NAŘÍZENÍ RADY (ES) č 1182/2007
ze dne 26. září 2007,
kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Stávající režim pro odvětví ovoce a zeleniny je stanoven v nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (2), nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (3) a nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (4).
(2)
Zkušenosti ukazují, že je nezbytné změnit režim pro odvětví ovoce a zeleniny tak, aby se dosáhlo těchto cílů: zlepšení konkurenceschopnosti a tržní orientace odvětví, které by mělo přispět k dosažení udržitelné produkce konkurenceschopné na vnitřním i vnějším trhu, snížení výkyvů v příjmech producentů v důsledku krizí na trhu, zvýšení spotřeby ovoce a zeleniny ve Společenství a pokračování ve snahách odvětví o zachování a ochranu životního prostředí.
(3)
Jelikož těchto cílů nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států vzhledem ke společné povaze trhu s ovocem a zeleninou, a proto jich může být z důvodu potřeby další společné činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(4)
Komise předložila samostatný návrh nařízení Rady, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů, do něhož by mohla být nejprve začleněna některá ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny, jež mají horizontální povahu a používají se pro řadu dalších zemědělských produktů, zejména ustanovení o řídícím výboru. Tato ustanovení je vhodné ponechat v nařízeních (ES) č. 2200/96 a (ES) č. 2201/96. Uvedená ustanovení by však měla být aktualizována, zjednodušena a racionalizována, aby bylo možné je snadno začlenit do nařízení, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů.
(5)
Pokud jde o další ustanovení, která se používají výlučně v odvětví ovoce a zeleniny, je vzhledem k oblasti působnosti změn stávajícího režimu a v zájmu srozumitelnosti nezbytné začlenit všechna tato ustanovení do samostatného nařízení. V případech, kdy jsou tato ustanovení do určité míry také horizontální povahy a používají se pro řadu dalších zemědělských produktů, jako například ustanovení týkající se obchodních norem a obchodu se třetími zeměmi, měla by být rovněž aktualizována a zjednodušena, aby je bylo možné později snadno začlenit do výše uvedeného nařízení o společné organizaci zemědělských trhů. Toto nařízení by proto nemělo rušit nebo měnit stávající nástroje horizontální povahy, ledaže jsou zastaralé, nadbytečné nebo by vzhledem ke své povaze neměly být projednávány na úrovni Rady.
(6)
Do oblasti působnosti tohoto nařízení by měly spadat produkty, na něž se vztahují společné organizace trhů s ovocem a zeleninou a zpracovaným ovocem a zeleninou. Ustanovení o organizacích producentů a mezioborových organizacích a dohodách se však použijí pouze na produkty, na něž se vztahuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou, a toto rozlišení by mělo být zachováno. Oblast působnosti společné organizace trhu s ovocem a zeleninou by měla být rozšířena i na některé kuchyňské byliny, aby se jim umožnilo využít tohoto režimu. Na tymián a šafrán se v současné době vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 827/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy (5), z něhož by proto měly být vyňaty.
(7)
Pro některé produkty by měly platit obchodní normy upravující zejména definici, jakost, třídění, stanovení rozměrů, obalovou úpravu, obalové materiály, skladování, přepravu, obchodní úpravu, uvádění na trh a označování, aby bylo možné dodávat na trh produkty jednotné a uspokojivé jakosti. Navíc může být zapotřebí přijmout zvláštní opatření, zejména nejnovější analytické metody a další opatření k určení povahy dotčených norem, aby se zabránilo zneužívání, pokud jde o jakost a pravost produktů předkládaných spotřebitelům, a závažným narušením trhů, které by tato zneužití mohla vyvolat.
(8)
V současné době obsahují směrnice Rady 2001/112/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných šťávách a některých podobných produktech určených k lidské spotřebě (6) a směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské spotřebě (7) zvláštní ustanovení o výrobě, složení a označování těchto výrobků. Uvedená pravidla však nejsou plně aktualizována, aby mohla zohlednit vývoj odpovídajících mezinárodních norem, a je proto třeba je v zájmu jejich aktualizace pozměnit.
(9)
Produkce ovoce a zeleniny a jejich uvádění na trh, včetně pěstitelských postupů, nakládání s odpadovým materiálem a likvidace produktů stažených z trhu, by měly brát ohled na životní prostředí, zejména pokud jde o ochranu jakosti vod, zachování biologické rozmanitosti a udržování krajiny.
(10)
Organizace producentů jsou základními činiteli režimu v odvětví ovoce a zeleniny, jehož decentralizované fungování na své úrovni zajišťují. Z důvodu stále se zvyšující koncentrace poptávky je koncentrace nabídky uvnitř těchto organizací i nadále hospodářskou nutností pro posílení postavení producentů na trhu. Tato koncentrace by měla být uskutečňována na základě dobrovolnosti a prokázat svou prospěšnost na základě rozsahu a účinnosti služeb, které mohou organizace producentů svým členům poskytnout. Jelikož organizace producentů jednají výlučně v zájmu svých členů, měly by být považovány za organizace jednající v hospodářských záležitostech za své členy a jejich jménem.
(11)
Zkušenosti ukazují, že organizace producentů jsou vhodným nástrojem pro koncentraci nabídky. Rozšíření organizací producentů v různých členských státech je však nerovnoměrné. V zájmu zvýšení přitažlivosti organizací producentů by měla být přijata opatření pro co největší zvýšení pružnosti jejich fungování. Tato pružnost by se měla týkat zejména sortimentu produktů organizace producentů, povoleného rozsahu přímých prodejů a rozšíření působnosti pravidel na nečleny, a dále povolení sdružením organizací producentů, aby vykonávala některé činnosti svých členů, a povolení svěření činností externím subjektům, včetně dceřiných společností, při splnění nezbytných podmínek v obou případech.
(12)
Organizace producentů by měla být uznána členským státem jako schopná přispívat k dosažení cílů společné organizace trhu pouze za předpokladu, že stanovy této organizace kladou na ni a na její členy určité požadavky. Pro zřízení a řádné fungování provozních fondů je nezbytné, aby organizace producentů obecně obhospodařovaly celou produkci ovoce a zeleniny svých členů.
(13)
Seskupením producentů činným v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, a majícím zájem o získání statutu organizací producentů dle tohoto nařízení by mělo být umožněno využít přechodného období, v jehož průběhu jim může být při dodržení určitých závazků seskupením producentů poskytnuta finanční podpora na úrovni členského státu a Společenství.
(14)
Pro zvýšení odpovědnosti organizací producentů, zejména při přijímání rozhodnutí ve finanční oblasti, a pro přizpůsobení veřejných zdrojů, jež jsou jim přidělovány, budoucím požadavkům, je třeba stanovit podmínky, za jakých mohou být tyto zdroje využívány. Vhodným řešením je spolufinancování z provozních fondů vytvořených organizacemi producentů. V konkrétních případech by měl být umožněn doplňující finanční rámec. Ke kontrole výdajů Společenství musí být stanovena hranice podpory poskytované organizacím producentů, které zřizují provozní fondy.
(15)
V oblastech se slabou organizací produkce je třeba umožnit poskytnutí dodatečných vnitrostátních finančních příspěvků. V případě členských států se zvláštními strukturálními nevýhodami by tyto příspěvky měly být hrazeny Společenstvím.
(16)
V zájmu zjednodušení a snížení nákladů režimu by mohlo být užitečné podle možností sladit postupy a pravidla způsobilosti výdajů z provozních fondů s postupy a pravidly programů rozvoje venkova tím, že by se po členských státech požadovalo, aby stanovily vnitrostátní strategii pro operační programy.
(17)
Za účelem dalšího posílení vlivu organizací producentů a jejich sdružení a pro zajištění žádoucí stability trhu by mělo být členským státům umožněno za určitých podmínek rozšířit pravidla týkající se zejména produkce, uvádění na trh a ochrany životního prostředí, které organizace nebo sdružení dotyčné oblasti přijaly pro své členy, i na producenty dané oblasti, kteří jejich členy nejsou. Je-li to řádně odůvodněno, mělo by být možné účtovat určité náklady spojené s rozšířením pravidel dotyčným producentům, jelikož budou využívat výhod plynoucích z tohoto rozšíření. Na ekologické producenty by se rozšíření působnosti pravidel mělo vztahovat pouze se souhlasem podstatné části těchto producentů. Pro pohotové řešení krizí je třeba umožnit rychlé rozšíření působnosti těchto pravidel pro předcházení krizím a jejich řešení.
(18)
V nařízeních (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 je stanoveno několik různorodých režimů podpory pro některé druhy ovoce a zeleniny. Počet a rozmanitost těchto režimů znesnadňují jejich správu. Jelikož režimy byly zaměřeny na některé konkrétní druhy ovoce a zeleniny, nebyly schopny zcela zohlednit regionální podmínky produkce a nepokryly všechny druhy ovoce a zeleniny. Je proto vhodné nalézt jiný nástroj na podporu producentů ovoce a zeleniny.
(19)
Režimy podpory pro ovoce a zeleninu navíc nebyly plně začleněny do nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (8). To vedlo k určité složitosti a nepružnosti ve správě těchto režimů.
(20)
V zájmu cílenějšího, avšak pružného systému podpory pro odvětví ovoce a zeleniny a v zájmu zjednodušení je proto vhodné zrušit stávající režimy podpory a plně začlenit ovoce a zeleninu do režimu zřízeného nařízením (ES) č. 1782/2003. Proto je nezbytné umožnit, aby zemědělci, kteří produkovali ovoce a zeleninu v referenčním období, měli nárok na podporu v rámci režimu jednotné platby. Rovněž je třeba stanovit, aby členské státy určily referenční částky a množství hektarů, na něž lze poskytnout podporu podle režimu jednotné platby, na základě vhodného reprezentativního období pro trh s každým druhem ovoce a zeleniny a na základě vhodných cílů a nediskriminačních kritérií. Plochy osázené ovocem a zeleninou, včetně trvalých kultur ovoce a zeleniny a školek, by měly být způsobilé pro podporu podle režimu jednotné platby. Vnitrostátní stropy by měly být odpovídajícím způsobem změněny. Je třeba stanovit přechodná období, aby se dotyčným odvětvím poskytl čas na přizpůsobení se začlenění do režimu jednotné platby. Zejména je třeba přijmout opatření pro oddělené platby pro ovoce a zeleninu a dočasnou podporu vázanou na plochu pro některé produkty určené ke zpracování, které jsou způsobilé pro podporu podle stávajících režimů podpor, jakož i pro jahody a maliny. Na jahody a maliny lze spolu s podporou Společenství poskytnout i vnitrostátní příplatek. S ohledem na výše uvedené by se rovněž mělo umožnit Komisi, aby přijala prováděcí pravidla a veškerá nezbytná přechodná opatření.
(21)
Produkce ovoce a zeleniny je nepředvídatelná a produkty rychle podléhají zkáze. I nepříliš velké přebytky na trhu mohou trh výrazně narušit. Existovalo několik režimů pro stahování z trhu, avšak jejich správa se ukázala být poněkud složitá. Měla by být zavedena některá další opatření pro řešení krizí, jejichž používání by bylo co nejsnazší. Za těchto okolností se jako nejlepší přístup, který by měl též přinést zvýšení přitažlivosti organizací producentů pro producenty, jeví začlenění všech takových opatření do operačních programů organizací producentů. Členské státy by však měly být po přechodné období oprávněny poskytovat v těchto případech státní podporu, aby se umožnilo rozšíření opatření pro řešení krizí na nečleny organizací producentů. Aby bylo členství v organizaci producentů přitažlivé, měla by však být tato podpora nižší než podpora obdržená členy organizace producentů. Fungování této státní podpory by mělo být přezkoumáno na konci přechodného období.
(22)
Vzhledem k začlenění konzumních brambor do režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 1782/2003 by se za účelem zabezpečení řádného fungování jednotného trhu založeného na společných cenách měla ustanovení Smlouvy, kterými se řídí státní podpora, použít i na konzumní brambory, při poskytnutí přechodného období umožňujícího přizpůsobení odvětví.
(23)
Nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu (9) stanoví, že příspěvek Společenství na některá propagační opatření může činit až 50 %. V zájmu podpory spotřeby ovoce a zeleniny u dětí ve školských zařízeních by měl být v tomto případě procentní podíl na propagaci ovoce a zeleniny zvýšen.
(24)
Mezioborové organizace vytvořené z podnětu samostatných nebo již seskupených hospodářských subjektů, představují-li významnou část různých profesních kategorií v odvětví ovoce a zeleniny, jsou schopny přispět k chování více zohledňujícímu situaci na trhu a usnadnit obchodní přístup, který zlepší znalost produkce, zejména pokud jde o organizaci produkce, obchodní úpravu produktů a jejich uvádění na trh. Jelikož činnost těchto organizací je schopna celkově přispět k dosažení cílů článku 33 Smlouvy, a zejména cílů tohoto nařízení, mělo by, jakmile dojde k vymezení příslušných druhů činností, být umožněno udělit zvláštní uznání těm organizacím, které prokáží dostatečnou reprezentativnost a zaměřují svou činnost na dosahování výše uvedených cílů. Ustanovení o rozšíření pravidel přijatých organizacemi producentů a jejich sdruženími a o podílu na nákladech vyplývajících z tohoto rozšíření by se měla vzhledem k podobnosti sledovaných cílů použít i na mezioborové organizace.
(25)
Vytvoření jednotného trhu Společenství vyžaduje zavedení obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství. Součástí tohoto obchodního režimu by měla být dovozní cla a tento režim by měl v zásadě přispívat ke stabilizaci trhu Společenství. Obchodní režim by měl vycházet ze závazků přijatých v rámci uruguayského kola mnohostranných obchodních jednáních.
(26)
Uplatnění režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu vyžaduje přijetí zvláštních ustanovení, aby se zohlednily mezinárodní závazky Společenství.
(27)
Sledování objemu obchodu se zemědělskými produkty se třetími zeměmi může s ohledem na některé produkty vyžadovat zavedení licenčních systémů pro dovozy a vývozy, včetně složení jistoty jako záruky toho, že se obchodní operace, pro něž jsou licence vydány, opravdu uskuteční. Komise by proto měla být zmocněna zavést licenční systémy pro takové produkty.
(28)
Aby se předešlo nebo zabránilo nepříznivým účinkům, které by dovoz některých zemědělských produktů mohl vyvolat na trhu Společenství, mělo by se za dovoz takových produktů vybírat dodatečné clo, pokud jsou splněny určité podmínky.
(29)
Je vhodné, aby za určitých podmínek byla Komise oprávněna otevírat a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných aktů Rady.
(30)
Celní režim umožňuje obejít se bez jakýchkoliv dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství. Vnitřní trh a mechanismus cel by se však mohly za mimořádných okolností ukázat jako nedostatečné. V takových případech by Společenství mělo mít možnost přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo v důsledku toho dojít. Uvedená opatření by měla být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(31)
Aby bylo umožněno náležité fungování těchto obchodních režimů, měla by být přijata ustanovení pro regulaci nebo, vyžaduje-li to situace na trhu, pro zákaz používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku.
(32)
Aby byl i nadále stanoven právní základ pro vývozní náhrady za cukr přidaný do některých výrobků z ovoce a zeleniny podle čl. 16 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2201/96, měl by se seznam dotyčných výrobků přiřadit k seznamu uvedenému v příloze VII nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (10).
(33)
Směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(34)
Společné trhy zemědělských produktů se stále vyvíjejí, a proto by se členské státy a Komise měly neustále navzájem informovat o příslušných vývojových tendencích.
(35)
Poskytováním vnitrostátní podpory by bylo ohroženo řádné fungování jednotného trhu založeného na společných cenách. Ustanovení Smlouvy, která upravují státní podporu, by se proto měla obecně použít na produkty, na které se vztahuje toto nařízení. Je však třeba přijmout opatření pro jednorázovou státní podporu v odvětví zpracování rajčat v Itálii a Španělsku, aby se napomohlo jeho přizpůsobení ustanovením tohoto nařízení.
(36)
Výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku povinností vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení, by měly být financovány Společenstvím podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (11).
(37)
Režim pro odvětví ovoce a zeleniny stanoví některé povinnosti, které je třeba plnit. Má-li být zaručeno plnění těchto povinností, je třeba zavést kontroly a uplatňovat sankce, pokud tyto povinnosti nejsou splněny. Komisi by proto měla být svěřena pravomoc stanovit odpovídající pravidla, včetně těch, která se týkají vracení neoprávněně vyplacených částek a povinnosti členských států předkládat zprávy. Zvláštní sbory inspektorů pro odvětví ovoce a zeleniny již nebudou v novém režimu zapotřebí, a měly by proto být zrušeny.
(38)
Režim podpory zřízený nařízením (ES) č. 2202/96 má být zrušen. Uvedené nařízení se tudíž stalo bezpředmětným a mělo by být zrušeno.
(39)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (12).
(40)
V zájmu zjednodušení by měly být zrušeny samostatné výbory pro čerstvé ovoce a zeleninu a pro zpracované ovoce a zeleninu a nahrazeny jediným výborem pro ovoce a zeleninu, který má být zřízen nařízením (ES) č. 2200/96.
(41)
Přechod od dosavadních režimů na režim stanovený tímto nařízením by mohl přinést potíže, které toto nařízení neřeší. Aby bylo možné těmto obtížím čelit, měla by být Komise zmocněna k přijetí přechodných opatření. Dále by mělo být upraveno další uznávání organizací producentů a sdružení organizací producentů uznaných podle nařízení (ES) č. 2200/96 a možné další provádění operačních programů schválených podle uvedeného nařízení, jakož i obdobná úprava pro seskupení producentů uznaných podle nařízení (ES) č. 2200/96 a jejich plány uznání.
(42)
Toto nařízení by se mělo obecně použít ode dne 1. ledna 2008. Aby však nedošlo k přerušení režimů podpory pro výrobky z ovoce a zeleniny a citrusové plody v průběhu hospodářského roku, mělo by být umožněno fungování těchto režimů podpory až do konce hospodářského roku 2007/08,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví zvláštní pravidla pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
Hlavy III a IV tohoto nařízení se však použijí pouze na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo na produkty určené pouze ke zpracování.
Článek 43 se rovněž použije na brambory, čerstvé nebo chlazené, kódu KN 0701.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
Článek 2
Obchodní normy
1. Produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, které se mají prodávat spotřebiteli v čerstvém stavu, mohou být uváděny na trh, pouze pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti a pokud je uvedena země původu.
2. Komise může přijmout obchodní normy pro jeden nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
3. Komise přitom bere v úvahu doporučené normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů (EHK OSN).
4. Obchodní normy uvedené v odstavcích 1 a 2
a)
se použijí ve všech fázích uvádění na trh, včetně dovozu a vývozu, nestanoví-li Komise jinak;
b)
se stanoví s přihlédnutím zejména ke zvláštnostem dotyčných produktů, k potřebě zajistit podmínky pro hladké nakládání s těmito produkty na trhu a k zájmu spotřebitelů dostávat vhodné a transparentní informace zejména o zemi původu, třídě a případně o odrůdě (nebo o obchodním typu) produktu;
c)
se mohou týkat zejména jakosti, třídění, stanovení rozměrů, obalu, balení, skladování, přepravy, obchodní úpravy, uvádění na trh a označování.
5. Držitel produktů, pro které byly přijaty obchodní normy, může tyto produkty vystavovat za účelem prodeje, nabízet k prodeji, prodávat nebo dodávat či jakýmkoli jiným způsobem uvádět na trh uvnitř Společenství pouze v souladu s těmito normami. Držitel odpovídá za zajištění tohoto souladu.
6. Aniž jsou dotčeny případné zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 42, kontrolují členské státy výběrově na základě analýzy rizik, zda dané produkty odpovídají uvedeným obchodním normám. Tyto kontroly se zaměří na fázi, která předchází odeslání produktů z pěstitelských oblastí, kdy jsou produkty baleny nebo nakládány. U produktů ze třetích zemí kontroly probíhají před jejich propuštěním do volného oběhu.
7. Až do přijetí nových obchodních norem se nadále použijí obchodní normy stanovené podle nařízení (ES) č. 2200/96 a nařízení (ES) č. 2201/96.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznání
Článek 3
Požadavky
1. Pro účely tohoto nařízení se organizací producentů rozumí každá právnická osoba nebo jasně vymezená organizační složka právnické osoby, která splňuje tyto požadavky:
a)
je založena z podnětu zemědělců ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří jsou pěstiteli jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo těchto produktů určených pouze ke zpracování;
b)
má za cíl používání pěstitelských postupů, produkčních technologií a postupů nakládání s odpady šetrných k životnímu prostředí, zejména za účelem ochrany jakosti vod, půdy a krajiny a zachování nebo podpory biologické rozmanitosti;
c)
sleduje jeden nebo více z těchto cílů:
i)
zajištění plánování produkce a jejího přizpůsobení poptávce, zejména pokud jde o jakost a množství,
ii)
koncentrace nabídky a uvádění produktů vyprodukovaných jejími členy na trh,
iii)
optimalizace produkčních nákladů a zajišťování stálosti cen producentů,
d)
její stanovy obsahují zvláštní požadavky stanovené v odstavci 2 a
e)
byla uznána dotyčným členským státem podle článku 4.
2. Stanovy organizace producentů zavazují její členy zejména
a)
uplatňovat pravidla přijatá organizací producentů ohledně znalosti produkce, produkce samotné, uvádění produktů na trh a ochrany životního prostředí;
b)
být, v souvislosti s produkcí každého z produktů uvedených v odst. 1 písm. a) daným podnikem, členem pouze jedné organizace producentů;
c)
prodávat svou veškerou dotyčnou produkci prostřednictvím organizace producentů;
d)
poskytovat údaje požadované organizací producentů ke statistickým účelům, zejména pokud jde o pěstitelské plochy, sklizená množství, výnosy a přímé prodeje;
e)
platit finanční příspěvky stanovené ve stanovách pro potřebu zřízení a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 8.
3. Bez ohledu na odst. 2 písm. c) mohou členové organizace producentů, pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací,
a)
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl je stanoven členskými státy nejméně na 10 %;
b)
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
c)
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.
4. Stanovy organizace producentů rovněž stanoví
a)
postupy pro stanovení, přijetí a změnu pravidel uvedených v odstavci 2;
b)
předepisování členských příspěvků nezbytných k financování organizace producentů;
c)
pravidla umožňující členům organizace producentů demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí;
d)
sankce za porušení povinností vyplývajících ze stanov, zejména za neplacení finančních příspěvků, nebo pravidel stanovených organizací producentů;
e)
pravidla přijímání nových členů, zejména minimální dobu členství;
f)
účetní a rozpočtová pravidla nezbytná pro fungování organizace.
5. Organizace producentů se považují za organizace jednající v hospodářských záležitostech za své členy a jejich jménem.
Článek 4
Uznání
1. Členské státy uznají organizace producentů ve smyslu čl. 3 odst. 1, které o uznání požádají, pokud
a)
splňují požadavky stanovené v článku 3 a poskytnou o tom příslušné doklady;
b)
sdružují alespoň minimální počet členů a disponují minimálním objemem nebo hodnotou tržní produkce, které stanoví členské státy, a poskytnou o tom příslušné doklady;
c)
existují dostatečné důkazy o řádném výkonu jejich činnosti z časového hlediska i z hlediska účinnosti a koncentrace nabídky, přičemž členské státy mohou rozhodnout, které produkty nebo skupiny produktů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) by měly být pokryty organizací producentů;
d)
svým členům účinně umožňují přijímat technickou pomoc při používání pěstitelských postupů šetrných k životnímu prostředí;
e)
v případě potřeby svým členům účinně poskytují technické prostředky nezbytné pro shromažďování, skladování, obalovou úpravu a uvádění jejich produkce na trh;
f)
zajišťují řádné obchodní a účetní vedení svých činností a
g)
nezaujímají dominantní postavení na daném trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
2. Členské státy
a)
rozhodují o udělení uznání organizaci producentů do tří měsíců od obdržení žádosti doprovázené všemi nezbytnými doklady;
b)
pravidelně kontrolují, zda organizace producentů dodržují tuto hlavu, a v případě nesrovnalostí nebo porušení tohoto nařízení ukládají těmto organizacím sankce a tam, kde je to nezbytné, rozhodují o odebrání jejich uznání;
c)
oznamují Komisi jednou za rok všechna rozhodnutí o udělení či odnětí uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
Článek 5
Sdružení organizací producentů
Sdružení organizací producentů se zakládá z podnětu uznaných organizací producentů a může provádět jakoukoli z činností organizace producentů. Za tímto účelem mohou členské státy uznat sdružení producentů na základě žádosti, pokud
a)
členský stát shledá, že sdružení je schopno tyto činnosti účinně vykonávat, a
b)
sdružení nezaujímá dominantní postavení na daném trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
Ustanovení čl. 3 odst. 5 se použije obdobně na činnosti sdružení organizací producentů.
Článek 6
Svěření činností vnějším subjektům
Členské státy mohou povolit uznané organizaci producentů nebo uznanému sdružení organizací producentů, aby některé ze svých činností svěřily vnějším subjektům včetně dceřiných, pokud členskému státu dostatečně doloží, že se jedná o vhodný způsob pro dosahování cílů dotyčné organizace producentů nebo dotyčného sdružení organizací producentů.
Článek 7
Seskupení producentů
1. Pro účely tohoto nařízení se seskupením producentů rozumí každá právnická osoba nebo jasně vymezená organizační složka právnické osoby založená z podnětu zemědělců ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří jsou pěstiteli jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo těchto produktů určených pouze ke zpracování, za účelem uznání jako organizace producentů.
Seskupením producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, nebo v nejvzdálenějších regionech Společenství podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy, nebo na menších ostrovech v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1405/2006 (13) může být poskytnuto přechodné období na splnění podmínek pro uznání stanovených v článku 4.
Za tímto účelem předloží tato seskupení producentů příslušnému členskému státu plán odstupňovaného uznání, jehož přijetím začíná přechodné období uvedené v druhém pododstavci a které představuje předběžné uznání. Přechodné období nesmí být delší pěti let.
2. Před přijetím plánu uznání členské státy uvědomí Komisi o svých záměrech a jejich předpokládaných finančních důsledcích.
3. Během přechodného období mohou členské státy seskupením producentů poskytnout
a)
podporu určenou k pobídce jejich vytváření a k usnadnění jejich administrativní činnosti;
b)
podporu poskytovanou buď přímo, nebo prostřednictvím úvěrových institucí určenou k pokrytí části investic nezbytných k dosažení uznání a stanovených v plánu uznání uvedeném v odst. 1 třetím pododstavci.
4. Podporu uvedenou v odstavci 3 hradí Společenství v souladu s pravidly přijatými podle čl. 42 písm. b) bodu ii).
5. Podpora uvedená v odst. 3 písm. a) se pro každé seskupení producentů určí na základě produkce, kterou toto seskupení uvádí na trh, a v prvním, druhém, třetím, čtvrtém a pátém roce dosáhne výše:
a)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % a 4 % hodnoty produkce uvedené na trh v případě seskupení producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, a
b)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 % hodnoty produkce uvedené na trh v případě seskupení producentů v nejvzdálenějších regionech Společenství podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy nebo na menších ostrovech v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1405/2006.
Tyto sazby lze snížit s ohledem na hodnotu produkce uvedené na trh, která je vyšší než stanovený práh. Na podporu vyplácenou seskupení producentů v daném roce lze použít strop.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Článek 8
Provozní fondy
1. Organizace producentů mohou zřídit provozní fond. Tento fond je financován
a)
z finančních příspěvků členů nebo samotné organizace producentů;
b)
z finanční podpory Společenství, kterou lze organizacím producentů poskytnout.
2. Provozní fondy se používají pouze k financování operačních programů schválených členskými státy podle článku 13.
Článek 9
Operační programy
1. Operační programy sledují dva nebo více z cílů stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. c) a těchto cílů:
a)
plánování produkce,
b)
zlepšování jakosti produktů;
c)
zvyšování obchodní hodnoty produktů;
d)
propagaci produktů v čerstvém i zpracovaném stavu;
e)
environmentální opatření a metody produkce šetrné k životnímu prostředí, včetně ekologického zemědělství;
f)
předcházení krizím a jejich řešení.
2. Předcházení krizím a jejich řešení se týká předcházení a zvládání krizí na trzích s ovocem a zeleninou a zahrnuje v této souvislosti:
a)
stahování z trhu;
b)
sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebo jejich nesklízení;
c)
propagaci a komunikaci;
d)
vzdělávací opatření;
e)
pojištění úrody;
f)
podporu na pokrytí správních nákladů na zřizování vzájemných fondů.
Opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, včetně splácení kapitálu a úroků podle třetího pododstavce, nesmí představovat více než jednu třetinu výdajů operačního programu.
Organizace producentů mohou uzavírat půjčky za obchodních podmínek pro financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. V tom případě lze splácení jistiny a úroků z těchto půjček zahrnout do operačního programu, a může na ně proto být poskytnuta finanční podpora Společenství podle článku 10. Všechna zvláštní opatření pro předcházení krizím a jejich řešení se financují buď prostřednictvím těchto půjček, anebo přímo, nikoliv však oběma způsoby najednou.
3. Členské státy zajistí, aby
a)
operační programy zahrnovaly dvě nebo více environmentálních opatření nebo
b)
nejméně 10 % výdajů v rámci operačních programů bylo poskytováno na environmentální opatření.
Environmentální opatření musí dodržovat požadavky na agroenvironmentální platby stanovené v čl. 39 odst. 3 prvním pododstavci nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (14).
Pokud se alespoň na 80 % členů organizace producentů vztahuje jeden nebo více stejných agroenvironmentálních závazků podle uvedeného ustanovení, považuje se každý z těchto závazků za environmentální opatření podle prvního pododstavce písm. a).
Podpora na environmentální opatření podle prvního pododstavce kryje dodatečné náklady a ušlé příjmy vyplývající z opatření.
4. V Bulharsku a Rumunsku se odstavec 3 použije až ode dne 1. ledna 2011.
5. Investice zvyšující zatížení životního prostředí se povolují pouze v situacích, kdy jsou zavedeny účinné prostředky na ochranu životního prostředí před touto zátěží.
Článek 10
Finanční podpora Společenství
1. Finanční podpora Společenství se rovná částce finančních příspěvků podle čl. 8 odst. 1 písm. a), které byly skutečně zaplaceny, avšak je omezena na 50 % skutečně vynaložených výdajů.
2. Finanční podpora Společenství je omezena na 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů.
Uvedený podíl však může být zvýšen na 4,6 % hodnoty produkce uvedené na trh, pokud se částka přesahující 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh použije pouze na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení.
3. Na žádost organizace producentů dosáhne podíl stanovený v odstavci 1 pro operační program nebo část operačního programu 60 %, pokud splňuje alespoň jednu z těchto podmínek:
a)
je předložen více organizacemi producentů ze Společenství činnými v různých členských státech na přeshraničních činnostech;
b)
je předložen jednou nebo více organizacemi producentů zapojenými do činnosti vedené na mezioborovém základě;
c)
zahrnuje pouze zvláštní podporu na produkci ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (15);
d)
je předložen organizací producentů v jednom z členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, jde-li o opatření, která budou uskutečněna nejpozději koncem roku 2013;
e)
jde o první operační program předložený uznanou organizací producentů, která se sloučila s jinou uznanou organizací producentů;
f)
jde o první operační program předložený uznaným sdružením organizací producentů;
g)
je předložen organizacemi producentů v členských státech, kde organizace producentů uvádějí na trh méně než 20 % produkce ovoce a zeleniny;
h)
je předložen organizací producentů v jednom z nejvzdálenějších regionů Společenství;
i)
zahrnuje pouze zvláštní podporu na opatření týkající se propagace spotřeby ovoce a zeleniny zaměřené na děti ve školských zařízeních.
4. Procentní podíl stanovený v odstavci 1 se zvyšuje na 100 % v případě stažení ovoce a zeleniny z trhu v množství, které nepřevyšuje 5 % objemu produkce uvedené na trh každou organizací producentů, přičemž se staženými produkty se naloží takto:
a)
bezplatně se rozdělí mezi dobročinné organizace a nadace schválené k tomuto účelu členskými státy pro použití při jejich činnostech spojených s pomocí osobám, kterým vnitrostátní právo přiznává nárok na podporu z veřejných prostředků, zejména proto, že se jim nedostává nezbytných prostředků k obživě;
b)
bezplatně se rozdělí mezi nápravná zařízení, školy a státní vzdělávací zařízení a dětské prázdninové tábory, jakož i nemocnice a domovy důchodců určené členskými státy, které přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby takto přidělená množství doplňovala množství běžně nakupovaná těmito zařízeními.
Článek 11
Vnitrostátní finanční podpora
1. V regionech členských států, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, může Komise členským státům na základě řádně odůvodněné žádosti povolit, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše 80 % finančních příspěvků podle čl. 8 odst. 1 písm. a). Tato podpora doplní provozní fond.
V regionech členských států, v nichž organizace producentů uvádí na trh méně než 15 % hodnoty produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím.
2. Na vnitrostátní finanční podporu, která je povolena podle odstavce 1, se nepoužijí články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 12
Vnitrostátní rámec a vnitrostátní strategie pro operační programy
1. Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování obecných podmínek vztahujících se k opatřením uvedeným v čl. 9 odst. 3. Tento rámec zejména stanoví, že tato opatření splňují příslušné požadavky nařízení (ES) č. 1698/2005, včetně požadavků na doplňkovost, soudržnost a soulad, které jsou obsaženy v článku 5 uvedeného nařízení.
Členské státy předloží svůj navrhovaný rámec Komisi, která si může ve lhůtě tří měsíců vyžádat změny, pokud zjistí, že návrh neumožňuje dosahování cílů stanovených v článku 174 Smlouvy a v šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí (16). Investice do jednotlivých podniků podpořené operačními programy musí tyto cíle také respektovat.
2. Členské státy stanoví vnitrostátní strategii pro udržitelné operační programy na trhu s ovocem a zeleninou. Tato strategie zahrnuje tyto prvky:
a)
analýzu situace ve smyslu silných a slabých stránek a možnosti rozvoje;
b)
odůvodnění zvolených priorit;
c)
cíle operačních programů a nástrojů a výkonnostní ukazatele;
d)
hodnocení operačních programů;
e)
oznamovací povinnosti organizací producentů.
Do vnitrostátní strategie se rovněž začlení vnitrostátní rámec podle odstavce 1.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na členské státy, v nichž neexistují uznané organizace producentů.
Článek 13
Schválení operačních programů
1. Návrhy operačních programů se předkládají příslušným vnitrostátním orgánům, které je schválí nebo zamítnou nebo si vyžádají jejich úpravu v souladu s touto kapitolou.
2. Organizace producentů sdělí členskému státu předpokládanou výši provozního fondu na každý rok a předloží náležité odůvodnění této výše založené na odhadech operačního programu, výdajích za stávající rok a případně výdajích za předchozí roky a v případě potřeby na předpokládaném množství produkce v následujícím roce.
3. Členský stát oznámí organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů předpokládanou výši finanční podpory Společenství v souladu s horními hranicemi stanovenými v článku 10.
4. Platby finanční podpory Společenství se uskutečňují na základě výdajů vzniklých v souvislosti s činnostmi spadajícími do operačního programu. Na tytéž činnosti mohou být pod podmínkou složení záruky nebo jistoty vyplaceny zálohy.
5. Organizace producentů sdělí členskému státu konečnou výši výdajů za předchozí rok doloženou nezbytnými podklady, aby tak mohla obdržet zůstatek finanční podpory Společenství.
6. Operační programy a jejich financování producenty a organizacemi producentů na jedné straně a z prostředků Společenství na straně druhé jsou nejméně tříleté a nejvýše pětileté.
KAPITOLA III
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 14
Rozšíření působnosti pravidel
1. Je-li organizace producentů působící ve vymezeném hospodářském obvodu u konkrétního produktu považována za reprezentativní pro produkci a producenty tohoto obvodu, může dotyčný členský stát na její žádost vyhlásit níže uvedená pravidla za závazná pro producenty usazené v tomto hospodářském obvodu, kteří nejsou členy organizace producentů:
a)
pravidla uvedená v čl. 3 odst. 2 písm. a);
b)
pravidla nezbytná k provádění opatření uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. c).
První pododstavec se použije za předpokladu, že dotyčná pravidla
a)
platí již nejméně jeden hospodářský rok;
b)
jsou zahrnuta v taxativním seznamu v příloze I;
c)
jsou závazná pro období nejvýše tří hospodářských roků.
Podmínka uvedená v druhém pododstavci písm. a) se však nepoužije, jsou-li dotčenými pravidly pravidla uvedená v bodech 1, 3 a 5 přílohy I. V tom případě nelze rozšíření působnosti pravidel uplatnit na více než jeden hospodářský rok.
2. Pro účely této kapitoly se „hospodářským obvodem“ rozumí zeměpisné území tvořené přilehlými nebo sousedními pěstitelskými oblastmi, v nichž jsou pěstitelské i obchodní podmínky stejnorodé.
Členské státy oznámí seznam hospodářských obvodů Komisi.
Komise ve lhůtě jednoho měsíce od oznámení seznam schválí nebo po konzultaci s dotyčným členským státem rozhodne o úpravách, které v něm tento členský stát má provést. Komise schválený seznam zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
3. Organizace producentů se považuje za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud sdružuje nejméně 50 % producentů hospodářského obvodu, ve kterém působí, a pokud pokrývá nejméně 60 % objemu produkce tohoto obvodu. Aniž je dotčen odstavec 5, nepřihlíží se při výpočtu těchto podílů k producentům ani produkci ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2092/91.
4. Pravidla, jejich působnost je rozšířena na všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu,
a)
nesmějí působit újmu jiným producentům v dotyčném členském státě nebo ve Společenství;
b)
se nesmějí použít, pokud se jich přímo netýkají, na produkty dodané ke zpracování na základě smlouvy podepsané před začátkem hospodářského roku, s výjimkou pravidel znalosti produkce uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a);
c)
musí být slučitelná s platnými pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly.
5. Působnost pravidel nesmí být rozšířena na producenty ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2092/91, není-li toto opatření schváleno nejméně 50 % těchto producentů v hospodářském obvodu, v němž organizace producentů působí, a nepokrývá-li tato organizace nejméně 60 % produkce tohoto obvodu.
Článek 15
Oznámení
Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, jejichž působnost rozšířily na všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu podle čl. 14 odst. 1. Komise tato pravidla zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
Článek 16
Zrušení
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl podle čl. 14 odst. 1,
a)
pokud zjistí, že dané rozšíření působnosti na další producenty vylučuje hospodářskou soutěž v podstatné části vnitřního trhu nebo ohrožuje volný obchod nebo že jsou ohroženy cíle článku 33 Smlouvy;
b)
pokud zjistí, že se na pravidla, jejichž působnost je rozšířena na další producenty, vztahuje čl. 81 odst. 1 Smlouvy. Rozhodnutí Komise týkající se uvedených pravidel se použije až ode dne tohoto zjištění;
c)
pokud na základě kontroly zjistí, že nebyla dodržena tato kapitola.
Článek 17
Finanční příspěvky producentů, kteří nejsou členy organizace
Použije-li se čl. 14 odst. 1, může dotyčný členský stát po posouzení předložených důkazů rozhodnout, že producenti, kteří nejsou členy organizace, uhradí organizaci producentů část finančních příspěvků zaplacených členy organizace producentů, pokud tyto příspěvky slouží k pokrytí
a)
správních nákladů vyplývajících pravidel uvedených v čl. 14 odst. 1;
b)
nákladů na výzkum, studie trhu a propagaci prodeje vynaložených organizací nebo sdružením, ze kterých mají prospěch všichni producenti daného obvodu.
Článek 18
Rozšíření působnosti pravidel sdružení organizací producentů
Pro účely této kapitoly se jakýkoli odkaz na organizace producentů považuje rovněž za odkaz na uznaná sdružení organizací producentů.
KAPITOLA IV
Zpráva
Článek 19
Zpráva
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2013 zprávu o provádění této hlavy, pokud jde o organizace producentů, provozní fondy a operační programy.
HLAVA IV
MEZIOBOROVÉ ORGANIZACE A DOHODY
KAPITOLA I
Požadavky a uznání
Článek 20
Požadavky
Pro účely tohoto nařízení se „mezioborovou organizací“ rozumí jakákoli právnická osoba, která
a)
je složena ze zástupců hospodářských činností souvisejících s produkcí nebo zpracováním produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo obchodem s nimi;
b)
vznikla z podnětu všech nebo některých organizací nebo sdružení, které ji tvoří;
c)
vykonává v jednom nebo více regionech Společenství dvě nebo více z následujících činností s ohledem na zájmy spotřebitelů:
i)
zlepšení znalosti a průhlednosti produkce a trhu,
ii)
přispívání k lepší koordinaci způsobu uvádění ovoce a zeleniny na trh, zejména prostřednictvím výzkumu a studií trhu,
iii)
vypracovávání vzorů smluv slučitelných s pravidly Společenství,
iv)
plnější využívání potenciálu vyprodukovaného ovoce a zeleniny,
v)
poskytování informací a provádění výzkumu nezbytného ke změně zaměření produkce na produkty lépe vyhovující požadavkům trhu a chuti a očekáváním spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a ochranu životního prostředí,
vi)
hledání postupů omezujících používání prostředků na ochranu rostlin a jiných průmyslových prostředků a zajišťujících jakost produktů a ochranu půdy a vod,
vii)
vyvíjení metod a nástrojů ke zlepšení jakosti produktů,
viii)
využívání možností ekologického zemědělství, jakož i označení původu, značek jakosti a zeměpisných označení, a jejich ochrana,
ix)
propagace integrované produkce nebo jiných ekologicky zaměřených metod produkce,
x)
stanovení pravidel pro produkci a uvádění produktů na trh uvedených v bodech 2 a 3 přílohy I, která jsou přísnější než pravidla Společenství nebo vnitrostátní pravidla;
d)
byla uznána dotyčným členským státem v souladu s článkem 21.
Článek 21
Uznání
1. Opodstatňují-li to struktury členského státu, mohou členské státy uznat za mezioborové organizace všechny organizace založené na svém území, které o uznání náležitým způsobem požádají, za podmínky, že
a)
provádějí svou činnost v jedné nebo více oblastech dotčeného členského státu;
b)
představují významný podíl produkce nebo obchodu nebo zpracování ovoce a zeleniny a výrobků z ovoce a zeleniny v dotyčné oblasti nebo oblastech a v případě, že se jedná o více oblastí, jsou schopny v každé oblasti prokázat minimální úroveň reprezentativnosti každého z odvětví, která sdružují;
c)
vykonávají dvě nebo více činností uvedených v čl. 20 písm. c);
d)
samy se nezabývají produkcí ani zpracováním ovoce a zeleniny nebo výrobků z ovoce a zeleniny ani jejich uváděním na trh;
e)
nejsou zapojeny do žádných dohod, rozhodnutí ani jednání ve vzájemné shodě podle čl. 22 odst. 4.
2. Dříve, než členské státy udělí uznání, oznámí Komisi, které mezioborové organizace požádaly o uznání, a poskytnou veškeré příslušné informace vztahující se k reprezentativnosti těchto organizací a k jednotlivým činnostem, které vykonávají, jakož i veškeré ostatní informace nutné k posouzení žádosti.
Komise může vznést námitky vůči uznání ve lhůtě dvou měsíců od oznámení.
3. Členské státy
a)
rozhodnou o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doprovázené všemi nezbytnými doklady;
b)
pravidelně kontrolují, zda mezioborové organizace dodržují podmínky pro udělení uznání, a v případě nesrovnalostí nebo porušení tohoto nařízení ukládají těmto organizacím sankce a tam, kde je to nezbytné, rozhodují o odebrání uznání;
c)
odebírají uznání, pokud
i)
již nejsou splněny požadavky a podmínky pro uznání stanovené v této kapitole,
ii)
se mezioborová organizace podílí na dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě podle čl. 22 odst. 3, aniž tím jsou dotčeny další sankce, které je třeba uložit podle vnitrostátního práva,
iii)
mezioborová organizace nedodrží oznamovací povinnost uvedenou v čl. 22 odst. 2;
d)
oznamují Komisi ve lhůtě dvou měsíců všechna rozhodnutí o udělení či odnětí uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
4. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech mezioborových organizací, a četnost těchto zpráv se stanoví postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Komise může na základě kontrol požádat členský stát o odnětí uznání.
5. Uznání představuje oprávnění k činnostem uvedeným v čl. 20 písm. c) za podmínek stanovených ostatními ustanoveními nařízením.
6. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zveřejní seznam uznaných mezioborových organizací s uvedením hospodářské sféry nebo oblasti jejich činností a činností prováděných ve smyslu článku 23. Odnětí uznání se rovněž zveřejní.
KAPITOLA II
Pravidla hospodářské soutěže
Článek 22
Uplatnění pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (17) se čl. 81 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací, jejichž cílem je výkon činností uvedených v čl. 20 písm. c) tohoto nařízení.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, pokud
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi;
b)
Komise ve lhůtě dvou měsíců po obdržení všech požadovaných údajů Komise neshledala, že dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě jsou neslučitelné s pravidly Společenství.
3. Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nesmějí nabýt účinnosti před koncem lhůty uvedené v odst. 2 písm. b).
4. Za neslučitelné s pravidly Společenství jsou vždy považovány tyto dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě:
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou vést k jakékoli formě rozdělení trhů uvnitř Společenství;
b)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou narušit řádné fungování organizace trhu;
c)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, které nemají zásadní význam pro dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných činností mezioborové organizace;
d)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které zahrnují stanovení cen, aniž jsou dotčeny činnosti vykonávané mezioborovými organizacemi na základě zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství;
e)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou vést k diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
5. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odst. 2 písm. b), že podmínky pro použití odstavce 1 nejsou splněny, rozhodne, že se na dotyčnou dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě použije čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Rozhodnutí Komise se použije přede dnem jeho oznámení dotyčné mezioborové organizaci, pouze pokud tato mezioborová organizace poskytla nesprávné údaje nebo zneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
6. V případě víceletých dohod platí oznámení za první rok i pro následující roky dohody. V tom případě však může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu kdykoliv shledat neslučitelnost s pravidly Společenství.
KAPITOLA III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel
1. Je-li mezioborová organizace působící v jedné nebo více stanovených oblastech členského státu považována za reprezentativní, pokud jde o produkci nebo zpracování daného produktu nebo obchod s ním, může dotyčný členský stát na její žádost vyhlásit určité dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, sjednané v rámci této organizace, za závazné na omezenou dobu i pro jiné individuální hospodářské subjekty a jejich seskupení, které působí v dotyčné oblasti nebo oblastech a nejsou členy této organizace.
2. Mezioborová organizace je považována za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, sdružuje-li alespoň dvě třetiny produkce nebo zpracování dotčeného produktu nebo produktů nebo obchodu s nimi v dané oblasti nebo oblastech členského státu. Zahrnuje-li žádost o rozšíření působnosti pravidel na další hospodářské subjekty více oblastí, musí mezioborová organizace prokázat minimální úroveň reprezentativnosti pro každé z odvětví, která v každé z dotyčných oblastí sdružuje.
3. Pravidla, o rozšíření jejichž působnosti na jiné hospodářské subjekty lze požádat,
a)
se musí týkat jednoho z těchto cílů:
i)
znalost produkce a trhu,
ii)
pravidla produkce, která jsou přísnější než pravidla Společenství nebo vnitrostátní pravidla,
iii)
vypracovávání vzorových smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
iv)
pravidla uvádění produktů na trh,
v)
pravidla ochrany životního prostředí,
vi)
opatření na podporu a využívání potenciálu produktů,
vii)
opatření na podporu ekologického zemědělství a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných označení;
b)
musí platit již nejméně jeden hospodářský rok;
c)
mohou být závazná nejvýše po dobu tří hospodářských let;
d)
nesmějí působit újmu jiným hospodářským subjektům dotčeného členského státu nebo Společenství.
Podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. b) se však nepoužije, pokud dotčenými pravidly jsou pravidla uvedená v bodech 1, 3 a 5 přílohy I. V tom případě nelze rozšíření působnosti pravidel uplatnit na více než jeden hospodářský rok.
4. Pravidla uvedená v odst. 3 písm. a) bodech ii), iv) a v) musí být pravidly stanovenými v příloze I. Pravidla uvedená v odst. 3 písm. a) bodu ii) se nepoužijí na produkty, které byly vyprodukovány mimo stanovenou oblast nebo oblasti uvedené v odstavci 1.
Článek 24
Oznámení a zrušení
1. Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, jejichž působnost rozšířily pro všechny hospodářské subjekty v jedné nebo více stanovených oblastech podle čl. 23 odst. 1. Komise tato pravidla zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
2. Před zveřejněním pravidel Komise uvědomí výbor zřízený čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 o každém oznámení o rozšíření působnosti mezioborových dohod.
3. Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl, v případech uvedených v článku 16.
Článek 25
Finanční příspěvky producentů, kteří nejsou členy organizace
Je-li působnost pravidel pro jeden nebo více produktů rozšířena a jestliže jednu nebo více činností podle čl. 23 odst. 3 písm. a) vykonává uznaná mezioborová organizace a jsou-li tato pravidla v obecném hospodářském zájmu těch hospodářských subjektů, jejichž činnost se vztahuje k jednomu nebo více dotyčným produktům, může členský stát, který uznání udělil, rozhodnout, že jednotlivci nebo seskupení, kteří nejsou členy mezioborové organizace, avšak mají z těchto činností prospěch, musí organizaci uhradit v plné nebo částečné výši částku rovnou veškerým finančním příspěvkům zaplaceným jejími členy v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny ke krytí nákladů bezprostředně vzniklých při vykonávání dotyčných činností.
HLAVA V
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 26
Obecné zásady
Nestanoví-li toto nařízení nebo předpisy přijaté na jeho základě jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno
a)
vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu;
b)
uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 27
Kombinovaná nomenklatura
Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje tato hlava, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání. Celní nomenklatura vyplývající z uplatňování tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Článek 28
Nepovinné režimy dovozních licencí
Komise může pro dovoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení do Společenství stanovit povinnost předložit dovozní licenci.
Článek 29
Vydávání licencí
Aniž jsou dotčena opatření přijatá k provádění této kapitoly, vydají členské státy dovozní licence každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, nestanoví-li Rada jinak.
Článek 30
Platnost
Dovozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 31
Jistota
1. Není-li postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoveno jinak, je vydání licencí podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny během doby platnosti licence.
2. S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže se v době platnosti licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 32
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty, se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Oddíl II
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Článek 33
Dovozní cla
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se na produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení sazby dovozního cla stanovené ve společném celním sazebníku.
Článek 34
Režim vstupní ceny
1. Závisí-li použití celní sazby společného celního sazebníku na vstupní ceně dovezené zásilky, prověřuje se skutečná výše této ceny pomocí paušální dovozní hodnoty vypočítané Komisí podle produktu a původu na základě váženého průměru cen dotyčného produktu na reprezentativních dovozních trzích členských států nebo popřípadě na jiných trzích.
Postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 však mohou být přijaty zvláštní předpisy pro prověřování vstupních cen dovážených produktů určených především ke zpracování.
2. Je-li vstupní cena zásilky uvedená v celním prohlášení vyšší než paušální dovozní hodnota zvýšená o rozpětí stanovené postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, která nesmí převýšit paušální hodnotu o více než 10 %, je požadováno složení jistoty, která se rovná dovoznímu clu stanovenému na základě paušální dovozní hodnoty.
3. Není-li vstupní cena dotyčné zásilky uvedena v celním prohlášení v době celního odbavení, závisí použitá sazba společného celního sazebníku na paušální dovozní hodnotě nebo se vypočte s použitím příslušných ustanovení celních předpisů za podmínek, které budou stanoveny postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 35
Dodatečná dovozní cla
1. Dovoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení podléhá dodatečnému dovoznímu clu v sazbě stanovené v článcích 33 a 34, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady, které by tento dovoz mohl mít na trhu Společenství, jestliže
a)
se dovoz uskutečňuje za cenu nižší, než je cena oznámená Společenstvím Světové obchodní organizaci („spouštěcí cena“), nebo
b)
objem dovozu v kterémkoli roce překročí určitou úroveň („spouštěcí objem“).
Spouštěcí objem se stanoví na základě možností přístupu na trh vymezených jako dovoz vyjádřené v procentním podílu odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let.
2. Dodatečná dovozní cla se neuloží, pokud nehrozí nebezpečí, že by dovoz narušily trh Společenství, nebo pokud by účinky nebyly nepřiměřené sledovanému cíli.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se dovozní ceny stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Tato prováděcí pravidla stanoví zejména
a)
produkty, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla;
b)
ostatní kritéria nezbytná k zajištění náležitého používání odstavce 1 tohoto článku.
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Článek 36
Celní kvóty
1. Celní kvóty pro dovoz produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel přijatých postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Celní kvóty jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. metoda „souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. metoda „tradičních dovozců / nových žadatelů“).
3. Přijatá metoda případně přikládá náležitý význam požadavkům na zásobování trhu Společenství a nutnosti zachovat rovnováhu na tomto trhu.
Článek 37
Otevření celních kvót
Komise postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví roční celní kvóty, a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení a určí způsob správy, který má být použit.
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu se přijmou stejným postupem a upravují zejména
a)
záruky vztahující se k povaze a původu produktu a místu, odkud je dovezen;
b)
uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c)
podmínky pro vydání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Oddíl IV
Ochranná opatření a aktivní zušlechťovací styk
Článek 38
Ochranná opatření
1. Ochranná opatření proti dovozu do Společenství přijímá Komise s výhradou odstavce 3 tohoto článku v souladu s nařízením Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (18) a s nařízením Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu (19).
2. Nestanoví-li Rada jinak, přijímá ochranná opatření proti dovozu do Společenství v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými podle článku 300 Smlouvy Komise podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Ochranná opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 může Komise přijmout na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato ochranná opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné rozhodnutí změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Pokud Komise dospěje k názoru, že by ochranné opatření přijaté podle odstavců 1 a 2 mělo být zrušeno nebo změněno, postupuje takto:
a)
jestliže opatření přijala Rada, navrhne Komise Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b)
ve všech ostatních případech ochranná opatření Společenství zruší nebo změní Komise.
Článek 39
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro tyto produkty zcela nebo částečně zakázat.
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Článek 40
Nepovinné režimy vývozních licencí
1. Komise může pro vývoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení ze Společenství stanovit povinnost předložit vývozní licenci.
2. Články 29, 30 a 31 se použijí obdobně.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty, se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Oddíl II
Pozastavení pasivního zušlechťovacího styku
Článek 41
Pozastavení režimu pasivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se neprodleně sejde. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro tyto produkty zcela nebo částečně zakázat.
HLAVA VI
PROVÁDĚCÍ, POZMĚŇOVACÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
Článek 42
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Tato pravidla mohou zahrnovat zejména
a)
prováděcí pravidla k hlavě II, zahrnující
i)
produkty podléhající standardizaci a obchodním normám podle článku 2, aby se zejména určilo, co lze považovat za produkt řádné a uspokojivé obchodní jakosti,
ii)
pravidla pro kontroly za účelem ověření shody, zejména jejich jednotné používání v členských státech,
iii)
pravidla upravující odchylky a výjimky z používání obchodních norem,
iv)
pravidla pro obchodní úpravu, uvádění na trh a označování,
v)
pravidla pro používání obchodních norem na produkty dovážené do Společenství a na produkty vyvážené ze Společenství;
b)
prováděcí pravidla k hlavě III, zahrnující
i)
pravidla pro nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů včetně správní pomoci, kterou poskytují příslušné orgány v případě přeshraniční spolupráce,
ii)
pravidla pro financování opatření uvedených v článku 7, včetně prahů a stropů podpory a míry spolufinancování podpory Společenstvím,
iii)
podíl a prováděcí pravidla pro uhrazení podpory uvedené v čl. 11 odst. 1,
iv)
pravidla pro investice do jednotlivých podniků,
v)
termíny pro sdělování a oznamování podle článku 13,
vi)
ustanovení pro částečné platby finanční podpory Společenství podle článku 13;
c)
prováděcí pravidla k hlavě IV;
d)
pravidla pro správní a fyzické kontroly plnění povinností vyplývajících tohoto nařízení, které budou provádět členské státy;
e)
systém ukládání správních sankcí v případech, kdy je zjištěno nesplnění některé z povinností vyplývajících tohoto nařízení. Správní sankce musí být odstupňovány podle závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného porušení předpisů;
f)
pravidla pro vracení neoprávněně vyplacených částek v důsledku používání tohoto nařízení;
g)
pravidla pro podávání zpráv o provedených kontrolách a jejich výsledcích;
h)
prováděcí pravidla k hlavě V včetně opatření, která jsou v uvedené hlavě výslovně zmiňována;
i)
pravidla pro určení informací nezbytných pro účely článku 44 a pravidla upravující jejich formu, obsah, časový rozvrh a lhůty a způsob předávání nebo poskytování informací a dokumentů;
j)
opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 na ustanovení tohoto nařízení, včetně opatření k provedení článku 55 tohoto nařízení.
KAPITOLA II
Změny, zrušení a závěrečná ustanovení
Článek 43
Státní podpory
Nestanoví-li toto nařízení jinak, články 87, 88 a 89 Smlouvy se použijí na produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 a brambor, čerstvých nebo chlazených, kódu KN 0701, a na obchodování s nimi.
Odchylně od prvního pododstavce
a)
členské státy mohou i nadále poskytovat státní podporu podle stávajících režimů na produkci brambor, čerstvých nebo chlazených, kódu KN 0701 a na obchodování s nimi až do 31. prosince 2011;
b)
Španělsko a Itálie mohou během hospodářského roku 2007/08 poskytovat státní podporu až do výše 15 milionů EUR s cílem podpořit přizpůsobení odvětví zpracování rajčat ustanovením tohoto nařízení;
c)
členské státy mohou poskytovat státní podporu až do 31. prosince 2010 za těchto podmínek:
i)
státní podpora se vyplácí pouze producentům ovoce a zeleniny, kteří nejsou členy uznané organizace producentů a kteří s uznanou organizací producentů podepsali smlouvu, v níž souhlasí, že budou uplatňovat opatření pro předcházení krizím a jejich řešení dotyčné organizace producentů,
ii)
výše státní podpory vyplácené těmto producentům nepřesáhne 75 % podpory Společenství obdržené členy dotyčné organizace producentů a
iii)
dotyčný členský stát předloží Komisi do 31. prosince 2010 zprávu o účinnosti a efektivnosti státní podpory, v níž zejména rozebere, do jaké míry podpora napomohla organizaci odvětví. Komise zprávu posoudí a rozhodne, zda předloží příslušné návrhy.
Článek 44
Sdělování
Členské státy a Komise si navzájem poskytují veškeré informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení, pro sledování a analýzu trhu a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 45
Výdaje
Výdaje podle tohoto nařízení se považují za intervenční opatření zaměřená na regulaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 46
Změna nařízení (EHS) č. 827/68
V příloze nařízení (EHS) č. 827/68 se položka týkající se kódu KN 0910 nahrazuje tímto:
„ex 0910
Zázvor, kurkuma, bobkový list, kari a jiná koření s výjimkou tymiánu a šafránu“.
Článek 47
Změny nařízení (ES) č. 2200/96
Nařízení (ES) č. 2200/96 se mění takto:
1)
V čl. 1 odst. 2 se tabulka nahrazuje tímto:
„Kód KN
Popis
0702 00 00
Rajčata, čerstvá nebo chlazená
0703
Cibule, šalotka, česnek, pór a jiná cibulová zelenina, čerstvá nebo chlazená
0704
Zelí, květák, kapusta kadeřavá, kedluben a podobné jedlé rostliny rodu Brassica, čerstvé nebo chlazené
0705
Hlávkový salát (Lactuca sativa) a čekanka (Cichorium spp.), čerstvé nebo chlazené
0706
Mrkev, vodnice, tuřín, salátová řepa, kozí brada, bulvový celer, ředkvička a podobné jedlé kořeny, čerstvé nebo chlazené
0707 00
Okurky a nakládačky, čerstvé nebo chlazené
0708
Luštěniny, též vyluštěné, čerstvé nebo chlazené
ex 0709
Ostatní zelenina, čerstvá nebo chlazená, s výjimkou zeleniny podpoložek 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 a 0709 90 60
ex 0802
Ostatní skořápkové ovoce, čerstvé nebo sušené, též bez skořápky nebo vyloupané, s výjimkou arekových (nebo betelových) ořechů a kola ořechů podpoložky 0802 90 20
0803 00 11
Banány plantejny, čerstvé
ex 0803 00 90
Banány plantejny, sušené
0804 20 10
Fíky, čerstvé
0804 30 00
Ananas
0804 40 00
Avokádo
0804 50 00
Kvajávy, manga a mangostany
0805
Citrusové plody, čerstvé nebo sušené
0806 10 10
Stolní hrozny, čerstvé
0807
Melouny (včetně melounů vodních) a papáje, čerstvé
0808
Jablka, hrušky a kdoule, čerstvé
0809
Meruňky, třešně a višně, broskve (včetně nektarinek), švestky a trnky, čerstvé
0810
Ostatní ovoce, čerstvé
0813 50 31
0813 50 39
Směsi výhradně ze sušených ořechů kódů KN 0801 a 0802
0910 20
Šafrán
ex 0910 99
Tymián, čerstvý nebo chlazený
ex 1211 90 85
Bazalka, meduňka, máta, dobromysl obecná (oregano), rozmarýn, šalvěj, čerstvé nebo chlazené
1212 99 30
Svatojánský chléb“
2)
Hlavy I až VI, články 43 a 44, články 47 až 57 a přílohy I až V se zrušují.
3)
Článek 46 se nahrazuje tímto:
„Článek 46
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro ovoce a zeleninu (dále jen ‚výbor‘).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.“
Článek 48
Změny nařízení (ES) č. 2201/96
Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Hospodářské roky produktů uvedených v odstavci 2 se v případě potřeby stanoví postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.“
2)
Hlavy I a II, články 23 až 32 a přílohy I až III se zrušují.
Článek 49
Změny nařízení (ES) č. 2826/2000
Nařízení (ES) č. 2826/2000 se mění takto:
1)
V čl. 5 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pokud jde o propagaci čerstvého ovoce a zeleniny, věnuje se zvláštní pozornost propagaci zaměřené na děti ve školských zařízeních.“
2)
V čl. 9 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Procentní podíl stanovený v prvním pododstavci se zvyšuje na 60 % v případě propagace ovoce a zeleniny zaměřené výlučně na děti ve školských zařízeních.“
Článek 50
Změna směrnice 2001/112/ES
V článku 7 směrnice 2001/112/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:
„-
v případě potřeby přizpůsobení směrnice vývoji odpovídajících mezinárodních norem.“
Článek 51
Změna směrnice 2001/113/ES
V článku 5 směrnice 2001/113/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:
„-
v případě potřeby přizpůsobení směrnice vývoji odpovídajících mezinárodních norem.“
Článek 52
Změny nařízení (ES) č. 1782/2003
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1)
V čl. 33 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
pokud jim byla poskytnuta platba během referenčního období uvedeného v článku 38 v rámci alespoň jednoho z režimů podpor uvedených v příloze VI nebo, v případě olivového oleje, v hospodářských letech uvedených v čl. 37 odst. 1 druhém pododstavci nebo, v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, pokud obdrželi podporu trhu v reprezentativním období uvedeném v písm. K přílohy VII, nebo, v případě banánů, pokud obdrželi náhradu za ušlé příjmy v reprezentativním období uvedeném v písm. L přílohy VII, nebo, v případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek, pokud byli pěstiteli ovoce a zeleniny, konzumních brambor nebo sadebního materiálu ve školkách v reprezentativním období používaném členskými státy pro tyto produkty podle písm. M přílohy VII;“
2)
V čl. 37 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky se referenční částka vypočítá a upraví v souladu s písm. M přílohy VII.“
3)
V článku 40 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud bylo případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněno celé referenční období, vypočítá členský stát referenční částku na základě období 1997 až 1999.
V případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. K přílohy VII. V případě banánů se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. L přílohy VII. V případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. M přílohy VII. V těchto případech se odstavec 1 použije obdobně.“
4)
V čl. 42 odst. 8 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případě použití odstavce 5 však mohou členské státy rozhodnout, že pro rok 2007 nepřevedou nevyužité platební nároky, které odpovídají rovnocennému počtu hektarů ohlášených zemědělcem a využívaných pro konzumní brambory nebo pro ovoce a zeleninu, zpět do vnitrostátní rezervy.“
5)
V čl. 43 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
v případě podpor pro bramborový škrob, sušená krmiva, osivo, olivové háje a tabák uvedených v příloze VII počet hektarů, na jejichž produkci byla v referenčním období poskytnuta podpora, vypočtený v souladu s písm. B, D, F, H a I přílohy VII;
aa)
v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky počet hektarů vypočtený v souladu s písm. K bodem 4 přílohy VII;
ab)
v případě banánů počet hektarů vypočtený v souladu s písm. L přílohy VII;
ac)
v případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek počet hektarů vypočtený v souladu s písm. M přílohy VII;“
6)
V čl. 44 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„‚Hektarem, na který lze poskytnout podporu,‘ se rozumí také
a)
plochy osázené chmelem nebo dočasně ležící ladem;
b)
plochy osázené olivovníky;
c)
plochy osázené banánovníky;
d)
plochy s trvalými kulturami ovoce a zeleniny;
e)
školky.“
7)
V článku 45 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Pro rok 2007 se však v členských státech, které nevyužily možnosti uvedené v článku 71 a které nevyužívají možnosti uvedené v čl. 51 druhém pododstavci, nevyužité platební nároky, které odpovídají rovnocennému počtu hektarů oznámených zemědělcem a využívaných pro konzumní brambory nebo ovoce a zeleninu, nepřevedou zpět do vnitrostátní rezervy.“
8)
Článek 51 se nahrazuje tímto:
„Článek 51
Zemědělské využití půdy
Zemědělci mohou využívat pozemky ohlášené v souladu s čl. 44 odst. 3 pro jakoukoli zemědělskou činnost kromě trvalých kultur. Zemědělci však mohou využívat pozemky pro
a)
chmel;
b)
olivovníky;
c)
banánovníky;
d)
trvalé kultury ovoce a zeleniny;
e)
školky.
Odchylně od prvního pododstavce se může kterýkoli členský stát do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že až do dne, který určí, nejpozději však do 31. prosince 2010 nemusí být pozemky v jedné nebo více oblastech členského státu ani nadále využívány pro
a)
produkci jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96. V tom případě však členské státy mohou rozhodnout, že povolí pěstování vedlejších plodin na hektarech, na něž lze poskytnout podporu, během období nejvýše tří měsíců počínaje každoročně 15. srpnem; na žádost členského státu však toto datum může být postupem podle čl. 144 odst. 2 změněno pro oblasti, v nichž se z důvodů podnebných podmínek obiloviny obvykle sklízejí dříve, nebo
b)
produkci konzumních brambor nebo
c)
školky.“
9)
V článku 60 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
„8. Pokud se členský stát rozhodne využít odchylky uvedené v čl. 51 druhém pododstavci, může rovněž do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že bude ve stejném období uplatňovat odstavce 1 až 7 tohoto článku. Odstavce 1 až 7 tohoto článku se nepoužijí v žádném jiném případě.“
10)
V čl. 63 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V souvislosti se začleněním plateb pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky do režimu jednotné platby se členské státy mohou do 1. dubna 2008 rozhodnout uplatňovat odchylku stanovenou v prvním pododstavci.“
11)
V článku 64 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Na základě výběru provedeného každým členským státem stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2 strop pro každou z přímých plateb uvedených v článcích 66 až 69.
Tento strop se rovná složce každého typu přímé platby ve vnitrostátních stropech uvedených v článku 41 vynásobené procenty snížení, která členské státy použijí v souladu s články 66 až 69.
Celková výše stanovených stropů se odečte od vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 postupem podle čl. 144 odst. 2.“
12)
V článku 65 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud jde o nároky, které mají být přiznány zemědělcům, složka referenční částky, která vyplývá z každé přímé platby stanovené v článcích 66 až 69, se po případném snížení podle článku 41 dále sníží o procentní podíl, který stanoví členské státy v rámci omezení stanovených v uvedených článcích, a pro přímé platby stanovené v článku 68b v období stanoveném členskými státy podle uvedeného článku.“
13)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 68b
Přechodné platby pro ovoce a zeleninu
1. Členské státy mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si do 31. prosince 2011 ponechají až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 odpovídající některým rajčatům dodávaným ke zpracování, na něž bylo možné poskytovat podporu v rámci režimu podpory stanoveném v nařízení (ES) č. 2201/96.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného podle čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují tato rajčata za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10g.
2. Členské státy mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si ponechají
a)
do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 odpovídající některým kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce, které jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor stanovených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96, a
b)
od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 odpovídající některým kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce, které jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor stanovených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečné platby se poskytují zemědělcům, kteří produkují jeden nebo více z následujících druhů ovoce a zeleniny, jež jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor uvedených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96, kterou stanoví dotyčný členský stát v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě IV kapitole 10g:
a)
čerstvé fíky;
b)
čerstvé citrusové plody;
c)
stolní hrozny;
d)
hrušky;
e)
broskve a nektarinky a
f)
některé druhy švestek odvozené ze švestek odrůdy ‚d’Ente‘.
3. Složka vnitrostátních stropů podle odstavce 1, která odpovídá rajčatům, se stanoví takto:
Členský stát
Částka
(v milionech EUR za kalendářní rok)
Bulharsko
5,394
Česká republika
0,414
Řecko
35,733
Španělsko
56,233
Francie
8,033
Itálie
183,967
Kypr
0,274
Malta
0,932
Maďarsko
4,512
Rumunsko
1,738
Polsko
6,715
Portugalsko
33,333
Slovensko
1,018
4. Složka vnitrostátních stropů podle odstavce 2, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin, se stanoví takto:
Členský stát
Částka
(v milionech EUR za kalendářní rok)
Bulharsko
0,851
Česká republika
0,063
Řecko
153,833
Španělsko
110,633
Francie
44,033
Itálie
131,700
Kypr
v roce 2008: 4,793
v roce 2009: 4,856
v roce 2010: 4,919
v roce 2011: 4,982
v roce 2012: 5,045
Maďarsko
0,244
Rumunsko
0,025
Portugalsko
2,400
Slovensko
0,007“
14)
Článek 71g se zrušuje.
15)
V čl. 71k odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Nové členské státy však mohou s ohledem na začlenění plateb pro ovoce a zeleninu do režimu jednotné platby rozhodnout o uplatnění odchylky stanovené v prvním pododstavci do 1. dubna 2008 nebo do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku použití režimu jednotné platby.“
16)
V hlavě IV se doplňují nové kapitoly, které znějí:
„KAPITOLA 10g
PŘECHODNÉ PLATBY ZA OVOCE A ZELENINU
Článek 110t
Přechodná podpora na plochu
1. V případě použití čl. 68b odst. 1 nebo čl. 143bc odst. 1 během období uvedeného ve zmíněných ustanoveních lze za podmínek stanovených v této kapitole poskytnout přechodnou podporu na plochu zemědělcům produkujícím určité druhy rajčat, které určí členské státy a které jsou dodávány ke zpracování.
2. V případě použití čl. 68b odst. 2 nebo čl. 143bc odst. 2 během období uvedeného v daných ustanoveních lze za podmínek stanovených v této kapitole poskytnout přechodnou podporu na plochu zemědělcům produkujícím určité druhy ovoce a zeleniny uvedené v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci, které určí členské státy a které jsou dodávány ke zpracování.
Článek 110u
Výše podpory a způsobilost
1. Členské státy stanoví na základě objektivních a nediskriminačních kritérií výši podpory na hektar, na němž se pěstují rajčata a jednotlivé druhy ovoce a zeleniny uvedené v čl. 68b odst. 2.
2. Celková výše plateb v žádném případě nepřekročí strop stanovený podle čl. 64 odst. 2 nebo článku 143bc.
3. Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva o zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/1996.
4. Poskytnutí podpory Společenství mohou členské státy podřídit dalším objektivním a nediskriminačním kritériím, včetně podmínky členství zemědělců v organizaci producentů nebo v seskupení producentů uznaných podle článku 4 nebo 7 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny (20).
5. Členské státy oznámí Komisi do 1. listopadu 2007 své rozhodnutí uplatňovat článek 68b nebo článek 143bc, částku, kterou si ponechají podle uvedených článků, a kritéria uvedená v odstavci 1 tohoto článku.
KAPITOLA 10h
PŘECHODNÁ PLATBA ZA BOBULOVINY
Článek 110v
Platba za bobuloviny
1. Přechodná podpora na plochu se použije během období, které skončí 31. prosince 2012, pro jahody kódu KN 0810 10 00 a maliny kódu KN 0810 20 10 dodávané ke zpracování.
2. Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva o zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/1996.
3. Podpora vyplácená Společenstvím činí 230 EUR/ha ročně.
4. Členské státy mohou k podpoře Společenství udělit i vnitrostátní podporu. Celková výše podpory Společenství a vnitrostátní podpory nesmí přesáhnout 400 EUR/ha ročně.
5. Podpora se vyplácí pouze na maximální vnitrostátní zaručené plochy, které jsou členským státům přiděleny takto:
Členský stát
Vnitrostátní zaručená plocha
(v hektarech)
Bulharsko
2 400
Maďarsko
1 700
Lotyšsko
400
Litva
600
Polsko
48 000
Pokud plocha, na kterou lze poskytnout podporu, přesáhne v daném členském státě a v daném roce maximální vnitrostátní zaručenou plochu, snižuje se výše podpory uvedené v odstavci 3 úměrně překročení maximální vnitrostátní zaručené plochy.
6. Články 143a a 143c se na přechodnou platbu za bobuloviny nepoužijí.
17)
V článku 143b se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Nové členské státy mohou nejpozději ke dni přistoupení rozhodnout, že po dobu použitelnosti uvedenou v odstavci 9 nahradí přímé platby, kromě podpory pro energetické plodiny stanovené v hlavě IV kapitole 5 a přechodné platby za bobuloviny stanovené v hlavě IV kapitole 10h, jednotnou platbou na plochu, jež se vypočítá podle odstavce 2.“
18)
V čl. 143b odst. 3 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
„-
upravený s použitím odpovídajícího procentního podílu uvedeného v článku 143a pro postupné zavedení přímých plateb, s výjimkou částek dostupných v souladu s písm. K bodem 2 přílohy VII nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl. 143ba odst. 4 a s výjimkou částek odpovídajících odvětví ovoce a zeleniny v souladu s čl. 68b odst. 3 a 4 nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl. 143bb odst. 4 a čl. 143bc odst. 3.“
19)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 143bb
Oddělená platba za ovoce a zeleninu
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že poskytnou oddělenou platbu za ovoce a zeleninu zemědělcům způsobilým podle režimu jednotné platby na plochu. Tato platba se poskytuje na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou kritéria stanovená v písm. M prvním odstavci přílohy VII, a pro reprezentativní období stanovené v uvedeném odstavci.
2. Oddělená platba za ovoce a zeleninu se poskytuje v mezích složky vnitrostátního stropu podle článku 71c odpovídající ovoci a zelenině.
3. Odchylně od odstavce 2 může každý dotčený nový členský stát do 1. listopadu 2007 na základě objektivních kritérií rozhodnout, že na oddělenou platbu za ovoce a zeleninu použije nižší strop, než je strop stanovený v uvedeném odstavci.
4. Finanční prostředky dostupné pro poskytování oddělené platby za ovoce a zeleninu podle odstavců 1, 2 a 3 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
5. Články 143a a 143c se nepoužijí na oddělenou platbu za ovoce a zeleninu.
6. V případě dědictví nebo předpokládaného dědictví se oddělená platba za ovoce a zeleninu poskytuje zemědělci, který podnik zdědí, je-li tento zemědělec způsobilý podle režimu jednotné platby na plochu.
Článek 143bc
Přechodná platba za ovoce a zeleninu
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si až do 31. prosince 2011 ponechají až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá rajčatům kódu KN 0702 00 00.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného postupem podle čl. 144 odst. 2 vyplácí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují rajčata za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10g.
2. Odchylně od článku 143b se mohou nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si ponechají
a)
až do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 71c, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin uvedených v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci;
b)
od 1. ledna 2011 až do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 71c, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin uvedených v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného postupem podle čl. 144 odst. 2 vyplácí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům produkujícím jeden nebo více druhů ovoce a zeleniny určených dotčeným členským státem, které jsou uvedeny v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci.
3. Finanční prostředky dostupné pro poskytování přechodné platby za ovoce a zeleninu podle odstavců 1 a 2 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
4. Články 143a a 143c se nepoužijí na přechodnou platbu za ovoce a zeleninu.“
20)
V článku 145 se vkládá nové písmeno, které zní:
„d)d)
prováděcí pravidla týkající se zařazení podpory pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky do režimu jednotné platby, jakož i plateb uvedených v kapitolách 10g a 10h hlavy IV.“
21)
Článek 155 se nahrazuje tímto:
„Článek 155
Jiná přechodná pravidla
Další opatření požadovaná k usnadnění přechodu z režimů stanovených v nařízeních, jež jsou uvedena v článcích 152 a 153, a v nařízeních (EHS) č. 404/93, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) 2202/96 a (ES) č. 1260/2001, na režimy podle tohoto nařízení, zejména na režimy, jež souvisejí s používáním článků 4 a 5 a přílohy nařízení (ES) č. 1259/1999 a článku 6 nařízení (ES) č. 1251/1999, a od ustanovení, která souvisejí s plány na zlepšení stanovenými v nařízení (EHS) č. 1035/72, k ustanovením uvedeným v článcích 83 až 87 tohoto nařízení, mohou být přijata postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení. Nařízení a články uvedené v článcích 152 a 153 zůstávají použitelné i nadále za účelem určování referenčních částek uvedených v příloze VII.“
22)
Přílohy se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 53
Změny nařízení (ES) č. 318/2006
Nařízení (ES) č. 318/2006 se mění takto:
1)
V čl. 32 odst. 1, 2 a 4 se za slova „v příloze VII“ vkládají slova „nebo v příloze VIII“.
2)
Za přílohu VII se doplňuje nová příloha, která zní:
„ PŘÍLOHA VIII
Výrobky z ovoce a zeleniny
Výrobky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (21).
“
Článek 54
Zrušení
Nařízení (ES) č. 2202/96 se zrušuje.
Článek 55
Přechodná ustanovení
1. Režimy podpory stanovené v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 a zrušené tímto nařízením zůstávají použitelné pro každý z dotčených produktů pro hospodářský rok daného produktu, který končí v roce 2008.
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů, které již byly uznány podle nařízení (ES) č. 2200/96 přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jsou i nadále uznány podle tohoto nařízení. V případě potřeby se přizpůsobí požadavkům tohoto nařízení do 31. prosince 2010.
3. Operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 2200/96 přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, může na žádost organizace producentů
a)
pokračovat až do konce nebo
b)
být změněn v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem, který bude schválen podle tohoto nařízení.
Ustanovení čl. 10 odst. 3 písm. e) a f) se použijí pro operační programy předložené v roce 2007, které v den použitelnosti tohoto nařízení ještě nebyly schváleny a které jinak splňují kritéria stanovená ve zmíněných písmenech.
4. Seskupení producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 2200/96, nadále využívají daného předběžného uznání podle tohoto nařízení. Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96 nadále využívají výhod spojených s tímto přijetím podle tohoto nařízení. V případě potřeby se však tyto plány pozmění, aby se tak seskupení producentů umožnilo splnit kritéria pro uznání za organizaci producentů, která jsou stanovena v článku 4 tohoto nařízení. Pokud jde o seskupení producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, použijí se na plány uznání ode dne použitelnosti tohoto nařízení výše podpory stanovené v čl. 7 odst. 4 písm. a).
5. Smlouvy uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96, které pokrývají více než jeden hospodářský rok režimu podpory pro zpracování citrusových plodů a které se týkají hospodářského roku začínajícího dne 1. října 2008 nebo dalších hospodářských roků, mohou být se souhlasem obou smluvních stran pozměněny nebo ukončeny, aby se zohlednilo zrušení uvedeného nařízení a následné zrušení podpory. V důsledku změny nebo zrušení se na zúčastněné osoby nepoužijí žádné sankce podle uvedeného nařízení nebo prováděcích předpisů k němu.
6. Pokud členský stát využije přechodných opatření podle článku 68b nebo článku 143bc nařízení (ES) č. 1782/2003, zůstávají pravidla přijatá podle článku 6 nařízení (ES) č. 2201/96 nebo článku 6 nařízení (ES) č. 2202/96, která se týkají minimálních vlastností surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových výrobků, použitelná na suroviny sklizené na jeho území.
Článek 56
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. září 2007.
REGLAMENTO (CE) N o 1182/2007 DEL CONSEJO
de 26 de septiembre de 2007
por el que se establecen disposiciones específicas con respecto al sector de las frutas y hortalizas, se modifican las Directivas 2001/112/CE y 2001/113/CE y los Reglamentos (CEE) no 827/68, (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96, (CE) no 2826/2000, (CE) no 1782/2003 y (CE) no 318/2006 y se deroga el Reglamento (CE) no 2202/96
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, sus artículos 36 y 37,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo,
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (1),
Visto el dictamen del Comité de las Regiones,
Considerando lo siguiente:
(1)
El régimen vigente que se aplica al sector de las frutas y hortalizas está establecido en el Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las frutas y hortalizas (2), en el Reglamento (CE) no 2201/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas (3), y en el Reglamento (CE) no 2202/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece un régimen de ayuda a los productores de determinados cítricos (4).
(2)
A la luz de la experiencia, es necesario modificar el régimen que se aplica al sector de las frutas y hortalizas con el fin de alcanzar los objetivos siguientes: aumentar la competitividad y la orientación de mercado del sector para contribuir a una producción sostenible que sea competitiva tanto en el mercado interior como en los mercados exteriores; reducir las fluctuaciones que sufren las rentas de los productores como consecuencia de las crisis del mercado; aumentar el consumo de frutas y hortalizas en la Comunidad, y proseguir los esfuerzos realizados por el sector para conservar y proteger el medio ambiente.
(3)
Dado que dichos objetivos no pueden ser alcanzados de manera suficiente por los Estados miembros a causa del carácter común del mercado de las frutas y hortalizas y, por consiguiente, debido a la necesidad de una acción común ulterior, pueden lograrse mejor a nivel comunitario, la Comunidad puede adoptar medidas, de acuerdo con el principio de subsidiariedad consagrado en el artículo 5 del Tratado. De conformidad con el principio de proporcionalidad enunciado en dicho artículo, el presente Reglamento no excede de lo necesario para alcanzar dichos objetivos.
(4)
La Comisión presentó por separado una propuesta de Reglamento del Consejo por el que se crea una organización común de mercados agrícolas, que en un principio podría incorporar determinadas disposiciones de carácter horizontal que regulan el sector de las frutas y hortalizas y se aplican a otros productos agrícolas, en particular las relativas al comité de gestión. Procede mantener esas disposiciones en los Reglamentos (CE) no 2200/96 y (CE) no 2201/96, si bien conviene actualizarlas, simplificarlas y racionalizarlas para poder incorporarlas fácilmente al Reglamento por el que se crea una organización común de mercados agrícolas.
(5)
La amplitud de las modificaciones a que se somete el régimen actual obliga, por claridad, a incorporar otras disposiciones específicas del sector de las frutas y hortalizas en un reglamento aparte. Dado que algunas de esas disposiciones son también, en cierta medida, de carácter horizontal y se aplican a otra serie de productos agrícolas, como las normas de comercialización y las relativas al comercio con terceros países, conviene actualizarlas y simplificarlas para facilitar su incorporación posterior en el citado Reglamento por el que se crea una organización común de mercados agrícolas. Por consiguiente, el presente Reglamento no debe derogar ni modificar los instrumentos existentes de carácter horizontal, a menos que resulten anticuados o superfluos o que, debido a sus características, no deba ocuparse de ellos el Consejo.
(6)
El presente Reglamento debe aplicarse a los productos regulados por las organizaciones comunes de mercado de los sectores de las frutas y hortalizas y de los productos transformados a base de frutas y hortalizas. No obstante, las disposiciones relativas a las organizaciones de productores y a las organizaciones y acuerdos interprofesionales se aplican únicamente a los productos regulados por la organización común de mercados de las frutas y hortalizas y conviene mantener esta distinción. El ámbito de aplicación de la organización común de mercados de las frutas y hortalizas debe hacerse extensivo a determinadas hierbas culinarias para que puedan beneficiarse de dicho régimen. Actualmente, el tomillo y el azafrán están regulados por el Reglamento (CEE) no 827/68 del Consejo, de 28 de junio de 1968, por el que se establece la organización común de mercados para determinados productos enumerados en el anexo II del Tratado (5), por lo que deben ser retirados de dicho Reglamento.
(7)
Para que el mercado se abastezca de productos de calidad homogénea y satisfactoria, procede aplicar normas de comercialización a algunos productos, en particular las que se refieren a la definición, la calidad, la clasificación, el calibre, el envase, el embalaje, el almacenamiento, el transporte, la presentación, la comercialización y el etiquetado. Además, puede ser necesario adoptar medidas especiales, en concreto métodos actualizados de análisis y otras medidas que permitan determinar las características de las normas en cuestión, para evitar los abusos relacionados con la calidad y la autenticidad de los productos presentados a los consumidores, así como las graves perturbaciones en los mercados a que pueden dar lugar tales abusos.
(8)
Actualmente, la Directiva 2001/112/CE del Consejo, de 20 de diciembre de 2001, relativa a los zumos de frutas y otros productos similares destinados a la alimentación humana (6), y la Directiva 2001/113/CE del Consejo, de 20 de diciembre de 2001, relativa a las confituras, jaleas y «marmalades» de frutas, así como a la crema de castañas edulcorada, destinadas a la alimentación humana (7), establecen disposiciones específicas en relación con la producción, la composición y el etiquetado de estos productos. No obstante, dichas normas no están totalmente actualizadas a fin de tener en cuenta los cambios en las normas internacionales pertinentes, por lo que deben ser modificadas de modo que se proceda a dicha actualización.
(9)
La producción y comercialización de las frutas y hortalizas debe tener plenamente en cuenta las cuestiones medioambientales, tanto en lo que se refiere a los sistemas de cultivo como a la gestión de los materiales usados y a la eliminación de los productos retirados de la producción, especialmente en lo que respecta a la protección de la calidad de las aguas, el mantenimiento de la biodiversidad y la conservación del entorno rural.
(10)
Las organizaciones de productores son los agentes básicos del régimen aplicable al sector de las frutas y hortalizas, del que garantizan, a su nivel, el funcionamiento descentralizado. Frente a una demanda cada vez más concentrada, el reagrupamiento de la oferta en estas organizaciones constituye más que nunca una necesidad económica para reforzar la posición de los productores en el mercado. Este reagrupamiento debe tener un carácter voluntario y demostrar su utilidad gracias a la amplitud y eficacia de los servicios que puede prestar una organización de productores a sus miembros. Dado que las organizaciones de productores actúan exclusivamente en interés de sus miembros, debe considerarse que en las cuestiones económicas actúan por cuenta y en nombre de estos.
(11)
La experiencia muestra que las organizaciones de productores son los instrumentos apropiados para agrupar la oferta. No obstante, su distribución entre los diferentes Estados miembros es desigual. Con el fin de aumentar el atractivo de las organizaciones de productores, conviene flexibilizar más su funcionamiento. La flexibilidad debe tener por objeto la gama de productos de la que se ocupa una organización de productores, el volumen de ventas directas permitidas y la extensión de las normas a los no asociados, así como permitir a las asociaciones de organizaciones de productores el ejercicio de las actividades de sus miembros y permitir la subcontratación de las actividades, incluida la subcontratación de filiales, en las condiciones necesarias.
(12)
Una organización de productores que contribuya a la consecución de los objetivos de la organización común de mercados solo puede ser reconocida por un Estado miembro si sus estatutos le imponen determinadas condiciones a ella y a sus miembros. La existencia de los fondos operativos y su correcto funcionamiento exigen que las organizaciones de productores se hagan cargo de toda la producción de frutas y hortalizas de sus miembros.
(13)
Las agrupaciones de productores de los Estados miembros que se hayan adherido a la Unión Europea el 1 de mayo de 2004 o con posterioridad a esa fecha y que deseen adquirir el rango de organizaciones de productores con arreglo al presente Reglamento deben poder disfrutar de un período transitorio, durante el cual podrá concederse una ayuda financiera nacional y comunitaria siempre que esas agrupaciones de productores asuman determinados compromisos.
(14)
Con el fin de responsabilizar a las organizaciones de productores, en particular en lo que se refiere a sus decisiones financieras, y de orientar hacia perspectivas de futuro los recursos públicos que se les concedan, conviene establecer las condiciones en las que se podrán utilizar esos recursos. La cofinanciación de fondos operativos establecidos por las organizaciones de productores parece una solución apropiada. Además, en casos particulares conviene ampliar el ámbito de aplicación de la financiación. Para controlar los gastos comunitarios, la ayuda concedida a las organizaciones de productores que constituyan fondos operativos debe contar con un límite máximo.
(15)
En el caso de las regiones con poca organización de la producción, conviene permitir la concesión de contribuciones financieras complementarias de carácter nacional. En el caso de los Estados miembros que presenten desventajas importantes de tipo estructural, conviene que la Comunidad se haga cargo del reintegro de esas contribuciones.
(16)
Con el fin de simplificar y reducir el coste del régimen, puede ser útil equiparar, en la medida de lo posible, los procedimientos y las disposiciones que se apliquen para determinar la subvencionabilidad del gasto derivado de los fondos operativos a los de los programas de desarrollo rural, exigiendo a los Estados miembros que establezcan una estrategia nacional para los programas operativos.
(17)
Para potenciar aún más la actuación de las organizaciones de productores y de sus asociaciones y garantizar al mercado la estabilidad deseable, conviene permitir a los Estados miembros que, en determinadas condiciones, hagan extensivas a los productores no asociados de una región las normas aplicables, en particular en materia de producción, de comercialización y de protección del medio ambiente, adoptadas para sus miembros por la organización o asociación de la región considerada. Previa justificación, determinados gastos derivados de la extensión de las normas pueden correr a cargo de los productores interesados, toda vez que se benefician de sus efectos. No conviene, sin embargo, aplicar esta extensión a los productores ecológicos sin el consentimiento de una parte sustancial de dichos productores. Es necesario que se permita la pronta extensión de las citadas normas para la prevención de crisis y las medidas de gestión a fin de hacer frente a las crisis con presteza.
(18)
Los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 2202/96 han establecido diversos regímenes de ayuda de carácter heterogéneo que se aplican a determinadas frutas y hortalizas. La gestión de esos regímenes ha resultado compleja debido a su número y variedad. Si bien tenían por objeto algunas frutas y hortalizas concretas, no han tenido totalmente en cuenta las condiciones regionales de producción y no han abarcado todas las frutas y hortalizas. Resulta apropiado, por lo tanto, buscar un instrumento diferente para prestar ayuda a los productores de frutas y hortalizas.
(19)
Además, los regímenes de ayuda destinados a las frutas y hortalizas no se integraron plenamente en el Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establecen disposiciones comunes aplicables a los regímenes de ayuda directa en el marco de la política agrícola común y se instauran determinados regímenes de ayuda a los agricultores (8). Ello ha dado lugar a determinadas complejidades y rigideces en la gestión de dichos regímenes.
(20)
Con el fin de lograr un sistema de ayuda al sector de las frutas y hortalizas más selectivo y flexible, así como para conseguir una mayor simplificación, conviene derogar los regímenes de ayuda vigentes e incorporar las frutas y hortalizas totalmente en el régimen que establece el Reglamento (CE) no 1782/2003. Para ello es necesario disponer que los agricultores que produjesen frutas y hortalizas en el período de referencia puedan acogerse al régimen de pago único. Asimismo, debe disponerse que los Estados miembros determinen los importes de referencia y las hectáreas subvencionables con cargo al régimen de pago único tomando como base un período representativo apropiado para el mercado de cada fruta y hortaliza, así como los criterios objetivos y no discriminatorios adecuados. Conviene que las superficies plantadas con frutas y hortalizas, incluidas las frutas y hortalizas permanentes, así como los viveros, puedan acogerse al régimen de pago único. Los límites nacionales deben modificarse en consonancia. A fin de dar tiempo a los sectores afectados a adaptarse a su integración en el régimen de pago único, deberán contemplarse períodos transitorios. En particular, deberán preverse pagos disociados por frutas y hortalizas y ayudas temporales asociadas por superficie para determinados productos destinados a la transformación, que tengan derecho a ayuda en virtud de los regímenes vigentes en la actualidad, así como para las fresas y frambuesas. Para estos últimos productos podrá concederse asimismo una ayuda nacional que complemente la comunitaria. Asimismo, debe disponerse que la Comisión adopte las normas de desarrollo y las disposiciones transitorias necesarias en relación con lo anterior.
(21)
La producción de frutas y hortalizas es imprevisible y los productos son perecederos. Los excedentes, aun cuando no sean cuantiosos, pueden perturbar considerablemente el mercado. Si bien se han implantado algunos regímenes para la retirada de productos del mercado, su gestión ha resultado un tanto compleja. Conviene introducir nuevas medidas para la gestión de crisis que sean de fácil aplicación. En estas circunstancias, la solución más idónea es la integración de todas estas medidas en los programas operativos de las organizaciones de productores, con lo que se conseguiría que estas resulten más atractivas a los productores. No obstante, a fin de permitir la ampliación de las medidas de gestión de crisis a los que no sean miembros de organizaciones de productores, deberá autorizarse un período transitorio durante el cual los Estados miembros podrán conceder subvenciones estatales en tales casos. La subvención deberá, sin embargo, ser inferior a la recibida por los miembros de la organización de productores, de modo que la pertenencia a esta resulte atractiva. Deberá revisarse el funcionamiento de esta subvención oficial al término del período transitorio.
(22)
La integración de las patatas de consumo en el régimen que se establece en el Reglamento (CE) no 1782/2003 supone que, para garantizar el correcto funcionamiento del mercado único basado en unos precios comunes, las disposiciones del Tratado que regulan las ayudas estatales deben aplicarse asimismo a las patatas de consumo, sujetas a un período transitorio que permita la adaptación del sector.
(23)
El Reglamento (CE) no 2826/2000 del Consejo, de 19 de diciembre de 2000, sobre acciones de información y de promoción de los productos agrícolas en el mercado interior (9), prevé que la Comunidad contribuya a sufragar hasta un 50 % del coste de determinadas acciones de promoción. Para fomentar el consumo de frutas y hortalizas entre los niños en centros educativos, debe aumentarse ese porcentaje en este caso.
(24)
Las organizaciones interprofesionales constituidas por iniciativa de agentes económicos individuales o que ya estén reagrupados y que representen a una parte significativa de los miembros de las diferentes categorías profesionales del sector de las frutas y hortalizas pueden contribuir a que se tengan más en cuenta las realidades del mercado y facilitar un planteamiento comercial que mejore la notificación de la producción, en particular en lo que se refiere a la organización de esta y la presentación y la comercialización de los productos. Dado que la actuación de estas organizaciones interprofesionales puede contribuir en general a la consecución de los objetivos del artículo 33 del Tratado y, en particular, a los del presente Reglamento, es conveniente que, tras haber establecido los tipos de actuación pertinentes, se conceda un reconocimiento específico a las organizaciones que demuestren ser suficientemente representativas y lleven a cabo actuaciones prácticas con respecto a esos objetivos. Habida cuenta de la similitud de los objetivos perseguidos, las disposiciones previstas en lo que respecta a la extensión de las normas adoptadas por las organizaciones de productores y sus asociaciones y a la distribución de los gastos derivados de dicha extensión deben aplicarse asimismo a escala interprofesional.
(25)
La creación de un mercado comunitario único supone la implantación de un régimen de intercambios comerciales en las fronteras exteriores de la Comunidad. Ese régimen debe constar de derechos de importación y, en principio, debe servir para estabilizar el mercado comunitario. Debe basarse en los compromisos contraídos en las negociaciones comerciales multilaterales de la Ronda Uruguay.
(26)
La aplicación del régimen de precios de entrada para las frutas y hortalizas exige la adopción de disposiciones específicas a fin de tener en cuenta los compromisos internacionales contraídos por la Comunidad.
(27)
Para poder efectuar un seguimiento del volumen de los intercambios comerciales de productos agrícolas con terceros países es posible que, en el caso de determinados productos, deba implantarse un sistema de certificados de importación y exportación que comporte la constitución de una fianza como forma de garantizar la realidad de las transacciones para las que se expiden los certificados. Así pues, debe facultarse a la Comisión para que establezca sistemas de expedición de certificados con respecto a esos productos.
(28)
Para evitar o contrarrestar los efectos perjudiciales que puedan tener en el mercado comunitario las importaciones de determinados productos agrícolas, la importación de tales productos debe estar sujeta al pago de un derecho adicional, si se cumplen determinadas condiciones.
(29)
En determinadas circunstancias, procede otorgar a la Comisión la facultad de abrir y gestionar contingentes arancelarios derivados de los acuerdos internacionales celebrados con arreglo al Tratado o de otros actos del Consejo.
(30)
El régimen de derechos de aduana permite prescindir de cualquier otra medida de protección en las fronteras exteriores de la Comunidad. No obstante, es posible que, en circunstancias excepcionales, el mecanismo del mercado interior y de los derechos de aduana resulte insuficiente. Con objeto de que, en tales casos, el mercado comunitario no se encuentre indefenso ante las perturbaciones que puedan derivarse de esa insuficiencia, es preciso que la Comunidad pueda adoptar rápidamente cuantas medidas sean necesarias. Estas medidas deben respetar los compromisos internacionales de la Comunidad.
(31)
Para que este régimen de intercambios funcione adecuadamente, es conveniente prever la posibilidad de regular el empleo del régimen denominado de perfeccionamiento activo o pasivo o, en la medida en que lo exija la situación del mercado, de prohibir su utilización.
(32)
A fin de seguir disponiendo de una base jurídica para las restituciones a la exportación para el azúcar añadido a determinados productos transformados a base de frutas y hortalizas con arreglo a lo dispuesto en el artículo 16, apartado 1, letra b), del Reglamento (CE) no 2201/96, que ha de ser derogado, la lista de los productos afectados debe incluirse en la que figura en el anexo VII del Reglamento (CE) no 318/2006 del Consejo, de 20 de febrero de 2006, por el que se establece la organización común de mercados en el sector del azúcar (10).
(33)
Procede, por lo tanto, modificar en consecuencia las Directivas 2001/112/CE y 2001/113/CE y los Reglamentos (CEE) no 827/68, (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96, (CE) no 2826/2000, (CE) no 1782/2003 y (CE) no 318/2006.
(34)
Dado que los mercados comunes de los productos agrícolas evolucionan constantemente, los Estados miembros y la Comisión deben mantenerse mutuamente informados de los cambios importantes.
(35)
La concesión de ayudas nacionales puede entorpecer el funcionamiento del mercado único, basado en un sistema de precios comunes. Por este motivo, las disposiciones del Tratado que regulan esas ayudas deben aplicarse, como norma general, a los productos contemplados en el presente Reglamento. No obstante, debe preverse una subvención oficial única para el sector de la transformación del tomate en Italia y España a fin de sostener su adaptación a las disposiciones del presente Reglamento.
(36)
Los gastos efectuados por los Estados miembros como consecuencia de las obligaciones que se derivan de la aplicación del presente Reglamento deben ser financiados por la Comunidad de conformidad con el Reglamento (CE) no 1290/2005 del Consejo, de 21 de junio de 2005, sobre la financiación de la política agrícola común (11).
(37)
El régimen aplicable a las frutas y hortalizas estipula que se cumplan determinadas obligaciones. Para garantizar dicho cumplimiento, es necesario ejercer controles y aplicar sanciones en caso de que aquellas no se cumplan. Procede, por lo tanto, facultar a la Comisión para que establezca las normas pertinentes, entre ellas las relativas a la recuperación de los pagos indebidos y a las obligaciones de los Estados miembros en materia de información. El nuevo régimen hace innecesaria la existencia de un cuerpo especial de inspectores en el sector de las frutas y hortalizas y, debe por consiguiente, suprimirse.
(38)
Debe suprimirse el régimen de ayuda que se establece en el Reglamento (CE) no 2202/96. Dado que este Reglamento ya no tendrá ninguna finalidad, conviene derogarlo.
(39)
Procede aprobar las medidas necesarias para la ejecución del presente Reglamento con arreglo a la Decisión 1999/468/CE del Consejo, de 28 de junio de 1999, por la que se establecen los procedimientos para el ejercicio de las competencias de ejecución atribuidas a la Comisión (12).
(40)
En aras de la simplificación, conviene suprimir el Comité de las frutas y hortalizas frescas y el Comité de las frutas y hortalizas transformadas y sustituirlos por un único Comité de las frutas y hortalizas que habrá de establecerse en virtud del Reglamento (CE) no 2200/96.
(41)
La transición de las disposiciones vigentes a las establecidas en el presente Reglamento puede originar dificultades que no se abordan en este. Para hacer frente a esas dificultades, debe permitirse a la Comisión adoptar medidas transitorias. Asimismo, deben adoptarse disposiciones para la continuidad del reconocimiento de las organizaciones de productores y de sus asociaciones, reconocidas al amparo del Reglamento (CE) no 2200/96 y la posible continuidad de los programas operativos aprobados de conformidad con dicho Reglamento, así como de las disposiciones similares para las agrupaciones de productores reconocidas a su amparo y sus planes de reconocimiento.
(42)
El presente Reglamento debe aplicarse, como norma general, a partir del 1 de enero de 2008. No obstante, para evitar la interrupción, a mitad de una campaña de comercialización, de los regímenes de ayuda aplicables a los productos a base de frutas y hortalizas transformadas y a los cítricos transformados, conviene permitir que dichos regímenes de ayuda se apliquen hasta el final de la campaña de comercialización 2007/08.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
TÍTULO I
DISPOSICIONES PRELIMINARES
Artículo 1
Ámbito de aplicación
El presente Reglamento establece disposiciones específicas que se aplican a los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/96.
No obstante, los títulos III y IV del presente Reglamento se aplicarán únicamente a los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y/o a aquellos productos destinados exclusivamente a la transformación.
El artículo 43 también se aplicará a las patatas, frescas o refrigeradas, del código NC 0701.
TÍTULO II
CLASIFICACIÓN DE LOS PRODUCTOS
Artículo 2
Normas de comercialización
1. Los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96, destinados a ser vendidos frescos al consumidor, solo podrán comercializarse si son de calidad sana, cabal y comercial y en ellos figura la indicación del país de origen.
2. La Comisión podrá establecer normas de comercialización para uno o varios de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/96.
3. A tal efecto, la Comisión tendrá en cuenta las recomendaciones sobre normas adoptadas por la Comisión Económica para Europa de las Naciones Unidas (CEPE/ONU).
4. Las normas de comercialización a que se refieren los apartados 1 y 2:
a)
se aplicarán en todas las fases de la comercialización, incluidas la importación y la exportación, salvo que la Comisión disponga otra cosa;
b)
se establecerán teniendo en cuenta, en particular, las especificidades de los productos de que se trate, la necesidad de garantizar unas condiciones que permitan dar una salida fluida a esos productos en el mercado y el interés de los consumidores por recibir una información adecuada y transparente sobre los productos, en particular sobre el país de origen, la categoría y, cuando proceda, la variedad (o el tipo comercial) del producto;
c)
podrán referirse en particular a la calidad, la clasificación por categorías, el tamaño, el envase, el embalaje, el almacenamiento, el transporte, la presentación, la comercialización y etiquetado.
5. El tenedor de los productos respecto de los cuales se hayan adoptado normas de comercialización solo podrá exponerlos para la venta, ponerlos en venta, venderlos, entregarlos o comercializarlos de cualquier otra forma en la Comunidad si se ajustan a dichas normas. El tenedor del producto será responsable de garantizar dicha conformidad.
6. Sin perjuicio de las disposiciones específicas que pueda adoptar la Comisión con arreglo al artículo 42, los Estados miembros efectuarán controles de forma selectiva, basándose en un análisis de riesgos, para comprobar que esos productos se ajustan a dichas normas de comercialización. Dichos controles se centrarán en la fase previa a la salida de las regiones de producción, en el momento del acondicionamiento o de la carga de los productos. En el caso de los productos procedentes de terceros países, los controles se efectuarán antes del despacho a libre práctica.
7. Hasta que se adopten nuevas normas de comercialización, seguirán aplicándose las normas de comercialización establecidas de conformidad con el Reglamento (CE) no 2200/96 y el Reglamento (CE) no 2201/96.
TÍTULO III
ORGANIZACIONES DE PRODUCTORES
CAPÍTULO I
Requisitos y reconocimiento
Artículo 3
Requisitos
1. A efectos del presente Reglamento, una organización de productores es toda entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida que cumpla los requisitos siguientes:
a)
haber sido creada por iniciativa de agricultores con arreglo al artículo 2, letra a), del Reglamento (CE) no 1782/2003, que cultiven uno o varios de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y/o de dichos productos destinados exclusivamente a la transformación;
b)
tener como objetivo el empleo de prácticas de cultivo, técnicas de producción y prácticas de gestión de los residuos respetuosas con el medio ambiente, en especial para proteger la calidad de las aguas, del suelo y del paisaje y para preservar o potenciar la biodiversidad;
c)
perseguir uno o varios de los objetivos siguientes:
i)
asegurar la programación de la producción y su adaptación a la demanda, en lo que respecta, en particular, a la calidad y la cantidad,
ii)
concentrar la oferta y la comercialización de la producción de sus miembros,
iii)
optimizar los costes de producción y estabilizar los precios de producción;
d)
poseer unos estatutos que establezcan los requisitos específicos que se disponen en el apartado 2, y
e)
haber sido reconocida por el Estado miembro correspondiente en las condiciones que se establecen en el artículo 4.
2. Los estatutos de una organización de productores obligarán, en particular, a los productores asociados a:
a)
aplicar las normas adoptadas por la organización de productores en materia de notificación de la producción, producción, comercialización y protección del medio ambiente;
b)
pertenecer a una sola organización de productores con respecto a la producción de una explotación dada de cualquiera de los productos a que se refiere el apartado 1, letra a);
c)
comercializar la totalidad de su producción a través de la organización de productores;
d)
facilitar los datos que solicite para fines estadísticos la organización de productores relacionados principalmente con las superficies de cultivo, las cosechas, los rendimientos y las ventas directas;
e)
abonar las contribuciones financieras previstas por sus estatutos para la constitución y aprovisionamiento del fondo operativo contemplado en el artículo 8.
3. No obstante lo dispuesto en el apartado 2, letra c), cuando la organización de productores así lo autorice y la autorización se ajuste a las condiciones que la organización de productores haya establecido, los productores asociados podrán:
a)
vender únicamente un porcentaje fijo de su producción y/o de sus productos a los consumidores para satisfacer sus necesidades personales, directamente en sus explotaciones y/o fuera de ellas; los porcentajes, que serán como mínimo del 10 %, los fijarán los Estados miembros;
b)
comercializar, directamente o por medio de otra organización de productores designada por su propia organización, los productos que representen un volumen marginal con relación al volumen de producción comercializable de su organización,
c)
comercializar directamente o a través de otra organización de productores designada por su propia organización, los productos que, debido a sus características, no correspondan, en principio, a las actividades comerciales de esta última organización.
4. Los estatutos de una organización de productores deberán prever también lo siguiente:
a)
los procedimientos de determinación, adopción y modificación de las normas contempladas en el apartado 2;
b)
la imposición a los miembros de contribuciones financieras para la financiación de la organización de productores;
c)
las normas que garanticen a los productores asociados el control democrático de su organización y de las decisiones de esta;
d)
las sanciones por incumplimiento de las obligaciones estatutarias, particularmente el impago de las contribuciones financieras, o de las normas establecidas por la organización de productores;
e)
las normas relativas a la admisión de nuevos miembros, especialmente un período mínimo de adhesión;
f)
las normas contables y presupuestarias necesarias para el funcionamiento de la organización.
5. Se considerará que en las cuestiones económicas las organizaciones de productores actúan por cuenta y en nombre de sus miembros.
Artículo 4
Reconocimiento
1. Los Estados miembros reconocerán a las organizaciones de productores en el sentido del artículo 3, apartado 1, siempre y cuando:
a)
cumplan los requisitos establecidos en el artículo 3 y aporten la prueba de ello;
b)
posean un número mínimo de miembros y alcancen un volumen o un valor mínimo de producción comercializable que deberán fijar los Estados miembros, y aporten la prueba de ello;
c)
ofrezcan suficientes garantías sobre la correcta ejecución de sus actividades en cuanto a duración y en términos de eficacia y concentración de la oferta, para lo cual los Estados miembros podrán decidir qué productos o grupos de productos a que hace referencia el artículo 3, apartado 1, letra a), deben incluirse en el ámbito de actividad de la organización de productores;
d)
den efectivamente a sus miembros la posibilidad de obtener la asistencia técnica necesaria para la aplicación de prácticas de cultivo respetuosas con el medio ambiente;
e)
pongan efectivamente a disposición de sus miembros, en caso necesario, los medios técnicos para la recogida, almacenamiento, envasado y comercialización de los productos;
f)
garanticen una gestión comercial y contable adecuada de sus actividades, y
g)
no ocupen una posición dominante en un determinado mercado a menos que sea necesario para la consecución de los objetivos establecidos en el artículo 33 del Tratado.
2. Los Estados miembros:
a)
decidirán si conceden el reconocimiento a una organización de productores dentro de los tres meses siguientes a la presentación de una solicitud que vaya acompañada de todas las pruebas pertinentes;
b)
realizarán periódicamente controles para comprobar el cumplimiento por parte de las organizaciones de productores de las disposiciones del presente título; impondrán sanciones a dichas organizaciones en caso de incumplimiento del presente Reglamento o de irregularidades relacionadas con lo dispuesto en él, y decidirán, en caso necesario, la retirada de su reconocimiento;
c)
comunicarán anualmente a la Comisión toda decisión de concesión, denegación o retirada del reconocimiento.
Artículo 5
Asociaciones de organizaciones de productores
La asociación de organizaciones de productores se constituye a iniciativa de organizaciones de productores reconocidas y puede realizar cualquiera de las actividades de una organización de productores. A este efecto, los Estados miembros podrán reconocer, previa solicitud, a una asociación de organizaciones de productores si:
a)
el Estado miembro considera que la asociación es capaz de llevar a cabo de manera efectiva dichas actividades, y
b)
la asociación no ocupa una posición dominante en un determinado mercado a menos que sea necesario para la consecución de los objetivos establecidos en el artículo 33 del Tratado.
El artículo 3, apartado 5, se aplicará mutatis mutandis a las asociaciones de organizaciones de productores.
Artículo 6
Subcontratación
Los Estados miembros podrán permitir que una organización de productores reconocida o una asociación reconocida de organizaciones de productores subcontrate alguna de sus actividades, incluso a sus filiales, siempre que dicha organización o asociación proporcione al Estado miembro pruebas suficientes de que ello constituye un modo adecuado de alcanzar los objetivos de la organización de productores o asociación de organizaciones de productores de que se trate.
Artículo 7
Agrupaciones de productores
1. A efectos del presente Reglamento, una agrupación de productores es toda entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida creada por iniciativa de agricultores en el sentido del artículo 2, letra a), del Reglamento (CE) no 1782/2003, que cultiven uno o varios de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y/o de dichos productos destinados exclusivamente a la transformación, con vistas a ser reconocida como organización de productores.
Las agrupaciones de productores de los Estados miembros que se hayan incorporado a la Unión Europea el 1 de mayo de 2004 o en una fecha posterior, o de las regiones ultraperiféricas de la Comunidad a que se refiere el artículo 299, apartado 2, del Tratado o de las islas menores del mar Egeo a que se refiere el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1405/2006 del Consejo (13) podrán disfrutar de un período transitorio para ajustarse a las condiciones de reconocimiento establecidas en el artículo 4.
A tal fin, dichas agrupaciones de productores presentarán al Estado miembro pertinente un plan de reconocimiento por etapas cuya aceptación determinará el inicio del período transitorio contemplado en el párrafo segundo y equivaldrá a un reconocimiento previo. El período transitorio tendrá una duración máxima de cinco años.
2. Antes de aceptar el plan de reconocimiento, los Estados miembros informarán a la Comisión de sus intenciones y de las posibles consecuencias financieras de las mismas.
3. Durante el período transitorio, los Estados miembros podrán conceder a las agrupaciones de productores las ayudas siguientes:
a)
ayudas destinadas a fomentar su constitución y facilitar su funcionamiento administrativo;
b)
directamente o a través de instituciones de crédito, ayudas destinadas a costear una parte de las inversiones necesarias para el reconocimiento y que figuren como tales en el plan de reconocimiento a que se refiere el apartado 1, párrafo tercero.
4. La Comunidad abonará las ayudas a que se refiere el apartado 3 de conformidad con las normas adoptadas con arreglo al artículo 42, letra b), inciso ii).
5. El importe de la ayuda contemplada en el apartado 3, letra a), se determinará, para cada agrupación de productores, en función de su producción comercializada y será igual, en el primero, el segundo, el tercero, el cuarto y el quinto año:
a)
al 10 %, 10 %, 8 %, 6 % y 4 %, respectivamente, del valor de la producción comercializada en el caso de agrupaciones de productores de los Estados miembros que se adhirieron a la Unión Europea el 1 de mayo de 2004 o en una fecha posterior, y
b)
al 5 %, 5 %, 4 %, 3 % y 2 %, respectivamente, del valor de la producción comercializada en el caso de agrupaciones de productores de la regiones ultraperiféricas de la Comunidad a que se refiere el artículo 299, apartado 2, del Tratado o de las islas menores del mar Egeo a que se refiere el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1405/2006.
Dichos porcentajes podrán reducirse en lo que respecta al valor de la producción comercializada que supere un cierto umbral. Podrá fijarse un límite máximo para la ayuda que puede recibir una agrupación de productores en un determinado año.
CAPÍTULO II
Fondos y programas operativos
Artículo 8
Fondos operativos
1. Las organizaciones de productores podrán constituir fondos operativos que se financiarán:
a)
con las contribuciones financieras de los miembros o de la propia organización de productores;
b)
con ayuda financiera comunitaria que se podrá conceder a las organizaciones de productores.
2. Los fondos operativos únicamente se utilizarán para financiar programas operativos autorizados por los Estados miembros con arreglo a lo dispuesto en el artículo 13.
Artículo 9
Programas operativos
1. Los programas operativos deberán tener dos o más de los objetivos mencionados en el artículo 3, apartado 1, letra c), o de los objetivos siguientes:
a)
planificación de la producción;
b)
mejora de la calidad de los productos;
c)
incremento del valor comercial de los productos;
d)
promoción de los productos, ya sean frescos o transformados;
e)
medidas medioambientales y métodos de producción que respeten el medio ambiente, incluida la agricultura ecológica;
f)
prevención y gestión de crisis.
2. La prevención y gestión de crisis tendrá como objetivo evitar y hacer frente a las crisis que se presenten en los mercados de las frutas y hortalizas y abarcará en este contexto:
a)
las retiradas del mercado;
b)
la cosecha de frutas y hortalizas en verde o la no recolección de la cosecha;
c)
la promoción y la comunicación;
d)
las medidas de formación;
e)
los seguros de las cosechas;
f)
las ayudas para paliar los costes administrativos derivados de la constitución de mutualidades y fondos de inversión.
Las medidas de prevención y gestión de crisis, incluidos la devolución del capital y el pago de los intereses mencionados en el párrafo tercero, no abarcarán más de un tercio de los gastos del programa operativo.
Para financiar las medidas de prevención y gestión de crisis, las organizaciones de productores podrán contraer préstamos en condiciones de mercado. En tal caso, la devolución del capital y el pago de los intereses de dichos préstamos podrán formar parte del programa operativo, por lo que podrán optar a la ayuda financiera comunitaria al amparo del artículo 10. Las medidas específicas de prevención y gestión de crisis se financiarán bien mediante dichos préstamos, bien directamente, sin que puedan acumularse ambas formas de financiación.
3. Los Estados miembros dispondrán que:
a)
los programas operativos incluyan dos o más medidas medioambientales, o
b)
como mínimo el 10 % del gasto correspondiente a los programas operativos se destine a medidas medioambientales.
Las medidas medioambientales se ajustarán a los requisitos para las ayudas agroambientales previstos en el artículo 39, apartado 3, párrafo primero, del Reglamento (CE) no 1698/2005 del Consejo, de 20 de septiembre de 2005, relativo a la ayuda al desarrollo rural a través del Fondo Europeo Agrícola de Desarrollo Rural (FEADER) (14).
Cuando el 80 % como mínimo de los productores asociados de una organización de productores estén sometidos a uno o varios compromisos agroambientales idénticos en virtud de dicha disposición, cada uno de los compromisos se considerará una medida medioambiental a efectos del párrafo primero, letra a).
La ayuda para las medidas medioambientales a que se refiere el párrafo primero cubrirá los costes adicionales y el lucro cesante como consecuencia de la medida.
4. El apartado 3 no se aplicará en Bulgaria y Rumanía hasta el 1 de enero de 2011.
5. Las inversiones que incrementen la presión sobre el medio ambiente únicamente se permitirán en situaciones que ofrezcan garantías eficaces de protección del medio ambiente frente a tales presiones.
Artículo 10
Ayuda financiera comunitaria
1. La ayuda financiera comunitaria será igual al importe de las contribuciones financieras a que se refiere el artículo 8, apartado 1, letra a), efectivamente abonadas y se limitará al 50 % del importe de los gastos reales efectuados.
2. La ayuda financiera comunitaria quedará sometida a un límite máximo del 4,1 % del valor de la producción comercializada de cada organización de productores.
No obstante, dicho porcentaje podrá aumentarse al 4,6 % del valor de la producción comercializada siempre y cuando el importe que supere el 4,1 % del valor de la producción comercializada se utilice únicamente para la prevención de crisis y las medidas de gestión.
3. Cuando así lo solicite una organización de productores, el porcentaje establecido en el apartado 1 se elevará al 60 % para el programa operativo o parte de él que cumpla al menos una de las condiciones siguientes:
a)
ha sido presentado por varias organizaciones de productores de la Comunidad que ejercen sus actividades en distintos Estados miembros, para medidas transnacionales;
b)
ha sido presentado por una o varias organizaciones de productores, para medidas que se deban llevar a cabo en los eslabones de la cadena interprofesional;
c)
abarca exclusivamente ayudas específicas para la producción de productos ecológicos regulados mediante el Reglamento (CEE) no 2092/91 del Consejo, de 24 de junio de 1991, sobre la producción agrícola ecológica y su indicación en los productos agrarios y alimenticios (15);
d)
ha sido presentado por una organización de productores en uno de los Estados miembros que se incorporaron a la Unión Europea el 1 de mayo de 2004 o en una fecha posterior y tiene por objeto medidas que se aplicarán como máximo hasta el final de 2013;
e)
es el primero que presenta una organización de productores reconocida que se haya fusionado con otra organización de productores reconocida;
f)
es el primero que presenta una asociación de organizaciones de productores reconocida;
g)
ha sido presentado por organizaciones de productores en Estados miembros donde estas organizaciones comercializan menos del 20 % de la producción de frutas y hortalizas;
h)
ha sido presentado por una organización de productores en una de las regiones ultraperiféricas de la Comunidad;
i)
únicamente comprende apoyo específico para medidas destinadas a fomentar el consumo de frutas y hortalizas entre los niños en los centros de enseñanza.
4. El porcentaje establecido en el apartado 1 se elevará al 100 % en el caso de las retiradas del mercado de frutas y hortalizas que no superen el 5 % del volumen de la producción comercializada de cada organización de productores y a las que se dé salida del modo siguiente:
a)
entrega gratuita a organizaciones o instituciones caritativas, reconocidas a tal fin por los Estados miembros, para sus actividades en favor de las personas a las que las legislaciones nacionales reconozcan el derecho a recibir asistencia pública debido principalmente a la carencia de los recursos necesarios para su subsistencia;
b)
entrega gratuita a instituciones penitenciarias, colegios e instituciones de educación pública, colonias de vacaciones para niños, hospitales y asilos para ancianos que hayan sido designados por los Estados miembros, los cuales adoptarán las medidas necesarias para que las cantidades distribuidas en tal concepto se añadan a las adquiridas normalmente por estos establecimientos.
Artículo 11
Ayuda financiera nacional
1. En las regiones de los Estados miembros donde sea particularmente escaso el grado de organización de los productores, la Comisión podrá autorizar a los Estados miembros, a petición suya debidamente justificada, para que abonen a las organizaciones de productores una ayuda financiera nacional igual, como máximo, al 80 % de las contribuciones financieras a que se refiere el artículo 8, apartado 1, letra a). Esta ayuda complementará el fondo operativo.
En regiones de los Estados miembros donde las organizaciones de productores comercialicen menos del 15 % del valor de la producción de frutas y hortalizas y cuya producción de frutas y hortalizas represente al menos el 15 % de su producción agrícola total, la ayuda mencionada en el párrafo primero podrá ser abonada por la Comunidad a petición del Estado miembro interesado.
2. Los artículos 87, 88 y 89 del Tratado no se aplicarán a la ayuda financiera nacional autorizada de conformidad con el apartado 1.
Artículo 12
Directrices nacionales y estrategia nacional para los programas operativos
1. Los Estados miembros establecerán unas directrices nacionales para la elaboración de los pliegos de condiciones referentes a las medidas a que se refiere el artículo 9, apartado 3. Estas directrices dispondrán en particular que las medidas deberán cumplir los requisitos pertinentes del Reglamento (CE) no 1698/2005, incluidos los relativos a complementariedad, coherencia y conformidad establecidos en su artículo 5.
Los Estados miembros presentarán el proyecto de directrices nacionales a la Comisión, que, a su vez, podrá exigir su modificación en el plazo de tres meses en caso de que compruebe que dicho proyecto no es suficiente para alcanzar los objetivos fijados en el artículo 174 del Tratado y en el Sexto programa de acción comunitario en materia de medio ambiente (16). Las inversiones en explotaciones individuales que reciban apoyo de los programas operativos deberán perseguir asimismo esos objetivos.
2. Los Estados miembros deberán establecer una estrategia nacional para los programas operativos sostenibles que vayan a aplicarse en el mercado de las frutas y hortalizas. Esa estrategia constará de los elementos siguientes:
a)
un análisis de la situación en el que se especifiquen los puntos fuertes y las deficiencias y las posibilidades de desarrollo;
b)
una motivación de las prioridades seleccionadas;
c)
objetivos de los instrumentos y programas operativos, e indicadores de ejecución;
d)
evaluación de los programas operativos;
e)
obligaciones de las organizaciones de productores en materia de información.
Las directrices nacionales a que se refiere el apartado 1 también formarán parte de la estrategia nacional.
3. Las disposiciones de los apartados 1 y 2 no se aplicarán a los Estados miembros que no posean organizaciones de productores reconocidas.
Artículo 13
Autorización de los programas operativos
1. Los proyectos de los programas operativos se presentarán a las autoridades nacionales competentes, las cuales deberán aprobarlos, rechazarlos o solicitar su modificación con arreglo a lo dispuesto en el presente capítulo.
2. Las organizaciones de productores comunicarán al Estado miembro el importe previsto del fondo operativo para cada año y presentarán los justificantes adecuados que correspondan sobre la base de las previsiones del programa operativo, los gastos del año en curso y, en su caso, los gastos de los años anteriores, así como, de ser necesario, de las estimaciones de la producción para el año siguiente.
3. El Estado miembro notificará a la organización de productores o a la asociación de organizaciones de productores el importe previsto de la ayuda financiera comunitaria, dentro de los límites fijados en el artículo 10.
4. Los pagos de la ayuda financiera comunitaria se efectuarán en función de los gastos realizados para las medidas del programa operativo. Podrán concederse anticipos con respecto a esas mismas medidas, a condición de que se constituya una garantía o fianza.
5. La organización de productores comunicará al Estado miembro el importe definitivo de los gastos del año anterior, adjuntando los documentos justificativos necesarios, con el fin de recibir el saldo de la ayuda financiera comunitaria.
6. Los programas operativos y su financiación por los productores y las organizaciones de productores, por un lado, y por los fondos comunitarios, por otro, tendrán una duración mínima de tres años y máxima de cinco.
CAPÍTULO III
Extensión de las normas a los productores de una circunscripción económica
Artículo 14
Extensión de las normas
1. En caso de que una organización de productores ejerza sus actividades en una circunscripción económica determinada y sea considerada, con relación a un producto dado, representativa de la producción y de los productores de esa zona, el Estado miembro interesado podrá, a solicitud de dicha organización, imponer con carácter obligatorio a los productores establecidos en esa circunscripción económica que no pertenezcan a la organización de productores el cumplimiento de:
a)
las normas a que se refiere el artículo 3, apartado 2, letra a);
b)
las normas requeridas para la aplicación de las medidas a que se refiere el artículo 9, apartado 2, letra c).
El párrafo primero se aplicará a condición de que esas normas:
a)
se lleven aplicando durante al menos una campaña de comercialización;
b)
figuren en la lista exhaustiva establecida en el anexo I;
c)
se impongan como obligatorias durante un período máximo de tres campañas de comercialización.
No obstante, la condición expresada en el párrafo segundo, letra a), no será de aplicación cuando se trate de las normas enumeradas en los puntos 1, 3 y 5 del anexo I. En este caso, la extensión de las normas no podrá aplicarse durante más de una campaña de comercialización.
2. A efectos del presente artículo, se entenderá por «circunscripción económica» toda zona geográfica constituida por regiones de producción contiguas o cercanas en las que las condiciones de producción y de comercialización sean homogéneas.
Los Estados miembros notificarán una lista de circunscripciones económicas a la Comisión.
En el plazo de un mes desde la notificación, la Comisión deberá aprobar la lista o, previa consulta al Estado miembro interesado, decidir las modificaciones que este deba introducir en ella. La Comisión dará a conocer públicamente la lista aprobada por los medios que considere apropiados.
3. Una organización de productores se considerará representativa con arreglo al apartado 1 cuando esté compuesta al menos por el 50 % de los productores de la circunscripción económica en la que ejerza sus actividades y represente al menos el 60 % del volumen de producción de esa zona. No obstante lo dispuesto en el punto 5, en el cálculo de estos porcentajes no se tendrán en cuenta los productores ni la producción de productos ecológicos a los que se aplica el Reglamento (CEE) no 2092/91.
4. Las normas que resulten obligatorias para el conjunto de los productores de una determinada circunscripción económica:
a)
no perjudicarán en modo alguno a otros productores del mismo Estado miembro ni del resto de la Comunidad;
b)
no serán aplicables, salvo que se refieran específicamente a ellos, a los productos que se entreguen a la transformación en el marco de un contrato firmado antes del inicio de la campaña de comercialización, con excepción de las reglas de notificación de la producción contempladas en el artículo 3, apartado 2, letra a);
c)
no serán incompatibles con la normativa comunitaria y nacional vigente.
5. No podrán imponerse normas con carácter obligatorio a los productores de productos ecológicos regulados por el Reglamento (CEE) no 2092/91, a menos que esa medida haya sido acordada por al menos el 50 % de este tipo de productores de la zona económica en la que la organización de productores ejerce sus actividades y que la organización represente al menos el 60 % de la producción ecológica de esa zona.
Artículo 15
Notificación
Los Estados miembros comunicarán sin demora a la Comisión las normas que hayan impuesto con carácter obligatorio al conjunto de los productores de una circunscripción económica determinada con arreglo al artículo 14, apartado 1. La Comisión dará a conocer públicamente esas normas por los medios que considere apropiados.
Artículo 16
Derogación
La Comisión decidirá que un Estado miembro deje sin efecto la extensión de las normas por él decidida al amparo del artículo 14, apartado 1, en los casos siguientes:
a)
cuando compruebe que, debido a esa extensión a otros productores, se excluye la competencia en una parte sustancial del mercado interior, se menoscaba la libertad del comercio o se ponen en peligro los objetivos del artículo 33 del Tratado;
b)
cuando compruebe que el artículo 81, apartado 1, del Tratado es aplicable a las normas que se han hecho extensivas a otros productores; la decisión de la Comisión con respecto a dichas normas solo se aplicará a partir de la fecha de esa comprobación;
c)
cuando compruebe, tras los controles pertinentes, que no se ha cumplido el presente capítulo.
Artículo 17
Contribuciones financieras de los productores no asociados
En los casos de aplicación del artículo 14, apartado 1, el Estado miembro interesado podrá decidir, previo examen de las pruebas presentadas, que los productores no asociados abonen a la organización de productores la parte de las contribuciones financieras pagadas por los productores asociados, en la medida en que estas se destinen a costear:
a)
los gastos administrativos resultantes de la aplicación de las normas a que se refiere el artículo 14, apartado 1;
b)
los gastos derivados de las actividades de investigación, de estudio de mercados y de promoción de ventas realizadas por la organización o asociación y que beneficien al conjunto de productores de la zona.
Artículo 18
Extensión de las normas a las asociaciones de organizaciones de productores
A efectos del presente capítulo, toda referencia a las organizaciones de productores se entenderá como una referencia a las asociaciones de organizaciones de productores reconocidas.
CAPÍTULO IV
Informe
Artículo 19
Informe
A más tardar el 31 de diciembre de 2013, la Comisión presentará un informe al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación del presente título con respecto a las organizaciones de productores, los fondos operativos y los programas operativos.
TÍTULO IV
ORGANIZACIONES Y ACUERDOS INTERPROFESIONALES
CAPÍTULO I
Requisitos y reconocimiento
Artículo 20
Requisitos
A los efectos del presente Reglamento, se entenderá por «organización interprofesional» cualquier entidad jurídica que:
a)
reúna a representantes de las actividades económicas vinculadas a la producción, al comercio y/o a la transformación de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96;
b)
se constituya a iniciativa de la totalidad o de una parte de las organizaciones o asociaciones que la compongan;
c)
lleve a cabo, en una o más regiones de la Comunidad, dos o más de las actividades siguientes, teniendo en cuenta los intereses de los consumidores:
i)
mejora del conocimiento y de la transparencia de la producción y del mercado,
ii)
contribución a una mejor coordinación de la puesta en el mercado de las frutas y hortalizas, en particular mediante trabajos de investigación o estudios de mercado,
iii)
elaboración de contratos tipo compatibles con la normativa comunitaria,
iv)
revalorización de las frutas y hortalizas producidas,
v)
información e investigación necesarias para orientar la producción hacia productos más adaptados a las necesidades del mercado y a los gustos y aspiraciones de los consumidores, especialmente en materia de calidad de los productos y protección del medio ambiente,
vi)
búsqueda de métodos que permitan limitar el uso de productos fitosanitarios y otros factores de producción y que garanticen la calidad de los productos y la protección de los suelos y las aguas,
vii)
desarrollo de métodos y de instrumentos para mejorar la calidad de los productos,
viii)
potenciación y protección de la agricultura ecológica y las denominaciones de origen, las etiquetas de calidad y las indicaciones geográficas,
ix)
fomento de la producción integrada o de otros métodos de producción respetuosos del medio ambiente,
x)
establecimiento, con respecto a las normas de producción y comercialización enumeradas en los puntos 2 y 3 del anexo I, de normas más estrictas que las disposiciones de las normativas comunitarias o nacionales;
d)
haya sido reconocida por los Estados miembros de conformidad con el artículo 21.
Artículo 21
Reconocimiento
1. Si las estructuras del Estado miembro lo justifican, los Estados miembros podrán reconocer como organizaciones interprofesionales a todas las organizaciones establecidas en su territorio que así lo soliciten, siempre que:
a)
ejerzan sus actividades en una o varias regiones del Estado miembro de que se trate;
b)
representen en la región o regiones consideradas una parte significativa de la producción, del comercio y/o de la transformación de frutas y hortalizas y productos transformados a base de frutas y hortalizas y, en caso de comprender varias regiones, demuestren poseer, para cada una de las ramas que las componen, una representatividad mínima en cada una de las regiones consideradas;
c)
realicen dos o más de las actividades mencionadas en el artículo 20, letra c);
d)
no ejerzan por sí mismas actividades de producción, de transformación ni de comercialización de frutas y hortalizas o de productos transformados a base de frutas y hortalizas;
e)
no intervengan en ninguno de los acuerdos, decisiones ni prácticas concertadas a que se refiere el artículo 22, apartado 4.
2. Antes de proceder al reconocimiento, los Estados miembros notificarán a la Comisión las organizaciones interprofesionales que hayan presentado una solicitud de reconocimiento, junto con toda la información pertinente sobre su representatividad y las diferentes actividades que lleven a cabo, así como cualquier otro elemento de apreciación que resulte necesario.
La Comisión podrá oponerse al reconocimiento dentro de los dos meses siguientes a dicha notificación.
3. Los Estados miembros:
a)
decidirán sobre la concesión del reconocimiento dentro de los tres meses siguientes a la presentación de la solicitud, acompañada de los justificantes pertinentes;
b)
efectuarán, a intervalos regulares, controles para comprobar el cumplimiento por las organizaciones interprofesionales de las condiciones de su reconocimiento, impondrán sanciones a dichas organizaciones en caso de incumplimiento o irregularidades con respecto de las disposiciones del presente Reglamento y decidirán, si procede, la retirada de su reconocimiento;
c)
retirarán el reconocimiento en caso de que:
i)
dejen de satisfacerse los requisitos y condiciones que establece el presente capítulo para el reconocimiento,
ii)
la organización interprofesional intervenga en cualquiera de los acuerdos, decisiones y prácticas concertadas a que se refiere el artículo 22, apartado 3, sin perjuicio de las sanciones que puedan imponerse en aplicación de la legislación nacional,
iii)
la organización interprofesional no observe la obligación de notificación a que se refiere el artículo 22, apartado 2;
d)
notificarán a la Comisión, en un plazo de dos meses, toda decisión de concesión, denegación o retirada del reconocimiento.
4. Las condiciones y la frecuencia que los Estados miembros deberán observar al informar a la Comisión sobre las actividades de las organizaciones interprofesionales se determinarán con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.
Según el resultado de los controles, la Comisión podrá pedir a los Estados miembros que retiren el reconocimiento concedido.
5. El reconocimiento equivaldrá a autorización para realizar las actividades contempladas en el artículo 20, letra c), a reserva de otras disposiciones del presente Reglamento.
6. La Comisión se encargará de dar a conocer públicamente una lista de las organizaciones interprofesionales reconocidas, por los medios que considere apropiados, con indicación de la esfera económica o la circunscripción de sus actividades, así como de las actuaciones que lleven a cabo con arreglo al artículo 23. Asimismo se darán a conocer públicamente las retiradas de reconocimiento.
CAPÍTULO II
Normas de competencia
Artículo 22
Aplicación de las normas de competencia
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 1 del Reglamento (CE) no 1184/2006 del Consejo, de 24 de julio de 2006, sobre aplicación de determinadas normas sobre la competencia a la producción y al comercio de productos agrícolas (17), el artículo 81, apartado 1, del Tratado no podrá aplicarse a acuerdos, decisiones y prácticas concertadas de organizaciones interprofesionales reconocidas que tengan por objeto llevar a cabo las actividades mencionadas en el artículo 20, letra c), del presente Reglamento.
2. El apartado 1 solo será aplicable:
a)
si los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas se han notificado a la Comisión;
b)
si esta última, en un plazo de dos meses a partir de la comunicación de todos los elementos de juicio necesarios, no ha declarado tales acuerdos, decisiones y prácticas concertadas incompatibles con la normativa comunitaria.
3. Los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas no podrán llevarse a efecto hasta que transcurra el plazo indicado en el apartado 2, letra b).
4. Los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas siguientes se considerarán, en cualquier caso, incompatibles con la normativa comunitaria:
a)
los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas que puedan entrañar cualquier forma de compartimentación de los mercados dentro de la Comunidad;
b)
los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas que puedan perjudicar al buen funcionamiento de la organización de mercados;
c)
los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas que puedan originar falseamientos de la competencia que no sean indispensables para alcanzar los objetivos de la política agrícola común a través de la actividad de la organización interprofesional;
d)
los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas que supongan la fijación de precios, sin perjuicio de las actividades llevadas a cabo por las organizaciones interprofesionales para la aplicación de las normativas comunitarias específicas;
e)
los acuerdos, las decisiones y las prácticas concertadas que puedan dar lugar a discriminaciones o eliminar la competencia con respecto a una parte considerable de los productos en cuestión.
5. Si una vez transcurrido el plazo de dos meses mencionado en el apartado 2, letra b), la Comisión comprueba que no se cumplen las condiciones de aplicación del apartado 1, adoptará una decisión por la que se declare aplicable el artículo 81, apartado 1, del Tratado al acuerdo, la decisión o la práctica concertada de que se trate.
La decisión de la Comisión no será aplicable con anterioridad a la fecha de su notificación a la organización interprofesional interesada, salvo que esta haya facilitado indicaciones inexactas o hecho un uso abusivo de la excepción establecida en el apartado 1.
6. Cuando se trate de acuerdos plurianuales, la notificación del primer año será válida para los años siguientes del acuerdo. No obstante, en tal caso, la Comisión, por iniciativa propia o a petición de un Estado miembro, podrá formular en cualquier momento un dictamen de incompatibilidad.
CAPÍTULO III
Extensión de las normas
Artículo 23
Extensión de las normas
1. En caso de que una organización interprofesional que ejerza sus actividades en una o más regiones determinadas de un Estado miembro se considere representativa de la producción, comercio o transformación de un producto dado, el Estado miembro interesado, previa solicitud de dicha organización interprofesional, podrá disponer que sean obligatorios, por un período limitado y para los agentes económicos, individuales o no, que operen en dicha región o regiones y no sean miembros de dicha organización, determinados acuerdos, decisiones o prácticas concertadas adoptados en el marco de dicha organización.
2. Las organizaciones interprofesionales se considerarán representativas con arreglo al apartado 1 si representan, por lo menos, dos tercios de la producción, comercio o transformación del producto o de los productos de que se trate en la región o regiones consideradas de un Estado miembro. En el caso de que la solicitud de extensión de las normas a otros agentes económicos se refiera a varias regiones, la organización interprofesional demostrará que posee, para cada una de las ramas comprendidas, una representatividad mínima en cada una de esas regiones.
3. Las normas de las que podrá solicitarse una extensión a otros agentes económicos:
a)
tendrán uno de los objetivos siguientes:
i)
notificación de la producción y del mercado,
ii)
normas de producción más estrictas que las disposiciones establecidas por las normativas comunitaria y nacionales,
iii)
elaboración de contratos tipo compatibles con la normativa comunitaria,
iv)
comercialización,
v)
protección del medio ambiente,
vi)
promoción y potenciación de la producción,
vii)
protección de la agricultura ecológica y las denominaciones de origen, etiquetas de calidad e indicaciones geográficas;
b)
se llevarán aplicando al menos una campaña de comercialización;
c)
solo podrán resultar obligatorias durante un período máximo de tres campañas de comercialización;
d)
no perjudicarán en modo alguno a otros agentes económicos del Estado miembro interesado ni del resto de la Comunidad.
No obstante, la condición expresada en el párrafo primero, letra b), no será de aplicación cuando se trate de las normas enumeradas en los puntos 1, 3 y 5 del anexo I. En este caso, la extensión de las normas no podrá aplicarse durante más de una campaña de comercialización.
4. Las normas a que se refiere el apartado 3, letra a), incisos ii), iv) y v), serán las que figuran en el anexo I. Las normas a que se refiere el apartado 3, letra a), inciso ii), no podrán aplicarse a los productos que se hayan producido fuera de la región o las regiones determinadas a que se refiere el apartado 1.
Artículo 24
Notificación y derogación
1. Los Estados miembros notificarán sin demora a la Comisión las normas que hayan dispuesto que sean obligatorias para el conjunto de los agentes económicos de una o varias regiones determinadas con arreglo al artículo 23, apartado 1. La Comisión dará a conocer públicamente esas normas por los medios que considere apropiados.
2. Antes de que las normas se den a conocer públicamente, la Comisión informará al Comité creado en virtud del artículo 46, apartado 1, del Reglamento (CE) no 2200/96 sobre cualquier notificación de la extensión de los acuerdos interprofesionales.
3. La Comisión decidirá que un Estado miembro debe dejar sin efecto la extensión de las normas por él decididas en los casos a que se refiere el artículo 16.
Artículo 25
Contribuciones financieras de los productores no asociados
En caso de extensión de las normas en lo referente a uno o más productos y cuando una o varias actividades de las mencionadas en el artículo 23, apartado 3, letra a), realizadas por una organización interprofesional reconocida sean de interés económico general para los agentes económicos cuyas actividades estén relacionadas con el producto o los productos de que se trate, el Estado miembro que haya concedido el reconocimiento podrá decidir que los agentes económicos individuales o las agrupaciones que no pertenezcan a la organización interprofesional, pero que se beneficien de esas actividades, estén obligados a pagar a la organización un importe igual a la totalidad o una parte de las contribuciones financieras abonadas por los miembros, en la medida en que esas contribuciones financieras se destinen a sufragar los gastos que resulten directamente de la ejecución de las actividades en cuestión.
TÍTULO V
COMERCIO CON TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO I
Disposiciones generales
Artículo 26
Principios generales
Salvo disposición contraria del presente Reglamento o adoptada en virtud de alguna de sus disposiciones, en los intercambios comerciales con terceros países estará prohibido:
a)
la recaudación de cualquier exacción de efecto equivalente a un derecho de aduana;
b)
la aplicación de cualquier restricción cuantitativa o medida de efecto equivalente.
Artículo 27
Nomenclatura combinada
La clasificación arancelaria de los productos sujetos al presente título se regirá por las normas generales de interpretación de la nomenclatura combinada y por las normas especiales de aplicación de esta. La nomenclatura arancelaria que resulte de la aplicación del presente Reglamento se incluirá en el arancel aduanero común.
CAPÍTULO II
Importaciones
Sección I
Certificados de importación
Artículo 28
Regímenes facultativos de certificación de importación
La Comisión podrá supeditar las importaciones en la Comunidad de uno o más productos que entren en el ámbito de aplicación del presente Reglamento a la presentación de un certificado de importación.
Artículo 29
Expedición de certificados
Los Estados miembros expedirán certificados de importación a cualquier solicitante, independientemente del lugar de la Comunidad en el que esté establecido, a menos que el Consejo disponga lo contrario y sin perjuicio de las medidas adoptadas para la aplicación del presente capítulo.
Artículo 30
Validez
Los certificados de importación tendrán validez en toda la Comunidad.
Artículo 31
Garantía
1. Salvo disposición en contrario de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96, la expedición de los certificados estará supeditada a la constitución de una garantía que asegure la importación de los productos dentro del plazo de validez del certificado.
2. Salvo en caso de fuerza mayor, la garantía se ejecutará total o parcialmente si la importación no se lleva a cabo, o solo se lleva a cabo parcialmente, dentro del plazo de validez del certificado.
Artículo 32
Normas de desarrollo
Las normas de desarrollo de la presente sección, incluidos los plazos de validez de los certificados y el importe de la garantía, se establecerán de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.
Sección II
Derechos de importación y régimen de precios de entrada
Artículo 33
Derechos de importación
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, los tipos de los derechos de importación del arancel aduanero común se aplicarán a los productos que entren en el ámbito de aplicación del presente Reglamento.
Artículo 34
Régimen de precios de entrada
1. En la medida en que la aplicación de los derechos del arancel aduanero común dependa del precio de entrada del lote importado, la veracidad de este precio se comprobará utilizando un valor de importación a tanto alzado que calculará la Comisión por cada origen y producto basándose en la media ponderada de los precios de esos productos en los mercados de importación representativos de los Estados miembros o, en su caso, en otros mercados.
No obstante, podrán adoptarse disposiciones específicas con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 para comprobar el precio de entrada de los productos importados que se destinen fundamentalmente a la transformación.
2. Cuando el precio de entrada declarado del lote de que se trate sea superior al valor de importación a tanto alzado, aumentado en un margen que se fijará de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y que no podrá sobrepasar el valor a tanto alzado en más de un 10 %, se requerirá la constitución de una garantía igual a los derechos de importación determinados sobre la base del valor de importación a tanto alzado.
3. Si el precio de entrada del lote de que se trate no se declara en el momento del despacho de aduana, los derechos del arancel aduanero común que deban aplicarse dependerán del valor de importación a tanto alzado o se obtendrán aplicando las disposiciones pertinentes de la normativa aduanera en las condiciones que se determinen de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.
4. Las normas detalladas de aplicación del presente artículo se adoptarán con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.
Artículo 35
Derechos de importación adicionales
1. Se aplicará un derecho de importación adicional, con el tipo del derecho establecido en los artículos 33 y 34, por la importación de uno o varios productos que entren en el ámbito de aplicación del presente Reglamento, con el fin de evitar o contrarrestar los efectos perjudiciales que puedan tener en el mercado comunitario esas importaciones, cuando:
a)
se realicen a un precio inferior al notificado por la Comunidad a la Organización Mundial del Comercio («el precio de activación»), o
b)
el volumen de las importaciones en cualquier año supere un determinado nivel («el volumen de activación»).
El volumen de activación se basará en las posibilidades de acceso al mercado definidas como importaciones en porcentaje del consumo interior durante los tres años anteriores.
2. No se aplicarán derechos de importación adicionales cuando sea poco probable que las importaciones perturben el mercado comunitario o cuando los efectos sean desproporcionados respecto del objetivo perseguido.
3. A los efectos del apartado 1, letra a), los precios de importación se determinarán sobre la base de los precios de importación cif del lote considerado.
Los precios de importación cif se cotejarán con los precios representativos del producto de que se trate en el mercado mundial o en el mercado de importación comunitario.
4. Las normas de desarrollo del presente artículo se adoptarán con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96. En ellas se especificará, en particular, lo siguiente:
a)
los productos a los que se aplicarán los derechos de importación adicionales;
b)
los demás criterios necesarios para garantizar la aplicación del apartado 1.
Sección III
Gestión de los contingentes de importación
Artículo 36
Contingentes arancelarios
1. La Comisión abrirá y gestionará los contingentes arancelarios de importación de los productos que entren en el ámbito de aplicación del presente Reglamento, resultantes de los acuerdos celebrados con arreglo al artículo 300 del Tratado o de un acto del Consejo, según las normas de desarrollo adoptadas con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.
2. La gestión de los contingentes arancelarios deberá efectuarse de modo que se eviten discriminaciones entre los agentes económicos, aplicando uno de los métodos siguientes o una combinación de ellos o mediante cualquier otro método que resulte apropiado:
a)
método basado en el orden cronológico de presentación de las solicitudes (principio de «orden de llegada»);
b)
método de reparto proporcional a las cantidades solicitadas en el momento de presentar las solicitudes (según el método del «examen simultáneo»);
c)
método basado en las pautas comerciales tradicionales (según el método denominado «tradicionales/recién llegados»).
3. El método de gestión escogido tendrá debidamente en cuenta, según proceda, los requisitos de abastecimiento del mercado comunitario y la necesidad de salvaguardar el equilibrio del mercado.
Artículo 37
Apertura de los contingentes arancelarios
La Comisión fijará, con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96, los contingentes arancelarios anuales, en caso necesario escalonados adecuadamente a lo largo del año, y determinará el método de gestión que deba utilizarse.
Las normas de desarrollo de la presente sección se adoptarán de acuerdo con el mismo procedimiento, en particular con relación a lo siguiente:
a)
garantías sobre la naturaleza, procedencia y origen del producto;
b)
reconocimiento del documento que permita comprobar las garantías a que se refiere la letra a);
c)
condiciones de expedición y plazo de validez de los certificados de importación.
Sección IV
Medidas de salvaguardia y perfeccionamiento activo
Artículo 38
Medidas de salvaguardia
1. La Comisión, de conformidad con el apartado 3 del presente artículo, adoptará medidas de salvaguardia contra las importaciones en la Comunidad con arreglo a lo dispuesto en el Reglamento (CE) no 519/94 del Consejo, de 7 de marzo de 1994, relativo al régimen común aplicable a las importaciones de determinados terceros países (18), y en el Reglamento (CE) no 3285/94 del Consejo, de 22 de diciembre de 1994, sobre el régimen común aplicable a las importaciones (19).
2. Salvo disposición en contrario del Consejo, la Comisión adoptará medidas de salvaguardia, de conformidad con el apartado 3 del presente artículo, contra las importaciones en la Comunidad previstas en los acuerdos internacionales celebrados de conformidad con el artículo 300 del Tratado.
3. La Comisión, a petición de un Estado miembro o por propia iniciativa, podrá adoptar las medidas de salvaguardia mencionadas en los apartados 1 y 2. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Dichas medidas de salvaguardia se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Los Estados miembros podrán someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud de los apartados 1 y 2 en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo, que se reunirá sin demora, podrá modificar o derogar, por mayoría cualificada, las medidas de que se trate en el plazo de un mes a partir de la fecha en que se le hayan remitido.
4. Cuando la Comisión considere que una medida de salvaguardia adoptada de conformidad con los apartados 1 o 2 deba derogarse o modificarse, actuará del modo siguiente:
a)
en caso de que el Consejo se haya pronunciado sobre la medida, la Comisión le propondrá su derogación o modificación; el Consejo decidirá por mayoría cualificada;
b)
en todos los demás casos, las medidas de salvaguardia comunitarias serán derogadas o modificadas por la Comisión.
Artículo 39
Suspensión del régimen de perfeccionamiento activo
1. Cuando el mercado comunitario se vea perturbado o corra el riesgo de verse perturbado por el régimen de perfeccionamiento activo, la Comisión, a petición de un Estado miembro o por iniciativa propia, podrá suspender total o parcialmente la utilización de dicho régimen para los productos que entran en el ámbito de aplicación del presente Reglamento. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Los Estados miembros podrán someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud del párrafo primero en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo, que se reunirá sin demora, podrá modificar o revocar, por mayoría cualificada, las medidas de que se trate en el plazo de un mes desde la fecha en que le hayan sido remitidas.
2. En la medida necesaria para el buen funcionamiento de las organizaciones comunes de mercado correspondientes a los productos que entran en el ámbito de aplicación del presente Reglamento, el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá prohibir total o parcialmente la utilización del régimen de perfeccionamiento activo para dichos productos.
CAPÍTULO III
Exportaciones
Sección I
Certificados de exportación
Artículo 40
Regímenes facultativos de certificación de exportación
1. La Comisión podrá decidir que las exportaciones desde la Comunidad de los productos que entran en el ámbito de aplicación del presente Reglamento estén supeditadas a la presentación de un certificado de exportación.
2. Los artículos 29, 30 y 31 se aplicarán mutatis mutandis.
3. Las normas de desarrollo del presente artículo, incluidos los plazos de validez de los certificados y el importe de la garantía, se establecerán de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.
Sección II
Suspensión del perfeccionamiento pasivo
Artículo 41
Suspensión del régimen de perfeccionamiento pasivo
1. Cuando el mercado comunitario se vea perturbado o corra el riesgo de verse perturbado por el régimen de perfeccionamiento pasivo, la Comisión, a petición de un Estado miembro o por iniciativa propia, podrá suspender total o parcialmente la utilización de dicho régimen para los productos que entran en el ámbito de aplicación del presente Reglamento. En caso de que un Estado miembro presente una petición a la Comisión, esta tomará una decisión al respecto en el plazo de cinco días hábiles desde su recepción.
Estas medidas se comunicarán a los Estados miembros y serán de aplicación inmediata.
Los Estados miembros podrán someter a la consideración del Consejo las medidas adoptadas por la Comisión en virtud del párrafo primero en el plazo de cinco días hábiles siguientes al de su comunicación. El Consejo, que se reunirá sin demora, podrá modificar o revocar, por mayoría cualificada, las medidas de que se trate en el plazo de un mes desde la fecha en que le hayan sido remitidas.
2. En la medida necesaria para el buen funcionamiento de las organizaciones comunes de mercado correspondientes a los productos que entran en el ámbito de aplicación del presente Reglamento, el Consejo, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 37, apartado 2, del Tratado, podrá prohibir total o parcialmente la utilización del régimen de perfeccionamiento pasivo para dichos productos.
TÍTULO VI
DISPOSICIONES DE APLICACIÓN, MODIFICADORAS Y FINALES
CAPÍTULO I
Disposiciones de aplicación
Artículo 42
Normas de desarrollo
Las normas de desarrollo del presente Reglamento se adoptarán de conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96. Podrán incluir, en particular:
a)
normas para la aplicación del título II, entre las cuales:
i)
los productos objeto de normalización y el establecimiento de normas de comercialización a que se refiere el artículo 2, en particular para establecer una definición de producto de calidad sana, cabal y comercial,
ii)
normas sobre el control de conformidad, en particular respecto de su aplicación coherente en los Estados miembros,
iii)
normas sobre las excepciones y exenciones respecto de la aplicación de las normas de comercialización,
iv)
normas sobre la presentación, comercialización y etiquetado,
v)
normas sobre la aplicación de las normas de comercialización a los productos importados en la Comunidad y a los exportados desde ella;
b)
normas para la aplicación del título III, entre las cuales:
i)
normas sobre las organizaciones transnacionales de productores y las asociaciones transnacionales de organizaciones de productores, incluida la asistencia administrativa que deben prestar las autoridades competentes correspondientes en caso de cooperación transnacional,
ii)
normas sobre la financiación de las medidas mencionadas en el artículo 7, incluidos los umbrales y límites máximos de ayuda y el grado de cofinanciación comunitaria de las ayudas,
iii)
los porcentajes y las normas detalladas aplicables al abono de las ayudas a que se refiere el artículo 11, apartado 1,
iv)
normas sobre las inversiones en explotaciones individuales,
v)
las fechas de las comunicaciones y notificaciones a que se refiere el artículo 13,
vi)
disposiciones sobre los pagos parciales de la ayuda financiera comunitaria a que se refiere el artículo 13;
c)
normas para la aplicación del título IV;
d)
normas sobre los controles administrativos y físicos que deban realizar los Estados miembros con respecto al cumplimiento de las obligaciones derivadas de la aplicación del presente Reglamento;
e)
método para la aplicación de sanciones administrativas, cuando se compruebe que se han incumplido algunas de las obligaciones derivadas de la aplicación del presente Reglamento; las sanciones administrativas se graduarán según la gravedad, amplitud, permanencia y repetición del incumplimiento comprobado;
f)
normas para la recuperación de los pagos indebidos que se deriven de la aplicación del presente Reglamento;
g)
normas sobre la notificación de los controles efectuados y sus resultados;
h)
normas para la aplicación del título V, incluidas las medidas mencionadas específicamente en él;
i)
normas para determinar la información necesaria para la aplicación del artículo 44, así como las aplicables tanto a su forma, contenido, calendario y plazos como a las disposiciones para enviar o poner a disposición los datos y documentos;
j)
medidas necesarias para facilitar la transición de los regímenes previstos en los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 2202/96 a los establecidos en el presente Reglamento, incluidas las necesarias para la aplicación del artículo 55 del presente Reglamento.
CAPÍTULO II
Modificaciones, derogación y disposiciones finales
Artículo 43
Ayudas estatales
Salvo disposición en contrario del presente Reglamento, los artículos 87, 88 y 89 del Tratado se aplicarán a la producción y al comercio de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/96 y de las patatas, frescas o refrigeradas, del código NC 0701.
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero:
a)
los Estados miembros podrán seguir otorgando ayudas estatales con arreglo a los regímenes existentes aplicables a la producción y la comercialización de patatas, frescas o refrigeradas del código NC 0701, hasta el 31 de diciembre de 2011;
b)
España e Italia podrán otorgar, durante la campaña de comercialización 2007/08, una ayuda estatal de hasta 15 millones EUR destinada a apoyar la adaptación del sector de la transformación del tomate a las disposiciones establecidas en el presente Reglamento;
c)
los Estados miembros podrán otorgar una ayuda estatal hasta el 31 de diciembre de 2010 supeditada a las siguientes condiciones:
i)
la ayuda estatal se pagará únicamente a los productores de frutas y hortalizas que no sean miembros de una organización de productores reconocida y que firmen un contrato con una organización de productores reconocida por el que acepten aplicar las medidas de prevención y gestión de la organización de productores de que se trate;
ii)
el importe de la ayuda estatal pagada no será superior al 75 % de la ayuda comunitaria recibida por los miembros de la organización de productores de que se trate, y
iii)
el Estado miembro interesado presentará a más tardar el 31 de diciembre de 2010 un informe a la Comisión sobre la eficacia y la eficiencia de la ayuda estatal, analizando en particular el grado en que ha ayudado a la organización del sector. La Comisión estudiará el informe y decidirá si presenta propuestas al respecto.
Artículo 44
Comunicaciones
Los Estados miembros y la Comisión se facilitarán mutuamente la información necesaria para la aplicación del presente Reglamento, para el seguimiento y el análisis del mercado y para el cumplimiento de las obligaciones internacionales con respecto a los productos regulados por el presente Reglamento.
Artículo 45
Gastos
Los gastos realizados al amparo del presente Reglamento se considerarán medidas de intervención destinadas a la regularización de los mercados agrarios conforme al artículo 3, apartado 1, letra b), del Reglamento (CE) no 1290/2005.
Artículo 46
Modificaciones del Reglamento (CEE) no 827/68
En el anexo del Reglamento (CEE) no 827/68, la entrada correspondiente al código NC 0910 se sustituye por el texto siguiente:
«ex 0910
Jengibre, cúrcuma, hojas de laurel, curry y demás especias, excepto el tomillo y el azafrán».
Artículo 47
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2200/96
El Reglamento (CE) no 2200/96 se modifica como sigue:
1)
En el artículo 1, apartado 2, el cuadro se sustituye por el cuadro siguiente:
«Código NC
Designación de la mercancía
0702 00 00
Tomates frescos o refrigerados
0703
Cebollas, chalotes, ajos, puerros y demás hortalizas aliáceas, frescos o refrigerados
0704
Coles, coliflores, coles rizadas, colinabos y productos comestibles similares del género Brassica, frescos o refrigerados
0705
Lechugas (Lactuca sativa) y achicorias (comprendidas la escarola y la endibia) (Cichorium spp.), frescas o refrigeradas
0706
Zanahorias, nabos, remolachas para ensalada, salsifíes, apionabos, rábanos y raíces comestibles similares, frescos o refrigerados
0707 00
Pepinos y pepinillos, frescos o refrigerados
0708
Legumbres, incluso desvainadas, frescas o refrigeradas
ex 0709
Las demás hortalizas frescas o refrigeradas, excepto las de las subpartidas 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 y 0709 90 60
ex 0802
Los demás frutos de cáscara frescos o secos, incluso sin cáscara o mondados, excepto las nueces de areca (o de betel) y las nueces de cola de la subpartida 0802 90 20
0803 00 11
Plátanos hortaliza frescos
ex 0803 00 90
Plátanos hortaliza secos
0804 20 10
Higos frescos
0804 30 00
Piñas (ananás)
0804 40 00
Aguacates
0804 50 00
Guayabas, mangos y mangostanes
0805
Cítricos, frescos o secos
0806 10 10
Uvas frescas de mesa
0807
Melones, sandías y papayas, frescos
0808
Manzanas, peras y membrillos, frescos
0809
Albaricoques, cerezas, melocotones (incluidos los griñones y nectarinas), ciruelas y endrinas, frescos
0810
Los demás frutos frescos
0813 50 31
0813 50 39
Mezclas constituidas exclusivamente por frutos de cáscara de las partidas nos 0801 y 0802
0910 20
Azafrán
ex 0910 99
Tomillo fresco o refrigerado
ex 1211 90 85
Albahaca, melisa, menta, orégano (Origanum vulgare), romero, salvia, frescos o refrigerados
1212 99 30
Algarrobas».
2)
Se suprimen los títulos I a VI, los artículos 43 y 44, los artículos 47 a 57 y los anexos I a V.
3)
El artículo 46 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 46
1. La Comisión estará asistida por el Comité de gestión de las frutas y hortalizas (denominado en lo sucesivo “el Comité”).
2. En los casos en que se haga referencia al presente apartado, serán de aplicación los artículos 4 y 7 de la Decisión 1999/468/CE.
El plazo contemplado en el artículo 4, apartado 3, de la Decisión 1999/468/CE queda fijado en un mes.».
Artículo 48
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2201/96
El Reglamento (CE) no 2201/96 se modifica como sigue:
1)
El artículo 1, apartado 3, se sustituye por el texto siguiente:
«3. Las campañas de comercialización de los productos mencionados en el apartado 2 se fijarán, si es necesario, con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 46, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96.».
2)
Se suprimen los títulos I y II, los artículos 23 a 32 y los anexos I a III.
Artículo 49
Modificaciones del Reglamento (CE) no 2826/2000
El Reglamento (CE) no 2826/2000 se modifica como sigue:
1)
En el artículo 5, apartado 3, se añade el párrafo siguiente:
«Con respecto a la promoción de frutas y hortalizas frescas, se prestará atención especial a la promoción destinada a los niños en los centros de enseñanza.».
2)
En el artículo 9, apartado 2, se añade el párrafo siguiente:
«El porcentaje mencionado en el párrafo primero se elevará al 60 % en el caso de la promoción de frutas y hortalizas destinada únicamente a los niños en los centros de enseñanza.».
Artículo 50
Modificación de la Directiva 2001/112/CE
En el artículo 7 de la Directiva 2001/112/CE se añade el siguiente guión:
«-
la adaptación de la presente Directiva a la evolución de las normas internacionales pertinentes, cuando proceda.».
Artículo 51
Modificación de la Directiva 2001/113/CE
En el artículo 5 de la Directiva 2001/113/CE se añade el siguiente guión:
«-
la adaptación de la presente Directiva a la evolución de las normas internacionales pertinentes, cuando proceda.».
Artículo 52
Modificaciones del Reglamento (CE) no 1782/2003
El Reglamento (CE) no 1782/2003 se modifica como sigue:
1)
El texto del artículo 33, apartado 1, letra a), se sustituye por el texto siguiente:
«a)
se les ha concedido algún pago en el período de referencia contemplado en el artículo 38, al amparo de uno, al menos, de los regímenes de ayuda mencionados en el anexo VI, o, en el caso del aceite de oliva, en las campañas de comercialización a que se refiere el artículo 37, apartado 1, párrafo segundo, o, en el caso de la remolacha azucarera, la caña de azúcar y la achicoria, si se han beneficiado de la ayuda al mercado en el período representativo a que se refiere el punto K del anexo VII, o, en el caso de los plátanos, si han recibido alguna compensación por la pérdida de ingresos durante el período representativo indicado en el punto L del anexo VII, o, en el caso de las frutas y hortalizas, las patatas de consumo y los viveros, eran productores de frutas y hortalizas, de patatas de consumo o de viveros en el período representativo aplicado por los Estados miembros para esos productos con arreglo al punto M del anexo VII;».
2)
En el artículo 37, apartado 1, se añade el párrafo siguiente:
«En el caso de las frutas y hortalizas, las patatas de consumo y los viveros, el importe de referencia se calculará y ajustará de conformidad con lo previsto en el punto M del anexo VII.»
3)
El artículo 40, apartado 2, se sustituye por el texto siguiente:
«2. En el supuesto de que la totalidad del período de referencia se haya visto afectado por casos de fuerza mayor o circunstancias excepcionales, el Estado miembro calculará el importe de referencia sobre la base del período comprendido entre 1997 y 1999.
En el caso de la remolacha azucarera, la caña de azúcar y la achicoria, el importe de referencia se calculará sobre la base de la campaña de comercialización más próxima que se haya desarrollado antes del período representativo escogido de conformidad con el punto K del anexo VII. En el caso de los plátanos se calculará sobre la base de la campaña de comercialización más próxima que se haya desarrollado antes del período representativo escogido de conformidad con el punto L del anexo VII. En el caso de las frutas y hortalizas, las patatas de consumo y los viveros, se calculará sobre la base de la campaña de comercialización más próxima que se haya desarrollado antes del período representativo escogido de conformidad con el punto M del anexo VII. En esos casos, el apartado 1 se aplicará mutatis mutandis.».
4)
En el artículo 42, apartado 8, se añade el párrafo siguiente:
«No obstante, en el caso de la aplicación del apartado 5, los Estados miembros podrán decidir que, para 2007, los derechos de ayuda no utilizados correspondientes a un número equivalente de hectáreas declarado por el agricultor y destinado a patatas de consumo o a frutas y hortalizas no se añadan a la reserva nacional.».
5)
El artículo 43, apartado 2, letra a), se sustituye por el texto siguiente:
«a)
en el caso de las ayudas en favor de la fécula de patata, los forrajes desecados, las semillas, los olivares y el tabaco que se enumeran en el anexo VII, el número de hectáreas cuya producción haya disfrutado de la ayuda durante el período de referencia, calculado con arreglo a los puntos B, D, F, H e I del anexo VII;
a bis)
en el caso de la remolacha azucarera, la caña de azúcar y la achicoria, el número de hectáreas calculado de conformidad con el epígrafe 4 del punto K del anexo VII;
a ter)
en el caso de los plátanos, el número de hectáreas calculado de conformidad con el punto L del anexo VII;
a quater)
en el caso de las frutas y hortalizas, las patatas de consumo y los viveros, el número de hectáreas calculado de conformidad con el punto M del anexo VII;».
6)
En el artículo 44, apartado 2, el párrafo segundo se sustituye por el texto siguiente:
«Se entenderá asimismo por “hectáreas admisibles” una de las definiciones siguientes:
a)
las superficies plantadas de lúpulo o en barbecho;
b)
las superficies plantadas con olivos;
c)
las superficies plantadas de plátanos;
d)
las superficies con cultivos permanentes de frutas y hortalizas;
e)
los viveros.».
7)
En el artículo 45 se añade el apartado siguiente:
«3. No obstante, para 2007, en los Estados miembros que no se hayan acogido a la opción del artículo 71 y que no vayan a acogerse a la opción contemplada en el artículo 51, párrafo segundo, los derechos de ayuda no utilizados correspondientes a un número equivalente de hectáreas declarado por el agricultor y destinado a patatas de consumo o a frutas y hortalizas no se añadirán a la reserva nacional.».
8)
El artículo 51 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 51
Utilización agraria de las tierras
Los agricultores podrán emplear las parcelas declaradas con arreglo al artículo 44, apartado 3, para cualquier actividad agraria, con excepción de los cultivos permanentes. No obstante, podrán utilizar esas parcelas para los cultivos siguientes:
a)
lúpulo;
b)
olivos;
c)
plátanos;
d)
frutas y hortalizas permanentes;
e)
los viveros.
No obstante lo dispuesto en el párrafo primero, un Estado miembro podrá decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, que hasta una fecha que habrá de fijar el Estado miembro pero que no será posterior al 31 de diciembre de 2010, las parcelas en una o más regiones del Estado miembro podrán seguir sin ser destinadas a:
a)
la producción de uno o más de los productos a que se hace referencia en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/96. No obstante, en este caso los Estados miembros podrán decidir que puedan realizarse cultivos secundarios en las hectáreas admisibles por un período máximo de tres meses a partir del 15 de agosto de cada año; sin embargo, a petición de un Estado miembro, esta fecha podrá modificarse con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 144, apartado 2, para las regiones en las que normalmente los cereales se cosechan antes por motivos climáticos, y/o
b)
la producción de patatas de consumo, y/o
c)
los viveros.».
9)
El artículo 60, apartado 8, se sustituye por el texto siguiente:
«8. Cuando un Estado miembro decida acogerse a la excepción del artículo 51, párrafo segundo, podrá asimismo decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, aplicar los apartados 1 a 7 del presente artículo durante el mismo período. Los apartados 1 a 7 del presente artículo no se aplicarán en ningún otro caso.».
10)
En el artículo 63, apartado 3, se añade el párrafo siguiente:
«Con respecto a la inclusión del componente “pagos por frutas y hortalizas, patatas de consumo y viveros” en el régimen de pago único, los Estados miembros podrán decidir, a más tardar el 1 de abril de 2008, aplicar la excepción prevista en el párrafo primero.».
11)
El artículo 64, apartado 2, se sustituye por el texto siguiente:
«2. De acuerdo con la elección que haga cada Estado miembro, la Comisión definirá, con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 144, apartado 2, un límite máximo para cada uno de los pagos directos señalados respectivamente en los artículos 66 a 69.
Dicho límite máximo será igual al componente de cada tipo de pago directo dentro de los límites máximos nacionales indicados en el artículo 41, multiplicados por los porcentajes de reducción aplicados por los Estados miembros de conformidad con los artículos 66 a 69. El importe total de los límites máximos definidos se deducirá de los límites máximos nacionales indicados en el artículo 41 con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 144, apartado 2.».
12)
El artículo 65, apartado 1, se sustituye por el texto siguiente:
«1. Para los derechos de ayuda que se asignan a los agricultores, después de cualquier posible reducción con arreglo al artículo 41, el componente del importe de referencia que resulte de cada uno de los pagos directos establecidos en los artículos 66 a 69 se reducirá en un porcentaje que los Estados miembros deberán definir dentro del límite establecido en dichos artículos y, en el caso de los pagos directos establecidos en el artículo 68 ter, dentro del período definido por los Estados miembros de conformidad con el citado artículo.».
13)
Tras el artículo 68 bis se añade el artículo siguiente:
«Artículo 68 ter
Pagos transitorios por frutas y hortalizas
1. Los Estados miembros podrán decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, retener, hasta el 31 de diciembre de 2011, hasta el 50 % del componente de los límites máximos mencionados en el artículo 41 correspondiente a determinados tomates suministrados para transformación y con derecho a ayuda con arreglo al régimen de ayudas establecido en el Reglamento (CE) no 2201/96.
En este caso, y dentro del límite máximo fijado con arreglo al artículo 64, apartado 2, el Estado miembro de que se trate efectuará anualmente un pago adicional a los agricultores.
La ayuda adicional se concederá a los agricultores que produzcan los citados tomates, supeditada a las condiciones previstas en el título IV, capítulo 10 octies.
2. Los Estados miembros podrán decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, retener:
a)
hasta el 31 de diciembre de 2010, hasta el 100 % del componente de límites máximos nacionales mencionado en el artículo 41 correspondiente a determinados cultivos de frutas y hortalizas distintos de los mencionados en el párrafo tercero del presente apartado que se suministre para la transformación y que tuviera derecho a ayuda con arreglo a los regímenes de ayudas establecidos en los Reglamentos (CE) no 2201/96 y (CE) no 2202/96, y
b)
del 1 de enero de 2011 al 31 de diciembre de 2012, hasta el 75 % del componente de límites máximos nacionales mencionado en el artículo 41 correspondiente a determinados cultivos de frutas y hortalizas distintos de los mencionados en el párrafo tercero del presente apartado que se suministren para la transformación y que tuvieran derecho a ayuda con arreglo a los regímenes de ayudas establecidos en los Reglamentos (CE) no 2201/96 y (CE) no 2202/96.
En este caso, y dentro del límite máximo fijado con arreglo al artículo 64, apartado 2, el Estado miembro de que se trate efectuará anualmente un pago adicional a los agricultores.
El pago adicional se concederá a los agricultores que produzcan una o más de las frutas y hortalizas indicadas a continuación, que se suministren para la transformación y que tuvieran derecho a ayuda con arreglo a los regímenes de ayudas establecidos en los Reglamentos (CE) no 2201/96 y (CE) no 2202/96, según determine el Estado miembro de que se trate, supeditada a las condiciones previstas en el título IV, capítulo 10 octies:
a)
higos frescos;
b)
cítricos frescos;
c)
uvas de mesa;
d)
peras;
e)
melocotones, nectarinas y griñones, y
f)
determinados tipos de ciruelas derivadas de las ciruelas de Ente.
3. El componente de los límites máximos nacionales mencionados en el apartado 1 correspondiente a los tomates será el siguiente:
Estado miembro
Importe
(millones EUR por año civil)
Bulgaria
5,394
República Checa
0,414
Grecia
35,733
España
56,233
Francia
8,033
Italia
183,967
Chipre
0,274
Malta
0,932
Hungría
4,512
Rumanía
1,738
Polonia
6,715
Portugal
33,333
Eslovaquia
1,018
4. El componente de los límites máximos nacionales mencionados en el apartado 2 correspondiente a los cultivos de frutas y hortalizas distintos de los cultivos anuales será el siguiente:
Estado miembro
Importe
(millones EUR por año civil)
Bulgaria
0,851
República Checa
0,063
Grecia
153,833
España
110,633
Francia
44,033
Italia
131,700
Chipre
en 2008: 4,793
en 2009: 4,856
en 2010: 4,919
en 2011: 4,982
en 2012: 5,045
Hungría
0,244
Rumanía
0,025
Portugal
2,900
Eslovaquia
0,007».
14)
Se suprime el artículo 71 octies.
15)
En el artículo 71 duodecies, apartado 2, se añade el párrafo siguiente:
«No obstante, con respecto a la inclusión del componente “pagos por frutas y hortalizas” en el régimen de pago único, los nuevos Estados miembros podrán decidir, a más tardar el 1 de abril de 2008 o el 1 de agosto del año anterior al primer año de aplicación del régimen de pago único, aplicar la excepción prevista en el párrafo primero.».
16)
En el título IV, después del capítulo 10 septies se añade el siguiente capítulo:
«CAPÍTULO 10 OCTIES
PAGOS TRANSITORIOS POR FRUTAS Y HORTALIZAS
Artículo 110 unvicies
Ayudas transitorias por superficie
1. En caso de que se apliquen el artículo 68 ter, apartado 1, o el artículo 143 ter quater, apartado 1, durante el período mencionado en dichas disposiciones, se podrá conceder una ayuda transitoria por superficie, supeditada a las condiciones establecidas en el presente capítulo, a los agricultores que produzcan determinados tomates, según determinen los Estados miembros, que se suministren para la transformación.
2. En caso de que se apliquen el artículo 68 ter, apartado 2, o el artículo 143 ter quater, apartado 2, durante el período mencionado en dichas disposiciones, se podrá conceder una ayuda transitoria por superficie, supeditada a las condiciones establecidas en el presente capítulo, a los agricultores que produzcan determinadas frutas y hortalizas enumeradas en el artículo 68 ter, apartado 2, párrafo tercero, según determinen los Estados miembros, que se suministren para la transformación.
Artículo 110 duovicies
Importe de la ayuda y admisibilidad
1. Los Estados miembros determinarán la ayuda por hectárea en la que se cultiven tomates y cada una de las frutas y hortalizas enumeradas en el artículo 68 ter, apartado 2, párrafo tercero, basándose en criterios objetivos y no discriminatorios.
2. El importe total de los pagos no excederá en ningún caso los límites máximos establecidos con arreglo al artículo 64, apartado 2, o el artículo 143 ter quater.
3. La ayuda se concederá únicamente respecto de las superficies cuya producción esté cubierta por un contrato para la transformación en uno de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/1996.
4. Los Estados miembros podrán supeditar la concesión de la ayuda comunitaria a ulteriores criterios objetivos y no discriminatorios, incluida la condición para los agricultores de ser miembros de una organización de productores o un grupo de productores reconocidos, respectivamente, de acuerdo con los artículos 4 o 7 del Reglamento (CE) no 1182/2007 del Consejo, de 26 de septiembre de 2007, por el que se establecen disposiciones específicas con respecto al sector de las frutas y hortalizas (20).
5. Los Estados miembros notificarán a la Comisión, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, su decisión de aplicar los artículos 68 ter o 143 ter quater, el importe retenido en virtud de dichos artículos y los criterios mencionados en el apartado 1 del presente artículo.
CAPÍTULO 10 NONIES
PAGOS TRANSITORIOS POR FRUTOS DE BAYA
Artículo 110 tervicies
Pago por frutos de baya
1. Se aplicará una ayuda transitoria por superficie durante el período que termina el 31 de diciembre de 2012 respecto de las fresas correspondientes al código NC 0810 10 00 y las frambuesas correspondientes al código NC 0810 20 10 que se entreguen para su transformación.
2. La ayuda se concederá únicamente respecto de las superficies cuya producción esté cubierta por un contrato para la transformación en uno de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/1996.
3. La ayuda comunitaria será de 230 EUR anuales por hectárea.
4. Los Estados miembros podrán conceder una ayuda nacional adicional a la ayuda comunitaria. El importe total de la ayuda comunitaria y de la ayuda nacional pagadas no excederá de 400 EUR anuales por hectárea.
5. La ayuda solo se pagará respecto de las superficies máximas garantizadas nacionales asignadas a cada Estado miembro con arreglo al siguiente desglose:
Estado miembro
Superficie nacional garantizada (SNG)
(hectáreas)
Bulgaria
2 400
Hungría
1 700
Letonia
400
Lituania
600
Polonia
48 000
Si la superficie admisible en un Estado miembro concreto en un año concreto supera la superficie máxima garantizada nacional, el importe de la ayuda mencionada en el apartado 3 se reducirá de modo proporcional al rebasamiento de la superficie máxima garantizada nacional.
6. Los artículos 143 bis y 143 quater no se aplicarán al pago transitorio por frutos de baya.
17)
El artículo 143 ter, apartado 1, se sustituye por el texto siguiente:
«1. Los nuevos Estados miembros podrán decidir, a más tardar en la fecha de adhesión, sustituir los pagos directos, excepto la ayuda a los cultivos energéticos establecida en el título IV, capítulo 5, y el pago transitorio por frutos de baya establecido en el título IV, capítulo 10 nonies, durante el período de aplicación contemplado en el apartado 9, por un pago único por superficie que se calculará conforme a lo dispuesto en el apartado 2.».
18)
En el artículo 143 ter, apartado 3, el tercer guión se sustituye por el texto siguiente:
«-
ajustado utilizando el porcentaje pertinente especificado en el artículo 143 bis para la introducción gradual de pagos directos, a excepción de los importes disponibles de conformidad con el punto K, punto 2, del anexo VII o de conformidad con la diferencia entre estos importes y los realmente aplicados según lo mencionado en el artículo 143 ter bis, apartado 4, y a excepción de los importes correspondientes al sector de las frutas y hortalizas de conformidad con el artículo 68 ter, apartados 3 y 4, o con arreglo a la diferencia entre estos importes y los realmente aplicados según lo mencionado en el artículo 143 ter ter, apartado 4, y en el artículo 143 ter quater, apartado 3.».
19)
Tras el articulo 143 ter bis se añaden los artículos siguientes:
«Artículo 143 ter ter
Pago aparte por frutas y hortalizas
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 143 ter, los nuevos Estados miembros que apliquen el régimen de pago único por hectárea podrán decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, conceder un pago aparte por azúcar a los agricultores que puedan acogerse al régimen de pago único por hectárea. Se concederá sobre la base de criterios objetivos y no discriminatorios, como los establecidos en el punto M, apartado 1, del anexo VII y respecto de un período representativo conforme se establece en dicho apartado.
2. El pago aparte por frutas y hortalizas se concederá dentro de los límites del componente del límite máximo nacional citado en el artículo 71 quater correspondiente a las frutas y hortalizas.
3. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, cada nuevo Estado miembro interesado podrá decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, sobre la base de criterios objetivos, aplicar al pago aparte por frutas y hortalizas un límite máximo inferior al establecido en dicho apartado.
4. Los fondos liberados para conceder el pago aparte por frutas y hortalizas de conformidad con los apartados 1, 2 y 3 no se incluirán en la partida financiera anual mencionada en el artículo 143 ter, apartado 3.
5. Los artículos 143 bis y 143 quater no se aplicarán al pago transitorio por frutas y hortalizas.
6. En caso de transmisión por sucesión inter vivos o mortis causa, el pago aparte por frutas y hortalizas se concederá al agricultor que haya heredado la explotación, siempre que dicho agricultor pueda acogerse al régimen de pago único por superficie.
Artículo 143 ter quater
Pago aparte por frutas y hortalizas
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 143 ter, los nuevos Estados miembros que apliquen el régimen de pago único por superficie podrán decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, retener hasta el 31 de diciembre de 2011 hasta el 50 % del componente de límites máximos nacionales mencionados en el artículo 41 que corresponda a tomates del código NC 0702 00 00.
En este caso, y dentro del límite máximo fijado con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 144, apartado 2, el Estado miembro de que se trate efectuará anualmente un pago adicional a los agricultores.
La ayuda adicional se concederá a los agricultores que produzcan los citados tomates supeditada a las condiciones previstas en el título IV, capítulo 10 octies.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 143 ter, los nuevos Estados miembros que apliquen el régimen de pago único por superficie podrán decidir, a más tardar el 1 de noviembre de 2007, retener:
a)
hasta el 31 de diciembre de 2010, hasta el 100 % del componente de límites máximos nacionales mencionados en el artículo 71 quater que corresponda a cultivos de frutas y hortalizas distintos de los cultivos anuales enumerados en el artículo 68 ter, apartado 2, párrafo tercero;
b)
del 1 de enero de 2011 al 31 de diciembre de 2012, hasta el 75 % del componente de límites máximos nacionales mencionados en el artículo 71 quater que corresponda a cultivos de frutas y hortalizas distintos de los cultivos anuales enumerados en el párrafo tercero del apartado 2 del artículo 68 ter.
En este caso, y dentro del límite máximo fijado con arreglo al procedimiento mencionado en el artículo 144, apartado 2, el Estado miembro de que se trate efectuará anualmente un pago adicional a los agricultores.
La ayuda adicional se concederá a los agricultores que produzcan una o más de las frutas y hortalizas enumeradas en el artículo 68 ter, apartado 2, párrafo tercero, según determine el Estado miembro de que se trate.
3. Los fondos liberados para conceder el pago transitorio por frutas y hortalizas de conformidad con los párrafos 1 y 2 no se incluirán en la partida financiera anual mencionada en el artículo 143 ter, apartado 3.
4. Los artículos 143 bis y 143 quater no se aplicarán al pago transitorio por frutas y hortalizas.».
20)
En el artículo 145, tras la letra d quater) se añade la letra siguiente:
«d quinquies)
normas de desarrollo detalladas relativas a la inclusión de las frutas y hortalizas, las patatas de consumo y los viveros en el sistema de pago único y relativas a los pagos mencionados en el título IV, capítulos 10 octies y 10 nonies;».
21)
El artículo 155 se sustituye por el texto siguiente:
«Artículo 155
Otras disposiciones transitorias
De conformidad con el procedimiento mencionado en el artículo 144, apartado 2, del presente Reglamento, podrán adoptarse medidas adicionales que sean necesarias para facilitar el paso de las disposiciones establecidas en los Reglamentos contemplados en los artículos 152 y 153 y en los Reglamentos (CEE) no 404/93, (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96, (CE) no 2202/96 y (CE) no 1260/2001 a las establecidas en el presente Reglamento, en particular las relacionadas con la aplicación de los artículos 4 y 5 y del anexo del Reglamento (CE) no 1259/1999 y del artículo 6 del Reglamento (CE) no 1251/1999, así como de las disposiciones relacionadas con los planes de mejora establecidos en el Reglamento (CEE) no 1035/72 a las mencionadas en los artículos 83 a 87 del presente Reglamento. Los reglamentos y artículos mencionados en los artículos 152 y 153 seguirán siendo de aplicación a efectos de la fijación de los importes de referencia mencionados en el anexo VII.».
22)
Los anexos se modifican con arreglo al anexo II del presente Reglamento.
Artículo 53
Modificaciones del Reglamento (CE) no 318/2006
El Reglamento (CE) no 318/2006 se modifica como sigue:
1)
En el artículo 32, apartados 1, 2 y 4, después de las palabras «anexo VII» se añade «o anexo VIII».
2)
Después del anexo VII se añade el anexo siguiente:
« ANEXO VIII
Productos transformados a base de frutas y hortalizas
Los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, letra b), del Reglamento (CE) no 2201/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas (21).
»
Artículo 54
Derogación
Queda derogado el Reglamento (CE) no 2202/96.
Artículo 55
Disposiciones transitorias
1. Los regímenes de ayuda establecidos en los Reglamentos (CE) no 2201/96 y (CE) no 2202/96 y derogados mediante el presente Reglamento seguirán siendo aplicables a cada uno de los productos en cuestión en la campaña de comercialización del producto correspondiente que concluye en 2008.
2. Las organizaciones de productores y las asociaciones de organizaciones de productores ya reconocidas al amparo del Reglamento (CE) no 2200/96 antes de la fecha de entrada en vigor del presente Reglamento, seguirán estando reconocidas de conformidad con este último. En caso necesario, se adaptarán a las condiciones del presente Reglamento antes del 31 de diciembre de 2010.
3. Cuando así lo solicite una organización de productores, un programa operativo aprobado en virtud del Reglamento (CE) no 2200/96 antes de la fecha de aplicación del presente Reglamento:
a)
podrá seguir aplicándose hasta su finalización, o
b)
podrá ser modificado a fin de que se ajuste a las condiciones del presente Reglamento, o
c)
podrá ser sustituido por un nuevo programa operativo aprobado de conformidad con el presente Reglamento.
El artículo 10, apartado 3, letras e) y f), se aplicará a los programas operativos presentados en 2007, pero aún no aprobados en la fecha de aplicación del presente Reglamento, que de otro modo se ajusten a los criterios de dichas letras.
4. Las agrupaciones de productores a las que se haya concedido el reconocimiento previo de conformidad con el Reglamento (CE) no 2200/96 seguirán gozando de dicho reconocimiento al amparo del presente Reglamento. Los planes de reconocimiento aceptados de conformidad con el Reglamento (CE) no 2200/96 se seguirán considerando aceptados al amparo del presente Reglamento. No obstante, los planes se modificarán en caso necesario de modo que la agrupación de productores pueda cumplir los requisitos para su reconocimiento como organización de productores que se establecen en el artículo 4 del presente Reglamento. En cuanto a las agrupaciones de productores de los Estados miembros que se hayan incorporado a la Unión Europea el 1 de mayo de 2004 o en una fecha posterior, los porcentajes previstos en el artículo 7, apartado 4, letra a), se aplicarán a los planes de reconocimiento a partir de la fecha de aplicación del presente Reglamento.
5. Los contratos a que se refiere el artículo 3, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 que se hayan celebrado para varias campañas de comercialización acogiéndose al régimen comunitario de ayuda para la transformación de cítricos, que se refieran a la campaña que comienza el 1 de octubre de 2008 o a campañas posteriores podrán, previo acuerdo de ambas partes en el contrato, modificarse o rescindirse a fin de tener en cuenta la derogación del citado Reglamento y la consiguiente supresión de la ayuda. Dicha modificación o rescisión no dará lugar a la aplicación a las partes interesadas de las sanciones previstas en dicho Reglamento o en sus disposiciones de aplicación.
6. Cuando un Estado miembro se acoja a la disposición transitoria en virtud de los artículos 68 ter o 143 ter quater del Reglamento (CE) no 1782/2003, seguirán siendo aplicables respecto de las materias primas cosechadas en el territorio de dicho Estado miembro las normas adoptadas de conformidad con el artículo 6 del Reglamento (CE) no 2201/96 o del artículo 6 del Reglamento (CE) no 2202/96 relativas a las características mínimas de la materia prima que se entregue a la transformación y los requisitos mínimos de calidad para los productos terminados.
Artículo 56
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2008.
El presente Reglamento es obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 26 de septiembre de 2007.