NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 133/2008
ze dne 14. února 2008
o dovozech čistokrevného plemenného skotu ze třetích zemí a o poskytování vývozních náhrad pro tato zvířata
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (1), a zejména na čl. 31 odst. 4 a čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 2342/92 ze dne 7. srpna 1992 o dovozech čistokrevného plemenného skotu ze třetích zemí a o poskytování vývozních náhrad pro tato zvířata, a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1544/79 (2), bylo několikrát podstatně změněno (3). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2)
Při dovozu čistokrevného plemenného skotu kódu KN 0102 10 do Společenství se nevybírá žádné dovozní clo. Při vývozu zvířat samičího pohlaví do 60 měsíců věku se poskytuje vyšší vývozní náhrada než v případě živého čistokrevného plemenného skotu kódu KN 0102 90.
(3)
Za účelem správného použití právních pravidel Společenství v této oblasti je vhodné přesněji definovat termín „čistokrevné plemenné zvíře“. Pro tento účel se musí použít definice uvedená v článku 1 směrnice Rady 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu (4).
(4)
Za účelem zajistit, aby dovezená zvířata byla skutečně určena k chovu, je nezbytné, aby příslušná zvířata byla dovážena s potvrzením o původu zvířete, osvědčením o plemenné příslušnosti a s veterinárním osvědčením, která se u plemenných zvířat obvykle požadují, a aby se dovozce zavázal příslušná zvířata po nějakou dobu chovat.
(5)
Není nutné složit jistotu, která by zaručila, že zvíře bude po nějakou dobu chováno, je proto v případě nedodržení této lhůty nezbytné použít nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (5).
(6)
Společenství uzavřelo bilaterální dohodu o volném obchodu se zeměmi Evropského sdružení volného obchodu (ESVO). Na základě těchto dohod je vhodné osvobodit tyto země od některých povinností, avšak ne od povinnosti předložit u plemenných zvířat potvrzení o původu zvířete a veterinární osvědčení při jejich propuštění do volného oběhu.
(7)
Při vývozu je nutné upřesnit, pokud jde o čistokrevná plemenná zvířata samičího pohlaví, aby se zajistilo, že jsou tato zvířata skutečně určena na chov, veterinární osvědčení, které má doprovázet tato zvířata, a výsledky plemenné studie, které jsou uvedeny v potvrzení o původu nebo jsou k němu přiloženy.
(8)
Při dovozu do Společenství je nezbytné ověřit, zda čistokrevná plemenná zvířata nebyla dříve vyvezena ze Společenství a nebyla pro ně poskytnuta vývozní náhrada. Pokud jde o zvířata, pro která byla vývozní náhrada poskytnuta, je vhodné nahradit příslušné částky ještě před jejich zpětným dovozem do Společenství.
(9)
Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely vybírání dovozního cla a poskytování vývozních náhrad se živým skotem rozumějí čistokrevná plemenná zvířata kódu KN 0102 10, pokud odpovídají definici uvedené v článku 1 směrnice 77/504/EHS. Čistokrevnými plemennými zvířaty samičího pohlaví se rozumí pouze zvířata do šesti let věku.
Článek 2
1. Při propuštění čistokrevného plemenného skotu kódu KN 0102 10 do volného oběhu dovozce předloží celním úřadům členského státu pro každé zvíře:
a)
potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti vystavené podle rozhodnutí Komise 96/510/ES (6);
b)
veterinární osvědčení pro čistokrevný plemenný skot nebo ověřený opis tohoto osvědčení a společný veterinární vstupní doklad (SVVD), vystavený podle nařízení Komise (ES) č. 282/2004 (7).
2. Při dovozu předloží dovozce celním úřadům písemné prohlášení o tom, že kromě případů vyšší moci zvíře nebude poraženo ve lhůtě 24 měsíců počínaje dnem jeho dovozu.
3. Nejpozději do konce dvacátého sedmého měsíce po měsíci propuštění do volného oběhu dovozce předloží celním úřadům dovážejícího členského státu doklad o tom, že příslušné zvíře:
a)
nebylo poraženo před uplynutím lhůty stanovené v odstavci 2 nebo
b)
bylo před uplynutím uvedené lhůty poraženo z veterinárních důvodů nebo uhynulo v důsledku nemoci nebo nehody.
Doklad uvedený v písmenu a) je podán prostřednictvím osvědčení vystaveného sdružením, organizací nebo úředním subjektem členského státu, který vede plemennou knihu, nebo úředním veterinárním lékařem. Doklad uvedený v písmenu b) je podán prostřednictvím osvědčení vystaveného úředním subjektem, který stanoví členský stát. Tyto doklady se ověří v počítačové databázi stanovené v článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (8), jakmile je tato databáze provozuschopná.
4. Při nedodržení lhůty 24 měsíců, s výjimkou použití odst. 3 písm. b), je příslušné zvíře zařazeno pod kód KN 0102 90 a v souladu s nařízením (EHS) č. 2913/92 jsou vymáhána nevybraná dovozní cla.
5. Ustanovení o věkovém omezení uvedeném v článku 1 a povinnostech upřesněných v odstavcích 2, 3, a 4 tohoto článku se nevztahují na dovozy čistokrevných plemenných zvířat pocházejících a dovážených z Islandu, Norska a Švýcarska.
6. Tímto článkem není dotčena použitelnost čl. 7 druhého pododstavce směrnice 77/504/EHS.
Článek 3
1. Poskytnutí náhrady pro čistokrevná plemenná zvířata samičího pohlaví je při splnění celních formalit pro každé zvíře podmíněno předložením těchto originálů a opisů:
a)
potvrzení o původu zvířete vystaveného v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí Komise 2005/379/ES (9) nebo jakéhokoli jiného dokumentu vystaveného v souladu s odstavcem 2 uvedeného článku;
b)
veterinárního osvědčení platného pro čistokrevný plemenný skot, které požaduje třetí země určení.
Odchylně od písmene b) však mohou členské státy povolit předložení jednoho jediného osvědčení nebo potvrzení pro celou šarži zvířat.
2. Originály obou dokladů uvedené v odstavci 1 jsou vráceny vývozci a opisy těchto dokladů, ověřené celními úřady, jsou přiloženy k žádosti o vyplacení náhrady.
Článek 4
1. Pokud jsou čistokrevná plemenná zvířata před jejich propuštěním do oběhu dovezena zpět do Společenství, poskytnutá vývozní náhrada musí být uhrazena nebo příslušné orgány musí přijmout vhodná opatření, která zajistí, že stanovené částky budou zadrženy, pokud ještě nedošlo k jejich vyplacení.
2. Jestliže v době splnění dovozních celních formalit, pokud jde o zvířata kódu KN 0102 10, potvrzení o původu zvířete ukáže, že je chovatel usazen ve Společenství, musí dovozce dokázat, že nebyla poskytnuta žádná náhrada nebo že částka byla uhrazena. Pokud nemůže být takový doklad poskytnut, na zvířata se pohlíží, jakoby pro ně byla vyplacena vývozní náhrada ve výši nejvyššího dovozního cla použitelného v den zpětného dovozu skotu kódu KN 0102 90 do Společenství.
Článek 5
Nařízení (EHS) č. 2342/92 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 14. února 2008.
REGLAMENTO (CE) N o 133/2008 DE LA COMISIÓN
de 14 de febrero de 2008
sobre las importaciones procedentes de terceros países y la concesión de restituciones por exportación de animales de la especie bovina reproductores de raza pura
(Versión codificada)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 1254/1999 del Consejo, de 17 de mayo de 1999, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de la carne de bovino (1), y, en particular, su artículo 31, apartado 4, y su artículo 33, apartado 12,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CEE) no 2342/92 de la Comisión, de 7 de agosto de 1992, sobre las importaciones procedentes de terceros países y la concesión de restituciones por exportación de animales de la especie bovina reproductores de raza pura y por el que se deroga el Reglamento (CEE) no 1544/79 (2), ha sido modificado en diversas ocasiones (3) y de forma sustancial. Conviene, en aras de una mayor racionalidad y claridad, proceder a la codificación de dicho Reglamento.
(2)
Cuando son importados en la Comunidad, los animales vivos de la especie bovina reproductores de raza pura del código NC 0102 10 no están sometidos al pago de derechos de importación. Las hembras de hasta sesenta meses de edad se benefician, al ser exportadas, de un tipo de restitución más elevado que los animales vivos de la especie bovina del código NC 0102 90.
(3)
Para garantizar la aplicación correcta de la normativa comunitaria en la materia, conviene precisar la noción de animal reproductor de raza pura. Con este fin, debe aplicarse la definición que figura en el artículo 1 de la Directiva 77/504/CEE del Consejo, de 25 de julio de 1977, referente a animales de la especie bovina de raza selecta para reproducción (4).
(4)
A fin de garantizar que los animales importados se destinen realmente a la reproducción, es necesario que vayan acompañados del certificado genealógico y zootécnico y del certificado de policía sanitaria que normalmente se exigen para estos reproductores y que, además, el importador se comprometa a no sacrificar los animales durante un período determinado.
(5)
En ausencia de una fianza que garantice que no se sacrifique a los animales durante un período determinado, es conveniente disponer que, en caso de incumplimiento, sea aplicable el Reglamento (CEE) no 2913/92 del Consejo, de 12 de octubre de 1992, por el que se aprueba el código aduanero comunitario (5).
(6)
La Comunidad ha celebrado acuerdos bilaterales de libre comercio con los países de la Asociación Europea de Libre Comercio (AELC). En virtud de tales acuerdos es procedente dispensar a estos terceros países de determinadas disposiciones u obligaciones exigiéndoles, sin embargo, en el momento del despacho a libre práctica en la Comunidad, la presentación del certificado genealógico y del certificado de policía sanitaria correspondientes a los reproductores de raza pura.
(7)
Para garantizar que las hembras reproductoras de raza pura exportadas también se destinan efectivamente a la reproducción, deben precisarse los documentos de policía sanitaria que deben acompañar a estos animales, y también los resultados de la determinación del valor genético que deben figurar en el certificado genealógico o adjuntarse a este.
(8)
Para la importación en la Comunidad, es preciso comprobar que los animales reproductores de raza pura no hayan sido previamente exportados de la Comunidad, beneficiándose de una restitución por exportación. En el caso de los animales que se hayan beneficiado de esa restitución, es conveniente que los importes correspondientes sean restituidos antes de que dichos animales se importen de nuevo en la Comunidad.
(9)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de gestión de la carne de vacuno.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
Artículo 1
A efectos de la percepción de los derechos de importación y de la concesión de las restituciones por exportación, se considerarán reproductores de raza pura del código NC 0102 10 los animales vivos de la especia bovina que se ajusten a la definición que figura en el artículo 1 de la Directiva 77/504/CEE. Además, únicamente se considerarán hembras reproductoras de raza pura los animales de hasta seis años de edad.
Artículo 2
1. En el momento del despacho a libre práctica de los animales reproductores de raza pura de la especie bovina del código NC 0102 10, el importador presentará a las autoridades aduaneras del Estado miembro la siguiente documentación para cada uno de los animales:
a)
el certificado genealógico y zootécnico, que se expedirá de conformidad con lo establecido en la Decisión 96/510/CE de la Comisión (6);
b)
el certificado zoosanitario requerido para los bovinos reproductores de raza pura, o una copia autenticada del mismo, y el documento veterinario común de entrada (DCVE), expedido conforme al Reglamento (CE) no 282/2004 de la Comisión (7).
2. Además, el importador presentará a las autoridades aduaneras una declaración escrita en la que certificará que, salvo en caso de fuerza mayor, el animal no será sacrificado en un plazo de veinticuatro meses a partir del día de su importación.
3. A más tardar al final del vigésimo séptimo mes siguiente al del despacho a libre práctica, el importador facilitará a las autoridades aduaneras del Estado miembro la prueba de que el animal:
a)
no ha sido sacrificado antes de la expiración del plazo previsto en el apartado 2, o
b)
ha sido sacrificado antes de la expiración de dicho plazo por motivos sanitarios o ha muerto por enfermedad o accidente.
La prueba contemplada en la letra a) consistirá en un certificado expedido por la asociación, la organización o el organismo oficial del Estado miembro que lleve el libro genealógico o por un veterinario oficial. La prueba contemplada en la letra b) consistirá en un certificado expedido por un organismo oficial designado por el Estado miembro. Estas pruebas se comprobarán en la base de datos informatizada establecida en el artículo 5 del Reglamento (CE) no 1760/2000 del Parlamento Europeo y del Consejo (8) una vez sea operativa.
4. En caso de incumplimiento del plazo de veinticuatro meses, excepto en aplicación del apartado 3, letra b), el animal en cuestión será clasificado en el código NC 0102 90 y se iniciará un procedimiento de recuperación de los derechos de importación no recaudados con arreglo al Reglamento (CEE) no 2913/92.
5. Las disposiciones relativas al límite de edad contemplado en el artículo 1 y a las obligaciones establecidas en los apartados 2, 3 y 4, no se aplicarán a las importaciones de animales reproductores de raza pura originarios y procedentes de Islandia, Noruega y Suiza.
6. El presente artículo no afecta a la aplicación del artículo 7, párrafo segundo, de la Directiva 77/504/CEE.
Artículo 3
1. La concesión de la restitución por hembras reproductoras de raza pura estará supeditada, para cada animal, a la presentación, en el momento de efectuar los trámites aduaneros de exportación, del original y de una copia:
a)
del certificado genealógico establecido de conformidad con el artículo 2, apartado 1, de la Decisión 2005/379/CE de la Comisión (9) o de cualquier otro documento establecido de conformidad con el apartado 2 de dicho artículo;
b)
del certificado de policía sanitaria aplicable a los bovinos reproductores de raza pura exigido por el tercer país de destino.
No obstante lo dispuesto en la letra b), los Estados miembros podrán autorizar la presentación de un solo certificado para un lote de animales.
2. El original de ambos certificados mencionado en al apartado 1 será devuelto al exportador y la copia de ambos documentos, certificada conforme por las autoridades aduaneras, deberá adjuntarse a la solicitud de pago de la restitución.
Artículo 4
1. Cuando se reimporten en la Comunidad animales reproductores de raza pura, y antes de su despacho a libre práctica, deberá devolverse la restitución por exportación concedida o las autoridades competentes deberán adoptar medidas adecuadas para que los importes correspondientes sean retenidos si no han sido abonados aún.
2. Si en el momento de realizar los trámites aduaneros de importación de animales del código NC 0102 10 se observare en el certificado genealógico que el criador está establecido en la Comunidad, el importador deberá demostrar, además, que no se ha concedido ninguna restitución o que el importe concedido ha sido reembolsado. Si no pudiere presentarse ninguna prueba de ello, se considerará que se ha concedido por esos animales una restitución por exportación igual a los derechos de importación más elevados aplicable el día de la reimportación en la Comunidad de los animales de la especie bovina del código NC 0102 90.
Artículo 5
Queda derogado el Reglamento (CEE) no 2342/92.
Las referencias al Reglamento derogado se entenderán hechas al presente Reglamento y se leerán con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo II.
Artículo 6
El presente Reglamento entrará en vigor el vigésimo día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 14 de febrero de 2008.