con respecto al aceite de oliva a que se refiere el anexo I, parte VII, letra a);
e)
carne de vacuno;
f)
leche y productos lácteos;
g)
carne de porcino;
h)
carne de ovino y caprino;
i)
huevos;
j)
aves de corral;
k)
alcohol etílico agrícola.
Cuando aplique el párrafo primero, la Comisión tendrá en cuenta la necesidad de certificados de exportación para la gestión de los mercados de que se trate y, en particular, el seguimiento de las exportaciones de los productos en cuestión.
2. Los artículos 131 a 133 se aplicarán mutatis mutandis.
3. La Comisión adoptará las normas de desarrollo de los apartado 1 y 2, incluidos los plazos de validez de los certificados y el importe de la garantía.
Sección II
Restituciones a la exportación
Artículo 162
Ámbito de aplicación de las restituciones a la exportación
1. En la medida en que resulte necesario para permitir las exportaciones sobre la base de sus cotizaciones o precios en el mercado mundial y dentro de los límites establecidos en los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado, podrá compensarse la diferencia entre esas cotizaciones o precios y los precios comunitarios mediante una restitución a la exportación:
a)
de los productos de los sectores siguientes que se exporten sin más transformación:
i)
cereales,
ii)
arroz,
iii)
azúcar, con respecto a los productos enumerados en el anexo I, parte III, letras b), c), d) y g),
iv)
carne de vacuno,
v)
leche y productos lácteos,
vi)
carne de porcino,
vii)
huevos,
viii)
aves de corral;
b)
de los productos enumerados en la letra a), incisos i), ii), iii), v) y vii), que se exporten en forma de las mercancías que figuran en los anexos XX y XXI.
En el caso de la leche y los productos lácteos exportados en forma de los productos enumerados en el anexo XX, parte IV, las restituciones a la exportación únicamente podrán concederse por los productos que figuran en el anexo I, parte XVI, letras a) a e) y g).
2. Las restituciones por los productos exportados en forma de las mercancías transformadas que se enumeran en los anexos XX y XXI no podrán ser superiores a las aplicables a los mismos productos exportados sin más transformación.
3. En la medida necesaria para tener en cuenta las características de producción propias de determinadas bebidas espirituosas obtenidas de cereales, la Comisión podrá adaptar los criterios aplicables a la concesión de las restituciones a que se refieren los apartados 1 y 2, así como el procedimiento de comprobación, para acomodarse a esta situación particular.
Artículo 163
Distribución de las restituciones a la exportación
Para la atribución de las cantidades que puedan exportarse con restitución se adoptará el método:
a)
más adaptado a la naturaleza del producto y a la situación del mercado de que se trate, que permita utilizar los recursos disponibles con la mayor eficacia posible y que tenga en cuenta la eficacia y la estructura de las exportaciones comunitarias sin dar lugar por ello a discriminaciones entre los agentes económicos y, en particular, entre los agentes económicos grandes y pequeños;
b)
menos engorroso para los agentes económicos desde el punto de vista administrativo, habida cuenta de las necesidades de gestión;
c)
que evite toda discriminación entre los operadores interesados.
Artículo 164
Fijación de las restituciones a la exportación
1. Las restituciones a la exportación serán las mismas para toda la Comunidad. Podrán variar según el destino, en especial cuando así lo requieran la situación de los mercados mundiales, las necesidades específicas de determinados mercados o las obligaciones derivadas de los acuerdos celebrados en virtud del artículo 300 del Tratado.
2. Las restituciones las fijará la Comisión.
Podrán fijarse:
a)
periódicamente;
b)
mediante convocatoria de licitación, en el caso de los productos para los que estuviera previsto este procedimiento antes de empezar a aplicarse el presente Reglamento conforme a lo dispuesto en el artículo 204, apartado 2.
Salvo en caso de fijación mediante licitación, la lista de los productos para los que se concede una restitución a la exportación y el importe de esta se fijarán al menos trimestralmente. No obstante, el importe de las restituciones podrá mantenerse al mismo nivel durante más de tres meses y, en caso necesario, la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, podrá modificarlo durante este período a petición de un Estado miembro o por propia iniciativa.
3. Cuando se fijen las restituciones por un determinado producto se tendrán en cuenta uno o varios de los aspectos siguientes:
a)
la situación y las perspectivas de evolución:
-
de los precios y las disponibilidades de ese producto en el mercado comunitario,
-
de los precios de ese producto en el mercado mundial;
b)
los objetivos de la organización común de mercados, encaminados a garantizar el equilibrio y el desarrollo natural de los precios y del comercio en el mercado comunitario;
c)
la necesidad de evitar perturbaciones que puedan causar un desequilibrio prolongado entre la oferta y la demanda en el mercado comunitario;
d)
el aspecto económico de las exportaciones previstas;
e)
los límites derivados de los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado;
f)
la necesidad de establecer un equilibrio entre la utilización de productos básicos comunitarios en la elaboración de mercancías transformadas destinadas a la exportación a terceros países y la utilización de productos de terceros países admitidos en el régimen de perfeccionamiento;
g)
los gastos de comercialización y de transporte más favorables desde los mercados comunitarios hasta los puertos u otros lugares de exportación de la Comunidad, así como los gastos de envío hasta los países de destino;
h)
la demanda en el mercado comunitario;
i)
con respecto a los sectores de la carne de porcino, los huevos y las aves de corral, la diferencia entre los precios en la Comunidad y en el mercado mundial de la cantidad de cereales-pienso necesaria para la producción en la Comunidad de los productos de esos sectores.
4. La Comisión podrá fijar un importe corrector aplicable a las restituciones a la exportación para los sectores de los cereales y el arroz. No obstante, en caso necesario, la Comisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, podrá modificar los importes correctores.
Las disposiciones del párrafo primero también podrán aplicarse a los productos que se exporten en forma de alguna de las mercancías indicadas en el anexo XX.
Artículo 165
Restituciones a la exportación de malta almacenada
Para los tres primeros meses de la campaña de comercialización, la restitución aplicable a las exportaciones de malta almacenada al final de la campaña anterior o fabricada a partir de cebada almacenada en esa fecha será la que se hubiera aplicado, respecto del certificado de exportación en cuestión, a las exportaciones efectuadas durante el último mes de la campaña anterior.
Artículo 166
Adaptación de las restituciones a la exportación de cereales
Salvo disposición en contrario de la Comisión, la restitución por los productos enumerados en el anexo I, parte I, letras a) y b), fijada con arreglo al artículo 167, apartado 2, la adaptará la Comisión de conformidad con el importe de los aumentos mensuales aplicables al precio de intervención y, cuando proceda, a las modificaciones de ese precio.
El párrafo primero podrá aplicarse, total o parcialmente, a los productos enumerados en el anexo I, parte I, letras c) y d), así como a los productos a que se refiere el anexo I, parte I, exportados en forma de las mercancías mencionadas en el anexo XX, parte I. En ese caso, la adaptación a que se refiere el párrafo primero se corregirá aplicando al aumento mensual un coeficiente que represente la relación existente entre la cantidad de producto básico y la cantidad de este que contenga el producto transformado exportado o utilizado en las mercancías exportadas.
Artículo 167
Concesión de las restituciones a la exportación
1. Las restituciones a la exportación de los productos contemplados en el artículo 162, apartado 1, letra a), en estado natural sin más transformación solo se concederán cuando se hayan solicitado y previa presentación de un certificado de exportación.
2. La restitución aplicable a los productos a que se refiere el apartado 1 será la que corresponda el día de la solicitud del certificado o, en su caso, la que resulte de la licitación en cuestión y, tratándose de una restitución diferenciada, la que se aplique ese mismo día:
a)
al destino que se indique en el certificado, o
b)
en su caso, al destino real si este no es el indicado en el certificado, en cuyo caso el importe aplicable no podrá ser superior al aplicable al destino indicado en el certificado.
La Comisión podrá adoptar las medidas que se consideren necesarias para evitar la utilización abusiva de la flexibilidad ofrecida por el presente apartado.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, la Comisión podrá decidir que, en el caso de los huevos para incubar y los pollitos de un día, los certificados de exportación se concedan a posteriori.
4. De conformidad con el procedimiento a que se refiere el artículo 16, apartado 2, del Reglamento (CE) no 3448/93 del Consejo (68), podrá decidirse aplicar los apartados 1 y 2 a las mercancías mencionadas en el artículo 162, apartado 1, letra b), del presente Reglamento.
5. La Comisión podrá establecer excepciones a lo dispuesto en los apartados 1 y 2 en el caso de los productos cuyas restituciones a la exportación se abonen al amparo de operaciones de ayuda alimentaria.
6. La restitución se pagará cuando se haya presentado el justificante de que los productos:
a)
se han exportado fuera de la Comunidad;
b)
tratándose de una restitución diferenciada, han llegado al destino indicado en el certificado o a otro destino para el que se haya fijado una restitución, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, letra b).
No obstante, la Comisión podrá hacer excepciones siempre que se establezcan condiciones que ofrezcan garantías equivalentes.
7. La Comisión podrá establecer condiciones adicionales para la concesión de las restituciones a la exportación de uno o varios productos. Entre ellas cabe citar las siguientes:
a)
las restituciones se abonarán únicamente por los productos de origen comunitario;
b)
el importe de las restituciones por productos importados se limitará a los derechos percibidos en el momento de la importación, si estos son inferiores a la restitución aplicable.
Artículo 168
Restituciones a la exportación de animales vivos en el sector de la carne de vacuno
Con respecto a los productos del sector de la carne de vacuno, la concesión y el pago de las restituciones a la exportación de animales vivos estarán condicionados al cumplimiento de lo dispuesto en la normativa comunitaria sobre bienestar animal y, en particular, sobre protección de los animales durante el transporte.
Artículo 169
Límites aplicables a las exportaciones
El cumplimiento de los compromisos asumidos en materia de volumen en los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado se garantizará por medio de los certificados de exportación expedidos para los períodos de referencia que se apliquen a los correspondientes productos. Por lo que respecta al cumplimiento de las obligaciones derivadas del Acuerdo sobre la Agricultura de la OMC, la validez de los certificados de exportación no se verá afectada por el término de un período de referencia.
Artículo 170
Normas de desarrollo
La Comisión adoptará las normas de desarrollo de la presente sección, en particular:
a)
las disposiciones para la redistribución de las cantidades exportables que no hayan sido asignadas o utilizadas;
b)
las disposiciones que regulen la calidad y otros requisitos y condiciones específicos de los productos que puedan optar a una restitución por exportación;
c)
las disposiciones que permitan comprobar si las operaciones que den derecho al pago de restituciones y todos los demás importes con respecto a las transacciones de exportación se han efectuado realmente y de manera adecuada, entre ellas los controles físicos y documentales.
La Comisión realizará las modificaciones necesarias del anexo XX teniendo en cuenta los criterios indicados en el artículo 8, apartado 2, párrafo primero, del Reglamento (CE) no 3448/93.
No obstante, las normas de desarrollo del artículo 167 para los productos a que se refiere el artículo 162, apartado 1, letra b), se adoptarán de acuerdo con el procedimiento mencionado en el artículo 16, apartado 2, del Reglamento (CE) no 3448/93.
Sección III
Gestión de los contingentes de exportación en el sector de la leche y los productos lácteos
Artículo 171
Gestión de los contingentes arancelarios abiertos por terceros países
1. Con respecto a la leche y los productos lácteos, cuando un acuerdo celebrado con arreglo al artículo 300 del Tratado contemple la gestión total o parcial de un contingente arancelario abierto por un tercer país, la Comisión adoptará el método de gestión que deba aplicarse y sus normas de desarrollo.
2. La gestión de los contingentes arancelarios a que se refiere el apartado 1 deberá efectuarse de modo que se eviten discriminaciones entre los agentes económicos y que garantice la plena utilización de las posibilidades existentes en virtud del contingente en cuestión, aplicando uno de los métodos siguientes o una combinación de ellos o mediante cualquier otro método que resulte apropiado:
a)
método basado en el orden cronológico de presentación de las solicitudes (principio de «orden de llegada»);
b)
método de reparto proporcional a las cantidades solicitadas en el momento de presentar las solicitudes (según el método del «examen simultáneo»);
c)
método basado en las pautas comerciales tradicionales (según el método denominado «tradicionales/recién llegados»).
Sección IV
Trato especial a la importación por parte de terceros países
Artículo 172
Certificados para los productos que disfruten de un trato especial a la importación en un tercer país
1. En el momento de la exportación de productos que, en virtud de los acuerdos celebrados por la Comunidad de conformidad con el artículo 300 del Tratado, puedan disfrutar de un trato especial a la importación en un tercer país si se cumplen determinadas condiciones, las autoridades competentes de los Estados miembros expedirán, si así se solicita y previa realización de los controles apropiados, un documento por el que se certifique que se cumplen las condiciones.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del presente artículo.
Sección V
Disposiciones especiales para las plantas vivas
Artículo 173
Precios mínimos de exportación
1. La Comisión podrá fijar anualmente, a su debido tiempo antes de la campaña de comercialización, uno o varios precios mínimos para las exportaciones a terceros países de cada uno de los productos del sector de las plantas vivas del código NC 0601 10.
Las exportaciones de dichos productos deberán llevarse a cabo a un precio igual o superior al precio mínimo fijado para el producto de que se trate.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo del apartado 1 teniendo presente las obligaciones que se deriven de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300, apartado 2, del Tratado.
Sección VI
Perfeccionamiento pasivo
Artículo 174
Suspensión del régimen de perfeccionamiento pasivo
1. Cuando el mercado comunitario se vea perturbado o corra el riesgo de verse perturbado por el régimen de perfeccionamiento pasivo, la Comisión, a petición de un Estado miembro o por iniciativa propia, podrá suspender total o parcialmente la utilización de dicho régimen para los productos de los sectores de los cereales, el arroz, la carne de vacuno, la carne de porcino, la carne de ovino y caprino y las aves de corral. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Todo Estado miembro podrá someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud del párrafo primero en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo se reunirá sin demora. El Consejo, por mayoría cualificada, podrá modificar o revocar las medidas en cuestión en el plazo de un mes desde la fecha en que le haya sido sometidas.
2. En la medida necesaria para el buen funcionamiento de la OCM, el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá prohibir total o parcialmente la utilización del régimen de perfeccionamiento pasivo para los productos a que se refiere el apartado 1.
PARTE IV
NORMAS DE COMPETENCIA
CAPÍTULO I
Disposiciones aplicables a las empresas
Artículo 175
Aplicación de los artículos 81 a 86 del Tratado
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, los artículos 81 a 86 del Tratado y sus normas de desarrollo se aplicarán, con sujeción a lo dispuesto en el artículo 176 del presente Reglamento, a todos los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81, apartado 1, y el artículo 82 del Tratado que se refieran a la producción o los intercambios comerciales de los productos mencionados en el artículo 1, apartado 1, letras a) a h), la letra k) y las letras m) a u), y en el artículo 1 apartado 3, del presente Reglamento.
Artículo 176
Excepciones
1. El artículo 81, apartado 1, del Tratado no se aplicará a los acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 175 del presente Reglamento que sean parte integral de una organización nacional de mercados o necesarios para la consecución de los objetivos que se establecen en el artículo 33 del Tratado.
En particular, el artículo 81, apartado 1, del Tratado no se aplicará a los acuerdos, decisiones y prácticas de agricultores, de asociaciones de agricultores o de asociaciones de estas asociaciones pertenecientes a un solo Estado miembro que afecten a la producción o a la venta de productos agrícolas, o a la utilización de instalaciones comunes de almacenamiento, tratamiento o transformación de productos agrícolas, y en virtud de los cuales no existe la obligación de aplicar precios idénticos, a menos que la Comisión compruebe que la competencia queda de este modo excluida o que se ponen en peligro los objetivos del artículo 33 del Tratado.
2. Previa consulta a los Estados miembros y audición de las empresas o asociaciones de empresas interesadas, así como de cualquier otra persona física o jurídica que considere apropiada, la Comisión tendrá competencia exclusiva, supeditada al examen del Tribunal de Justicia, para determinar, mediante decisión que deberá publicarse, qué acuerdos, decisiones y prácticas cumplen las condiciones que se especifican en el apartado 1.
La Comisión llevará a cabo esa determinación, bien por propia iniciativa, bien a petición de la autoridad competente de un Estado miembro o de una empresa o asociación de empresas interesada.
3. La publicación de la decisión a que se refiere el párrafo primero del apartado 2 deberá dejar constancia de los nombres de las partes y del contenido principal de la decisión. En ella se deberá tener en cuenta el interés legítimo de las empresas por que no se revelen sus secretos comerciales.
Artículo 177
Acuerdos y prácticas concertadas en el sector del tabaco
1. El artículo 81, apartado 1, del Tratado no se aplicará a los acuerdos y las prácticas concertadas de las organizaciones interprofesionales reconocidas en el sector del tabaco, que estén encaminados a alcanzar los objetivos a que se refiere el artículo 123, letra c), del presente Reglamento, siempre que:
a)
los acuerdos y las prácticas concertadas se hayan notificado a la Comisión;
b)
la Comisión, en el plazo de tres meses desde la recepción de todos los datos exigidos, haya comprobado que esos acuerdos y prácticas concertadas no son incompatibles con las normas comunitarias de competencia.
Los acuerdos y las prácticas concertadas no podrán aplicarse durante ese período de tres meses.
2. Los acuerdos y las prácticas concertadas se considerarán contrarios a las normas comunitarias de competencia cuando:
a)
puedan entrañar cualquier forma de compartimentación de los mercados dentro de la Comunidad;
b)
puedan perjudicar el buen funcionamiento de la organización de mercados;
c)
puedan originar falseamientos de la competencia que no sean indispensables para alcanzar los objetivos de la política agrícola común que persiga la medida de la organización interprofesional;
d)
supongan fijación de precios o cuotas, sin perjuicio de las medidas adoptadas por las organizaciones interprofesionales en el marco de la aplicación de las disposiciones específicas de la normativa comunitaria;
e)
puedan crear discriminación o eliminar la competencia respecto de una parte sustancial de los productos de que se trate.
3. Si, tras la expiración del plazo de tres meses mencionado en el apartado 1, letra b), la Comisión comprueba que no se cumplen las condiciones de aplicación del presente capítulo, adoptará una decisión, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, por la que se declare aplicable el artículo 81, apartado 1, del Tratado al acuerdo o a la práctica concertada en cuestión.
Esta decisión no será aplicable con anterioridad a la fecha de su notificación a la organización interprofesional interesada, salvo que esta haya facilitado indicaciones inexactas o utilizado de manera abusiva la excepción establecida en el apartado 1.
Artículo 178
Efecto vinculante de los acuerdos y las prácticas concertadas en los no afiliados del sector del tabaco
1. Las organizaciones interprofesionales del sector del tabaco podrán solicitar que algunos de sus acuerdos o prácticas concertadas se declaren obligatorios para los agentes económicos individuales y las agrupaciones de ese sector económico que no pertenezcan a las ramas profesionales representadas en ellas, durante un período limitado y en las zonas en que ejerzan su actividad.
Para la aplicación de la extensión de sus normas, las organizaciones interprofesionales deberán representar al menos las dos terceras partes de la producción y/o del comercio en cuestión. En caso de que el proyecto de extensión de normas abarque un ámbito de aplicación interregional, las organizaciones interprofesionales deberán justificar una representatividad mínima en cada una de las ramas agrupadas y cada una de las regiones cubiertas.
2. Solo podrá solicitarse la extensión de normas que hayan estado en vigor al menos durante un año y regulen uno o varios de los objetivos siguientes:
a)
conocimiento de la producción y del mercado;
b)
definición de calidades mínimas;
c)
utilización de métodos de cultivo compatibles con la protección del medio ambiente;
d)
normalización mínima del envasado y la presentación;
e)
utilización de semillas certificadas y control de la calidad del producto.
3. La extensión de normas estará supeditada a la autorización de la Comisión.
Artículo 179
Normas de desarrollo para los acuerdos y prácticas concertadas en el sector del tabaco
La Comisión establecerá las normas de desarrollo de los artículos 177 y 178, incluidas las normas aplicables a las notificaciones y la publicación.
CAPÍTULO II
Normas aplicables a las ayudas estatales
Artículo 180
Aplicación de los artículos 87, 88 y 89 del Tratado
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, y en particular con la excepción de las ayudas estatales a que se refiere el artículo 182 del presente Reglamento, los artículos 87, 88 y 89 del Tratado se aplicarán a la producción y a los intercambios comerciales de los productos mencionados en el artículo 1, apartado 1, letras a) a h), la letra k) y las letras m) a u), y en el artículo 1, apartado 3, del presente Reglamento.
Artículo 181
Disposiciones específicas para el sector de la leche y los productos lácteos
Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 87, apartado 2, del Tratado, quedarán prohibidas las ayudas cuyo importe se determine sobre la base del precio o de la cantidad de los productos enumerados en el anexo I, parte XVI, del presente Reglamento.
Quedarán prohibidas, asimismo, las medidas nacionales que permitan una compensación entre los precios de los productos enumerados en el anexo I, parte XVI, del presente Reglamento.
Artículo 182
Disposiciones nacionales específicas
1. Finlandia y Suecia podrán conceder, previa autorización de la Comisión, ayudas para la producción y comercialización de renos y productos derivados (NC ex 0208 y ex 0210), en la medida en que no impliquen un incremento de los niveles tradicionales de producción.
2. Debido a sus condiciones climáticas especiales, Finlandia podrá conceder, previa autorización de la Comisión, ayudas para ciertas cantidades de semillas y de semillas de cereales producidas exclusivamente en su territorio.
3. Los Estados miembros que reduzcan su cuota de azúcar en más del 50 % de la cuota de azúcar establecida el 20 de febrero de 2006 en el anexo III del Reglamento (CE) no 318/2006 podrán conceder ayudas estatales temporales durante el período en el que se paguen las ayudas transitorias a los productores de remolacha azucarera de conformidad con el capítulo 10 septies del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003. La Comisión decidirá, sobre la base de la solicitud del Estado miembro de que se trate, el importe total de la ayuda estatal disponible para esa medida.
En el caso de Italia, la ayuda temporal a que se refiere el párrafo primero no podrá superar un total de 11 EUR por campaña de comercialización y tonelada de remolacha azucarera que se concederá a los productores de remolacha azucarera y para el transporte de este producto.
Finlandia podrá conceder una ayuda máxima de 350 EUR por hectárea y campaña de comercialización a los productores de remolacha azucarera.
Los Estados miembros interesados deberán informar a la Comisión, en el plazo de 30 días desde el final de cada campaña de comercialización, del importe de la ayuda estatal efectivamente concedida en esa campaña de comercialización.
4. Sin perjuicio de la aplicación del artículo 88, apartado 1, y del artículo 88, apartado 3, primera frase, del Tratado, hasta el 31 de diciembre de 2010, Alemania podrá conceder ayudas en virtud del Monopolio Alemán del Alcohol para los productos que, tras una nueva transformación, sean comercializados por el monopolio como alcohol etílico de origen agrícola a que se refiere el anexo I del Tratado. El importe total de esa ayuda no podrá superar los 110 millones de EUR anuales.
Alemania presentará anualmente a la Comisión, antes del 30 de junio, un informe sobre el funcionamiento del sistema.
PARTE V
DISPOSICIONES ESPECÍFICAS PARA DETERMINADOS SECTORES
Artículo 183
Canon de promoción en el sector de la leche y de los productos lácteos
Sin perjuicio de la aplicación de los artículos 87, 88 y 89 del Tratado, tal como dispone el artículo 180 del presente Reglamento, los Estados miembros podrán aplicar a sus productores de leche un canon de promoción por las cantidades de leche o de equivalente de leche comercializadas, con objeto de financiar las medidas para la promoción del consumo en la Comunidad, la ampliación de los mercados de la leche y de los productos lácteos y la mejora de la calidad.
Artículo 184
Presentación de informes sobre determinados sectores
La Comisión deberá presentar:
1)
antes del 30 de septiembre de 2008 y sobre la base de una evaluación de las disposiciones del presente Reglamento, un informe al Consejo sobre el sector de los forrajes desecados que abordará, en particular, el desarrollo de las superficies de leguminosas y otros forrajes herbáceos, la producción de forrajes desecados y el ahorro de combustible fósil conseguido; en caso necesario, el informe irá acompañado de las propuestas adecuadas;
2)
cada tres años y por primera vez no más tarde del 31 de diciembre de 2010, un informe al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación de las medidas relativas al sector apícola que figura en la sección VI del capítulo IV del título I de la parte II;
3)
antes del 31 de diciembre de 2009, un informe al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación de la excepción prevista en el artículo 182, apartado 4, para el Monopolio Alemán del Alcohol, que contenga una evaluación de las ayudas concedidas en el marco del citado Monopolio, junto con las propuestas oportunas.
Artículo 185
Registro de contratos en el sector del lúpulo
1. Todo contrato para la entrega de lúpulo producido en la Comunidad, celebrado entre un productor o una organización de productores, por una parte, y un comprador, por otra, será registrado por los organismos designados al efecto por cada Estado miembro productor.
2. Los contratos relativos a la entrega de cantidades determinadas a precios convenidos durante un período que abarque una o varias cosechas y celebrados antes del 1 de agosto del año de la primera cosecha de que se trate se denominarán «contratos celebrados por adelantado». Se registrarán aparte.
3. Los datos en que se base el registro únicamente podrán ser utilizados a los fines de aplicación del presente Reglamento.
4. La Comisión establecerá las normas de desarrollo del registro de los contratos para la entrega de lúpulo.
Artículo 186
Perturbaciones de los precios en el mercado interior
La Comisión podrá adoptar las medidas necesarias en el caso de que las situaciones que se exponen a continuación se prolonguen, perturbando o amenazando perturbar los mercados:
a)
cuando los precios de alguno de los productos de los sectores del azúcar, el lúpulo, la carne de vacuno y la carne de ovino y caprino experimenten una subida o un descenso considerable en el mercado comunitario;
b)
cuando los precios de alguno de los productos de los sectores de la carne de porcino, los huevos y las aves de corral y del aceite de oliva, experimenten una subida considerable en el mercado comunitario.
Artículo 187
Perturbaciones originadas por las cotizaciones o los precios en el mercado mundial
Cuando las cotizaciones o los precios de uno o varios de los productos de los sectores de los cereales, el arroz, el azúcar y la leche y los productos lácteos alcancen en el mercado mundial un nivel que interrumpa o amenace interrumpir el suministro en el mercado comunitario y cuando la situación pueda prolongarse o deteriorarse, la Comisión podrá adoptar las medidas necesarias para el sector afectado. En particular, podrá suspender total o parcialmente los derechos de importación de determinadas cantidades.
Artículo 188
Condiciones que deben cumplir las medidas que vayan a aplicarse en caso de perturbaciones y normas de desarrollo
1. Las medidas previstas en los artículos 186 y 187 podrán adoptarse:
a)
siempre que cualesquiera otras medidas del presente Reglamento resulten insuficientes;
b)
habida cuenta de las obligaciones asumidas en los acuerdos celebrados de conformidad con el artículo 300, apartado 2, del Tratado.
2. La Comisión podrá adoptar normas de desarrollo de los artículos 186 y 187.
Artículo 189
Comunicaciones en el sector del alcohol etílico
1. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión los datos siguientes sobre los productos del sector del alcohol etílico:
a)
la producción de alcohol etílico de origen agrícola en hectolitros de alcohol puro, desglosada por producto alcoholígeno utilizado;
b)
el volumen de alcohol etílico de origen agrícola comercializado, en hectolitros de alcohol puro, desglosado por sectores de destino;
c)
las existencias de alcohol etílico de origen agrícola disponibles en el Estado miembro al terminar el año anterior;
d)
previsión de la producción del año en curso.
La Comisión adoptará las disposiciones para la comunicación de esos datos y, en particular, la frecuencia de esta y la definición de los sectores de destino.
2. Basándose en los datos a que se refiere el apartado 1 y en cualquier otra información de que disponga, la Comisión elaborará, sin asistencia del Comité a que se refiere el artículo 195, apartado 1, un balance del mercado comunitario del alcohol etílico de origen agrícola durante el año anterior y una estimación del balance de ese mercado en el año en curso.
El balance comunitario recogerá también datos sobre el alcohol etílico de origen no agrícola. La Comisión determinará el contenido preciso y los medios para recopilar esos datos.
A los efectos del presente apartado, se entenderá por «alcohol etílico de origen no agrícola» los productos de los códigos NC 2207, 2208 90 91 y 2208 90 99 no obtenidos a partir de un producto agrícola específico recogido en el anexo I del Tratado.
3. La Comisión notificará a los Estados miembros los balances a que se refiere el apartado 2.
PARTE VI
DISPOSICIONES GENERALES
Artículo 190
Disposiciones financieras
El Reglamento (CE) no 1290/2005 y sus normas de desarrollo se aplicarán a los gastos que efectúen los Estados miembros como consecuencia de las obligaciones que se derivan del presente Reglamento.
Artículo 191
Emergencia
La Comisión adoptará las medidas que sean necesarias y justificables en caso de emergencia, con el fin de resolver problemas específicos de carácter práctico.
Tales medidas podrán establecer excepciones a las disposiciones del presente Reglamento, si bien solo en la medida y durante el tiempo que sean estrictamente necesarios.
Artículo 192
Intercambio de información entre los Estados miembros y la Comisión
1. Los Estados miembros y la Comisión se comunicarán mutuamente toda la información sobre los productos enumerados en el artículo 1 que sea necesaria para la aplicación del presente Reglamento o para el seguimiento y el análisis del mercado, así como para el cumplimiento de las obligaciones internacionales.
2. La Comisión adoptará las normas de desarrollo para determinar la información necesaria para la aplicación del apartado 1, así como las aplicables tanto a su forma, contenido, calendario y plazos como a las disposiciones para enviar o poner a disposición los datos y documentos.
Artículo 193
Cláusula de elusión
Sin perjuicio de cualesquiera disposiciones específicas, no se concederá ninguna ventaja prevista en el presente Reglamento a personas físicas o jurídicas de las que se demuestre que han creado artificialmente las condiciones exigidas para obtener esas ventajas, contrarias a sus objetivos.
Artículo 194
Controles y medidas administrativas y sanciones administrativas y comunicación de los mismos
La Comisión decidirá:
a)
las normas sobre los controles administrativos y físicos que deban realizar los Estados miembros con respecto al cumplimiento de las obligaciones derivadas de la aplicación del presente Reglamento;
b)
un método para la aplicación de medidas administrativas y sanciones administrativas, cuando se compruebe que se han incumplido algunas de las obligaciones derivadas de la aplicación del presente Reglamento;
c)
las normas para la recuperación de los pagos indebidos que resulten de la aplicación del presente Reglamento;
d)
las normas sobre la notificación de los controles efectuados y sus resultados.
Las sanciones administrativas a que se refiere la letra b) se graduarán según la gravedad, amplitud, permanencia y repetición del incumplimiento comprobado.
PARTE VII
NORMAS DE DESARROLLO Y DISPOSICIONES TRANSITORIAS Y FINALES
CAPÍTULO I
Normas de desarrollo
Artículo 195
Comité
1. La Comisión estará asistida por el Comité de Gestión de la Organización Común de Mercados Agrícolas (denominado en lo sucesivo «el Comité»).
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 4 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el artículo 4, apartado 3, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en un mes.
Artículo 196
Organización del Comité
La organización de las reuniones del Comité a que se refiere el artículo 195 tendrá en cuenta, en particular, el alcance de sus competencias, las características específicas del tema de que se trate y la necesidad de contar con los conocimientos especializados adecuados.
CAPÍTULO II
Disposiciones transitorias y finales
Artículo 197
Modificaciones del Reglamento (CE) no 1493/1999
En el Reglamento (CE) no 1493/1999 se suprimen los artículos 74 a 76.
Artículo 198
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2200/96
En el Reglamento (CE) no 2200/96 se suprimen los artículos 46 y 47.
Artículo 199
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2201/96
En el Reglamento (CE) no 2201/96 se suprimen los artículos 29 y 30.
Artículo 200
Modificaciones del Reglamento (CE) no 1184/2006
El Reglamento (CE) no 1184/2006 queda modificado como sigue:
1)
El título se sustituye por el siguiente:
«Reglamento (CE) no 1184/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre aplicación de determinadas normas sobre la competencia a la producción y al comercio de determinados productos agrícolas».
2)
El artículo 1 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 1
El presente Reglamento establece las normas sobre la aplicabilidad de los artículos 81 a 86 y de determinadas disposiciones del artículo 88 del Tratado a la producción y al comercio de los productos enumerados en el anexo I del Tratado, salvo los productos a que se refiere el artículo 1, apartado 1, letras a) a h), la letra k) y las letras m) a u), y el artículo 1, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1234/2007 del Consejo (69).
Artículo 1 bis
Los artículos 81 a 86 del Tratado, así como sus normas de desarrollo, se aplicarán a cualesquiera acuerdos, decisiones y prácticas mencionados en el artículo 81, apartado 1, y en el artículo 82 del Tratado, relativos a la producción o al comercio de los productos a que se refiere el artículo 1, sin perjuicio de las disposiciones del artículo 2 del presente Reglamento.
3)
En el artículo 2, apartado 1, el párrafo primero se sustituye por el texto siguiente:
«1. El artículo 81, apartado 1, del Tratado no será aplicable a los acuerdos y prácticas mencionados en el artículo 1 bis del presente Reglamento que formen parte integrante de una organización nacional de mercado o que sean necesarios para la realización de los objetivos enunciados en el artículo 33 del Tratado.».
4)
El artículo 3 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 3
El artículo 88, apartado 1, y el artículo 88, apartado 3, primera frase, del Tratado serán aplicables a las ayudas concedidas para la producción o el comercio de los productos a que se refiere el artículo 1.».
Artículo 201
Derogaciones
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3, quedan derogados los siguientes Reglamentos:
a)
Reglamentos (CEE) no 234/68, (CEE) no 827/68, (CEE) no 2517/69, (CEE) no 2728/75, (CEE) no 1055/77, (CEE) no 2931/79, (CEE) no 1358/80, (CEE) no 3730/87, (CEE) no 4088/87, (CEE) no 404/93, (CE) no 670/2003 y (CE) no 797/2004, a partir del 1 de enero de 2008;
b)
Reglamentos (CEE) no 707/76, (CE) no 1786/2003, (CE) no 1788/2003 y (CE) no 1544/2006 a partir del 1 de abril de 2008;
c)
Reglamentos (CEE) no 315/68, (CEE) no 316/68, (CEE) no 2729/75, (CEE) no 2759/75, (CEE) no 2763/75, (CEE) no 2771/75, (CEE) no 2777/75, (CEE) no 2782/75, (CEE) no 1898/87, (CEE) no 1906/90, (CEE) no 2204/90, (CEE) no 2075/92, (CEE) no 2077/92, (CEE) no 2991/94, (CE) no 2597/97, (CE) no 1254/1999, (CE) no 1255/1999, (CE) no 2250/1999, (CE) no 1673/2000, (CE) no 2529/2001, (CE) no 1784/2003, (CE) no 865/2004 y (CE) no 1947/2005, (CE) no 1952/2005 y (CE) no 1028/2006, a partir del 1 de julio de 2008;
d)
Reglamento (CE) no 1785/2003 a partir del 1 de septiembre de 2008;
e)
Reglamento (CE) no 318/2006 a partir del 1 de octubre de 2008;
f)
Reglamentos (CEE) no 3220/84, (CEE) no 386/90, (CEE) no 1186/90, (CEE) no 2137/92 y (CE) no 1183/2006 a partir del 1 de enero de 2009.
2. Queda derogada la Decisión 74/583/CEE a partir del 1 de enero de 2008.
3. La derogación de los Reglamentos a que se refiere el apartado 1 será sin perjuicio de:
a)
el mantenimiento de la vigencia de actos comunitarios adoptados sobre la base de dichos Reglamentos, y
b)
la continuidad de la validez de modificaciones en virtud de dichos Reglamentos de otros actos de Derecho comunitario que no queden derogados por el presente Reglamento.
Artículo 202
Interpretación de referencias
Las referencias a las disposiciones y los Reglamentos modificados o derogados por los artículos 197 a 201 se entenderán hechas al presente Reglamento y deberán leerse de conformidad con las tablas de correspondencias que figuran en el anexo XXII.
Artículo 203
Disposiciones transitorias
La Comisión podrá adoptar las medidas necesarias para facilitar la transición de los regímenes previstos en los Reglamentos modificados o derogados por los artículos 197 a 201 a los establecidos por el presente Reglamento.
Artículo 204
Entrada en vigor
1. El presente Reglamento entrará en vigor a los siete días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
2. El presente Reglamento será aplicable a partir del 1 de enero de 2008.
No obstante, será aplicable:
a)
a los sectores de los cereales, las semillas, el lúpulo, el aceite de oliva y las aceitunas de mesa, el lino y el cáñamo, el tabaco crudo, la carne de vacuno, carne de cerdo, la carne de ovino y de caprino, los huevos y las aves de corral, a partir del 1 de julio de 2008;
b)
al sector del arroz a partir del 1 de septiembre de 2008;
c)
al sector del azúcar a partir del 1 de octubre de 2008, salvo el artículo 56, que será aplicable a partir del 1 de enero de 2008;
d)
a los sectores de los forrajes desecados y los gusanos de seda a partir del 1 de abril de 2008;
e)
al sector vitivinícola y con respecto al artículo 197 a partir del 1 de agosto de 2008;
f)
al sector de la leche y los productos lácteos, salvo las disposiciones del capítulo III del título I de la parte II, a partir del 1 de julio de 2008;
g)
al sistema de limitación de producción de leche establecido en el capítulo III del título I de la parte II, a partir del 1 de abril de 2008;
h)
a los modelos comunitarios de clasificación de las canales previstos en el artículo 42, apartado 1, a partir del 1 de enero de 2009.
Los artículos 27, 39 y 172 se aplicarán a partir del 1 de enero de 2008 y los artículos 149 a 152 a partir del 1 de julio de 2008 a todos los productos correspondientes.
3. En el sector del azúcar, las disposiciones del título I de la parte II se aplicarán al azúcar hasta el final de la campaña de comercialización 2014/15.
4. Las disposiciones relativas al sistema de limitación de producción de leche establecido en el capítulo III del título I de la parte II se aplicarán hasta el 31 de marzo de 2015 de conformidad con el artículo 66.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Luxemburgo, el 22 de octubre de 2007.