NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 2182/2005
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1973/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (1), a zejména na články 145 a 155 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení čl. 99 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že výše požadované podpory nepřesáhne strop, který stanoví Komise. Pokud celková výše požadovaných podpor přesáhne stanovený strop, je podpora na zemědělce poměrně snížena.
(2)
Kapitola 10 nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 (2) stanoví podmínky pro obdržení podpory na osivo. Článek 49 uvedeného nařízení stanoví, že podpora na osivo se poskytuje pouze tehdy, pokud bylo osivo skutečně uvedeno příjemcem na trh za účelem výsevu v termínu nejpozději do 15. června roku následujícího po sklizni.
(3)
Potřeba použít ještě v témže roce konečný koeficient snížení závažným způsobem ztěžuje provádění nového režimu. Aby se zamezilo použití tohoto koeficientu snížení, bylo by jedinou alternativou poskytnout zásadně všechny platby až tehdy, až bude veškeré osivo uvedeno na trh, tj. až bude známo celkové množství osiva. Tím by se však značně opozdilo datum platby zemědělcům a vposledu by se zemědělcům způsobily finanční problémy. Je třeba zavést režim záloh na podporu na osivo, aby se zamezilo této situaci.
(4)
Nařízení (ES) č. 1782/2003 ve znění nařízení Rady (ES) č. 864/2004 (3) definuje pravidla pro vázanou podporu pro bavlnu, olivový olej a surový tabák.
(5)
Zejména kapitola 10a hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnout přímou podporu na produkci bavlny. Je tudíž nutné stanovit prováděcí pravidla pro poskytování uvedené podpory.
(6)
Ustanovení čl. 110b odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že využití podpory na hektar u bavlny je podmíněno závazkem zemědělce použít schválené odrůdy a pěstovat bavlnu na půdě schválené členskými státy. Je tedy třeba stanovit kritéria schválení, pokud jde o odrůdy a zemědělskou půdu vhodnou pro pěstování bavlny.
(7)
Pro obdržení podpory na hektar u bavlny musí zemědělci osít schválenou půdu. Je třeba stanovit kritérium pro definici výsevu. Objektivní kritérium k určení toho, zda byl výsev proveden správně, musí tvořit minimální hustota osazení této půdy, kterou členské státy stanoví v závislosti na půdních a klimatických podmínkách a regionálních zvláštnostech.
(8)
Překročení základních ploch na celostátní úrovni stanovených pro bavlnu v čl. 110c odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 vede ke snížení částky podpory, jež má být vyplacena na hektar přípustné půdy. Pro Řecko je však třeba upřesnit způsob výpočtu snížené částky, aby se zohlednilo podrozdělení celostátní plochy na podplochy, na které se vztahují různé částky podpory.
(9)
Členské státy musejí začít schvalovat meziprofesní organizace pro pěstování bavlny na základě objektivních kritérií týkajících se velikosti meziprofesních organizací, jejich úkolů a jejich vnitřní organizace. Velikost meziprofesní organizace musí být stanovena s přihlédnutím k tomu, že je nutné, aby členská vyzrňovací stanice mohla přejímat dostatečná množství nevyzrněné bavlny. Jestliže je hlavním cílem meziprofesní organizace zlepšovat jakost bavlny, která se má dodávat, musí provádět činnost, která takto působí ve prospěch svých členů.
(10)
Aby se zamezilo komplikacím na úrovni řízení režimu podpory, smí být tentýž producent členem pouze jedné meziprofesní organizace. Ze stejného důvodu smí producent, který je členem meziprofesní organizace a zaváže se dodat svou vypěstovanou bavlnu, dodávat jenom vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
(11)
Podle článku 110e nařízení (ES) č. 1782/2003 mohou meziprofesní organizace rozhodnout o odstupňování podpory, na kterou mají její členští producenti právo. Diferenciační stupnice musí respektovat kritéria týkající se zejména jakosti bavlny, jež se má dodávat, přičemž se mají vyloučit kritéria týkající se zvýšení produkce. Za tímto účelem musejí meziprofesní organizace určit kategorie parcel zejména podle kritérií týkajících se jakosti produkované bavlny na těchto parcelách.
(12)
Pro stanovení částky podpory, kterou je třeba vyplatit producentům, kteří jsou členy meziprofesních organizací pro produkci bavlny, musí tarifní stupnice stanovit metodu rozdělení celkové částky podpory v rozčlenění mezi různé kategorie parcel, postup hodnocení a zatřídění každé parcely do jedné z těchto kategorií, výpočet částky podpory na přípustný hektar v závislosti na disponibilním rozpočtu pro každou kategorii, jakož i celkové množství hektarů nacházejících se v každé kategorii.
(13)
Pro zařazení parcel do jedné z kategorií určených podle dané stupnice může být dodaná bavlna analyzována za přítomnosti všech dotčených stran.
(14)
Členský producent není povinen dodávat svou bavlnu, musí tedy mít v případě, že k dodávce nedojde, právo alespoň na nediferencovanou část podpory. Diferenciační stupnice s touto situací musí počítat a stanovit minimální částku podpory na přípustný hektar v případě, že k dodávce nedojde.
(15)
Pro použití stupnice a v zájmu zjednodušení se všechny parcely téhož producenta musejí považovat za náležející do téže kategorie parcel poskytujících tutéž jakost bavlny.
(16)
Poté, co platební agentura obdrží sdělení meziprofesní organizace týkající se částek podpory, které je třeba vyplatit členským producentům, musí uskutečnit nezbytná ověření a výplatu podpory.
(17)
Členský stát musí stupnici schválit. V zájmu včasného informování členských producentů je třeba stanovit mezní datum, do něhož musí členský stát rozhodnout o schválení nebo neschválení stupnice meziprofesní organizace, jakož i o případných následných změnách této stupnice. Protože meziprofesní organizace není povinna přijmout diferenciační stupnici, může sama rozhodnout o přerušení používání stupnice, přičemž v tomto případě o tom musí informovat členský stát.
(18)
Režim podpory na bavlnu zahrnuje to, že členské státy sdělují svým producentům některé informace o pěstování bavlny, jako jsou schválené odrůdy, objektivní kritéria pro schválení půdy a minimální hustota osazení rostlin. V zájmu včasného informování zemědělců jim musí členský stát oznámit tyto informace do určitého data.
(19)
Protože je Komise pověřena kontrolou správného používání prováděcích ustanovení pro poskytování zvláštní podpory na bavlnu, je třeba, aby jí členské státy ve vhodnou dobu poskytly tytéž informace, jakož i informace týkající se meziprofesních organizací.
(20)
Uplatňování režimu podpory na bavlnu stanoveného v nařízení (ES) č. 1782/2003 činí bezpředmětnými ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu (4). Toto nařízení je tedy třeba zrušit.
(21)
Kapitola 10b hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnout přímou podporu na olivové háje. Je tudíž nutné stanovit prováděcí pravidla k udělování této podpory.
(22)
Článek 110i nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že členské státy určí až maximálně pět kategorií olivových hájů a stanoví podporu na hektar oliv GIS (geografického informačního systému pro pěstování oliv) pro každou z těchto kategorií. Za tímto účelem musí Komise definovat společný rámec pro ekologická a sociální kritéria ve spojení s krajinnými vlastnostmi a společenskými tradicemi míst, kde se pěstují olivovníky.
(23)
Pro zlepšení kontrol je nutno evidovat informace o kategoriích, do nichž patří olivové háje jednotlivých zemědělců, v geografickém informačním systému pro pěstování oliv. Pro případ změny ekologických a společenských podmínek je třeba stanovit, že kategorie lze jednou za rok přizpůsobit.
(24)
Podpora na olivové háje se poskytuje na hektar oliv GIS. V důsledku toho je nutno vypočítat na každého zemědělce plochu způsobilou k podpoře společnou metodou, kde jednotka plochy je vyjádřena v hektarech oliv GIS. Pro usnadnění administrativních postupů je třeba stanovit ustanovení o odchylce jak pro parcely o minimální rozloze, kterou určí členský stát, tak pro parcely pro pěstování oliv nacházející se na administrativní jednotce, kde členský stát stanovil alternativní režim k režimu GIS pro pěstování oliv.
(25)
Pro vyplacení podpory na hektar oliv GIS je třeba, aby členský stát nejprve za účelem včasného informování zemědělců stanovil na začátku každého roku orientační částku podpory na hektar oliv GIS pro každou kategorii olivových hájů. Tato orientační částka se musí vypočítat na základě disponibilních údajů, pokud jde o počet zemědělců a ploch využívajících podpory na olivové háje; na základě přesnějších údajů stanoví členský stát později konečnou částku podpory.
(26)
Podle podmínek způsobilosti stanovených pro podporu na olivové háje se počet olivovníků v olivovém háji nesmí odchylovat o více než 10 % od počtu evidovaném 1. ledna 2005. Pro kontrolu dodržení tohoto ustanovení musejí členské státy před tímto datem určit nezbytné informace pro identifikaci dotyčné parcely. Pro Francii a Portugalsko je nutno stanovit, že stanovení informací o dotyčných parcelách se odkládá na pozdější data, aby se zohlednily plochy osazené olivovníky v rámci programů schválených na základě článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky (5).
(27)
Aby se Komisi umožnilo kontrolovat správné uplatňování finalizovaných ustanovení o vyplácení podpory na olivové háje, je třeba, aby členské státy pravidelně předávaly informace o plochách osázených olivovníky, na které se vztahuje podpora, a o výši podpory, která se má vyplatit na každou kategorii olivových hájů.
(28)
Kapitola 10c hlavy IV nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví možnost poskytnout přímou podporu na produkci tabáku. Je tudíž nutné stanovit prováděcí pravidla pro poskytování této podpory.
(29)
Z důvodů jasnosti je třeba stanovit některé definice.
(30)
Různé odrůdy tabáku lze dělit do skupin podle podobnosti metod pěstování a nákladů produkce a na základě označení užívaných v mezinárodním obchodě.
(31)
Vzhledem k jejich roli jako smluvního partnera je nutné schválení prvních zpracovatelů, kteří jsou zmocněni k podpisu smluv o pěstování. Toto schválení by mělo být odňato, pokud nejsou dodržena pravidla, a pro zpracování tabáku by měly členské státy stanovit zvláštní podmínky.
(32)
V souladu s článkem 110k nařízení (ES) č. 1782/2003 je pro účely poskytování podpory nutné stanovit uznané pěstitelské oblasti pro každou skupinu odrůd tabáku na základě tradičních produkčních oblastí. Za účelem zvýšení jakosti produkce tabáku by mělo být členským státům povoleno tyto oblasti omezit.
(33)
Aby se umožnily kontroly a efektivně se řídilo vyplácení podpory, měl by se tabák pěstovat na základě smluv o pěstování uzavřených mezi zemědělci a prvními zpracovateli. Měly by se specifikovat hlavní prvky, které mají být uvedeny ve smlouvě o pěstování pro každou sklizeň. Konečné termíny pro uzavření a registraci smluv je nutné stanovit dostatečně brzy, aby od začátku sklizňového roku mohl být zemědělcům zaručen jistý odbyt pro nadcházející sklizeň a zpracovatelům pravidelné zásobování.
(34)
V případě uzavření smlouvy o pěstování se sdružením producentů musí být za účelem efektivních kontrol sděleny základní údaje o každém samostatném zemědělci. Aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže a obtížím při sledování, mělo by se stanovit, že sdružení producentů nesmějí provádět první zpracování. Za účelem respektování struktury trhu by se mělo stanovit, že zemědělec může být členem pouze jednoho sdružení producentů.
(35)
Surový tabák, na který je možno obdržet podporu, musí být běžné obchodní jakosti a musí být prostý některých vlastností, jež brání normálnímu uvedení na trh.
(36)
Vhledem ke zvláštnostem režimu podpory je třeba stanovit, že případné spory mají řešit smíšené výbory.
(37)
Aby byly s to přiměřeně řídit finanční obálku pro surový tabák, měly by členské státy brzy ve sklizňovém roce stanovit orientační částku podpory na odrůdu nebo na skupiny odrůd a po provedení všech dodávek stanovit konečnou částku podpory. Konečná částka podpory by neměla přesáhnout úroveň prémie za rok 2005.
(38)
Aby podnítily zlepšení jakosti a hodnoty produkce tabáku, mělo by se členským státům umožnit diferencovat částku podpory stanovenou pro každou odrůdu nebo skupinu odrůd v závislosti na jakosti dodaného tabáku.
(39)
Podpora musí být vyplacena za množství tabákových listů, které zemědělci dodali prvním zpracovatelům, pokud jsou splněny minimální požadavky na jakost. Podpora by měla být přizpůsobena, pokud se vlhkost dodaného tabáku odlišuje od vlhkosti, která je stanovena pro každou skupinu odrůd podle rozumných požadavků na jakost. Pro zjednodušení kontrol při dodání by se měly stanovit rozsah a četnost odběru vzorků i metoda přepočtu hmotnosti, která je nutná pro stanovení vlhkosti.
(40)
Doba pro dodání tabáku zpracovatelům musí být omezena, aby se zabránilo podvodným převodům tabáku z jedné sklizně do druhé. Ve více členských státech se tabák obvykle nekontroluje v místě zpracování, nýbrž v místě dodání. Je nutné určit místa dodání tabáku a kontroly, které se mají provádět. Členské státy by měly tato nákupní střediska schvalovat.
(41)
Je nutné stanovit podmínky pro vyplácení podpory tak, aby se zabránilo podvodům. Je však povinností členských států, aby stanovily další mechanismy řízení a kontroly.
(42)
Podpora smí být vyplacena až po kontrole dodávek veškerého tabáku vyprodukovaného v některém členském státě, což má zaručit, aby dotyčné úkony byly skutečně udělány. Na základě složení dostatečné jistoty se nicméně doporučuje vyplatit producentům zálohu ve výši 50 % orientační výše podpory, která má být poskytnuta.
(43)
Z administrativních důvodů by se v každém členském státě měla podpora poskytovat pouze na produkty vyprodukované na území uvedeného členského státu. Je nutné přijmout ustanovení, která by zohledňovala případy zpracování tabáku v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vyprodukován. V těchto případech je nutné připočíst předmětné množství surového tabáku producentům v producentském členském státě.
(44)
Jako výsledek reformy politiky v odvětví tabáku se přestane uplatňovat program zpětného odkupu u kvót na tabák. Producenti, kteří se tohoto programu zúčastnili v roce 2002, však budou nadále dostávat platby ceny za zpětný odkup až do roku 2007 a producenti, kteří se tohoto programu zúčastnili v roce 2003, budou dostávat platby ceny za zpětný odkup až do roku 2008. V současné době je cena za zpětný odkup stanovena jako procentní podíl prémie na tabák v daném sklizňovém roce. Současný režim prémií na tabák nebude již od 1. ledna 2006 existovat, je proto třeba vytvořit jako přechodné opatření nový základ pro výpočet budoucí ceny za zpětný odkup kvóty. Během sklizňových let 2002 až 2005 se nezměnily částky prémií na surový tabák. V zájmu kontinuity je tudíž třeba použít částku prémie za rok 2005 jako základ pro výpočet ceny za zpětný odkup.
(45)
Nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 (6), pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku (7), může být zrušeno v důsledku zrušení zaručeného prahového množství a režimu prémií, které jsou stanoveny v nařízení Rady (EHS) č. 2075/92. Ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 85/93 ze dne 19. ledna 1993 o kontrolních subjektech v odvětví tabáku (8) se stala zastaralými, a mohou tedy být zrušena.
(46)
Nařízení (ES) č. 1973/2004 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(47)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1973/2004 se mění takto:
1.
V čl. 1 odst. 1 se doplňují nová písmena q), r) a s), která znějí:
„q)
zvláštní platba na bavlnu stanovená v hlavě IV kapitole 10a uvedeného nařízení;
r)
podpora na olivové háje stanovená v hlavě IV kapitole 10b uvedeného nařízení;
s)
podpora na tabák stanovená v hlavě IV kapitole 10c uvedeného nařízení.“
2.
V prvním odstavci článku 3 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
nejpozději k 15. září příslušného roku: dostupné údaje o plochách nebo - v případě prémie pro mléčné výrobky, dodatečné platby, podpory na osivo a podpory na tabák podle článků 95, 96, 99 a 110k nařízení (ES) č. 1782/2003 - o množstvích, pro které byla žádána podpora na uvedený kalendářní rok, popřípadě rozčleněných podle základních podploch;“.
3.
V článku 21 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Aniž je dotčen článek 28 nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplácí členský stát, na jehož území se nachází zemědělský podnik dodávající brambory pro výrobu bramborového škrobu, podporu na bramborový škrob na zemědělce, jakmile byla dodána veškerá jeho množství za hospodářský rok do podniku vyrábějícího škrob, během čtyř měsíců ode dne, v němž byl podán důkaz podle článku 20 tohoto nařízení a byly dodrženy podmínky uvedené v článku 19 tohoto nařízení.“
4.
Vkládá se nový článek 49a, který zní:
„Článek 49a
Zálohy
Od 1. prosince hospodářského roku mohou členské státy poskytnout množitelům osiva zálohy. Tato platba je úměrná k množství osiva již uvedeného na trh za účelem výsevu ve smyslu článku 49, pokud jsou splněny všechny podmínky kapitoly 10.“
5.
Vkládá se nová kapitola 17a, která zní:
„KAPITOLA 17a
ZVLÁŠTNÍ PLATBY NA BAVLNU
Článek 171a
Schválení zemědělské půdy pro pěstování bavlny
Členské státy stanoví objektivní kritéria, na jejichž základě se schvaluje půda pro zvláštní podporu pro bavlnu podle článku 110a nařízení (ES) č. 1782/2003.
Tato kritéria se opírají o jeden nebo více z těchto prvků:
a)
zemědělské hospodářství oblastí, ve kterých je produkce bavlny významná;
b)
půdní a klimatické podmínky dotyčných ploch;
c)
správa vody k zavlažování;
d)
režimy střídání plodin a pěstitelské techniky, jež mohou přispět k ochraně životního prostředí.
Článek 171aa
Schválení odrůd k výsevu
Členské státy provedou schválení odrůd evidovaných v katalogu Společenství, které jsou přizpůsobeny potřebám trhu.
Článek 171ab
Podmínky způsobilosti
Výsevu na plochách podle čl. 110b odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 je dosaženo tehdy, pokud je dosaženo minimální hustoty osazení rostlin, kterou má stanovit členský stát v závislosti na půdních a klimatických podmínkách a případně na regionálních zvláštnostech.
Článek 171ac
Agronomický postup
Členské státy mohou stanovit specifická pravidla pro agronomické postupy, které jsou nezbytné pro péči o kultury za normálních podmínek růstu, s výjimkou úkonů při sklizni.
Článek 171ad
Výpočet částky podpory na přípustný hektar
1. Aniž je dotčen článek 171ag tohoto nařízení, pokud v případě Španělska a Portugalska plocha bavlny přípustná pro využívání podpory přesahuje národní základní plochu stanovenou v čl. 110c odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, vynásobí se částka podpory stanovená v odstavci 2 uvedeného článku koeficientem snížení, který se obdrží vydělením základní plochy přípustnou plochou.
2. Aniž je dotčen článek 171ag tohoto nařízení, platí pro Řecko, že pokud je plocha s bavlnou přípustná pro využívání podpory větší než 300 000 hektarů, obdrží se částka podpory, která se má vyplatit na hektar, tak, že se částka 594 EUR vynásobí 300 000 hektary a k součinu se přičte doplňková částka vynásobená plochou přesahující 300 000; načež se výsledná částka vydělí celkovou přípustnou plochou.
Doplňková částka podle prvního pododstavce činí:
-
342,85 EUR, pokud je přípustná plocha větší než 300 000 hektarů a nepřesahuje 370 000 hektarů,
-
342,85 EUR vynásobeno koeficientem snížení, který se rovná 70 000 děleno počtem přípustných hektarů přesahujících 300 000, pokud je přípustná plocha vyšší než 370 000 hektarů.
Článek 171ae
Schválení meziprofesních organizací
Každý rok do 31. prosince schvalují členské státy pro výsev bavlny na příští rok každou meziprofesní organizaci pro produkci bavlny, která o to požádá a která:
a)
zahrnuje celkovou plochu vyšší, než je limit alespoň 10 000 hektarů stanovený členským státem a odpovídající kritériím schválení podle článku 171a, jakož i alespoň jednu vyzrňovací stanici;
b)
provádí konkrétní akce s cílem zejména:
-
lepšího zhodnocování vyprodukované nevyzrněné bavlny,
-
zlepšení jakosti nevyzrněné bavlny odpovídající potřebám vyzrňovací stanice,
-
používání metod produkce, které jsou šetrné k životnímu prostředí;
c)
přijala interní provozní pravidla, zejména pro:
-
podmínky členství a členské příspěvky v souladu s vnitrostátními předpisy a s předpisy Společenství,
-
případně stupnici pro diferenciaci podpory podle kategorie parcel, tato diferenciace má být založena zejména na jakosti nevyzrněné bavlny, která se má dodat.
Na rok 2006 však členské státy schválí meziprofesní organizace pro produkci bavlny do 28. února 2006.
Článek 171af
Povinnosti producentů
1. Tentýž producent nemůže být členem více meziprofesních organizací.
2. Producent, který je členem meziprofesní organizace, je povinen dodávat vyprodukovanou bavlnu vyzrňovací stanici, která je členem téže organizace.
3. Členství producentů v schválené meziprofesní organizaci musí být založeno na dobrovolném přistoupení.
Článek 171ag
Diferenciace podpory
1. S přihlédnutím ke zvýšené částce podle čl. 110f odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 se v rámci stupnice podle článku 110e uvedeného rozhodnutí (dále jen „stupnice“) stanoví toto:
a)
částky podpory na přípustný hektar, které má obdržet členský producent v závislosti na zatřídění svých parcel do kategorií stanovených podle odstavce 2;
b)
metodu rozdělení celé částky vyhrazené pro diferenciaci podpory podle kategorií parcel stanovených v odstavci 2.
Pro účely použití písmene a) se základní částka alespoň rovná nediferencované části podpory na přípustný hektar stanovené v čl. 110c odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, případně přizpůsobené podle odstavce 3 uvedeného článku.
Výpočet podle písmene a) se použije rovněž v situaci, kdy nedojde k dodávce bavlny vyzrňovací stanici. V tomto případě se minimální částka podpory na přípustný hektar, kterou má obdržet dotyčný členský producent, alespoň rovná nediferencované části podpory na přípustný hektar stanovené v čl. 110c odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, případně přizpůsobené podle odstavce 3 uvedeného článku.
2. Parcely jsou rozčleněny do několika kategorií, které stanoví meziprofesní organizace s přihlédnutím k alespoň jednomu z těchto kritérií:
a)
délce vlákna vyprodukované bavlny;
b)
stupni vlhkosti vyprodukované bavlny;
c)
průměrnému obsahu nečistot u vyprodukované bavlny.
Stupnice stanoví postupy pro hodnocení každé parcely pomocí těchto kritérií a pro zařazení parcely do jedné ze stanovených kategorií.
Stupnice nesmí v žádném případě obnášet kritéria spjatá se zvýšením produkce a s uvedením bavlny na trh.
Pro použití stupnice se všechny parcely téhož producenta mohou považovat za náležející do téže kategorie průměrných parcel poskytujících tutéž jakost bavlny.
3. Pro začlenění do stupnice podle kategorie parcel se v případě potřeby nevyzrněná bavlna analyzuje na základě reprezentativních vzorků v okamžiku dodání do vyzrňovací stanice za přítomnosti všech dotčených stran.
4. Meziprofesní organizace sděluje platební agentuře částku, která vyplývá z uplatnění stupnice a která se má vyplatit každému z jejích producentů. Platební agentura provede platbu po ověření souladu a přípustnosti dotyčných částek podpory.
Článek 171ah
Schválení a změny stupnice
1. Stupnice se poprvé sdělí dotyčnému členskému státu tak, aby do 28. února 2006 schválil výsev na rok 2006.
Členský stát rozhodne o schválení nebo neschválení stupnice ve lhůtě jednoho měsíce po tomto sdělení.
2. Schválené meziprofesní organizace sdělí dotyčnému členskému státu do 31. ledna změny stupnice pro výsev na běžný rok.
Změny stupnice se považují za schválené, ledaže dotyčný členský stát uplatní ve lhůtě jednoho měsíce po dni uvedeném v prvním pododstavci námitky.
Nedojde-li ke schválení změn stupnice, pak se podpora, která se má vyplatit, vypočítá na základě schválené stupnice bez přihlédnutí k neschváleným změnám.
3. Pokud se meziprofesní organizace rozhodne přerušit uplatňování stupnice, informuje o tom členský stát. Přerušení nabývá účinku pro výsev příštího roku.
Článek 171ai
Sdělení producentům a Komisi
1. Členské státy sdělí zemědělcům produkujícím bavlnu a Komisi do 31. ledna dotyčného roku toto:
a)
schválené odrůdy; odrůdy schválené podle článku 171aa po tomto datu však musí být zemědělcům sděleny do 15. března téhož roku;
b)
kritéria schválení půdy;
c)
minimální hustotu osazení bavlníků podle článku 171ab;
d)
vyžadované agronomické postupy.
2. V případě odnětí schválení nějaké odrůdy o tom členské státy informují zemědělce nejpozději do 31. ledna pro výsev následujícího roku.
3. Členské státy sdělují Komisi tyto údaje:
a)
nejpozději do 30. dubna dotyčného roku názvy schválených meziprofesních organizací a jejich hlavní znaky, pokud jde o jejich plochu, potenciál produkce, počet producentů, počet vyzrňovacích stanic a jejich vyzrňovací kapacitu;
b)
nejpozději do 15. září dotyčného roku osázené plochy, na které byly podány žádosti o zvláštní podporu na bavlnu;
c)
nejpozději do 31. července následujícího roku konečné údaje odpovídající osetým plochám, na které byla skutečně vyplacena zvláštní podpora pro bavlnu za uvažovaný rok, případně po odečtení na základě snížení ploch podle části II hlavy IV kapitoly 1 nařízení (ES) č. 796/2004.“
6.
Vkládá se nová kapitola 17b, která zní:
„KAPITOLA 17b
PODPORA NA OLIVOVÉ HÁJE
Článek 171b
Kategorie olivových hájů
1. Členské státy určí olivové háje způsobilé pro podporu podle článku 110g nařízení (ES) č. 1782/2003 a provedou jejich začlenění do maximálně pěti kategorií na základě kritérií, které se vyberou z těchto:
a)
ekologická kritéria:
i)
obtížně přístupné parcely,
ii)
půda ohrožená fyzikální degradací,
iii)
zvláštní rysy olivových hájů: staré olivovníky, olivovníky s kulturní a krajinnou hodnotou, olivovníky na svahu, tradiční odrůdy, vzácné odrůdy nebo olivovníky v chráněných přírodních pásmech;
b)
sociální kritéria:
i)
oblasti silně závislé na pěstování olivovníků,
ii)
oblasti s tradicí pěstování oliv,
iii)
oblasti s nepříznivými hospodářskými ukazateli,
iv)
zemědělské podniky, u nichž je nebezpečí, že se vzdají olivových hájů,
v)
velikost olivových hájů v zemědělském podniku,
vi)
oblasti s charakteristickými rysy, jako např. s produkty CHOP, CHZO, s ekologickou produkcí a s integrovanou produkcí.
2. Členské státy určují pro každého dotčeného zemědělce příslušnost každé parcely pro pěstování oliv, která je způsobilá k podpoře, ke kategoriím podle odstavce 1. Tato informace se eviduje v geografickém informačním systému pro olivovníky („GIS pro pěstování oliv“).
3. Členské státy mohou jednou ročně přizpůsobit kategorie olivových hájů určené podle odstavce 1.
Pokud má přizpůsobení kategorií za následek nové třídění olivových hájů, použije se nové třídění od roku následujícího po tomto přizpůsobení.
Článek 171ba
Výpočet ploch
1. Členské státy vypočítají u každého producenta plochu způsobilou k podpoře společnou metodou, která je stanovena v příloze XXIV.
Plochy jsou vyjádřeny v hektarech oliv SIG s přesností na dvě desetinná místa.
2. Odchylně od odstavce 1 se společná metoda stanovená v příloze XXIV použije pouze tehdy, pokud:
a)
parcela pro ekologická kritéria:pěstování oliv má minimální velikost, kterou stanoví členský stát a která v žádném případě nesmí překročit 0,1 hektaru;
b)
parcela pro pěstování oliv se nachází ve správní jednotce, která není zahrnuta do databáze geografického informačního systému pro pěstování oliv.
V tomto případě stanoví členský stát plochu osázenou olivovníky podle objektivních kritérií tak, aby mezi zemědělci bylo zajištěno rovné zacházení.
Článek 171bb
Částka podpory
1. Členské státy stanoví do 31. ledna každého roku orientační částku podpory na hektar oliv GIS pro každou kategorii olivových hájů.
2. Členské státy stanoví do 31. října dotyčného roku částku podpory na hektar oliv GIS pro každou kategorii olivových hájů.
Tato částka se vypočítá tak, že se orientační částka podle odstavce 1 vynásobí koeficientem, který odpovídá maximální částce podpory stanovené v čl. 110i odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003, případně s ohledem na snížení podle odstavce 4 uvedeného článku, vydělené součtem částek ze součinů orientační částky podpory podle odstavce 1 tohoto článku stanovené pro každou kategorii a odpovídající plochy.
3. Členské státy mohou použít odstavce 1 a 2 na regionální úrovni.
Článek 171bc
Stanovení základních údajů
1. Na základě databáze GIS pro pěstování oliv a prohlášení zemědělců stanoví členské státy dne 1. ledna 2005 pro každou parcelu pro pěstování oliv pro účely uplatnění čl. 110h písm. c) nařízení (ES) č. 1782/2003 počet a polohu způsobilých olivovníků, počet a polohu nezpůsobilých olivovníků, plochu olivovníků a způsobilou plochu parcely pro pěstování oliv, jakož i kategorii podle článku 171b.
2. V případě ploch osázených olivovníky v rámci programu nových výsadeb ve Francii a Portugalsku schválených Komisí na základě článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 (9) a zaevidovaných v GIS pro pěstování oliv do 1. ledna 2007 stanoví členské státy informace podle odstavce 1 tohoto článku ke dni 1. ledna 2006 pro parcely osázené v roce 2005 a ke dni 1. ledna 2007 pro plochy osázené v roce 2006. Tyto informace musí být sděleny zemědělcům nejpozději v rámci souhrnné žádosti na rok 2007.
Článek 171bd
Informace
Členské státy sdělí každý rok Komisi:
a)
nejpozději do 15. září: údaje o plochách olivových hájů, rozčleněné podle kategorie, na které bylo zažádáno o podporu na běžný rok;
b)
nejpozději do 31. října:
i)
údaje týkající se ploch uvedených v písmenu a), které se považují za způsobilé pro podporu, s přihlédnutím ke snížením nebo opravám podle článku 51 nařízení (ES) č. 796/2004,
ii)
výši podpory, která se má poskytnout na každou kategorii olivových hájů;
c)
nejpozději do 31. července: konečné údaje o plochách olivových hájů, rozčleněné podle kategorie, na které byla skutečně vyplacena podpora za předchozí rok.
7.
Vkládá se nová kapitola 17c, která zní:
„KAPITOLA 17c
PODPORA NA TABÁK
Článek 171c
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
a)
‚dodávkou‘ každý úkon, který se uskuteční během daného dne a při kterém předá zemědělec nebo sdružení producentů surový tabák prvnímu zpracovateli v souladu se smlouvou o pěstování;
b)
‚osvědčením o kontrole‘ doklad vystavený příslušným kontrolním subjektem, kterým se potvrzuje převzetí množství tabáku prvním zpracovatelem, dodání tohoto množství podle registrované smlouvy a provedení transakcí v souladu s články 171cj a 171ck tohoto nařízení;
c)
‚prvním zpracovatelem‘ každá schválená fyzická nebo právnická osoba, která provádí první zpracování tabáku a která vlastním jménem a na vlastní účet provozuje jeden nebo více prvozpracovatelských závodů na surový tabák a disponuje patřičným zařízením a vybavením;
d)
‚prvním zpracováním tabáku‘ zpracování surového tabáku dodaného zemědělcem na trvanlivý, skladovatelný výrobek zabalený do jednotných balíků nebo balení, které odpovídají požadavkům koncového uživatele (výrobce) na jakost;
e)
‚sdružením producentů‘ sdružení zastupující zemědělce, kteří produkují tabák.
Článek 171ca
Skupiny odrůd surového tabáku
Odrůdy surového tabáku se třídí do těchto skupin:
a)
flue-cured: tabák sušený teplým vzduchem v sušárnách za přísné kontroly proudění, teploty a vlhkosti vzduchu;
b)
light air-cured: tabák sušený vzduchem v krytých sušárnách;
c)
dark air-cured: tabák sušený vzduchem v krytých sušárnách, před uvedením na trh fermentovaný;
d)
fire-cured: tabák sušený ohněm;
e)
sun-cured: tabák sušený na slunci;
f)
Basmas (sun-cured);
g)
Katerini (sun-cured);
h)
klasický Kaba-Koulak (sun-cured) a podobné odrůdy.
Odrůdy každé skupiny jsou uvedeny v příloze XXV.
Článek 171cb
První zpracovatelé
1. Členské státy schvalují první zpracovatele usazené na jejich území a vytvářejí vhodné podmínky pro takové schválení.
Schválený první zpracovatel je oprávněn podepisovat smlouvy o pěstování, pokud buďto přímo, anebo nepřímo prodává bez dalšího zpracování alespoň 60 % svého tabáku původem ze Společenství, který je uváděn na trh, podnikům vyrábějícím tabák.
2. Členský stát může odebrat schválení prvnímu zpracovateli, který úmyslně nebo z hrubé nedbalosti poruší ustanovení týkající se surového tabáku, a to na úrovni Společenství nebo na úrovni vnitrostátní.
Článek 171cc
Pěstitelská oblast
Pro každou skupinu odrůd jsou podle čl. 110k písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003 v příloze XXVI tohoto nařízení stanoveny pěstitelské oblasti.
Členské státy mohou pěstitelské oblasti vymezit úžeji, zejména s ohledem na kritéria jakosti. Úzce vymezená pěstitelská oblast nesmí být větší než plocha jedné správní obce nebo, ve Francii, jednoho kantonu.
Článek 171cd
Smlouvy o pěstování
1. Podle čl. 110k písm. c) nařízení (ES) č. 1782/2003 se smlouvy o pěstování uzavírají mezi prvním zpracovatelem tabáku na jedné straně a zemědělcem nebo sdružením producentů, které zastupuje zemědělce, na straně druhé, pokud dotyčný členský stát dané sdružení producentů uznává.
2. Smlouva o pěstování se uzavírá na odrůdy nebo skupiny odrůd. Na jejím základě se první zpracovatel zavazuje, že odebere smluvně stanovené množství tabákových listů, a zemědělec nebo seskupení producentů, které zemědělce zastupuje, že toto množství dodá prvnímu zpracovateli, pokud to jejich skutečná produkce umožní.
3. U každé sklizně musejí smlouvy o pěstování obsahovat alespoň tyto údaje:
a)
jména a adresy smluvních stran;
b)
odrůdu nebo skupinu odrůd, na kterou se smlouva vztahuje;
c)
maximální množství k dodání;
d)
přesné místo, kde se tabák pěstuje: pěstitelskou oblast podle článku 171cc, okres, obec, označení parcely podle integrovaného kontrolního systému;
e)
velikost příslušného pozemku bez hospodářských komunikací a bez oplocení;
f)
kupní cenu podle stupně jakosti, bez podpory, poplatků za služby a daní;
g)
dohodnuté minimální požadavky podle stupňů jakosti při minimálním počtu tří stupňů jakosti na každou pozici na stonku při sklizni, jakož i závazek zemědělce dodat prvnímu zpracovateli surový tabák, který co do stupně jakosti odpovídá alespoň uvedeným minimálním požadavkům na jakost;
h)
závazek prvního zpracovatele zaplatit zemědělci kupní cenu odpovídající stupni jakosti;
i)
lhůtu pro zaplacení kupní ceny, která nesmí přesáhnout 30 dnů od uskutečnění dodávky;
j)
závazek zemědělce znovu vysadit na dotyčné parcele tabák do 20. června sklizňového roku.
4. Pokud se vysazení opozdí na dobu po 20. červnu, musí o tom zemědělec před uvedeným datem informovat doporučeným dopisem zpracovatele a příslušný orgán členského státu, a to s uvedením důvodu zpoždění a informacemi o případné změně parcely.
5. Smluvní strany smlouvy o pěstování mohou písemným dodatkem zvýšit množství, která byla ve smlouvě původně specifikována. Dodatek musí být předložen k registraci příslušnému subjektu nejpozději čtyřicátý den po termínu pro uzavření smluv o pěstování uvedeném v čl. 171ce odst. 1.
Článek 171ce
Uzavření a registrace smluv
1. Smlouvy o pěstování musí být, s výjimkou případu vyšší moci, uzavřeny nejpozději 30. dubna sklizňového roku. Členské státy mohou stanovit dřívější datum.
2. S výjimkou případu vyšší moci musí být uzavřené smlouvy o pěstování předloženy příslušnému subjektu k registraci nejpozději do patnácti dnů po termínu stanoveném pro jejich uzavření podle odstavce 1.
Příslušný je subjekt toho členského státu, ve kterém se uskuteční první zpracování.
Pokud se první zpracování tabáku provádí v jiném členském státě, než ve kterém byl tabák vypěstován, předloží neprodleně příslušný subjekt zpracovatelského členského státu příslušnému subjektu producentského členskému státu opis registrované smlouvy o pěstování. Pokud tento příslušný subjekt sám neprovádí kontrolu režimu podpor, předloží opis registrované smlouvy příslušnému kontrolnímu subjektu.
3. V případě, že je maximálně o 15 dní překročena lhůta pro podpis smlouvy podle odstavce 1 nebo pro zaregistrování smlouvy o pěstování podle odstavce 2, sníží se podpora o 20 %.
Článek 171cf
Smlouvy se sdružením producentů
1. Pokud se smlouva o pěstování uzavírá mezi prvním zpracovatelem a sdružením producentů, je ke smlouvě přiložen jmenný seznam dotyčných zemědělců i s údaji o maximálním množství k dodání, o přesném umístění parcel a o velikosti dotyčných parcel podle čl. 171cd odst. 3 písm. c), d) a e).
Seznam musí být předložen příslušnému subjektu k registraci nejpozději do 15. května sklizňového roku.
2. Sdružení producentů podle odstavce 1 nesmějí provádět první zpracování tabáku.
3. Zemědělci, kteří produkují tabák, nesmějí být členy více než jednoho sdružení producentů.
Článek 171cg
Minimální požadavky na jakost
Tabák dodaný prvnímu zpracovateli musí být běžné obchodní jakosti a nesmí vykazovat žádné znaky uvedené v příloze XXVII. Smluvní státy mohou stanovit přísnější požadavky nebo se na přísnějších požadavcích mohou dohodnout smluvní strany.
Článek 171ch
Spory
Členské státy se mohou ve sporných případech ohledně jakosti tabáku dodaného prvnímu zpracovateli obrátit na rozhodčí subjekt. Členské státy stanoví pravidla členství a rozhodovacích postupů těchto subjektů. Tyto rozhodčí subjekty se musí skládat z jednoho nebo více zástupců producentů a stejného počtu zástupců prvních zpracovatelů.
Článek 171ci
Výše podpory
Na základě čl. 110k písm. d) nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví členské státy do 15. března sklizňového roku orientační částku podpory na kg podle odrůdy tabáku nebo skupiny odrůdy. Členské státy mohou diferencovat výši podpory v závislosti na jakosti dodaného tabáku. Pro každou odrůdu nebo skupinu odrůd nesmí výše podpory přesáhnout částku prémie podle skupiny odrůd stanovenou pro sklizeň 2005 nařízením Rady (ES) č. 546/2002 (10).
Členské státy stanoví konečnou částku podpory na kg podle odrůdy tabáku nebo podle skupiny odrůd během 15 pracovních dní po dni, ke kterému byl dodán veškerý tabák za dotyčnou sklizeň. Pokud celková částka, o kterou je zažádáno v členském státě, přesahuje národní strop stanovený v článku 110l nařízení (ES) č. 1782/2003, který je přizpůsoben podle článku 110m uvedeného nařízení, použije členský stát lineární snížení částek vyplácených každému zemědělci.
Článek 171cj
Výpočet vyplácené podpory
1. Podpora vyplácená zemědělcům se vypočítá na základě hmotnosti tabákových listů dotyčné odrůdy nebo dotyčné skupiny odrůd, které odpovídají minimálním požadavkům na jakost a které první zpracovatel převzal.
2. V případě, že je vlhkost produktu vyšší nebo nižší než hodnota stanovená pro dotyčnou odrůdu v příloze XXVIII, přizpůsobí se hmotnost podle každého procentního bodu rozdílu vlhkostí, a to v rámci tolerancí stanovených v uvedené příloze.
3. Postup pro stanovení vlhkosti, rozsahu a četnosti odebírání vzorků, jakož i metoda přepočtu přizpůsobené hmotnosti jsou stanoveny v příloze XXIX.
Článek 171ck
Dodání
1. Kromě případu vyšší moci musejí zemědělci dodat svou veškerou produkci prvnímu zpracovateli do 30. dubna roku následujícího po sklizňovém roku, jinak pozbývají svého nároku na podporu. Členské státy mohou stanovit dřívější datum.
2. Dodání se uskutečňuje buď přímo na místo zpracování tabáku nebo, v případě povolení členského státu, do schváleného výkupního střediska. Příslušný kontrolní subjekt schválí tato výkupní střediska, která musí mít vhodná zařízení, odpovídající váhy a přiměřené prostory.
3. Pokud nebyl nezpracovaný tabák dodán na místa podle odstavce 2 nebo pokud přepravce, který dopravil přesně stanovená množství tabáku z výkupního střediska k prvnímu zpracovateli, k tomu nemá povolení, musí prvozpracovatelský podnik, který přijal dotyčný tabák, zaplatit členskému státu částku, která se rovná podpoře na předmětné množství tabáku. Tato částka připadne Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF).
Článek 171cl
Platba
Příslušný subjekt členského státu vyplácí zemědělci podporu na základě osvědčení o kontrole vydaného příslušným kontrolním subjektem, kterým se potvrzuje, že tabák byl dodán.
Článek 171cm
Zálohy
1. Odchylně od čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004 mohou členské státy u podpory na tabák pro zemědělce použít režim záloh.
2. Žádosti zemědělců o zálohu lze podávat po 16. září sklizňového roku. K žádosti o zálohu na prémii musí být přiloženy níže uvedené doklady, pokud členský stát tyto doklady už nevlastní a nestanoví jinak:
a)
kopie smlouvy o pěstování nebo její registrační číslo;
b)
písemné prohlášení příslušného zemědělce o množství tabáku, které je schopen dodat během právě probíhající sklizně.
3. Záloha, která činí maximálně 50 % splatné podpory na základě orientační výše podpory stanovené v souladu s článkem 171ci, se vyplácí proti složení jistoty ve výši zálohy navýšené o 15 %.
Jistota se uvolňuje po vyplacení celkové částky podpory podle článku 19 nařízení (EHS) č. 2220/85.
4. Záloha se vyplácí od 16. října sklizňového roku a během 30 dní od podání žádosti uvedené v odstavci 2 a od předložení důkazu o složení jistoty uvedené v odstavci 3.
Vyplacená záloha se odečítá od částky podpory na tabák, která se má vyplatit podle článku 171cl.
5. Členské státy stanoví případné další podmínky pro poskytování záloh, zejména konečnou lhůtu pro předložení žádostí. Pokud zemědělec zahájil dodávky, nemůže již podat žádost o poskytnutí zálohy.
Článek 171cn
Přeshraniční zpracování
1. Podpora nebo záloha na podporu jsou vypláceny členským státem, v němž byl tabák vyprodukován.
2. Pokud se tabák zpracovává v jiném než producentském členském státě, sdělí zpracovatelský členský stát producentskému členskému státu po provedení nezbytné kontroly všechny údaje, které jsou nutné pro vyplacení podpory nebo pro uvolnění jistoty.
Článek 171co
Oznámení Komisi
1. Každý dotyčný členský stát oznámí Komisi nejpozději do 31. ledna každého sklizňového roku tyto údaje:
a)
názvy a adresy subjektů příslušných pro registraci smluv o pěstování;
b)
jména a adresy schválených provozpracovatelských podniků.
Komise zveřejní seznam těchto subjektů příslušných pro registraci smluv o pěstování a schválených prvních zpracovatelů v Úředním věstníku Evropské unie, řadě C.
2. Každý zúčastněný členský stát oznámí neprodleně Komisi vnitrostátní prováděcí opatření k této kapitole.
Článek 171cp
Přechodné opatření
Aniž jsou dotčeny budoucí změny, mají producenti, jejichž produkční kvóty na tabák byly během sklizní 2002 a 2003 odkoupeny zpět podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2075/92, od 1. ledna 2006 během zbývající doby z pěti sklizňových roků následujících po roce, v němž byla jejich kvóta odkoupena zpět, nárok na vyplacení částky rovnající se procentnímu podílu prémie udělené na sklizeň 2005, jak je uvedeno v tabulkách v příloze XXX. Tyto částky se vyplácejí každý rok do 31. května.
8.
Článek 172 se mění takto:
a)
vkládají se nové odstavce 3a a 3b, které znějí:
„3 a Nařízení (ES) č. 1591/2001 se zrušuje. Nadále se však použije, pokud jde o hospodářskou sezónu 2005/2006.
3 b Nařízení (EHS) č. 85/93 a (ES) č. 2848/98 se zrušují s účinkem od 1. ledna 2006. Použijí se však nadále pro sklizeň 2005.“;
b)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Odkazy na zrušené právní akty se považují za odkazy na toto nařízení s výjimkou nařízení (EHS) č. 85/93.“
9.
Příloha tohoto nařízení se doplňuje jako přílohy XXIV až XXX.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije ode dne 1. ledna 2006 s výjimkou čl. 1 bodu 4, který se použije ode dne 1. ledna 2005.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2005.
REGLAMENTO (CE) N o 2182/2005 DE LA COMISIÓN
de 22 de diciembre de 2005
que modifica el Reglamento (CE) no 1973/2004, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo en lo que respecta a los regímenes de ayuda previstos en los títulos IV y IV bis de dicho Reglamento y a la utilización de las tierras retiradas de la producción con vistas a la obtención de materias primas
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo, de 29 de septiembre de 2003, por el que se establecen disposiciones comunes aplicables a los regímenes de ayuda directa en el marco de la política agrícola común y se instauran determinados regímenes de ayuda a los agricultores y por el que se modifican los Reglamentos (CEE) no 2019/93, (CE) no 1452/2001, (CE) no 1453/2001, (CE) no 1454/2001, (CE) no 1868/94, (CE) no 1251/1999, (CE) no 1254/1999, (CE) no 1673/2000, (CEE) no 2358/71 y (CE) no 2529/2001 (1), y, en particular, sus artículos 145 y 155,
Considerando lo siguiente:
(1)
El artículo 99, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1782/2003 dispone que la cuantía de la ayuda solicitada para las semillas no superará un límite máximo fijado por la Comisión. En caso de que el importe total de la ayuda solicitada rebase el límite máximo fijado, la ayuda por agricultor debe reducirse de manera proporcional.
(2)
El capítulo 10 del Reglamento (CE) no 1973/2004 de la Comisión (2) establece las condiciones para recibir la ayuda para las semillas. El artículo 49 de ese Reglamento dispone que la ayuda únicamente se abonará a condición de que las semillas hayan sido realmente comercializadas para siembra por el beneficiario antes del 15 de junio del año siguiente al de la cosecha.
(3)
La necesidad de aplicar un eventual coeficiente de reducción en el mismo año dificulta considerablemente la aplicación del nuevo régimen. Con el fin de evitar la aplicación de ese coeficiente de reducción, la única alternativa sería conceder todos los pagos principalmente cuando se comercialicen todas las semillas, es decir, cuando se conozca la cantidad total de éstas. No obstante, ello retrasaría considerablemente la fecha del pago a los agricultores y posiblemente les causaría problemas financieros. Con el fin de evitar esta situación, debe implantarse un sistema de anticipos de las ayudas para las semillas.
(4)
El Reglamento (CE) no 1782/2003, modificado por el Reglamento (CE) no 864/2004 del Consejo (3), establece las normas aplicables a las ayudas no disociadas para el algodón, el aceite de oliva y el tabaco crudo.
(5)
En particular, el capítulo 10 bis del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 contempla la posibilidad de conceder ayudas directas para la producción de algodón. Por consiguiente, es necesario establecer disposiciones para la concesión de esas ayudas.
(6)
El artículo 110 ter, apartado 1, del reglamento (CE) no 1782/2003 dispone que, para poder acogerse a la ayuda por hectárea para el algodón, el agricultor deberá utilizar variedades autorizadas y cultivarlas en tierras autorizadas por los Estados miembros. Es necesario, pues, establecer los criterios en que debe basarse la autorización, tanto de las variedades como de las tierras agrícolas aptas para la producción de algodón.
(7)
Con el fin de obtener la ayuda por hectárea para el algodón, los agricultores deben sembrar tierras autorizadas. Conviene, por lo tanto, fijar un criterio que defina la siembra. La fijación por los Estados miembros de la densidad mínima de plantación de estas tierras en función de condiciones edafoclimáticas y de las especificidades regionales debe ser un criterio objetivo para determinar si la siembra se ha realizado correctamente.
(8)
El rebasamiento de las superficies básicas nacionales fijadas para el algodón en el artículo 110 quater, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1782/2003 implica una reducción del importe de la ayuda que deba abonarse por hectárea admisible. No obstante, en el caso de Grecia, conviene determinar el modo de cálculo del importe reducido, habida cuenta de la subdivisión de la superficie nacional en subsuperficies a las que se aplican importes de ayuda diferentes.
(9)
Los Estados miembros deben proceder a la autorización de las organizaciones interprofesionales de producción de algodón basándose en criterios objetivos que tengan presente la dimensión de dichas organizaciones, sus tareas y su organización interna. La dimensión de una organización interprofesional debe fijarse teniendo en cuenta la necesidad de que los desmotadores afiliados puedan recibir cantidades suficientes de algodón sin desmotar. Puesto que el objetivo principal de las organizaciones profesionales es la mejora de la calidad del algodón que se vaya a entregar, sus actuaciones deben tender a ese fin por el bien de sus miembros.
(10)
Con el fin de evitar complicaciones en la gestión del régimen de ayudas, un mismo productor sólo podrá pertenecer a una única organización interprofesional. Por ese mismo motivo, cuando un productor que esté afiliado a una organización interprofesional se comprometa a entregar el algodón producido, sólo podrá entregarlo a un desmotador que esté afiliado a esa misma organización.
(11)
De conformidad con lo dispuesto en el artículo 110 sexies del Reglamento (CE) no 1782/2003, las organizaciones interprofesionales pueden decidir diferenciar la ayuda a la que tengan derecho sus productores afiliados. El baremo de diferenciación debe respetar unos criterios relacionados, en particular, con la calidad del algodón que deba entregarse, excluyendo los criterios relativos al aumento de la producción. Con este fin, las organizaciones interprofesionales deben determinar las categorías de parcelas en función, principalmente, de criterios relacionados con la calidad del algodón producido en ellas.
(12)
Con el fin de fijar el importe de la ayuda que haya que abonar a los productores afiliados a las organizaciones interprofesionales de producción de algodón, el baremo debe establecer el método de distribución del importe global de la ayuda diferenciada entre las diferentes categorías de parcelas, los procedimientos de evaluación y clasificación de cada parcela en una de esas categorías, el cálculo del importe de la ayuda por hectárea admisible en función del presupuesto disponible para cada categoría y el número total de hectáreas de cada categoría.
(13)
Al objeto de clasificar las parcelas en una de las categorías determinadas con arreglo al baremo, el algodón entregado podrá analizarse en presencia de todas las partes interesadas.
(14)
Dado que los productores afiliados no están obligados a entregar su algodón, deben tener derecho, al menos, a la parte no diferenciada de la ayuda cuando no haya entrega. El baremo de diferenciación debe tener en cuenta esta situación fijando el importe mínimo de la ayuda por hectárea admisible cuando no haya entrega.
(15)
A efectos de la aplicación del baremo y por simplificación, debe considerarse que todas las parcelas de un mismo productor pertenecen a una misma categoría de parcelas y rinden la misma calidad de algodón.
(16)
Una vez recibida la comunicación de la organización interprofesional sobre los importes de la ayuda que deba abonarse a los productores afiliados, el organismo pagador debe proceder a las comprobaciones necesarias y al pago de la ayuda.
(17)
El baremo debe aprobarlo el Estado miembro. Al objeto de informar a los productores afiliados a su debido tiempo, es conveniente fijar una fecha límite antes de la cual el Estado miembro debe decidir si aprueba o no el baremo de la organización interprofesional y sus posibles modificaciones posteriores. Dado que las organizaciones interprofesionales no están obligadas a adoptar un baremo de diferenciación, deben poder decidir si interrumpen su aplicación, informando al Estado miembro.
(18)
El régimen de ayuda al algodón obliga a los Estados miembros a comunicar a sus productores determinados datos sobre el cultivo de aquél, tales como las variedades autorizadas, los criterios objetivos utilizados para la autorización de las tierras y la densidad mínima de las plantas. Al objeto de informar a los agricultores a su debido tiempo, los Estados miembros deben comunicarles estos datos antes de una fecha determinada.
(19)
El control de la aplicación correcta de las disposiciones relativas a la gestión de la ayuda específica del algodón corre a cargo de la Comisión, por lo que conviene que los Estados miembros le faciliten a su debido tiempo esos mismos datos y los relativos a las organizaciones interprofesionales.
(20)
La aplicación del régimen de ayuda al algodón establecido por el Reglamento (CE) no 1782/2003 hace innecesarias las disposiciones del Reglamento (CE) no 1591/2001 de la Comisión, de 2 de agosto de 2001, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del régimen de ayuda del algodón (4). Procede, pues, derogar ese Reglamento.
(21)
El capítulo 10 ter del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 contempla la posibilidad de conceder ayudas directas al olivar. Es necesario, pues, establecer disposiciones aplicables a la concesión de estas ayudas.
(22)
El artículo 110 decies del Reglamento (CE) no 1782/2003 dispone que los Estados miembros determinarán hasta un máximo de cinco categorías de olivares y fijarán una ayuda por ha-SIG oleícola para cada una de estas categorías. Para ello, la Comisión debe establecer un marco común de criterios ambientales y sociales, vinculados a las características de los paisajes oleícolas y las tradiciones sociales.
(23)
Con el fin de mejorar los controles, es necesario que los datos sobre la pertenencia de cada agricultor a las categorías de olivares se registren en el sistema de información geográfica oleícola. En caso de modificación de las condiciones medioambientales y sociales, procede prever la posibilidad de adaptar las categorías una vez al año.
(24)
La ayuda al olivo se concede por ha-SIG oleícola. Es preciso, pues, calcular la superficie con derecho a ayuda de cada agricultor con arreglo a un método común cuya unidad de superficie se exprese en ha-SIG oleícola. Con el fin de facilitar la gestión administrativa, conviene establecer excepciones tanto respecto de las parcelas de una dimensión mínima que determine el Estado miembro, como de las parcelas oleícolas situadas en una entidad administrativa en la que el Estado miembro haya optado por un sistema alternativo al SIG oleícola.
(25)
A efectos del pago de la ayuda por ha-SIG oleícola, resulta oportuno que, en un primer momento y con el fin de informar a su debido tiempo a los agricultores, el Estado miembro fije al principio de cada año un importe indicativo de la ayuda por ha-SIG oleícola para cada categoría de olivares. El importe indicativo debe calcularse basándose en los datos disponibles sobre el número de agricultores y las superficies que reciben la ayuda al olivar. El Estado miembro fija posteriormente la cuantía definitiva de la ayuda valiéndose de datos más precisos.
(26)
Según una de las condiciones que deben cumplirse para poder optar a la ayuda al olivar, el número de olivos de un olivar no debe diferir en más del 10 % del que se haya registrado el 1 de enero de 2005. Para comprobar el cumplimiento de esta disposición, los Estados miembros deben determinar antes de esa fecha los datos necesarios para identificar la parcela en cuestión. En el caso de Francia y Portugal, procede disponer que la determinación de los datos sobre las parcelas de que se trate debe posponerse con el fin de tener en cuenta las superficies en las que se hayan plantado olivos dentro de los programas aprobados en virtud del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1638/98 del Consejo, de 20 de julio de 1998, que modifica el Reglamento no 136/66/CEE por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las materias grasas (5).
(27)
Al objeto de que la Comisión pueda comprobar la correcta aplicación de las disposiciones relativas al pago de la ayuda al olivo, conviene que los Estados miembros comuniquen periódicamente los datos sobre las superficies oleícolas que disfrutan de la ayuda y sobre la cuantía de la ayuda que debe concederse por cada categoría de olivares.
(28)
El capítulo 10 quater del título IV del Reglamento (CE) no 1782/2003 contempla la posibilidad de conceder ayudas directas a la producción de tabaco. Es necesario, pues, establecer disposiciones aplicables a la concesión de estas ayudas.
(29)
Por claridad, procede establecer determinadas definiciones.
(30)
Las variedades de tabaco deben clasificarse en grupos de acuerdo con el método de curación y los costes de producción, teniendo en cuenta las descripciones utilizadas en el comercio internacional.
(31)
Habida cuenta de su función como contratante, es necesaria la aprobación de las empresas de primera transformación autorizadas para firmar contratos de cultivo. La aprobación debe retirarse cuando se incumplan las normas y los Estados miembros deben establecer las condiciones especiales que regulen la transformación del tabaco.
(32)
Con arreglo al artículo 110 duodecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, a efectos de la concesión de la ayuda, las zonas de producción reconocidas deben fijarse por cada grupo de variedades basándose en las zonas de producción tradicionales. Es conveniente permitir que los Estados miembros limiten las zonas de producción para mejorar la calidad.
(33)
Con el fin de posibilitar los controles y gestionar el pago de las ayudas de manera eficiente, la producción de tabaco debe efectuarse al amparo de contratos de cultivo celebrados entre los agricultores y las empresas de primera transformación. Es preciso determinar los elementos principales que deben figurar en los contratos de cultivo de cada cosecha. Procede fijar con suficiente antelación las fechas límite de celebración y registro de los contratos para poder garantizar, desde el principio del año de la cosecha, una salida estable de ésta a los agricultores y un abastecimiento regular a las empresas de transformación.
(34)
Para que los controles sean efectivos, al celebrar un contrato de cultivo con una asociación de productores, conviene notificar los datos fundamentales de cada agricultor. Para evitar falseamientos de la competencia y dificultades en las tareas de control, es conveniente precisar que las asociaciones de productores no pueden ejercer actividades de primera transformación. Con el fin de respetar las estructuras del mercado, procede disponer que un productor sólo puede estar afiliado a una única asociación de productores.
(35)
El tabaco crudo que puede optar a la ayuda debe ser de calidad sana, cabal y comercial y estar exento de determinadas características que impiden una comercialización normal.
(36)
Habida cuenta de las características del régimen de ayuda, conviene establecer disposiciones que permitan resolver los litigios que puedan surgir mediante comités mixtos.
(37)
Con el fin de poder gestionar convenientemente la dotación financiera destinada al tabaco crudo, los Estados miembros deben fijar un importe indicativo de la ayuda por variedades o grupos de variedades a comienzos del año de la cosecha y un importe final de la ayuda una vez que se hayan efectuado todas las entregas. El importe final de la ayuda no debe superar la cuantía de la prima de 2005.
(38)
Para fomentar la mejora de la calidad y el valor de la producción de tabaco, conviene permitir que los Estados miembros diferencien la cuantía de la ayuda fijada para cada variedad o grupo de variedades en función de la calidad del tabaco entregado.
(39)
El pago de la ayuda debe efectuarse en función de la cantidad de tabaco en hoja entregado por los agricultores a las empresas de primera transformación, siempre que se cumplan los requisitos mínimos de calidad. Conviene adaptar la ayuda cuando haya una diferencia entre el grado de humedad del tabaco entregado y el que se fije para cada grupo de variedades con arreglo a unos requisitos cualitativos razonables. Para simplificar el control en el momento de la entrega, procede fijar los niveles y frecuencias de las tomas de muestras y el modo de cálculo del peso adaptado para determinar el grado de humedad.
(40)
Es necesario limitar el período de entrega del tabaco a las empresas de transformación para impedir la transferencia fraudulenta de una cosecha a otra. En algunos Estados miembros, los controles se realizan en el lugar de entrega del tabaco, no en el de transformación. Conviene determinar los lugares en que debe entregarse el tabaco y precisar qué controles se deben llevar a cabo. Los Estados miembros deben autorizar los centros en los que se efectúen las compras.
(41)
Con el fin de evitar fraudes, conviene establecer las condiciones aplicables al pago de las ayudas. No obstante, compete a los Estados miembros adoptar medidas de gestión y control complementarias.
(42)
Para garantizar la realización efectiva de las operaciones pertinentes, las ayudas no se podrán abonar hasta haberse efectuado un control de las entregas de todo el tabaco producido en un Estado miembro. No obstante, procede establecer disposiciones que permitan el pago a los productores de anticipos equivalentes al 50 % del importe indicativo de la ayuda que se deba abonar, a condición de que se constituya una garantía suficiente.
(43)
Por razones de orden administrativo, en cada Estado miembro sólo se deben conceder ayudas con respecto a los productos cosechados en el territorio de ese Estado miembro. Es necesario establecer disposiciones relativas a la transformación de tabaco en un Estado miembro distinto del de producción. En este caso, procede tener en cuenta la cantidad de tabaco crudo de que se trate en el Estado miembro en el que se produjo, en favor de los productores de ese Estado miembro.
(44)
De resultas de la reforma de la política en el sector del tabaco, dejará de aplicarse el programa de readquisición de cuotas de este producto. No obstante, los productores que hayan participado en este programa en 2002 y 2003 seguirán recibiendo los pagos correspondientes al precio de readquisición hasta 2007 y 2008, respectivamente. Actualmente, el precio de readquisición se fija como un porcentaje de la prima por tabaco de una cosecha determinada. Dado que el actual régimen de primas por tabaco dejará de existir el 1 de enero de 2006, es necesario establecer, como medida transitoria, una nueva base para el cálculo del futuro precio de readquisición de cuotas. La cuantía de las primas por tabaco crudo no ha experimentado variaciones en las cosechas del período comprendido entre 2002 y 2005. Así pues, para mantener la continuidad, procede utilizar el importe de la prima de 2005 como base para el cálculo del precio de readquisición.
(45)
Como consecuencia de la supresión del umbral de garantía y el sistema de primas establecidos en el Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo (6), puede derogarse el Reglamento (CE) no 2848/98 de la Comisión, de 22 de diciembre de 1998, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CEE) no 2075/92 del Consejo en lo que respecta al régimen de primas, las cuotas de producción y la ayuda específica que se concede a las agrupaciones de productores en el sector del tabaco (7). Por otro lado, las disposiciones del Reglamento (CEE) no 85/93 de la Comisión, de 19 de enero de 1993, relativo a las agencias de control en el sector del tabaco (8), se han vuelto obsoletas y pueden, pues, derogarse.
(46)
El Reglamento (CE) no 1973/2004 debe, por lo tanto, modificarse en consecuencia.
(47)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de pagos directos.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
El Reglamento (CE) no 1973/2004 queda modificado como sigue:
1)
En el artículo 1, apartado 1, se añaden las letras siguientes:
«q)
ayuda específica al cultivo de algodón, prevista en el capítulo 10 bis del título IV de dicho Reglamento;
r)
ayuda al olivar, prevista en el capítulo 10 ter del título IV de dicho Reglamento;
s)
ayudas al tabaco, prevista en el capítulo 10 quater del título IV de dicho Reglamento.».
2)
En el artículo 3, párrafo primero, el texto de la letra a) se sustituye por el siguiente:
«a)
a más tardar el 15 de septiembre del año considerado: los datos disponibles sobre las superficies, o las cantidades en el caso de la prima láctea, los pagos adicionales, las semillas y el tabaco, contemplados en los artículos 95, 96, 99 y 110 duodecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, respecto de las cuales se haya solicitado ayuda para ese año civil, subdivididas en su caso por subsuperficies básicas;».
3)
En el artículo 21, el texto del apartado 1 se sustituye por el siguiente:
«1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 28 del Reglamento (CE) no 1782/2003, la ayuda a la patata para fécula será pagada a cada agricultor por el Estado miembro en cuyo territorio esté situada la explotación que entregue las patatas para la fabricación de fécula, cuando el agricultor haya entregado todas las cantidades correspondientes a la campaña de comercialización a la empresa productora de fécula dentro de los cuatro meses siguientes a la fecha en la que se haya presentado la prueba contemplada en el artículo 20 del presente Reglamento y cuando se hayan cumplido las condiciones establecidas en el artículo 19 del presente Reglamento.»
4)
Se inserta el artículo 49 bis siguiente:
«Artículo 49 bis
Anticipos
Los Estados miembros podrán conceder anticipos a los productores de semillas desde el 1 de diciembre de la campaña de comercialización. Los anticipos deberán ser proporcionales a la cantidad de semillas que ya se hayan comercializado para siembra con arreglo al artículo 49, siempre que se cumplan todas las condiciones previstas en el capítulo 10.».
5)
Se inserta el siguiente capítulo 17 bis:
«CAPÍTULO 17 bis
AYUDA ESPECÍFICA AL CULTIVO DE ALGODÓN
Artículo 171 bis
Autorización de tierras agrícolas para la producción de algodón
Los Estados miembros establecerán los criterios objetivos de acuerdo con los cuales se autorizarán las tierras para la ayuda específica al cultivo del algodón prevista en el artículo 110 bis del Reglamento (CE) no 1782/2003.
Estos criterios se basarán en uno o varios de los elementos siguientes:
a)
la economía agraria de las regiones para las que la producción de algodón es importante;
b)
el estado edafoclimático de las superficies de que se trate;
c)
la gestión de las aguas de regadío;
d)
las rotaciones y las técnicas de cultivo susceptibles de respetar el medio ambiente.
Artículo 171 bis bis
Autorización de las variedades para siembra
Los Estados miembros procederán a la autorización de las variedades registradas en el catálogo comunitario que se adapten a las necesidades del mercado.
Artículo 171 bis ter
Condiciones de pago de la ayuda
La siembra de superficies a que se refiere el artículo 110 ter, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1782/2003 se producirá cuando se alcance una densidad mínima de plantas que deberá fijar el Estado miembro en función de las condiciones edafoclimáticas y, en su caso, de las especificidades regionales.
Artículo 171 bis quater
Prácticas agronómicas
Se autorizará a los Estados miembros a establecer normas específicas sobre las prácticas agronómicas necesarias para el mantenimiento de los cultivos en condiciones de crecimiento normales, con exclusión de las operaciones de recolección.
Artículo 171 bis quinquies
Cálculo del importe de la ayuda por hectárea admisible
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 171 bis octies del presente Reglamento, en el caso de España y Portugal, si la superficie de algodón que puede optar a la ayuda supera la superficie básica nacional fijada en el artículo 110 quater, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1782/2003, el importe de la ayuda previsto en el apartado 2 de dicho artículo se multiplicará por un coeficiente reductor, obtenido dividiendo la superficie básica por la superficie admisible.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en el artículo 171 bis octies del presente Reglamento, en el caso de Grecia, si la superficie de algodón que puede optar a la ayuda es superior a 300 000 hectáreas, el importe de la ayuda que deberá abonarse por hectárea se obtendrá añadiendo a la cifra que se obtenga de multiplicar 594 EUR por 300 000 hectáreas el resultado de multiplicar un importe complementario por la superficie que exceda de 300 000 y dividiendo la suma total por la superficie total admisible.
El importe complementario mencionado en el párrafo primero será igual a:
-
342,85 EUR si la superficie admisible es superior a 300 000 hectáreas e inferior o igual a 370 000 hectáreas,
-
342,85 EUR multiplicados por un coeficiente reductor igual a 70 000 dividido por el número de hectáreas admisibles que exceda de 300 000, si la superficie admisible es superior a 370 000 hectáreas.
Artículo 171 bis sexies
Autorización de las organizaciones interprofesionales
Todos los años, los Estados miembros autorizarán antes del 31 de diciembre, con respecto a la siembra del año siguiente, a toda organización interprofesional de producción de algodón que lo solicite y que:
a)
reúna una superficie total superior a un límite de al menos 10 000 hectáreas fijado por el Estado miembro y que cumpla los criterios de autorización contemplados en el artículo 171 bis, y que integre al menos a una desmotadora;
b)
realice actuaciones bien definidas que tengan por objeto, en particular:
-
la revalorización del algodón no desmotado producido,
-
la mejora de la calidad del algodón no desmotado que responda a las necesidades del desmotador,
-
la utilización de métodos de producción ecológicos;
c)
haya adoptado reglas de funcionamiento interno que tengan por objeto, en particular:
-
las condiciones de afiliación y las cotizaciones, de conformidad con la normativa nacional y comunitaria;
-
en su caso, un baremo de diferenciación de la ayuda por categoría de parcelas, determinado, en particular, en función de la calidad del algodón no desmotado que se vaya a suministrar.
No obstante, con respecto a 2006, los Estados miembros autorizarán a las organizaciones interprofesionales de producción de algodón antes del 28 de febrero de ese año.
Artículo 171 bis septies
Obligaciones de los productores
1. Un mismo productor no podrá estar afiliado a varias organizaciones interprofesionales.
2. El productor afiliado a una organización interprofesional estará obligado a entregar el algodón producido a un desmotador que pertenezca a esa misma organización.
3. La participación de los productores en una organización interprofesional autorizada debe ser el fruto de una afiliación voluntaria.
Artículo 171 bis octies
Diferenciación de la ayuda
1. Incluyendo el incremento previsto en el artículo 110 septies, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1782/2003, el baremo mencionado en el artículo 110 sexies de ese Reglamento (en adelante denominado «el baremo») establecerá:
a)
los importes de la ayuda por hectárea admisible que deba percibir un productor afiliado en función de la clasificación de sus parcelas dentro de las categorías determinadas a que se refiere el apartado 2;
b)
el método de distribución por categoría de parcela, con arreglo al apartado 2, del importe total reservado para la diferenciación de la ayuda.
A los efectos de la aplicación de la letra a), el importe de base será igual, al menos, a la parte no diferenciada de la ayuda por hectárea admisible prevista en el artículo 110 quater, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1782/2003, adaptada, en su caso, con arreglo al apartado 3 de ese artículo.
El cálculo mencionado en la letra a) contempla asimismo la posibilidad de que no se entregue algodón al desmotador. En tal caso, el importe mínimo de la ayuda por hectárea admisible que deba percibir el productor afiliado de que se trate será igual, al menos, a la parte no diferenciada de la ayuda por hectárea admisible prevista en el artículo 110 quater, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1782/2003, adaptada, en su caso, con arreglo al apartado 3 de ese artículo.
2. Las organizaciones interprofesionales clasificarán las parcelas en varias categorías teniendo en cuenta, al menos, uno de los criterios cualitativos siguientes relativos al algodón producido:
a)
longitud de la fibra;
b)
grado de humedad;
c)
índice medio de impurezas.
El baremo establecerá los procedimientos que permitan evaluar cada parcela con relación a estos criterios y clasificarla entre las categorías determinadas.
El baremo no podrá incluir en ningún caso criterios vinculados al aumento de la producción y la comercialización del algodón.
A efectos de la aplicación del baremo, podrá considerarse que todas las parcelas de un mismo productor pertenecen a una misma categoría media de parcelas y rinden una misma calidad de algodón.
3. En caso necesario, para la clasificación por categorías de parcelas dentro del baremo, el algodón sin desmotar se analizará basándose en muestras representativas en el momento de su entrega a la empresa desmotadora, en presencia de todas las partes interesadas.
4. Las organizaciones interprofesionales comunicarán al organismo pagador el importe obtenido aplicando el baremo que deba abonarse a cada uno de sus productores. El organismo pagador efectuará el pago previa comprobación de la conformidad y admisibilidad de los importes de la ayuda de que se trate.
Artículo 171 bis nonies
Aprobación y modificaciones del baremo
1. El baremo se notificará por primera vez al Estado miembro interesado, con vistas a su aprobación, antes del 28 de febrero de 2006 con respecto a la siembra de ese año.
El Estado miembro decidirá aprobar o no el baremo en el plazo de un mes tras la notificación.
2. Las organizaciones interprofesionales autorizadas comunicarán al Estado miembro interesado, antes del 31 de enero, las modificaciones del baremo con respecto a la siembra del año en curso.
Salvo que el Estado miembro interesado presente objeciones en el plazo de un mes tras la fecha mencionada en el párrafo primero, se considerará que las modificaciones del baremo han sido aprobadas.
En caso de no aprobarse las modificaciones del baremo, la ayuda que se abone será la calculada con el baremo aprobado sin tener en cuenta las modificaciones no aprobadas.
3. En caso de que las organizaciones interprofesionales decidan interrumpir la aplicación del baremo, lo pondrán en conocimiento del Estado miembro. La interrupción surtirá efecto con respecto a la siembra del año siguiente.
Artículo 171 bis decies
Notificaciones a los productores y a la Comisión
1. Los Estados miembros notificarán a los agricultores que produzcan algodón y a la Comisión, antes del 31 de enero del año de que se trate:
a)
las variedades autorizadas; no obstante, las variedades autorizadas con arreglo al artículo 171 bis bis después de esa fecha deberán comunicarse a los agricultores antes del 15 de marzo del mismo año;
b)
los criterios de autorización de las tierras;
c)
la densidad mínima de plantas de algodón a que se refiere el artículo 171 bis ter;
d)
las prácticas agronómicas exigidas.
2. En caso de retirarse la autorización de una variedad, los Estados miembros lo pondrán en conocimiento de los agricultores a más tardar el 31 de enero con respecto a la siembra del año siguiente.
3. Los Estados miembros notificarán a la Comisión los datos siguientes:
a)
a más tardar el 30 de abril del año de que se trate, los nombres de las organizaciones interprofesionales autorizadas y sus características principales en lo relativo a su superficie, potencial de producción, número de productores, número de desmotadores y capacidades de desmotado;
b)
a más tardar el 15 de septiembre del año de que se trate, las superficies sembradas por las que se hayan presentado solicitudes de ayuda específica al algodón;
c)
a más tardar el 31 de julio del año siguiente, los datos finales de las superficies sembradas por las que se haya abonado efectivamente la ayuda específica al algodón con respecto al año considerado, previa deducción, en su caso, de las reducciones en materia de superficie previstas en la parte II, título IV, capítulo I, del Reglamento (CE) no 796/2004.».
6)
Se inserta el siguiente capítulo 17 ter:
«CAPÍTULO 17 ter
AYUDA AL OLIVAR
Artículo 171 ter
Categorías de olivares
1. Los Estados miembros determinarán los olivares que pueden optar a la ayuda prevista en el artículo 110 octies del Reglamento (CE) n° 1782/2003 y los clasificarán en un máximo de cinco categorías en función de algunos de los criterios siguientes:
a)
criterios medioambientales:
i)
dificultad de acceso a las parcelas,
ii)
riesgo de degradación física de las tierras,
iii)
carácter especial de los olivares: añosos, valiosos desde el punto de vista del cultivo y el paisaje, situados en pendiente, de variedades tradicionales, raros o situados en zonas naturales protegidas;
b)
criterios sociales:
i)
zonas con gran dependencia del cultivo olivarero,
ii)
zonas con tradición oleícola,
iii)
zonas con indicadores económicos desfavorables,
iv)
explotaciones con riesgo de abandono de los olivares,
v)
dimensión de los olivares en la explotación,
vi)
zonas con elementos característicos, tales como producciones DOP, IGP, ecológicas e integradas.
2. Los Estados miembros determinarán, con respecto a cada agricultor, la pertenencia a las categorías mencionadas en el apartado 1 de cada parcela oleícola con derecho a la ayuda. Esta información se registrará en el sistema de información geográfica oleícola (“SIG oleícola”).
3. Los Estados miembros podrán adaptar una vez al año las categorías de olivares definidas en aplicación del apartado 1.
Cuando la adaptación de las categorías comporte una reclasificación de los olivares, la nueva clasificación se aplicará a partir del año siguiente al de la adaptación.
Artículo 171 ter bis
Cálculo de superficies
1. Los Estados miembros calcularán por cada productor la superficie que puede optar a la ayuda según el método común establecido en el anexo XXIV.
Las superficies se expresarán en ha-SIG oleícola, con dos decimales.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, el método común establecido en el anexo XXIV no se aplicará cuando:
a)
la parcela oleícola tenga una dimensión mínima que determinará el Estado miembro dentro del límite de una dimensión que no supere 0,1 hectáreas;
b)
la parcela oleícola esté situada en una entidad administrativa que no se recoja en la base de referencia gráfica del sistema de información geográfica oleícola.
En tales casos, el Estado miembro determinará la superficie oleícola según criterios objetivos y de modo que se garantice la igualdad de trato entre los agricultores.
Artículo 171 ter ter
Importe de la ayuda
1. Los Estados miembros fijarán, antes del 31 de enero de cada año, el importe indicativo de la ayuda por ha-SIG oleícola para cada categoría de olivar.
2. Los Estados miembros fijarán, antes del 31 de octubre del año de que se trate, el importe de la ayuda por ha-SIG oleícola para cada categoría de olivar.
Este importe se calculará multiplicando el importe indicativo mencionado en el apartado 1 por un coeficiente que corresponderá al importe máximo de la ayuda fijado en el artículo 110 decies, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1782/2003, habida cuenta, en su caso, de la reducción prevista en el apartado 4 de ese artículo, dividido por la suma de los importes que resulten de la multiplicación del importe indicativo de la ayuda mencionado en el apartado 1 del presente artículo, establecido para cada categoría, por la superficie correspondiente.
3. Los Estados miembros podrán aplicar los apartados 1 y 2 a escala regional.
Artículo 171 ter quater
Determinación de los datos de base
1. Basándose en los datos del SIG oleícola y en las declaraciones de los agricultores, el 1 de enero de 2005, los Estados miembros determinarán de cada parcela oleícola, con vistas a la aplicación del artículo 110 nonies, letra c), del Reglamento (CE) no 1782/2003, el número y la localización de los olivos subvencionables, el número y la localización de los olivos no subvencionables, la superficie oleícola y la superficie subvencionable de la parcela oleícola, así como su categoría de conformidad con el artículo 171 ter.
2. Tratándose de las superficies plantadas con olivos al amparo de los programas de nuevas plantaciones de Francia y Portugal, que hayan sido aprobadas por la Comisión en virtud del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1638/98 del Consejo (9) y que se hayan registrado en el SIG oleícola antes del 1 de enero de 2007, los Estados miembros determinarán, el 1 de enero de 2006 respecto de las parcelas plantadas en 2005 y el 1 de enero de 2007 respecto de las plantadas en 2006, los datos mencionados en el apartado 1 del presente artículo. Estos datos se notificarán a los agricultores a más tardar en la solicitud única de 2007.
Artículo 171 ter quinquies
Notificaciones
Los Estados miembros comunicarán anualmente a la Comisión:
a)
a más tardar el 15 de septiembre: los datos sobre las superficies de olivares, desglosadas por categoría, objeto de solicitud de ayuda para el año en curso;
b)
a más tardar el 31 de octubre
i)
los datos sobre las superficies mencionadas en la letra a) que se considere que pueden optar a la ayuda, habida cuenta de las reducciones o correcciones previstas en el artículo 51 del Reglamento (CE) no 796/2004,
ii)
la cuantía de la ayuda que se vaya a conceder por cada categoría de olivares;
c)
a más tardar el 31 de julio: los datos finales de las superficies de olivares, desglosadas por categorías, por las que la ayuda se haya abonado efectivamente con respecto al año anterior.
7)
Se inserta el siguiente capítulo 17 quater:
«CAPÍTULO 17 quater
AYUDAS AL TABACO
Artículo 171 quater
Definiciones
A los efectos del presente capítulo se entenderá por:
a)
“entrega”: toda actividad que se realice un día determinado y suponga el suministro de tabaco crudo a una empresa de transformación por parte de un agricultor o una asociación de productores en virtud de un contrato de cultivo;
b)
“certificado de control”: el documento expedido por el organismo de control competente que certifique la recepción de la cantidad de tabaco en cuestión por parte de la empresa de primera transformación, la entrega de esta cantidad en virtud de un contrato registrado y la conformidad de estas actividades con las disposiciones de los artículos 171 quater undecies y 171 quater duodecies del presente Reglamento;
c)
“empresa de primera transformación”: toda persona física o jurídica autorizada que efectúe la primera transformación del tabaco crudo explotando, en su propio nombre o por cuenta propia, uno o varios establecimientos de primera transformación de tabaco equipados convenientemente para ese fin;
d)
“primera transformación”: la transformación del tabaco crudo, entregado por un agricultor, en un producto estable y almacenable presentado en balas o paquetes cuya calidad se ajuste a las exigencias del usuario final (fabricante);
e)
“asociación de productores”: una asociación que represente a productores de tabaco.
Artículo 171 quater bis
Grupos de variedades de tabaco crudo
Las variedades de tabaco crudo se clasificarán en los grupos siguientes:
a)
tabaco curado al aire caliente (“flue cured”): tabaco curado en hornos en los que la circulación del aire, la temperatura y el grado higrométrico están controlados;
b)
tabaco rubio curado al aire (“light air-cured”): tabaco curado al aire, a cubierto;
c)
tabaco negro curado al aire (“dark air-cured”): tabaco curado al aire, a cubierto, que se deja fermentar antes de su comercialización;
d)
tabaco curado al fuego (“fire-cured”);
e)
tabaco curado al sol (“sun-cured”);
f)
Basmas (tabaco curado al sol);
g)
Katerini (tabaco curado al sol);
h)
Kaba Koulak clásico y las variedades similares (tabaco curado al sol).
En el anexo XXV figuran las variedades de cada grupo.
Artículo 171 quater ter
Empresas de primera transformación
1. Los Estados miembros autorizarán las empresas de primera transformación que estén establecidas en su territorio y fijarán las condiciones pertinentes aplicables a la autorización.
Una empresa de primera transformación autorizada podrá firmar contratos de cultivo a condición de que al menos el 60 % del tabaco de origen comunitario comercializado de que disponga lo venda directa o indirectamente sin transformaciones posteriores a empresas de fabricación de tabaco.
2. Los Estados miembros retirarán la autorización en caso de que la empresa de transformación incumpla, deliberadamente o por negligencia grave, las disposiciones aplicables al tabaco crudo a escala comunitaria o nacional.
Artículo 171 quater quater
Zonas de producción
Respecto de cada grupo de variedades, las zonas de producción mencionadas en el artículo 110 duodecies, letra a), del Reglamento (CE) no 1782/2003 serán las que figuran en el anexo XXVI del presente Reglamento.
Los Estados miembros podrán determinar zonas de producción más restringidas en función, sobre todo, de criterios cualitativos. Una zona de producción restringida no podrá contar con una superficie superior a la de una unidad administrativa o, en el caso de Francia, un cantón.
Artículo 171 quater quinquies
Contratos de cultivo
1. Los contratos de cultivo mencionados en el artículo 110 duodecies, letra c), del Reglamento (CE) no 1782/2003 se celebrarán entre una empresa de primera transformación, por un lado, y un agricultor o una asociación de productores que lo represente, por otro, a condición de que la asociación de productores cuente con el reconocimiento del Estado miembro interesado.
2. Los contratos de cultivo se celebrarán por variedades o grupos de variedades. Los contratos obligarán a la empresa de primera transformación a hacerse cargo de la cantidad de tabaco en hoja que figure en el contrato, y al agricultor o la asociación de productores que lo represente, a entregar esta cantidad a la empresa de primera transformación, dentro de los límites de su producción real.
3. Respecto de cada cosecha, los contratos de cultivo deberán contener al menos los elementos siguientes:
a)
nombre, apellidos y domicilio de las partes contratantes;
b)
la variedad o grupo de variedades de tabaco reguladas por el contrato;
c)
la cantidad máxima que deba entregar;
d)
lugar preciso de producción del tabaco: la zona de producción mencionada en el artículo 171 quater quater, la provincia, el municipio y la identificación de la parcela de acuerdo con el sistema integrado de control;
e)
la superficie de la parcela en cuestión, excluidos los caminos de servicio y los cercados;
f)
el precio de compra por grado cualitativo, excluidos los importes de la ayuda, los posibles servicios y los impuestos;
g)
los requisitos cualitativos mínimos acordados por grado cualitativo, con un mínimo de tres grados por posición en la planta, y el compromiso del agricultor de entregar a la empresa de transformación tabaco crudo por grados de calidad que cumpla al menos esos requisitos cualitativos;
h)
el compromiso de la empresa de primera transformación de pagar al agricultor el precio de compra por grado cualitativo;
i)
el plazo de pago del precio de compra, que no podrá ser superior a 30 días a partir de la fecha de la entrega;
j)
el compromiso del agricultor de volver a plantar tabaco en la parcela de que se trate antes del 20 de junio del año de la cosecha.
4. En caso de que la replantación se realice con posterioridad al 20 de junio, el agricultor informará a la empresa de transformación y a las autoridades competentes del Estado miembro interesado, mediante carta certificada enviada antes de esa fecha, de los motivos del retraso y de los posibles cambios de parcela.
5. Las partes interesadas de un contrato de cultivo podrán incrementar, mediante una cláusula adicional escrita, las cantidades inicialmente estipuladas en dicho contrato. La cláusula adicional se presentará a efectos de su registro a la autoridad competente, a más tardar el cuadragésimo día siguiente al de expiración del plazo fijado para la celebración de los contratos a que se refiere el artículo 171 quater sexies, apartado 1).
Artículo 171 quater sexies
Celebración y registro de contratos
1. Salvo en caso de fuerza mayor, los contratos de cultivo deberán celebrarse, a más tardar, el 30 de abril del año de la cosecha. Los Estados miembros podrán fijar una fecha anterior.
2. Salvo en caso de fuerza mayor, una vez celebrados, los contratos de cultivo se presentarán a efectos de su registro al organismo competente, a más tardar 15 días después del plazo fijado para su celebración a que se refiere el apartado 1.
El organismo competente será el del Estado miembro en el que tenga lugar la transformación.
Cuando la transformación se realice en un Estado miembro distinto de aquél en el que se haya cultivado el tabaco, el organismo competente del Estado miembro de transformación transmitirá inmediatamente una copia del contrato registrado al organismo competente del Estado miembro de producción. En caso de que este organismo no efectúe por sí mismo los controles del régimen de ayuda, enviará una copia de los contratos registrados al organismo de control competente.
3. En caso de que el plazo fijado para la celebración de los contratos a que se refiere el apartado 1 o para el envío de los contratos de cultivo previsto en el apartado 2 se supere en un máximo de 15 días, la ayuda que deba pagarse se reducirá un 20 %.
Artículo 171 quater septies
Contratos con una asociación de productores
1. Cuando una empresa de primera transformación y una asociación de productores celebren un contrato de cultivo, éste deberá ir acompañado de una lista en la que se recojan los nombres de los agricultores interesados y las respectivas cantidades máximas que vayan a entregar, la situación exacta de las parcelas y la superficie de éstas, tal como se indica en el artículo 171 quater quinquies, apartado 3), letras c), d) y e).
Esa lista deberá enviarse para su registro al organismo competente a más tardar el 15 de mayo del año de la cosecha.
2. Las asociaciones de productores mencionadas en el apartado 1 no podrán realizar la primera transformación del tabaco.
3. Los agricultores que produzcan tabaco no podrán estar afiliados a más de una asociación de productores.
Artículo 171 quater octies
Requisitos cualitativos mínimos
El tabaco que se entregue a las empresas de transformación deberá ser de calidad sana, cabal y comercial y estar exento de las características que figuran en el anexo XXVII. Se podrán fijar requisitos de calidad más estrictos por parte de los Estados miembros o ser acordados por las partes contratantes.
Artículo 171 quater nonies
Litigios
Los Estados miembros podrán disponer que los litigios que surjan por la calidad del tabaco entregado a las empresas de primera transformación se sometan a un organismo de arbitraje. Los Estados miembros establecerán las normas que regulen la composición y las deliberaciones de dichos organismos. Éstos deberán estar compuestos de manera paritaria por uno o varios representantes de los productores y de las empresas de transformación.
Artículo 171 quater decies
Cuantía de la ayuda
En aplicación de lo dispuesto en el artículo 110 duodecies, letra d), del Reglamento (CE) no 1782/2003, los Estados miembros deberán fijar el importe indicativo de la ayuda por kilogramo y por variedades o grupos de variedades de tabaco antes del 15 de marzo del año de la cosecha. Los Estados miembros podrán diferenciar la cuantía de la ayuda en función de la calidad del tabaco entregado. Respecto de cada variedad o grupo de variedades, la cuantía de la ayuda no deberá superar el importe de la prima que se fija, por grupos de variedades, para la cosecha de 2005 en el Reglamento (CE) no 546/2002 del Consejo (10).
Los Estados miembros fijarán el importe final de la ayuda por kilogramo y por variedades o grupos de variedades de tabaco dentro de los 15 días hábiles siguientes a aquel en que se haya entregado todo el tabaco de la cosecha de que se trate. En caso de que el importe total de la ayuda solicitado en un Estado miembro supere el límite máximo nacional que se fija en el artículo 110 terdecies del Reglamento (CE) no 1782/2003, adaptado de acuerdo con el artículo 110 quaterdecies de ese Reglamento, el Estado miembro reducirá linealmente los importes abonados a cada uno de los agricultores.
Artículo 171 quater undecies
Cálculo del pago de la ayuda
1. La ayuda que deba pagarse a los agricultores se calculará en función del peso del tabaco en hoja de la variedad o grupo de variedades en cuestión que corresponda a la calidad mínima exigida y que haya recibido la empresa de primera transformación.
2. Si el grado de humedad difiere del que se fija en el anexo XXVIII para la variedad en cuestión, se adaptará el peso por cada punto porcentual de diferencia, dentro de los límites de tolerancia establecidos en ese mismo anexo.
3. En el anexo XXIX se recogen los métodos para determinar el grado de humedad, los niveles y frecuencias de las tomas de muestras y el modo de cálculo del peso adaptado.
Artículo 171 quater duodecies
Entrega
1. Salvo en casos de fuerza mayor, los agricultores deberán entregar toda su producción a la empresa de primera transformación a más tardar el 30 de abril del año siguiente al de la cosecha, en caso contrario perderán el derecho a la ayuda. Los Estados miembros podrán fijar una fecha anterior.
2. La entrega se efectuará directamente en el lugar en que se vaya a transformar el tabaco o, en caso de que el Estado miembro lo autorice, en un centro de compra autorizado. El organismo de control competente autorizará los centros de compra, que deberán disponer de instalaciones, instrumentos de pesaje y locales adecuados.
3. Si el tabaco sin transformar no se ha entregado en los lugares mencionados en el apartado 2 o si el transportista que efectúa el traslado de las diferentes cantidades de tabaco desde el centro de compra a la empresa de transformación no posee autorización para ello, la empresa de primera transformación que reciba el tabaco de que se trate pagará al Estado miembro un importe igual al de la ayuda correspondiente a esa cantidad de tabaco. Este importe se abonará en la cuenta del Fondo Europeo de Orientación y Garantía Agraria (FEOGA).
Artículo 171 quater terdecies
Pago
El organismo competente del Estado miembro abonará la ayuda al agricultor basándose en un certificado de control expedido por el organismo de control competente en el que conste la entrega del tabaco.
Artículo 171 quater quaterdecies
Anticipos
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 10, apartado 1, del Reglamento (CE) no 796/2004, los Estados miembros podrán aplicar un régimen de anticipos de las ayudas al tabaco para los agricultores.
2. Las solicitudes de anticipos podrán presentarlas los agricultores después del 16 de septiembre del año de la cosecha. Deberán ir acompañadas de los siguientes documentos, salvo que los Estados miembros dispongan otra cosa por tenerlos ya en su posesión:
a)
una copia del contrato de cultivo o su número de registro;
b)
una declaración escrita del agricultor de que se trate en la que consten las cantidades de tabaco que puede entregar en la cosecha en curso.
3. El pago del anticipo, cuyo importe máximo podrá ascender al 50 % de la cuantía de la ayuda pagadera, según el importe indicativo fijado con arreglo al artículo 171 quater decies, estará supeditado a la constitución de una garantía equivalente al importe del anticipo incrementado un 15 %.
La garantía quedará liberada cuando se pague el importe total de la ayuda con arreglo al artículo 19 del Reglamento (CEE) no 2220/85.
4. Los anticipos se abonarán a partir del 16 de octubre del año de la cosecha y dentro de los 30 días siguientes a la presentación de la solicitud a que se refiere el apartado 2 y de la prueba de la constitución de la garantía mencionada en el apartado 3.
Los anticipos se deducirán del importe de la ayuda al tabaco pagadera de conformidad con el artículo 171 quater terdecies.
5. Los Estados miembros determinarán las condiciones complementarias que regularán la concesión de los anticipos, en particular la fecha límite para la presentación de solicitudes. Los agricultores no podrán presentar solicitudes de anticipo una vez hayan comenzado las entregas.
Artículo 171 quater quindecies
Transformación transfronteriza
1. El Estado miembro en el que se haya producido el tabaco deberá pagar las ayudas o los anticipos.
2. Cuando el tabaco se transforme en un Estado miembro distinto del de producción, el Estado miembro de transformación comunicará, tras efectuar los controles necesarios, todos los datos que permitan al Estado miembro de producción proceder al pago de las ayudas o a la liberación de las garantías.
Artículo 171 quater sexdecies
Notificaciones a la Comisión
1. Los Estados miembros notificarán a la Comisión, a más tardar el 31 de enero de cada año de cosecha:
a)
los nombres y direcciones de los organismos encargados del registro de los contratos de cultivo;
b)
los nombres y direcciones de las empresas de primera transformación autorizadas.
La Comisión publicará la lista de los organismos encargados del registro de los contratos de cultivo y de las empresas de primera transformación autorizadas en la serie C del Diario Oficial de la Unión Europea.
2. Los Estados miembros notificarán inmediatamente a la Comisión las medidas de ámbito nacional que hayan adoptado para aplicar el presente capítulo.
Artículo 171 quater sepdecies
Disposición transitoria
Sin perjuicio de las modificaciones que se efectúen en el futuro, los productores cuyas cuotas de producción de tabaco se hayan readquirido en las cosechas de 2002 y 2003 con arreglo a lo dispuesto en el artículo 14 del Reglamento (CEE) no 2075/92 tendrán derecho, a partir del 1 de enero 2006 y durante el resto de los cinco años de cosecha siguientes al de readquisición de su cuota, a percibir un importe equivalente a un porcentaje de la prima concedida respecto de la cosecha de 2005, tal como se muestra en los cuadros del anexo XXX. Estos importes se abonarán antes del 31 de mayo de cada año.
8)
El artículo 172 queda modificado como sigue:
a)
se insertan los apartados 3 bis y 3 ter siguientes:
«3 bis. Queda derogado el Reglamento (CE) no 1591/2001. No obstante, seguirá aplicándose a la campaña de comercialización 2005/06.
3 ter. Quedan derogados los Reglamentos (CEE) no 85/93 y (CE) no 2848/98 con efecto desde el 1 de enero de 2006. No obstante, seguirán aplicándose a la cosecha de 2005.»;
b)
el texto del apartado 4 se sustituye por el siguiente:
«4. Las referencias a los actos derogados se entenderán hechas al presente Reglamento, salvo en el caso del Reglamento (CEE) no 85/93.».
9)
El texto del anexo del presente Reglamento se añade como anexos XXIV a XXX.
Artículo 2
El presente Reglamento entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable desde el 1 de enero de 2006, salvo el artículo 1, punto 4, que se aplicará desde el 1 de enero de 2005.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 22 de diciembre de 2005.