SMĚRNICE RADY
ze dne 20. února 1978
o odpadech z průmyslu oxidu titaničitého
(78/176/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[2],
vzhledem k tomu, že odpady pocházející z průmyslu oxidu titaničitého ohrožují lidské zdraví a životní prostředí; že je proto nezbytné předcházet znečišťování způsobenému těmito odpady a postupně je snižovat s cílem jeho úplného vyloučení;
vzhledem k tomu, že akční programy Evropských společenství pro životní prostředí z roku 1973[3] a 1974[4] stanoví, že musí být zaveden společný postup Společenství proti vytváření odpadů z průmyslu oxidu titaničitého;
vzhledem k tomu, že jakýkoli rozdíl v opatřeních týkajících se odpadů z průmyslu oxidu titaničitého, která jsou již v různých členských státech použitelná nebo se připravují, může vytvářet nerovné podmínky soutěže a tím přímo ovlivňovat fungování společného trhu; že je proto potřebné právní předpisy týkající se této oblasti podle ustanovení článku 100 Smlouvy sbližovat;
vzhledem k tomu, že se zdá nezbytné spojit toto sbližování právních předpisů s činností Společenství tak, aby pomocí širších opatření bylo možné dosáhnout jednoho z cílů v oblasti ochrany životního prostředí a zvyšování kvality života; že k dosažení tohoto cíle musejí být přijata určitá zvláštní opatření; že je třeba použít článek 235 Smlouvy, neboť Smlouva nestanoví pravomoci potřebné k tomuto účelu;
vzhledem k tomu, že směrnice 75/442/EHS[5] se uplatňuje na odstraňování odpadů obecně; že pro odpady pocházející z průmyslu oxidu titaničitého musí být přijata zvláštní úprava, která by zajistila ochranu lidského zdraví i životního prostředí před škodlivými účinky způsobovanými nekontrolovaným vypouštěním, shazováním do vodních těles či vysypáváním těchto odpadů;
vzhledem k tomu, že k dosažení těchto cílů je třeba zavést systém předem udělovaných povolení vztahujících se na vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, skladování, vysypávání odpadů a vstřikování do země; že vydání tohoto povolení bude vázáno na splnění zvláštních podmínek;
vzhledem k tomu, že vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, skladování, vysypávání a vstřikování odpadů musí být doprovázeno monitorováním těchto odpadů, jakož i monitorováním příslušné oblasti životního prostředí a dozorem nad ním;
vzhledem k tomu, že členské státy musí pro stávající průmyslová zařízení do 1. července 1980 vypracovat programy na postupné snižování znečišťování způsobované těmito odpady s cílem jeho úplného vyloučení; že v těchto programech je třeba stanovit obecné cíle snižování znečišťování, kterých by mělo být dosaženo nejpozději do 1. července 1987, a opatření, která mají být přijata pro každé průmyslové zařízení;
vzhledem k tomu, že novým průmyslovým zařízením musí členské státy předem udělit povolení; že tomuto povolení musí předcházet průzkum dopadů na životní prostředí a že toto povolení může být uděleno pouze takovým podnikům, které se zaváží k výhradnímu používání materiálů, postupů a technologií dostupných na trhu a co nejméně poškozujících životní prostředí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Účelem této směrnice je předcházení a postupné omezování znečišťování způsobené odpady z průmyslu oxidu titaničitého s cílem jeho úplného odstranění.
2. Pro účely této směrnice se
a) "znečišťováním" rozumí vypouštění jakéhokoli pozůstatku z výroby či zpracování oxidu titaničitého do životního prostředí způsobované člověkem přímo nebo nepřímo, jehož důsledkem může být ohrožení lidského zdraví, poškození přírodních zdrojů a ekosystémů, znehodnocení rekreačních možností nebo rušivé zasahování do jiných oprávněných způsobů využívání příslušné oblasti životního prostředí;
b) "odpady" rozumí
- jakýkoli pozůstatek z výroby oxidu titaničitého, jež držitel odstraňuje nebo je povinen ho podle platných vnitrostátních právních předpisů odstranit,
- jakýkoli pozůstatek ze zpracování odpadů uvedených v první odrážce;
c) "odstraňováním" rozumí
- sběr, třídění, přeprava a zpracování odpadů, jakož i jejich skladování a ukládání na skládky na povrchu nebo pod povrchem a vstřikování odpadů do půdy,
- vypouštění odpadů do povrchové vody, podzemní vody a do moře, jakož i shazování odpadů do moře,
- transformační procesy nezbytné pro jejich opakované použití, využití nebo recyklaci;
d) "stávajícími průmyslovými zařízeními" rozumějí průmyslová zařízení, která jsou již v provozu ke dni oznámení této směrnice;
e) "novými průmyslovými zařízeními" rozumějí průmyslová zařízení, která se ke dni oznámení této směrnice nacházejí ve stadiu výstavby nebo zahájí provoz až po tomto dni. Rozšíření stávajících průmyslových zařízení vedoucí ke zvýšení výrobní kapacity oxidu titaničitého příslušného zařízení v daném místě o 15 000 tun ročně nebo více se považuje za nové průmyslové zařízení.
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění odstraňování odpadů bez ohrožování lidského zdraví a poškozování životního prostředí, zejména
- bez ohrožování vody, ovzduší, půdy, rostlin a živočichů,
- bez poškozování okolí a krajinného rázu.
Článek 3
Členské státy přijmou opatření vhodná k prevenci, recyklaci a zpracování odpadů, jakož i ke všem ostatním postupům vedoucím k podpoře opětovného využívání odpadů.
Článek 4
1. Vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, skladování, vysypávání a vstřikování odpadů je zakázáno bez předchozího povolení uděleného příslušným orgánem členského státu, na jehož území se odpady produkují. Povolení musí být rovněž předem uděleno příslušným orgánem členského státu,
- na jehož území jsou odpady vypouštěny, skladovány, vysypávány nebo vstřikovány;
- z jehož území jsou odpady vypouštěny nebo shazovány do vodních těles.
2. Povolení může být uděleno pouze na omezenou dobu. Může být obnoveno.
Článek 5
V případě vypouštění nebo shazování odpadů do vodních těles může příslušný orgán v souladu s článkem 2 a na základě informací poskytnutých v souladu s přílohou I udělit povolení podle článku 4 za předpokladu, že
a) odpady nemohou být odstraněny vhodnějšími prostředky;
b) posouzení provedené na základě dostupných vědeckotechnických poznatků neprokáže okamžité ani pozdější škodlivé účinky na vodní prostředí;
c) nedojde ke škodlivým účinkům na plavbu, rybolov, rekreační aktivity, těžbu surovin, odsolování, chov ryb a korýšů, oblasti zvláštního vědeckého významu nebo jiného oprávněného využívání dotyčných vod.
Článek 6
V případě skladování, vysypávání nebo vstřikování do země může příslušný orgán v souladu s článkem 2 a na základě informací poskytnutých v souladu s přílohou I udělit povolení podle článku 4 za předpokladu, že
a) odpady nemohou být odstraněny vhodnějšími prostředky;
b) posouzení provedené na základě dostupných vědeckotechnických poznatků neprokáže okamžité ani pozdější škodlivé účinky na podzemní vody, půdu ani ovzduší;
c) nedojde ke škodlivým účinkům na provozování rekreačních aktivit, těžbu surovin, rostliny, živočichy, oblasti zvláštního vědeckého významu nebo na ostatní oprávněná využívání příslušné oblasti životního prostředí.
Článek 7
1. Nezávisle na způsobu a rozsahu zpracování příslušných odpadů se uskutečňuje jejich vypouštění a shazování do vodních těles, skladování, vysypávání a vstřikování v souladu s monitorováním odpadů, jakož i příslušné oblasti životního prostředí, a to s ohledem na jejich fyzikální, chemické, biologické a ekologické aspekty uvedené v příloze II.
2. Monitorovací opatření bude pravidelně vykonávat jeden nebo několik subjektů pověřených příslušným orgánem členského státu, který udělil povolení podle článku 4. V případě znečišťování přesahujícího hranice členských států bude příslušný subjekt společně jmenován dotyčnými členskými státy.
3. Během jednoho roku po oznámení této směrnice Komise předloží Radě návrh týkající se podrobností provádění monitorování příslušné oblasti životního prostředí a dozoru nad ním. Rada projedná tento návrh do šesti měsíců od zveřejnění stanoviska Evropského parlamentu a Hospodářského a sociálního výboru v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 8
1. Příslušný orgán členského státu přijme veškerá opatření potřebná k nápravě některé z následujících situací a v případě potřeby bude požadovat pozastavení vypouštění a shazování odpadů do vodních těles, jeho skladování, vysypávání nebo vstřikování,
a) pokud výsledky monitorování podle přílohy II části A bodu 1 prokáží, že nejsou splněny předpoklady pro udělení předchozího povolení podle článků 4, 5 a 6, nebo
b) pokud výsledky průzkumů ohledně akutní toxicity podle přílohy II část A bod 2 prokáží, že byly překročeny nejvyšší přípustné hodnoty tamtéž stanovené, nebo
c) pokud výsledky monitorování prokáží, že příslušná oblast životního prostředí je značně poškozena, nebo
d) pokud má vypouštění nebo shazování odpadů do vody škodlivé účinky na plavbu, rybolov, provozování rekreačních aktivit, těžbu surovin, odsolování, chov ryb a korýšů, na oblasti zvláštního vědeckého významu nebo na jiné oprávněné využívání dotyčných vod, nebo
e) pokud má skladování, vysypávání odpadů nebo jejich vstřikování škodlivé účinky na provozování rekreačních aktivit, těžbu surovin, rostliny, živočichy, na oblasti zvláštního vědeckého významu nebo na jiné oprávněné využívání příslušné oblasti životního prostředí.
2. Pokud se některá z předchozích situací týká více členských států, opatření k její nápravě se přijmou až po vzájemné konzultaci dotyčných členských států.
Článek 9
1. Členské státy vypracují programy na postupné snižování s cílem úplného vyloučení znečišťování způsobovaného odpady ze stávajících průmyslových zařízení.
2. V rámci programů uvedených v odstavci 1 budou stanoveny ke snižování znečišťování kapalným, pevným a plynným odpadem obecné cíle, kterých by mělo být dosaženo nejpozději do 1. července 1987. Programy rovněž zahrnou dílčí cíle. Dále budou obsahovat údaje o stavu příslušné oblasti životního prostředí, o opatřeních ke snižování znečišťování a o metodách zpracování odpadů, které vznikají přímo během výrobních postupů.
3. Programy uvedené v odstavci 1 se zašlou Komisi nejpozději do 1. července 1980 tak, aby Komise mohla během šesti měsíců po přijetí programů všech jednotlivých členských států předložit Radě vhodné návrhy harmonizace těchto programů s ohledem na snižování znečišťování s cílem jeho vyloučení a na zlepšování podmínek soutěže v oblasti průmyslového odvětví výroby oxidu titaničitého. Rada projedná tento návrh do šesti měsíců od zveřejnění stanoviska Evropského parlamentu a Hospodářského a sociálního výboru v Úředním věstníku Evropských společenství.
4. Členské státy zahájí provádění některého z programů nejpozději do 1. ledna 1982.
Článek 10
1. Programy uvedené v čl. 9 odst. 1 musí zahrnovat všechna stávající průmyslová zařízení a musí stanovit opatření, která je třeba přijmout s ohledem na každé z nich.
2. Pokud má členský stát za to, že s ohledem na zvláštní okolnosti jednotlivých určitých zařízení není třeba ke splnění požadavků této směrnice přijmout žádná doplňková opatření, předloží do šesti měsíců od oznámení této směrnice Komisi doklady o skutečnostech, které jej k tomuto názoru přivedly.
3. Po nezávislém ověření těchto dokladů může Komise vyslovit členskému státu souhlas s jeho názorem, že u příslušného zařízení není třeba učinit doplňková opatření. Komise musí vyjádřit svůj souhlas se zdůvodněním do šesti měsíců.
4. Pokud Komise nesouhlasí s příslušným členským státem, pak je třeba zahrnout doplňková opatření týkající se dotyčného podniku do programu tohoto členského státu.
5. Pokud Komise souhlasí, bude její souhlas pravidelně přezkoumáván se zřetelem k výsledkům monitorování prováděného podle této směrnice, jakož i s ohledem na všechny významné změny ve výrobních postupech nebo na cíle politiky životního prostředí.
Článek 11
Nová průmyslová zařízení podávají žádost o předem udělované povolení příslušnému orgánu členského státu, na jehož území se plánuje výstavba těchto zařízení. Těmto povolením musejí předcházet průzkumy dopadů na životní prostředí. Mohou být udělena pouze takovým podnikům, které se zaváží k výhradnímu používání materiálů, postupů a technologií dostupných na trhu a co nejméně poškozujících životní prostředí.
Článek 12
Aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, mohou členské státy přijmout předpisy přísnější, než stanoví tato směrnice.
Článek 13
Pro účely této směrnice poskytnou členské státy Komisi všechny nezbytné informace týkající se
- povolení udělovaných podle článků 4, 5 a 6,
- výsledků monitorování příslušné oblasti životního prostředí prováděného podle článku 7,
- opatření přijatých podle článku 8.
Rovněž poskytnou Komisi obecné informace týkající se materiálů, postupů a technik, které získaly v rámci opatření podle článku 11.
2. Informace získané při provádění ustanovení tohoto článku mohou být použity pouze pro účely této směrnice.
3. Komise a příslušné orgány členských států, jakož i jejich úředníci a další zaměstnanci nesmějí prozrazovat informace, které získali v souvislosti s prováděním této směrnice a na které se vztahuje služební tajemství.
4. Odstavce 2 a 3 nebrání zveřejnění obecných informací nebo přehledů, jež neobsahují údaje o konkrétních podnicích nebo o sdruženích podniků.
Článek 14
Členské státy připraví každé tři roky Komisi zprávu o předcházení a postupném snižování znečišťování způsobeném odpady z průmyslu oxidu titaničitého, postoupí tuto zprávu Komisi, která jí sdělí ostatním členským státům.
Komise podává každé tři roky Radě a Evropskému parlamentu zprávu o uplatňování této směrnice.
Článek 15
1. Členské státy uvedou v účinnost opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí do 12 měsíců po jejím oznámení. Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 20. února 1978.
DIRECTIVA DEL CONSEJO
de 20 de febrero de 1978
relativa a los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio
( 78/176/CEE )
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS ,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y , en particular , sus artículos 100 y 235 ,
Vista la propuesta de la Comisión ,
Visto el dictamen del Parlamento europeo (1) ,
Visto el dictamen del Comité económico y social (2) ,
Considerando que los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio presentan riesgos para la salud del hombre así como para el medio ambiente ; que , por lo tanto , es conveniente prevenir y reducir progresivamente la contaminación provocada por dichos residuos con miras a su supresión ;
Considerando que los Programas de acción de las Comunidades Europeas en materia de medio ambiente de 1973 (3) y de 1977 (4) , prevén la necesidad de emprender una acción comunitaria contra los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio ;
Considerando que una disparidad entre las disposiciones ya aplicables o en preparación en los diversos Estados miembros en lo relativo a los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio puede crear unas condiciones de competencia desiguales y tener , por este hecho , una incidencia directa sobre el funcionamiento del mercado común ; que es conveniente proceder , por lo tanto , en este ámbito , a la aproximación de las legislaciones prevista en el artículo 100 del Tratado ;
Considerando que parece necesario acompañar esta aproximación de las legislaciones con una acción de la Comunidad tendente a realizar , mediante una regulación más amplia , uno de los objetivos de la Comunidad en el ámbito de la protección del medio ambiente y de la mejora en la calidad de vida ; que conviene pues prever a tal fin determinadas disposiciones específicas ; que , dado que los poderes de acción necesarios a tal fin , no están previstos por el Tratado , es conveniente recurrir al artículo 235 del Tratado ;
Considerando que la Directiva 75/442/CEE (5) se refiere a la gestión de los residuos en general ; que , para los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio , conviene prever un régimen especial que garantice la protección de la salud humana y del medio ambiente contra los efectos perjudiciales causados por la evacuación , el abandono , o el depósito no controlados de dichos residuos ;
Considerando que para alcanzar dichos objetivos , conviene prever un régimen de autorización previo para el vertimiento , la inmersión , el almacenamiento , el depósito y la inyección de los residuos ; que procede subordinar la concesión de dicha autorización a unas condiciones específicas ;
Considerando que el vertimiento , la inmersión , el almacenamiento , el depósito y la inyección de los residuos deben acompañarse , por una parte , de un control de los residuos y , por otra , del control y de la supervisión del medio afectado ;
Considerando que , para los establecimientos industriales existentes , los Estados miembros deben establecer , antes del 1 de julio de 1980 , unos programas de reducción progresiva de la contaminación provocada por dichos residuos con miras a su supresión ; que estos programas deben fijar unos objetivos generales de reducción que deben lograrse para el 1 de julio de 1987 a más tardar e indicar las medidas que debe adoptar cada establecimiento ;
Considerando que para los establecimientos industriales nuevos , los Estados miembros deben conceder una autorización previa ; que la misma debe procederse de un estudio de impacto sobre el medio ambiente y sólo puede concederse a las empresas que se comprometan a utilizar solamente los materiales , procedimientos y tecnologías disponibles en el mercado menos perjudiciales para el medio ambiente ,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA :
Artículo 1
1 . La presente Directiva tiene por objeto la prevención y la disminución progresiva , con miras a supresión , de la contaminación provocada por los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio .
2 . Tal como se define en la presente Directiva se entenderá por :
a ) contaminación :
La evaluación de cualquier residuo procedente del proceso de producción del dióxido de titanio , efectuada directa o indirectamente por el hombre en el medio ambiente y que tenga unas consecuencias capaces de poner en peligro la salud humana , dañar a los recursos vivos y al sistema ecológico , menoscabar los esparcimientos u obstaculizar otros usos legítimos del medio afectado ;
b ) residuo :
- cualquier residuo resultante del proceso de producción del dióxido de titanio del que su poseedor se deshaga o tenga la obligación de deshacerse en virtud de las disposiciones nacionales en vigor ,
- cualquier residuo resultante de un proceso de tratamiento de un residuo contemplado en el primer inciso ;
c ) gestión :
- la recogida , la clasificación , el transporte y el tratamiento de los residuos , así como su almacenamiento y su depósito sobre o bajo el suelo y su inyección en el terreno ,
- el vertimiento en aguas superficiales , aguas subterráneas y en el mar , así como su inmersión en el mar ,
- las operaciones de transformación necesarias para su reutilización , su recuperación o a su reciclaje ;
d ) establecimientos industriales existentes :
los establecimientos industriales ya creados en la fecha de notificación de la presente Directiva ;
e ) establecimientos industriales nuevos :
los establecimientos industriales que se estuvieron creando en la fecha de notificación de la presente Directiva o que se creen después de dicha fecha . Se asimilarán a los establecimientos industriales nuevos las ampliaciones realizadas en los establecimientos industriales existentes que lleven a un aumento , en ese lugar , de la capacidad de producción del dióxido de titanio del establecimiento afectado de 15 000 o más toneladas por año .
Artículo 2
Los Estados miembros tomarán las medidas necesarias para asegurar que los residuos se gestionarán sin poner en peligro la salud del hombre y sin causar perjuicios al medio ambiente y , en particular :
- sin crear riesgos para el agua , el aire o el suelo , ni para la fauna y la flora ,
- sin menoscabar los parajes y los paisajes .
Artículo 3
Los Estados miembros tomarán las medidas adecuadas para limitar la producción de residuos y fomentar su reciclaje y transformación , la obtención a partir de los mismos de materias primas , así c como cualquier otro método que permita la reutilización de los residuos .
Artículo 4
1 . El vertimiento , la inmersión , el almacenamiento , el depósito y la inyección de residuos estarán prohibidos salvo autorización previa expedida por la autoridad competente del Estado miembro en cuyo territorio se hayan producido dichos residuos . Asimismo deberá expedirse una autorización previa por parte de la autoridad competente del Estado miembro ,
- en cuyo territorio se hayan vertido , almacenado , depositado o inyectado los residuos ,
- desde cuyo territorio se realice el vertimiento o la inmersión .
2 . La autorización sólo se concederá por un período de tiempo limitado . La misma podrá ser renovada .
Artículo 5
En caso de vertimiento o de inmersión la autoridad competente , con arreglo al artículo 2 y sobre la base de las informaciones suministradas de conformidad con el Anexo I , podrá conceder la autorización contemplada en el artículo 4 siempre que :
a ) el tratamiento de los residuos no pueda efectuarse por medios más adecuados ;
b ) una evaluación efectuada sobre la base de los conocimientos científicos y técnicos disponibles no haga prever efectos perjudiciales , inmediatos o diferidos , en el medio acuático ;
c ) no se causen perjuicios a la navegación , a la pesca , al esparcimiento , a la extracción de materias primas , a la desalinización , a la piscicultura y a la cría de los moluscos , a los espacios de especial interés científico y a las demás utilizaciones legítimas de las aguas de que se trate .
Artículo 6
En caso de almacenamiento , de depósito , o de inyección , la autoridad competente , con arreglo al artículo 2 , y sobre la base de las informaciones suministradas de conformidad con el Anexo I , podrá conceder la autorización contemplada en el artículo 4 siempre que :
a ) el tratamiento de los residuos no pueda efectuarse por medios más adecuados ;
b ) una evaluación efectuada sobre la base de los conocimientos científicos y técnicos disponibles no haga prever efectos perjudiciales , inmediatos o diferidos , en las aguas subterráneas , en el suelo o en la atmósfera ;
c ) no se causen perjuicios al esparcimiento , a la extracción de materias primas , a las plantas , a los animales , a los espacios de especial interés científico y a los demás usos legítimos del medio de que se trate .
Artículo 7
1 . Sea cual fuere el modo y el grado de tratamiento de los residuos considerados , su evacuación , su inmersión , almacenamiento , depósito o inyección se acompañarán con operaciones de control de los residuos así como del medio afectado desde los puntos de vista físico , químico , biológico y ecológico mencionados en el Anexo II .
2 . Las operaciones de control se efectuarán periódicamente por parte de uno o varios organismos designados por el Estado miembro cuya autoridad competente haya expedido una autorización con arreglo al artículo 4 . En caso de contaminación transfronteriza entre Estados miembros , el organismo será designado de forma conjunta por las partes afectadas .
3 . La Comisión presentará al Consejo , en el plazo de un año a contar desde la notificación de la presente Directiva , una propuesta relativa a las modalidades de supervisión y de control de los medios afectados . El Consejo decidirá sobre dicha propuesta en el plazo de seis meses a partir de la publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas de los dictámenes del Parlamento Europeo y del Comité económico y social .
Artículo 8
1 . La autoridad competente del Estado miembro afectado tomará todas las medidas necesarias para subsanar cualquiera de las situaciones siguientes y , en su caso , exigirá la suspensión de las operaciones de vertimiento , de inmersión , de almacenamiento , de depósito o de inyección :
a ) cuando los resultados del control previsto en el punto 1 de la parte A del Anexo II demuestren que las condiciones de la autorización previa , contemplada en los artículos 4 , 5 y 6 , han dejado de cumplirse o ,
b ) cuando los resultados de las pruebas de toxicidad aguda contempladas en el punto 2 de la parte A del Anexo II demuestren que los valores máximos que allí se indican , han sido superados , o
c ) cuando los resultados del control previsto en la parte B del Anexo II revelen un deterioro del medio afectado dentro de la zona considerada , o
d ) cuando , en caso de vertimiento o de inmersión , se causase un perjuicio a la navegación , a la pesca , al esparcimiento , a la extracción de materias primas , a la desalinización , a la piscicultura o a la cría de moluscos , a los espacios de especial interés científico y a los demás usos legítimos de las aguas de que se trate , o
e ) cuando , en caso de almacenamiento , de depósito o de inyección se cause un perjuicio al esparcimiento , a la extracción de materias primas , a las plantas , a los animales , a los espacios de especial interés científico y a los demás usos legítimos de los medios de que se trate .
2 . Si fueren varios los Estados afectados , las medidas se tomarán de común acuerdo .
Artículo 9
1 . En el caso de los establecimientos industriales existentes , los Estados miembros , establecerán unos programas de reducción progresiva de la contaminación , para su supresión , provocada por los residuos procedentes de dichos establecimientos .
2 . Los programas contemplados en el apartado 1 fijarán unos objetivos generales de reducción de la contaminación de los residuos líquidos , sólidos y gaseosos que deberán alcanzarse el 1 de julio de 1987 a más tardar . Los programas tendrán asimismo unos objetivos intermedios . Contendrán además informaciones sobre el estado del medio afectado , sobre las medidas de reducción de la contaminación , así como sobre los métodos de tratamiento de residuos generados directamente por los procedimientos de fabricación .
3 . Los programas contemplados en el apartado 1 serán transmitidos a la Comisión , a más tardar el 1 de julio de 1980 , con el fin de permitir a ésta presentar al Consejo , en un plazo de seis meses desde la recepción del conjunto de los programas nacionales , unas propuestas adecuadas tendentes a armonizar dichos programas en lo que se refiere a la reducción de la contaminación con vistas a su supresión y a mejorar las condiciones de competencia en el sector de producción del dióxido de titanio . El Consejo decidirá sobre dichas propuestas en un plazo de seis meses desde la publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas de los dictámenes del Parlamento Europeo y del Comité económico y social .
4 . Los Estados miembros aplicarán un programa a más tardar el 1 de enero de 1982 .
Artículo 10
1 . Los programas contemplados en el apartado 1 del artículo 9 deberán cubrir todos los establecimientos industriales existentes e indicar las medidas que deberán adoptarse para cada establecimiento .
2 . Cuando , en circunstancias especiales , le parezca a un Estado miembro que , en lo relativo a un establecimiento particular , no sea necesaria medida complementaria alguna para cumplir las obligaciones de la presente Directiva , dicho Estado miembro suministrará a la Comisión las justificaciones que lo lleven a tal conclusión en un plazo de seis meses a partir de la notificación de la presente Directiva .
3 . Después de haber procedido , de manera independiente , a las verificaciones que estimare necesarias de dichas justificaciones , la Comisión podrá mostrarse de acuerdo con el Estado miembro en que no sea necesario tomar medidas complementarias con respecto al establecimiento particular afectado . La Comisión deberá dar su acuerdo motivado en un plazo de seis meses .
4 . En el caso de que la Comisión no esté de acuerdo con el Estado miembro , deberán incluirse dentro del programa del Estado miembro de que se trate unas medidas complementarias relativas al establecimiento afectado .
5 . En el caso de que la Comisión dé su acuerdo , éste último será reexaminado periódicamente a la luz de los resultados del control ejercido en aplicación de la presente Directiva y de las modificaciones importantes que pudieran producirse en los procedimientos de fabricación utilizados o en los objetivos que se tengan en materia de política de medio ambiente .
Artículo 11
Los establecimientos industriales nuevos deberán presentar una solicitud de autorización previa a las autoridades competentes del Estado miembro en cuyo territorio se prevea su construcción . Estas autorizaciones deberán precederse de estudios de impacto sobre el medio ambiente . Sólo podrán otorgarse a las empresas que declaren que se comprometen a utilizar exclusivamente los materiales , procedimientos y tecnologías disponibles en el mercado menos perjudiciales para el medio ambiente .
Artículo 12
Sin perjuicio de la presente Directiva , los Estados miembros podrán adoptar unas regulaciones más severas .
Artículo 13
1 . A los fines de la aplicación de la presente Directiva , los Estados miembros suministrarán a la Comisión todas las informaciones necesarias relativas a :
- las autorizaciones concedidas con arreglo a los artículos 4 , 5 y 6 ,
- los resultados del control del medio afectado , realizados de acuerdo con el artículo 7 ,
- las medidas adoptadas de conformidad con el artículo 8 .
Asimismo suministrarán a la Comisión las informaciones de índole general relativas a los materiales , procedimientos y tecnologías que hayan recibido en el marco del artículo 11 .
2 . Las informaciones recogidas en aplicación del presente artículo sólo podrán utilizarse a los fines de la aplicación de la presente Directiva .
3 . La Comisión y las autoridades competentes de los Estados miembros , así como sus funcionarios y otros agentes , estarán obligados a no divulgar las informaciones que hayan recogido en aplicación de la presente Directiva y que , por su naturaleza , estén amparadas por el secreto profesional .
4 . Los apartados 2 y 3 no impedirán la publicación de informaciones generales o de estudios que no contengan indicaciones individuales sobre empresas o asociaciones de empresas .
Artículo 14
Cada tres años , los Estados miembros redactarán un informe relativo a la prevención y a la reducción progresiva de la contaminación causada por los residuos procedentes de la industria del dióxido de titanio y lo transmitirán a la Comisión , la cual a su vez lo comunicará a los demás Estados miembros .
Cada tres años , la Comisión informará al Parlamento Europeo y al Consejo sobre la aplicación de la presente Directiva .
Artículo 15
1 . Los Estados miembros aplicarán las medidas necesarias para cumplir la presente Directiva en un plazo de doce meses a contar desde su notificación e informarán de ello inmediatamente a la Comisión .
2 . Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva .
Artículo 16
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros .
Hecho en Bruselas , el 20 de febrero de 1978 .