Směrnice Komise 94/46/ES
ze dne 13. října 1994,
kterou se mění směrnice 88/301/EHS a směrnice 90/388/EHS zejména s ohledem na družicovou komunikaci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 90 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Zelené knize o společném postupu v oblasti družicové komunikace v Evropském společenství stanovila Komise v listopadu 1990 hlavní změny v právním rámci, které je nezbytné učinit pro využívání možností těchto komunikačních prostředků; že uvedená zelená kniha vyžaduje mimo jiné úplnou liberalizaci družicových služeb a zařízení, včetně zrušení všech výlučných a zvláštních práv v této oblasti s výhradou udělování licencí, a rovněž volný (neomezený) přístup do vesmíru.
(2) Usnesením Rady ze dne 19. prosince 1991 o rozvoji společného trhu družicových služeb a zařízení [1] podpořila Rada stanoviska vymezená v zelené knize vydané Komisí a jako hlavní cíle určila: harmonizaci a liberalizaci trhu s příslušnými družicovými pozemskými stanicemi, včetně případného zrušení výlučných nebo zvláštních práv v této oblasti, zejména s výhradou podmínek nezbytných pro splnění podstatných požadavků.
(3) Evropský parlament ve svém usnesení o rozvoji společného trhu družicových služeb a zařízení [2] vyzývá Komisi, aby vytvořila právní rámec nezbytný pro vytvoření prostředí umožňujícího odstranit stávající omezení a rozvíjet nové činnosti v oblasti družicové komunikace a zároveň zdůraznil potřebu harmonizace a liberalizace trhů družicových zařízení a služeb.
(4) Některé členské státy již otevřely určité služby družicové komunikace hospodářské soutěži a zavedly systémy udělování licencí; že licence v některých členských státech nicméně nejsou udělovány na základě objektivních, přiměřených a nediskriminačních kritérií nebo jsou konkurentům telekomunikačních subjektů ukládána technická omezení, jako je zákaz připojení jejich zařízení ke komutované síti provozované telekomunikačním subjektem; že v některých členských státech zůstala veřejným podnikům zachována výlučná práva.
(5) Směrnice Komise 88/301/EHS ze dne 16. května 1988 o hospodářské soutěži na trhu s telekomunikačními koncovými zařízeními [3], ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru, se zabývá zrušením zvláštních nebo výlučných práv na dovoz, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržbu telekomunikačního koncového zařízení; že se nevztahuje na všechny typy zařízení družicových pozemských stanic.
(6) Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ve věci C-202/88, Francie v. Komise [4], potvrdil směrnici Komise 88/301/EHS; že pokud se však jedná o zvláštní práva, byla směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou na základě toho, že ustanovení směrnice ani její preambule nespecifikují typy práv, které jsou skutečně zahrnuty, a v jakém ohledu je existence těchto práv v rozporu se Smlouvou; že v oblasti dovozu, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržby telekomunikačního zařízení jsou zvláštními právy ve skutečnosti práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků některým právním a správním postupem, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- určuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků, nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
Touto definicí není dotčeno používání článku 92 Smlouvy o ES.
(7) Výlučná práva omezují volný pohyb zboží pro toto zařízení jak při dovozu a uvádění telekomunikačního zařízení (včetně družicového zařízení) na trh, protože s určitými výrobky se potom neobchoduje, tak při připojení, uvádění do provozu a údržbě, protože v důsledku situace na trhu, zejména různosti a technické povahy výrobků není monopolní podnik nijak motivován k tomu, aby poskytoval uvedené služby pro výrobky, které neuvádí na trh ani je nedováží, ani aby vyrovnával ceny s náklady, protože není ohrožen hospodářskou soutěží ze strany subjektů nově vstupujících na trh; že při zvážení typicky širokého rozsahu nabídky telekomunikačních zařízení na většině trhů a při zvážení výhledového rozvoje trhů, na nichž je dosud jen omezený počet výrobců, pak jakékoli zvláštní právo, které přímo nebo nepřímo - např. tím, že neuplatňuje otevřený a nediskriminační postup při udělování licencí - omezuje počet podniků oprávněných dovážet, uvádět na trh, připojovat, uvádět do provozu a udržovat takové zařízení, a působí podobně jako práva výlučná.
Taková výlučná nebo zvláštní práva mají stejný účinek jako množstevní omezení, a porušují tedy článek 30 Smlouvy o ES; že žádná ze zvláštních vlastností družicových pozemských stanic ani trhu, kde se prodávají nebo kde se provádí jejich údržba, neopravňuje k tomu, aby se s nimi po právní stránce zacházelo jinak než s jiným telekomunikačním koncovým zařízením; že je tedy nezbytné zrušit všechna stávající výlučná práva na dovoz, uvádění na trh, připojení, uvádění do provozu a údržbu družicových pozemských stanic, jakož i práva s rovnocenným účinkem, tzn. všechna zvláštní práva kromě práv, která spočívají ve výhodách zajištěných jednomu či více podnikům právními nebo správními předpisy a ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností ve stejné zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
(8) Zařízení družicové pozemské stanice musí vyhovovat podstatným požadavkům harmonizovaným směrnicí Rady 93/97/EHS [5] se zvláštním důrazem na účinné využití kmitočtů; že musí být možné uplatňování těchto podstatných požadavků sledovat částečně prostřednictvím licencí udělených pro poskytování příslušných služeb; že souladu s podstatnými požadavky musí být dosaženo hlavně na základě přijetí společných technických pravidel a harmonizací podmínek připojených k licencím; že členské státy však musí přizpůsobit svá pravidla, i když tyto podmínky nejsou harmonizovány; že členské státy musí v každém případě mezitím zajistit, aby používání těchto pravidel nevytvářelo překážky obchodu.
(9) Zrušení zvláštních nebo výlučných práv v oblasti připojení zařízení družicových pozemských stanic vyvolává nutnost uznat právo na připojení tohoto zařízení ke komutovaným sítím obsluhovaným telekomunikačními subjekty, aby provozovatelé s licencí mohli nabízet služby veřejnosti.
(10) Směrnice Komise 90/388/EHS ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb [6], ve znění Dohody o EHP, stanoví zrušení zvláštních nebo výlučných práv udělených členskými státy v oblasti poskytování telekomunikačních služeb; že je však z oblasti působnosti směrnice vyloučena družicová komunikace.
(11) Dne 17. listopadu 1992 ve spojených věcech C-271/90, C-281/90 a C-289/90, Španělsko v. Komise [7], Soudní dvůr Evropských společenství tuto směrnici Komise potvrdil; že v oblasti zvláštních práv však byla směrnice prohlášena Soudním dvorem za neplatnou na základě toho, že ustanovení směrnice ani její preambule nespecifikují typy práv, které jsou skutečně zahrnuty, a v jakém ohledu je existence těchto práv v rozporu se Smlouvou; že v důsledku toho musí být tato práva vymezena v této směrnici; že v oblasti telekomunikačních služeb jsou zvláštní práva ve skutečnosti práva, jež členské státy udělují omezenému počtu podniků prostřednictvím právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- opravňuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků k poskytování některé z těchto služeb nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek.
Touto definicí není dotčeno používání článku 92 Smlouvy o ES. V oblasti telekomunikačních služeb mohou tyto zvláštní výhody zajištěné právními nebo správními předpisy spočívat mimo jiné v právu provádět, odchylně od práva o územním plánování, vyvlastnění v obecném zájmu nebo v možnosti získání oprávnění bez absolvování obvyklého postupu.
(12) Pokud je počet podniků oprávněných k poskytování družicové telekomunikační služby omezen členským státem prostřednictvím zvláštních nebo dokonce výlučných práv, mohlo by vzniknout omezení neslučitelné s článkem 59 Smlouvy, jestliže toto omezení není odůvodněno podstatnými požadavky, protože tato práva brání jiným podnikům dodávat příslušné služby do jiných členských států nebo je z nich přijímat; že v případě služeb družicové sítě by těmito podstatnými požadavky mělo být účinné využití kmitočtového spektra a vyloučení škodlivé interference mezi družicovými telekomunikačními systémy a jinými technickými systémy umístěnými ve vesmíru nebo na povrchu Země; že pokud tedy zařízení použité k nabídce služeb vyhovuje podstatnému požadavku vztahujícímu se na družicovou komunikaci, není důvod k samostatné právní úpravě tohoto zařízení; že na druhé straně zvláštní práva spočívající pouze ve zvláštních výhodách zajištěných právními nebo správními předpisy v zásadě nevylučují vstup jiných podniků na trh; že slučitelnost těchto práv se Smlouvou o ES musí být proto posuzována vždy pro jednotlivý případ s ohledem na jejich vliv na účinnou svobodu jiných subjektů poskytovat stejné telekomunikační služby a jejich případné zdůvodnění.
(13) Stávající výlučná práva v oblasti družicové komunikace byla obecně udělena subjektům, které již zaujímaly dominantní postavení ve vytváření pozemských sítí, nebo některé z jejich dceřiných společností; že tato práva způsobují rozšíření dominantního postavení těchto subjektů, a tím i posílení tohoto postavení; že výlučná práva udělená v oblasti družicové komunikace jsou v důsledku toho neslučitelná s článkem 90 Smlouvy o ES ve spojení s článkem 86.
(14) Tato výlučná práva, omezující přístup na trh, působí také tak, že na úkor uživatelů omezují nebo brání využívání družicové komunikace, jež by mohly být nabízeny, což zpomaluje technický pokrok v této oblasti; že protože investiční rozhodnutí pravděpodobně vycházejí z výlučných práv, jsou zúčastněné podniky často v situaci, kdy se rozhodnou upřednostnit pozemské technologie, zatímco nové subjekty by mohly využívat družicovou technologii; že telekomunikační subjekty daly obecně přednost rozvoji pozemských spojů z optického vlákna a družicové komunikace se používají hlavně jako poslední technická možnost v případech, kde jsou náklady na pozemské stanice neúměrně vysoké, nebo při vysílání dat, případně televizního vysílání, a nevyužívají se tedy samostatně jako plně doplňková technologie přenosu; že výlučná práva tak kladou omezení na rozvoj družicové komunikace, což je neslučitelné s článkem 90 Smlouvy ve spojení s článkem 86.
(15) V případě poskytování služeb družicové komunikace jsou však postupy pro udělování licencí nebo oznamovací postupy oprávněny pro zajištění souladu s podstatnými požadavky, na které se vztahuje zásada proporcionality; že udělení licence není oprávněno, jestliže by k dosažení příslušného cíle postačoval pouze oznamovací postup; že např. v případě zajišťování služby družicové komunikace, která spočívá pouze v použití závislé pozemské stanice VSAT v členském státě, by měl postačovat postup pro oznamování.
(16) Podle čl. 90 odst. 2 Smlouvy jsou výjimky z článku 86 přípustné, jestliže by jeho používání překáželo z právního nebo praktického hlediska výkonu konkrétních úkolů zadaných telekomunikačním subjektům; že na tomto právním základě umožňuje směrnice 90/388/EHS zachovat po přechodné období výlučná práva v oblasti telefonní služby.
"Telefonní služba" je v článku 1 směrnice 90/388/EHS definována jako komerční poskytování služby pro veřejnost, která spočívá v zajišťování přímé přepravy a komutace mluvené řeči v reálném čase mezi koncovými body veřejné telekomunikační sítě, přičemž každý uživatel může používat koncové zařízení připojené k určitému koncovému bodu sítě za účelem komunikace s jiným koncovým bodem; že v případě přímé přepravy a komutace mluvené řeči přes sítě družicových pozemských stanic se tato komerční služba pro veřejnost může obecně poskytovat, jen když je síť družicových pozemských stanic spojena s veřejnou telekomunikační sítí.
U všech ostatních služeb kromě telefonní služby není podle čl. 90 odst. 2 oprávněné žádné zvláštní zacházení, zejména pro nepodstatný podíl těchto služeb na obratu telekomunikačních subjektů.
(17) Poskytování služeb družicové sítě při přenosu rozhlasových a televizních programů se pro účely této směrnice považuje za telekomunikační službu, a podléhá tedy jejím ustanovením; že bez ohledu na zrušení určitých zvláštních a výlučných práv v oblasti příjmových družicových pozemských stanic nepřipojených k veřejné síti členského státu a zrušení zvláštních a výlučných práv v oblasti služeb družicové komunikace poskytovaných veřejnosti a soukromým provozovatelům vysílání podléhá obsah družicových rozhlasových služeb pro veřejnost nebo soukromé provozovatele služeb, obsah družicových rozhlasových služeb pro veřejnost poskytovaných přes kmitočtová pásma definovaná v Radiokomunikačním řádu pro družicovou rozhlasovou službu a družicovou pevnou službu, dále zvláštním pravidlům přijatým členskými státy v souladu s právními předpisy Společenství, a nepodléhá proto ustanovením této směrnice.
(18) Tato směrnice nevylučuje opatření v souladu s právními předpisy Společenství a stávajícími mezinárodními závazky, jejichž cílem je zajistit rovné zacházení státním příslušníkům členských států v třetích zemích.
(19) Nabídka kapacity vesmírného segmentu vnitrostátních, soukromých nebo mezinárodních družicových systémů předložená provozovateli družic provozovatelům sítě družicových pozemských stanic, jimž byla udělena licence, podléhá stále v některých členských státech právním omezením, která nejsou slučitelná s koordinací kmitočtů a stanovišť požadovanou na základě stávajících mezinárodních závazků členských států; že tato další omezení jsou v rozporu se článkem 59, z něhož vyplývá, že při udělení licence v jednom členském státu by provozovatelům družic měl být plně umožněn volný pohyb služeb v celém Společenství.
(20) Zkoušky ke stanovení, zda družicové pozemské stanice provozovatele s licencí, který není státním provozovatelem, vyhovují specifikacím platným pro technický a provozní přístup k mezivládním družicovým systémům, vykonává ve většině členských států signatář úmluvy za zemi, na jejímž území stanice pracuje; že tedy toto posuzování shody provádějí konkurenční provozovatelé služeb na daném trhu.
Toto není slučitelné se Smlouvou, zejména s čl. 3 písm. g) a s článkem 90 ve spojení s článkem 86; že členské státy proto musí zajistit, aby toto posuzování shody probíhalo přímo pod dohledem regulativních úřadů mezi příslušným provozovatelem sítě družicové pozemské stanice a mezivládní organizací.
(21) Většinu z dostupné kapacity vesmírného segmentu nabízejí mezinárodní družicové organizace; že poplatky za využívání této kapacity jsou v mnoha členských státech stále vysoké, protože kapacitu pro dotyčný členský stát lze získat jen od signatáře; že taková výlučnost udělená některými členskými státy vede k rozdělení společného trhu na úkor spotřebitelů požadujících kapacitu; že ve svém usnesení ze dne 19. prosince 1991 Rada v důsledku toho po členských státech požaduje, aby zlepšily přístup do vesmírného segmentu mezivládních organizací; že v oblasti zavedení a využití oddělených systémů by omezující opatření přijatá na základě mezinárodních úmluv podepsanými členskými státy také mohla působit v rozporu s právními předpisy Společenství omezením dodávky na úkor spotřebitele ve smyslu čl. 86 písm. b); že v mezinárodních družicových organizacích probíhá v této době přezkoumání základních nástrojů mimo jiné s cílem zlepšení přístupu a vytvoření a použití oddělených systémů; že aby Komise mohla vykonávat dohled, jak jí ukládá Smlouva o ES, měly by být vytvořeny nástroje, které členským státům pomohou splnit povinnost vzájemné pomoci uvedenou v čl. 5 odst. 1 ve spojení s čl. 234 odst. 2 Smlouvy.
(22) Při posuzování opatření této směrnice v souvislosti s dosažením základních cílů Smlouvy uvedených v jejím článku 2, včetně cíle posílení hospodářské a sociální soudržnosti Společenství, jak je uvedeno v čl. 130 písm. a), musí být také zvážena situace těch členských států, kde není pozemní síť dosud dostatečně rozvinuta a která by pro tyto členské státy v oblasti služeb družicové komunikace oprávnila prodloužení termínu plné použitelnosti ustanovení této směrnice v nezbytném rozsahu nejpozději do 1. ledna 1996,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 88/301/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) poslední věta první odrážky se nahrazuje tímto:
"Za koncové zařízení se rovněž považují družicové pozemské stanice,".
b) za druhou odrážku se vkládají nové odrážky, které znějí:
- ""zvláštními právy" rozumějí práva, která členský stát přiznává omezenému počtu podniků prostřednictvím právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více,
- určuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků nebo
- na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek,
- "družicovou pozemskou stanicí" rozumí zařízení, které lze použít k přenosu nebo k přenosu a příjmu ("přenos/příjem") nebo pouze k příjmu ("pouze příjem") radiokomunikačního signálu prostřednictvím družic nebo jiných kosmických systémů."
2. V článku 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Členské státy, které udělily zvláštní nebo výlučná práva podnikům, zajistí, aby byla odebrána všechna zvláštní nebo výlučná práva, stejně jako práva, která
a) omezují na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků ve smyslu článku 1 na dva či více,
b) určují na základě takových kritérií několik soutěžících podniků ve smyslu článku 1."
3. V článku 3 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "v případě zařízení družicové pozemské stanice odmítnout schválení připojení takového zařízení k veřejné telekomunikační síti a jeho uvádění do provozu, pokud nesplňuje příslušné společné technické předpisy přijaté podle směrnice Rady 93/97/EHS [8] nebo, jestliže tyto předpisy neexistují, podstatné požadavky stanovené v článku 4 výše uvedené směrnice. Chybí-li společné technické předpisy nebo harmonizované právní podmínky, musí těmto podstatným požadavkům odpovídat vnitrostátní pravidla, která se oznamují Komisi podle směrnice 83/189/EHS, pokud to tato směrnice vyžaduje,
- v případě jiného koncového zařízení odmítnout schválení připojení takového zařízení k veřejné telekomunikační síti, pokud zařízení nesplňuje příslušné společné technické předpisy přijaté podle směrnice Rady 91/263/EHS [9] nebo, jestliže tyto předpisy neexistují, podstatné požadavky stanovené v článku 4 výše uvedené směrnice."
Článek 2
Směrnice 90/388/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) Odstavec 1 se mění takto:
i) druhá odrážka se nahrazuje tímto:
- ""výlučnými právy"; rozumějí práva, která členský stát uděluje jednomu podniku prostřednictvím některého právního nebo správního nástroje, jímž je mu vyhrazeno právo na poskytování telekomunikační služby nebo provozování určité činnosti v dané zeměpisné oblasti,";
ii) jako třetí odrážka se vkládá:
- ""zvláštními právy"; rozumějí práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků prostřednictvím některého právního nebo správního nástroje, který v dané zeměpisné oblasti:
- omezuje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií počet těchto podniků na dva či více, nebo
- opravňuje na základě takových kritérií několik soutěžících podniků k poskytování služby nebo výkonu činnosti, nebo
- uděluje na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií uděluje některému podniku nebo podnikům výhody zajištěné právními nebo správními předpisy, které podstatně ovlivňují schopnost jiných podniků zapojit se do některé z výše uvedených činností v téže zeměpisné oblasti za v zásadě stejných podmínek,";
iii) čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
- ""telekomunikačními službami"; rozumějí služby, jejichž poskytování spočívá zcela nebo zčásti v přenosu a směrování signálů po veřejné telekomunikační síti pomocí telekomunikačních zařízení, s výjimkou rozhlasového a televizního vysílání pro veřejnost a služeb družicové komunikace,";
iv) po čtvrté odrážce se vkládají nové odrážky, které znějí:
- ""sítí družicových pozemských stanic"; rozumí sestava dvou nebo více pozemských stanic, které spolupracují prostřednictvím družice,
- "službami družicové sítě"; rozumí vytvoření a provoz sítě družicových pozemských stanic, přičemž tyto služby spočívají minimálně ve vytvoření radiokomunikací do vesmírného segmentu ("směrem vzhůru";) a ve vytvoření radiokomunikací mezi kosmickým segmentem a družicovými pozemskými stanicemi ("směrem dolů";) prostřednictvím družicových pozemských stanic,
- "službami družicové komunikace"; rozumějí služby, při jejichž poskytování se využívá plně nebo částečně služeb družicové sítě,";
v) druhá věta šesté odrážky se nahrazuje tímto:
"Těmito důvody jsou bezpečnost provozu sítě, zachování integrity sítě a v odůvodněných případech interoperabilita, ochrana dat a v případě služeb družicové sítě účinné využití kmitočtového spektra a vyloučení škodlivé interference mezi družicovými telekomunikačními systémy a jinými vesmírnými nebo pozemskými technickými systémy."
b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Tato směrnice se nevztahuje na dálnopis a na pozemskou mobilní radiokomunikaci."
2. Článek 2 se mění takto:
a) první pododstavec se nahrazuje tímto:
"Aniž je dotčen čl. 1 odst. 2, odebere členský stát všechna:
a) výlučná práva na poskytování telekomunikačních služeb s výjimkou telefonní služby a
b) zvláštní práva, která na základě neobjektivních, nepřiměřených a diskriminačních kritérií omezují počet podniků oprávněných poskytovat takové telekomunikační služby,
c) zvláštní práva, která na základě takových kritérií určují několik soutěžících podniků pro poskytování těchto telekomunikačních služeb.
Přijme taková opatření, aby každý provozovatel byl oprávněn poskytovat tyto telekomunikační služby s výjimkou telefonní služby.";
b) doplňují se nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy sdělí kritéria, podle kterých se udělují oprávnění, spolu s podmínkami připojenými k těmto oprávněním a oznamovacím postupům pro provoz vysílacích pozemských stanic.
Členské státy dále uvědomí Komisi o všech návrzích na zavedení nových postupů pro udělení licence nebo návrzích na změnu stávajících postupů."
3. Článek 6 se mění takto:
a) za druhý pododstavec se doplňují nové pododstavce, které znějí:
"Členské státy zajistí, aby se veškeré poplatky uložené provozovatelům služeb jako součást postupů pro udělení licence zakládaly na objektivních, průhledných a nediskriminačních kritériích.
Poplatky, kritéria, na nichž jsou založeny, a jakékoli jejich změny musí být zveřejněny vhodným a dostatečně podrobným způsobem, aby byl umožněn snadný přístup k výše uvedeným informacím.
Nejpozději do devíti měsíců po vyhlášení této směrnice a poté vždy po provedené změně uvědomí členské státy Komisi o způsobu, jímž jsou informace zpřístupňovány. Komise pravidelně zveřejňuje odkazy na tato upozornění.";
b) doplňuje se nový pododstavec, který zní:
"Členské státy zajistí, aby byly zrušeny veškeré právní zákazy nebo omezení týkající se nabídky kapacity vesmírného prostoru některému z provozovatelů družicové pozemské stanice, a povolí ve své oblasti jakémukoli poskytovateli vesmírného segmentu ověřit, zda síť družicových pozemských stanic pro použití ve spojení s vesmírným segmentem tohoto poskytovatele je v souladu se zveřejněnými podmínkami pro přístup do jeho kapacity vesmírného segmentu."
Článek 3
Členské státy, které jsou smluvní stranou mezinárodních úmluv zakládajících mezinárodní organizace Intelsat, Inmarsat, Eutelsat a Intersputnik pro účely provozovatelů družic, sdělí Komisi na její žádost informace o všech opatřeních, která by se mohla dotknout dodržení pravidel hospodářské soutěže podle Smlouvy o ES nebo ovlivnit cíle této směrnice nebo směrnic Rady o telekomunikacích.
Článek 4
Členské státy předloží Komisi nejpozději devět měsíců vstupu této směrnice v platnost takové informace, které umožní Komisi potvrdit dosažení souladu s články 1 a 2.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 13. října 1994.
DIRECTIVA 94/46/CE DE LA COMISIÓN de 13 de octubre de 1994 por la que se modifican las Directivas 88/301/CEE y 90/388/CEE especialmente en relación con las comunicaciones por satélite
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 3 de su artículo 90,
Considerando lo que sigue:
1. El Libro Verde sobre un planteamiento común en el ámbito de las comunicaciones por satélite en la Comunidad Europea, aprobado por la Comisión en noviembre de 1990, exponía los principales cambios normativos que es necesario efectuar para aprovechar plenamente el potencial de este medio de comunicación. Entre otras cosas, el Libro Verde propugnaba la completa liberalización de los sectores de los servicios y los suministros en el ámbito de las comunicaciones por satélite, incluida la supresión, gracias a un sistema de licencias, de todos los derechos especiales o exclusivos en este campo, así como un acceso libre (sin restricciones) a la capacidad del segmento espacial.
2. La Resolución del Consejo de 19 de diciembre de 1991, sobre el desarrollo del mercado común de los servicios y equipos de comunicaciones por satélite (1), confirmó los planteamientos desarrollados por la Comisión en el Libro Verde y fijó dos objetivos principales: la armonización y liberalización de unas estaciones terrenas adecuadas, incluida, en su caso la supresión de los derechos especiales o exclusivos en este campo, siempre que se cumplan una serie de requisitos fundamentales.
3. El Parlamento Europeo, en su Resolución sobre desarrollo del mercado común de los servicios y equipos de comunicaciones por satélite (2), encarga a la Comisión que promulgue la legislación necesaria para crear un entorno en el que se acaben las actuales restricciones y se fomenten nuevas actividades en este campo; al mismo tiempo, subraya la necesidad de armonizar y liberalizar los mercados de suministros y servicios del sector de las comunicaciones por satélite.
4. Varios Estados miembros han abierto ya a la competencia algunos servicios de comunicaciones por satélite y han implantado sistemas de concesión de licencias. Sin embargo, en algunos de ellos, las licencias se conceden aún de acuerdo con criterios que no son objetivos, proporcionales y no discriminatorios o, tratándose, por ejemplo, de operadores que compiten con las entidades de telecomunicaciones, se condicionan a ciertas restricciones técnicas tales como la prohibición de conectar sus equipos con la red de conmutación de las citadas entidades. Otros Estados miembros siguen manteniendo los derechos exclusivos concedidos a la empresa pública nacional.
5. La Directiva 88/301/CEE de la Comisión, de 16 de mayo de 1988, relativa a la competencia en los mercados de terminales de telecomunicaciones (3), modificada por el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, prevé la supresión de los derechos especiales o exclusivos de importación, comercialización, conexión, puesta en servicio o mantenimiento de aparatos terminales de telecomunicaciones. Pero esto no abarca todo el equipo de las estaciones terrenas.
6. El Tribunbal de Justicia, en su sentencia en el asunto C 202/88, Francia/Comisión (4), dio su conformidad, el 19 de marzo de 1991, a la Directiva 88/301/CEE relativa a la competencia en los mercados de terminales de telecomunicaciones. Sin embargo, fue declarada nula en lo que se refiere a los derechos especiales, ya que ni la exposición de motivos ni las propias disposiciones de la Directiva especificaban exactamente de qué derechos se trataba ni explicaban en qué forma infringen dichos derechos las disposiciones del Tratado. Tratándose de la importación, comercialización, conexión, puesta en servicio o mantenimiento de aparatos de telecomunicaciones, los derechos especiales son, en la práctica, derechos concedidos por los Estados miembros a un número limitado de empresas por medio de un instrumento legal, reglamentario o administrativo que, en un zona geográfica determinada,
- limita a dos o más el número de tales empresas con arreglo a criterios que no son objetivos, proporcionales y no discriminatorios, o
- designa, con arreglo a otros criterios, a varias empresas que compiten entre sí, o
- confiere a una empresa o empresas, con arreglo a otros criterios, ventajas legales o reglamentarias que dificultan gravemente la capacidad de otra empresa de emprender alguna de las actividades mencionadas en la misma zona geográfica y en unas condiciones básicamente similares.
Esta definición se entenderá sin perjuicio de la aplicación del artículo 92 del Tratado.
7. Los derechos exclusivos tienen por efecto restringir la libre circulación de este tipo de bienes de equipo, bien en los aspectos de la importación y comercialización de equipos de telecomunicaciones, porque ciertos productos no puedan comercializarse, bien en los de la conexión, puesta en servicio o mantenimiento porque, teniendo en cuenta las características del mercado y, principalmente, la diversidad y carácter técnico de los productos, a un monopolio no le interesa prestar unos servicios respecto a unos productos que no ha importado ni comercializado, ni adecuar los precios a los costes, ya que no tiene que temer a nuevos competidores. Teniendo en cuenta que normalmente en los mercados de bienes de equipo la gama de aparatos de telecomunicaciones es muy variada y que los mercados en los que todavía hay pocos fabricantes experimentarán probablemente un gran desarrollo, cualquier derecho especial que, de forma directa o indirecta (por ejemplo, porque no aplique un procedimiento de autorización abierto y no discriminatorio), limite el número de empresas autorizadas a importar, comercializar, conectar, poner en servicio y mantener dichos equipos, tendrá probablemente los mismos efectos que un derecho exclusivo.
Los derechos exclusivos y especiales constituyen medidas de efecto equivalente a las restricciones cuantitativas, que son incompatibles con el artículo 30 del Tratado. Ni las características específicas de las estaciones terrenas ni las de los mercados de la venta o mantenimiento de las mismas permiten justificar un trato legal diferente al de otros equipos terminales de telecomunicaciones. Consiguientemente, es necesario terminar con los derechos exclusivos de importación, comercialización, conexión, puesta en servicio y mantenimiento de los equipos de las estaciones terrenas de comunicaciones por satélite, así como con aquellos derechos que tengan unos efectos de las misma índole, tales como los derechos especiales, a no ser que consistan simplemente en la concesión de ventajas legales o reglamentarias a una o varias empresas de forma que sólo se restrinja la capacidad de otras empresas de emprender alguna de las actividades mencionadas en la misma zona geográfica y en unas condiciones básicamente similares.
8. Ahora bien, estos equipos deben cumplir los requisitos esenciales fijados por la Directiva 93/97/CEE del Consejo (5), especialmente en lo referente a la organización eficaz de las frecuencias. La aplicación de dichos requisitos quedará en parte garantizada por la implantación de un sistema de concesión de licencias para la prestación de estos servicios. Podrá conseguirse una aplicación igual de las citadas exigencias si se adoptan unas normas técnicas comunes y se armonizan las condiciones relativas a la concesión de licencias. Pero si estas condiciones no se armonizan, los Estados miembros tendrán que adaptar sus normativas. En ambos casos, los Estados miembros deberán garantizar que la aplicación de dichas normativas no cree, mientras tanto, barreras al comercio.
9. La supresión de los derechos especiales o exclusivos respecto a la conexión de los equipos de estaciones terrenas supone el reconocimiento del derecho a conectar éstos con las redes conmutadas de las entidades de telecomunicaciones, de forma que los operadores autorizados puedan ofrecer sus servicios al público.
10. La Directiva 90/388/CEE de la Comisión, de 28 de junio de 1990, relativa a la competencia en los mercados de servicios de telecomunicaciones (6) modificada por el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo, prevé la eliminación de los derechos especiales o exclusivos concedidos por los Estados miembros en el ámbito de la prestación de servicios de telecomunicaciones. Sin embargo, la Directiva excluía de su ámbito de aplicación los servicios por satélite.
11. En los asuntos acumulados C-271/90, C-281/90 y C-289/90, España/Comisión (7), el Tribunal de Justicia dio su conformidad, el 17 de noviembre de 1992, a la citada Directiva que, sin embargo, fue declarada nula en lo que se refiere a los derechos especiales, ya que ni su exposición de motivos ni sus propias disposiciones especificaban exactamente de qué derechos se trataba ni explicaban en qué forma infringen las disposiciones del Tratado. Por lo tanto, estos derechos deben definirse en la directiva. En lo que se refiere a los servicios de telecomunicaciones, los derechos especiales son, en la práctica, derechos concedidos por los Estados miembros a un número limitado de empresas mediante un instrumento legal, reglamentario o administrativo que, en una zona geográfica determinada,
- limita, con arreglo a criterios que no son objetivos, proporcionales y no discriminatorios, a dos o más el número de empresas autorizadas a prestar tales servicios, o
- designa, con arreglo a otros criterios, a varias empresas que compiten entre sí autorizándolas a prestar estos servicios, o
- confiere a una empresa o empresas, con arreglo a otros criterios, ventajas legales o reglamentarias que dificultan gravemente la capacidad de otra empresa de prestar el mismo servicio de telecomunicaciones en la misma área geográfica y en unas condiciones básicamente similares.
Esta definición se entenderá sin perjuicio de la aplicación del artículo 92 del Tratado.
En el ámbito de los servicios de telecomunicaciones, estas ventajas legales o reglamentarias pueden consistir, entre otros aspectos, en el derecho a realizar compras obligatorias en pro del interés general, en excepciones frente a la normativa urbanística o en la posibilidad de obtener autorizaciones sin recurrir a los procedimientos usuales.
12. Cuando un Estado miembro limite el número de empresas autorizadas a prestar servicios de telecomunicación por satélite mediante derechos especiales o, con más razón, mediante derechos exclusivos, se puede producir una restricción incompatible con el artícuo 59 del Tratado, a no ser que la restricción esté justificada por exigencias esenciales, ya que dichos derechos impiden que otras empresas presten sus servicios desde o hacia otros Estados miembros. En el caso de los servicios por satélite, las exigencias esenciales podrían ser la organización eficaz del espectro de frecuencia o la necesidad de evitar interferencias entre los sistemas de telecomunicación por satélite y otros sistemas terrestres o espaciales. Pero si el equipo utilizado para prestar un determinado servicio cumple todas las exigencias esenciales requeridas para la comunicación por satélite, no podrá disponerse un trato jurídico especial para la misma. Por otro lado, unos derechos especiales que simplemente consistan en ventajas legales o reglamentarias especiales no impiden, en principio, que otras empresas puedan acceder al mercado. Por lo tanto, la compatibilidad de estos derechos con el Tratado debe evaluarse individualmente, analizando cómo repercuten en la libertad de otras entidades de prestar los mismos servicios de telecomunicaciones y cómo pueden justificarse según la actividad de que se trate.
13. Los derechos exclusivos que hoy día existen en el ámbito de las comunicaciones por satélite fueron en general concedidos a entidades que ya ostentaban una posición dominante en el ámbito terrestre, o a alguna filial de aquéllas. Estos derechos tienen por efecto ampliar y, en consecuencia, consolidar la posición dominante de dichas entidades. Los derechos exclusivos concedidos en el ámbito de los satélites de comunicaciones son, por lo tanto, incompatibles con el artículo 90 del Tratado, en relación con el artículo 86 del mismo.
14. Estos derechos exclusivos que limitan el acceso al mercado tienen también el efecto de restringir o impedir la utilización de determinadas comunicaciones por satélite, entorpeciendo el progreso técnico en este campo en detrimento de los usuarios. Como estas empresas suelen realizar sus inversiones sobre la base de unos derechos exclusivos, a menudo prefieren dar preferencia a tecnologías de tipo terrestre, mientras que los nuevos competidores podrían dedicarse a las tecnologías por satélite. Las entidades de telecomunicación han dado normalmente preferencia a los enlaces terrestres de fibra óptica, mientras que las comunicaciones por satélite han constituido una solución técnica de último recurso para casos en los que el coste del sistema terrestre era prohibitivo, o cuando se trata de transmisión de datos y/o difusión de programas de televisión; en cualquier caso, nunca han sido consideradas como una auténtica tecnología de transmisión complementaria. Por lo tanto, los derechos exclusivos constituyen una restricción al desarrollo de las comunicaciones por satélite, lo que resulta incompatible con el artículo 90 del Tratado, en relación con el artículo 86 del mismo.
15. Ahora bien, en el terreno de la prestación de servicios por satélite es necesario instaurar un sistema de licencias o un procedimiento de declaración para garantizar el cumplimiento de las exigencias esenciales, siempre que se cumpla un criterio de proporcionalidad. No es necesario un sistema de licencias cuando un simple procedimiento de declaración pudiera bastar. Por ejemplo, tratándose de un servicio vía satélite que necesitara utilizar una estación terrena VSAT, esta última sólo exigiría un procedimiento de declaración.
16. El apartado 2 del artículo 90 del Tratado prevé la posibilidad de establecer excepciones a lo dispuesto en el artículo 86 cuando la aplicación de este último impida, de hecho o de Derecho, el cumplimiento de la misión específica confiada a las entidades de comunicación. Merced a esta disposición, la Directiva 90/388/CEE permite, por el momento, el mantenimiento de derechos exclusivos en el ámbito de la telefonía vocal.
El artículo 1 de la Directiva 90/388/CEE define la telefonía vocal como la explotación comercial para el público de la transmisión directa de la voz en tiempo real a través de una de las redes públicas conmutadas, que permita a cualquier usuario utilizar el equipo conectado a un terminal de una red para comunicar con un usario que utilice un equipo conectado a otra terminal. Tratándose de la transmisión directa de la voz a través de estaciones terrenas de comunicación por satélite, dicha explotación comercial para el público sólo podrá tener lugar cuando las redes de las estaciones estén conectadas con las redes públicas conmutadas.
Tratándose de otros servicios distintos de la telefonía vocal, no podrá concederse, en virtud del apartado 2 del artículo 90, ningún tipo de trato especial, sobre todo teniendo en cuenta la escasa contribución que estos servicios suponen en los ingresos de las entidades de telecomunicación.
17. La prestación de servicios de redes por satélite para la difusión de programas de radio y televisión es un servicio de telecomunicaciones a los efectos de la presente Directiva y, por lo tanto, está sujeta a la misma. No obstante la supresión de ciertos derechos especiales y exclusivos en relación con las estaciones únicamente receptoras y no conectadas a la red pública de un Estado miembro, y a pesar de la eliminación de la concesión de derechos especiales y exclusivos a entidades de radiodifusión públicas o privadas, el contenido de los servicios de radiodifusión al público por satélite a través de las bandas de frecuencia asignadas por el Reglamento de Radiocomunicaciones a los Servicios de Radiodifusión por Satélite y a los Servicios Fijos por Satélite podrá continuar regulándose por normas específicas adoptadas por los Estados miembros de acuerdo con el Derecho comunitario, por lo que no estará sujeta a lo dispuesto en la presente Directiva.
18. La presente Directiva no se opone a la posibilidad de que se tomen medidas con arreglo al Derecho comunitario o a las obligaciones vigentes con el fin de garantizar que los ciudadanos de los Estados miembros reciban un trato equivalente en terceros países.
19. En algunos Estados miembros, las transferencias de capacidad del segmento espacial de sistemas de satélite privados o internacionales realizadas por operadores de satélites a operadores de redes de estaciones terrenas de comunicación por satélite sigue estando sujeta a restricciones diferentes de las acordadas internacionalmente por los Estados miembros, que son compatibles y relativas a la frecuencia o la localización. Estas restricciones adicionales son contrarias al artículo 59; dichos operadores de comunicaciones por satélite son libres de prestar sus servicios en la Comunidad desde el momento en que hayan obtenido una licencia en un Estado miembro.
20. Las pruebas de conformidad de operadores autorizados de estaciones terrenas de comunicaciones por satélite diferentes de los nacionales, con el fin de comprobar el cumplimiento de las especificaciones técnicas y operativas necesarias para acceder a la capacidad de los sistemas de comunicación por satélite intergubernamentales, corren a cargo, en la mayoría de los Estados miembros, de la entida pública del país en cuyo territorio funciona la estación. Por lo tanto, dichas pruebas las llevan a cabo prestadores de servicios que, a su vez, son competidores.
Esto no es compatible con las disposiciones del Tratado, particularmente con la letra g) del artículo 3 y con el artículo 90, en relación con el artículo 86. Por lo tanto, los Estados miembros deben garantizar que las pruebas de conformidad se lleven a cabo directamente entre el operador de la estación terrena de comunicaciones por satélite y la propia organización intergubernamental, con la única supervisión de las autoridades competentes.
21. La mayor parte de la capacidad del segmento espacial procede de las entidades internacionales de telecomunicaciones por satélite. Los costes de utilización de dicha capacidad siguen siendo muy elevados en algunos Estados miembros, por que ésta sólo puede adquirirse de la entidad pública del Estado miembro. Esta exclusividad, oficial en algunos Estados miembros, lleva a un reparto del mercado común que actúa en detrimento de los usuarios de dicha capacidad. En su Resolución de 19 de diciembre de 1991, el Consejo pidió a los Estados miembros que facilitaran el acceso al segmento espacial de las organizaciones intergubernamentales. Por otro lado, algunas medidas retrictivas impuestas por algunos convenios internacionales firmados por los Estados miembros, en virtud de los cuales se establecían y operaban sistemas independientes, podrían también tener unos efectos incompatibles con el Derecho comunitario, ya que pueden limitar la oferta en perjuicio de los usuarios, situación a que se refiere la letra b) del artículo 86 del Tratado. Se está llevando a cabo una revisión de los diferentes instrumentos de constitución de las organizaciones internacionales de comunicación por satélite para examinar, entre otros aspectos, la mejora del acceso y el respeto de las condiciones de establecimiento y utilización de sistemas independientes. Para permitir que la Comisión pueda llevar a cabo la labor de supervisión que le asigna el Tratado, deben instaurarse unos instrumentos que faciliten a los Estados miembros el cumplimiento de las obligaciones de cooperación que señala el párrafo primero del artículo 5 del Tratado, en relación con el apartado 2 del artículo 234.
22. Al evaluar las medidas de la presente Directiva, la Comisión, en el marco de la realización de los objetivos fundamentales del Tratado, enunciados en su artículo 2, incluido el reforzamiento de la cohesión económica y social de la Comunidad, contemplado en su artículo 130 A, tendrá también en cuenta la situación de los Estados miembros cuya red terrestre aún no está suficientemente desarrollada, situación que podría justificar para estos Estados miembros, por lo que respecta a los servicios por satélite y en tanto sea necesario, la prórroga hasta el 1 de enero de 1996 del plazo previsto para la aplicación efectiva de las disposiciones de la presente Directiva,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La Directiva 88/301/CEE quedará modificada como sigue:
1) El artículo 1, quedará modificado como sigue:
a) El párrafo segundo del primer guión se sustituirá por el texto siguiente:
« Se considerarán también como terminales los aparatos de las estaciones terrenas de comunicación por satélite; ».
b) Se añadirán los guiones siguientes:
« - "derechos especiales", los derechos concedidos por los Estados miembros a un número limitado de empresas por medio de un instrumento legal, reglamentario o administrativo que, en una determinada zona geográfica,
- limite a dos o más el número de tales empresas con arreglo a criterios que no sean objetivos, proporcionales y no discriminatorios, o
- designe, con arreglo a tales criterios, a varias empresas que compitan entre sí, o
- confiera a una empresa o empresas, con arreglo a tales criterios, ventajas legales o reglamentarias que dificulten gravemente la capacidad de otra empresa de importar, comercializar, conectar, poner en servicio o mantener equipos terminales de telecomunicaciones en la misma zona geográfica y en unas condiciones básicamente similares;
- "aparatos de las estaciones terrenas de comunicación por satélite", los equipos que puedan utilizarse para la transmisión, o para la transmisión y recepción, o solamente para la recepción, de señales de radiocomunicación a través de satélites u otros sistemas espaciales ».
2) El párrafo primero del artículo 2 se sustituirá por el texto siguiente:
« Los Estados miembros que hubieran concedido derechos especiales o exclusivos a empresas velarán por la supresión de todos los derechos exclusivos, así como de los derechos especiales que
a) limiten a dos o más el número de empresas a efectos del artículo 1 con arreglo a criterios que no sean objetivos, proporcionales y no discriminatorios; o
b) designen, con arreglo a tales criterios, a varias empresas a efectos del artículo 1, que compitan entre sí. »
3) El primer guión del artículo 3 se sustituirá por el texto siguiente:
« - tratándose de los aparatos de estaciones terrenas de comunicación por satélite, denegar su conexión a la red pública de telecomunicaciones y/o su puesta en servicio cuando los equipos no respeten la normativa técnica común vigente adoptada de acuerdo con la Directiva 93/97/CEE del Consejo (8)() o, en su defecto, las exigencias esenciales determinadas en el artículo 4 de dicha Directiva. De no existir unas normas técnicas comunes o unas condiciones reglamentarias armonizadas, las normas nacionales deberán ajustarse a las exigencias esenciales y notificarse a la Comisión de acuerdo con la Directiva 83/189/CEE, cuando esta última lo exija;
- tratándose de otros aparatos terminales, denegar la conexión a la red pública de telecomunicaciones cuando no cumplan la normativa técnica común vigente adoptada de acuerdo con la Directiva 91/263/CEE del Consejo (9)(), o en su defecto, las exigencias esenciales determinadas en el artículo 4 de dicha Directiva.
».
Artículo 2
La Directiva 90/388/CEE quedará modificada como sigue:
1) El artículo 1 se modificará como sigue:
a) En el apartado 1:
i) El segundo guión se sustituirá por el texto siguiente:
« - derechos exclusivos, los derechos concedidos por un Estado miembro a una empresa para reservarle el derecho de un servicio de telecomunicaciones o de emprender una actividad, mediante cualquier instrumento legal, reglamentario o administrativo, y dentro de una zona geográfica determinada. ».
ii) Se insertará el tercer guión siguiente:
« - "derechos especiales", los derechos concedidos por un Estado miembro a un número limitado de empresas mediante un instrumento legal, reglamentario o administrativo que, en una zona determinada,
- limite, con arreglo a criterios que no sean objetivos, proporcionales y no discriminatorios, a dos o más el número de empresas autorizadas a prestar un servicio o emprender una actividad, o
- designe, con arreglo a tales criterios, a varias empresas que compitan entre sí, autorizándolas a prestar un servicio o emprender una actividad, o
- confiera a una empresa o empresas, con arreglo a tales criterios, ventajas legales o reglamentarias que dificulten gravemente la capacidad de otra empresa de prestar el mismo servicio de telecomunicaciones o emprender la misma actividad en la misma zona geográfica y en unas condiciones básicamente similares, ».
iii) El cuarto guión se sustituirá por el texto siguiente:
« - "servicios de telecomunicaciones", servicios que consistan, en todo o en parte, en la transmisión y encaminamiento de señales a través de una red pública de telecomunicaciones mediante sistemas de telecomunicaciones, con excepción de los servicios al público de radiodifusión y televisión, y los servicios por satélite, ».
iv) Tras el cuarto guión se insertarán los guiones siguientes:
« - "red de estaciones terrenas de comunicación por satélite", una infraestructura de dos o más estaciones terrenas que funcionen conjuntamente a través de un satélite,
- "servicios de redes por satélite", la implantación y funcionamiento de redes de estaciones terrenas de comunicación por satélite; dichos servicios constitirán, como mínimo, en el establecimiento, por parte de dichas estaciones, de una radiocomunicación con el segmento espacial ("enlaces ascendentes") y de una radiocomunicación entre éste y las citadas estaciones ("enlaces descendentes"),
- "servicios de comunicaciones por satélite", los servicios para cuya prestación se utilicen, en todo o en parte, servicios de redes por satélite,
- "servicios por satélite", la prestación de servicios de comunicación por satélite o la de servicios de redes por satélite; ».
v) La segunda frase del sexto guión será sustituida por el texto siguiente:
« Dichos motivos son la seguridad del funcionamiento de la red, el mantenimiento de su integridad y, en los casos en que estén justificadas, la interoperabilidad de los servicios y la protección de los datos, y tratándose de servicios de redes por satélite, la organización eficaz del espectro de frecuencias y la necesidad de evitar interferencias no deseadas entre los sistemas de telecomunicación por satélite y otros sistemas técnicos espaciales o terrestres. »
b) El apartado 2 se sustituirá por el texto siguiente:
« 2. La presente Directiva no se aplicará al servicio de télex ni a las radiocomunicaciones terrestres móviles. ».
2) El artículo 2 se modificará como sigue:
a) El párrafo primero se sustituirá por el texto siguiente:
« Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2 del artículo 1, los Estados miembros suprimirán todas aquellas medidas que otorguen:
a) derechos exclusivos de prestación de servicios de telecomunicaciones distintos de los de la telefonía vocal, y
b) derechos especiales que limiten, con arreglo a criterios que no son objetivos, proporcionales y no discriminatorios, a dos o más el número de empresas autorizadas a prestar tales servicios de telecomunicaciones o
c) derechos especiales que designen, con arreglo a tales criterios, a varias empresas que compitan entre sí para prestar tales servicios de telecomunicaciones.
Adoptarán las medidas necesarias para garantizar a todo operador el derecho a prestar cualquiera de estos servicios de telecomunicaciones, con excepción de la telefonía vocal. ».
b) Se añadirán los párrafos siguientes:
« Los Estados miembros comunicarán los criterios utilizados para la concesión de las autorizaciones, así como las condiciones en que se concedan las mismas o se efectúen los procedimientos de declaración necesarios para llevar a cabo actividades de transmisión en estaciones terrenas.
Los Estados miembros seguirán informando a la Comisión de todo nuevo procedimiento de concesión de licencias que se pretenda implantar o de toda modificación de los vigentes. ».
3) El artículo 6 se modificará como sigue:
a) Tras el párrafo segundo se insertarán los párrafos siguientes:
« Los Estados miembros garantizarán que las tarifas impuestas eventualmente a los prestadores de servicios dentro de los regímenes de autorización se basen en criterios objetivos, transparentes y no discriminatorios.
Las tarifas, los criterios en que éstas se basen, así como cualquier modificación de las mismas, deberán ser debidamente publicados, en su forma y detalle, con el objeto de facilitar el acceso a dicha información.
A má tardar, nueve meses después de la publicación de la presente Directiva y, en lo sucesivo, cada vez que se introduzcan modificaciones, los Estados miembros notificarán a la Comisión la forma en que se esté haciendo pública dicha información. La Comisión publicará regularmente una reseña de dichas notificaciones. ».
b) Tras el párrafo tercero se añadirá el párrafo siguiente:
« Los Estados miembros garantizarán la supresión de toda prohibición o restricción a la oferta de capacidad del segmento espacial a todo operador autorizado de redes de estaciones terrenas de comunicación por satélite y permitirán, dentro de su territorio, que todo prestador del segmento espacial compruebe si la red de estaciones terrenas por satélite que vaya a utilizar en el segmento espacial se ajusta a las condiciones vigentes de acceso a su capacidad de segmento espacial. ».
Artículo 3
En relación con las operaciones por satélite, los Estados miembros signatarios de los convenios internacionales de constitución de las organizaciones internacionales Intersat, Inmarsat, Eutelsat y Intesputnik comunicarán a la Comisión, a petición de ésta, la información de que dispongan sobre cualquier medida que pudiera dificultar el respeto de las normas de competencia del Tratado CE o afectar a los objetivos de la presente Directiva o de las Directivas del Consejo sobre telecomunicaciones.
Artículo 4
Los Estados miembros suministrarán a la Comisión, en un plazo de nueve meses a partir de la entrada en vigor de la presente Directiva, la información necesaria para que la Comisión pueda comprobar la observancia de las disposiciones de los artículos 1 y 2 de la presente Directiva.
Artículo 5
La presente Directiva entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Artículo 6
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 13 de octubre de 1994.