NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1580/2007
ze dne 21. prosince 2007,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (2), a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a zrušuje nařízení (ES) č. 2202/96 (3), a zejména na článek 42 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 změnilo předchozí režim pro odvětví ovoce a zeleniny stanovený nařízením (ES) č. 2200/96, nařízením (ES) 2201/96 a nařízením Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (4).
(2)
Stávající prováděcí pravidla týkající se odvětví ovoce a zeleniny jsou obsažena ve velkém počtu nařízení, z nichž mnohá byla často pozměňována. Tato prováděcí pravidla je zapotřebí upravit v důsledku změn provedených v režimu pro ovoce a zeleninu nařízením (ES) č. 1182/2007, jakož i s přihlédnutím k získaným zkušenostem. Vzhledem k rozsahu změn je v zájmu srozumitelnosti nezbytné začlenit všechna prováděcí pravidla do nového samostatného nařízení.
(3)
Proto by měla být zrušena tato nařízení Komise:
-
Nařízení (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu (5),
-
Nařízení (ES) č. 1555/96 ze dne 30. července 1996 o prováděcích pravidlech k dodatečným dovozním clům na ovoce a zeleninu (6),
-
Nařízení (ES) č. 961/1999 ze dne 6. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se rozšíření pravidel vydaných organizacemi producentů v odvětví ovoce a zeleniny (7),
-
Nařízení (ES) č. 544/2001 ze dne 20. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se dodatečného finančního příspěvku na provozní prostředky (8),
-
Nařízení (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu (9),
-
Nařízení (ES) č. 2590/2001 ze dne 21. prosince 2001, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu, prováděné ve Švýcarsku před vývozem do Evropského společenství (10),
-
Nařízení (ES) č. 1791/2002 ze dne 9. října 2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Maroku před dovozem do Evropského společenství (11),
-
Nařízení (ES) č. 2103/2002 ze dne 28. listopadu 2002, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Jihoafrické republice před dovozem do Evropského společenství (12),
-
Nařízení (ES) č. 48/2003 ze dne 10. ledna 2003, kterým se stanoví pravidla použitelná na směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny v jednom maloobchodním balení (13),
-
Nařízení (ES) č. 606/2003 ze dne 2. dubna 2003, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Izraeli před dovozem do Společenství (14),
-
Nařízení (ES) č. 761/2003 ze dne 30. dubna 2003, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Indii před dovozem do Společenství (15),
-
Nařízení (ES) č. 1432/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžného uznání seskupení producentů (16),
-
Nařízení (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu (17),
-
Nařízení (ES) č. 1943/2001 ze dne 3. listopadu 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podporu předběžně uznaným seskupením producentů (18),
-
Nařízení (ES) č. 103/2004 ze dne 21. ledna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o intervenční režim a stažení z trhu v odvětví ovoce a zeleniny (19),
-
Nařízení (ES) č. 1557/2004 ze dne 1. září 2004, schvalující postupy kontroly shody obchodních norem platných pro určité čerstvé ovoce, které se provádějí na Novém Zélandu před dovozem do Společenství (20),
-
Nařízení (ES) č. 179/2006 ze dne 1. února 2006 o zavedení režimu dovozních licencí pro jablka dovážená ze třetích zemí (21),
-
Nařízení (ES) č. 430/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Senegalu před dovozem do Společenství (22),
-
Nařízení (ES) č. 431/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Keni před dovozem do Společenství (23),
-
Nařízení (ES) č. 1790/2006 ze dne 5. prosince 2006, kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Turecku před dovozem do Společenství (24),
(4)
Měla by být přijata prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1182/2007.
(5)
Pro produkty z ovoce a zeleniny je třeba stanovit hospodářské roky. Vzhledem k tomu, že v odvětví již neexistují režimy podpory, které se řídí cyklem sklízení dotčených produktů, lze všechny hospodářské roky přizpůsobit podle kalendářního roku.
(6)
Nařízení (ES) č. 1182/2007 opravňuje Komisi ke stanovení obchodních norem pro produkty z ovoce a zeleniny a čl. 2 odst. 7 uvedeného nařízení stanoví, že stávající jednotlivá nařízení stanovící tyto normy by se měla nadále používat, dokud nebudou přijaty nové normy.
(7)
V případě některých činností, které jsou velmi okrajové a/nebo velmi specifické, nacházejí se na začátku distribučního řetězce nebo se provádějí u produktů určených ke zpracování, je třeba stanovit výjimky a osvobození z použití obchodních norem.
(8)
Údaje vyžadované obchodními normami by měly být zřetelně uvedeny na obalu nebo na štítku.
(9)
V důsledku poptávky některých spotřebitelů se balení obsahující různé druhy čerstvého ovoce a zeleniny stávají na trhu stále běžnějšími. Poctivé obchodování vyžaduje, aby čerstvé ovoce a zelenina prodávané v jednom balení byly vyrovnané jakosti. U produktů, pro něž nebyly přijaty normy Společenství, to lze zajistit uplatňováním všeobecných ustanovení. Je třeba stanovit požadavky na označování směsí různých druhů ovoce a zeleniny v jednom balení. Tyto požadavky by však měly být méně přísné než požadavky stanovené obchodními normami, aby se zejména zohlednil prostor, který je k dispozici na štítcích.
(10)
Každý členský stát by měl určit kontrolní subjekty odpovědné za provádění kontrol shody ve všech stadiích uvádění na trh. Jeden z těchto subjektů by měl být odpovědný za kontakty a koordinaci mezi všemi ostatními určenými subjekty.
(11)
Vzhledem k tomu, že údaje o obchodnících a jejich hlavní charakteristiky jsou nepostradatelným nástrojem analýzy prováděné členskými státy, je nezbytné v každém členském státě zřídit databáze obchodníků v odvětví čerstvého ovoce a zeleniny.
(12)
Kontroly shody by se měly provádět odebíráním vzorků a měly by se zaměřit na obchodníky, u kterých je největší pravděpodobnost, že jejich zboží není v souladu s normami. S ohledem na podmínky svých vnitrostátních trhů by členské státy měly stanovit pravidla, podle kterých se kontroly zaměří na určité kategorie obchodníků. K zajištění transparentnosti by tato pravidla měla být oznámena Komisi.
(13)
Členské státy by měly zajistit, aby vývoz čerstvého ovoce a zeleniny do třetích zemí odpovídal obchodním normám, a měly by potvrzovat dodržování norem v souladu se Ženevským protokolem o normalizaci čerstvého ovoce a zeleniny a suchého a sušeného ovoce uzavřeným v rámci Evropské hospodářské komise OSN a se systémem OECD pro používání mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu.
(14)
Dovoz čerstvého ovoce a zeleniny ze třetích zemí by měl odpovídat obchodním normám nebo normám jim rovnocenným. Kontroly shody tedy musí být prováděny před vstupem tohoto zboží na celní území Společenství, kromě malých množství, u nichž je podle názoru kontrolního orgánu/subjektu malé riziko, že by nebyly ve shodě. V některých třetích zemích, které poskytují dostatečné záruky dodržování norem, mohou kontroly před vývozem provádět kontrolní útvary těchto třetích zemí. V tomto případě by členské státy měly pravidelně ověřovat účinnost/kvalitu kontrol před vývozem prováděných kontrolními útvary třetích zemí a měly by informovat Komisi o výsledcích těchto ověřování.
(15)
Produkty určené ke zpracování nemusí odpovídat obchodním normám, proto by mělo být zaručeno, aby se neprodávaly na trhu s čerstvými produkty. Tyto produkty by měly být vhodně označeny a v určitých případech pokud možno provázeny osvědčením o průmyslovém užití, které uvádí konečné využití produktu, na jehož základě je možné provedení kontroly.
(16)
Ovoce a zelenina, u kterých se kontroluje shoda s obchodními normami, by měly být ve všech stadiích uvádění na trh podrobeny stejnému typu kontrol. K tomuto účelu by měly být použity směrnice pro kontrolu doporučené Evropskou hospodářskou komisí OSN, které jsou v souladu s příslušnými doporučeními OECD. Pro kontroly na úrovni maloobchodního prodeje by však měla být stanovena zvláštní opatření.
(17)
Mělo by se přijmout ustanovení, aby organizace producentů mohly být uznány pro produkty, které požadují. Pokud se uznání vyžaduje pouze pro produkty určené ke zpracování, je třeba zajistit, aby dané produkty byly skutečně dodávány ke zpracování.
(18)
S cílem napomoci dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny a zajistit, aby organizace producentů mohly provádět své činnosti trvale udržitelným a účinným způsobem, je třeba, aby organizace producentů byly co nejstabilnější. Členství producenta v organizaci producentů by proto mělo trvat po určité minimální období. Členské státy by měly mít možnost stanovit lhůty pro vystoupení z organizace a data, k nimž vystoupení nabývá účinku.
(19)
Hlavní a základní činnosti organizace producentů by se měly týkat koncentrace nabídky a uvádění produktů na trh. Organizacím producentů by však mělo být dovoleno zapojit se i do jiných činností, ať už obchodní nebo neobchodní povahy. Spolupráce mezi organizacemi producentů by měla být podporována tím, že bude povoleno, aby ovoce a zelenina nakoupené výhradně od jiné uznané organizace producentů nebyly při uvádění na trh započítávány do kalkulací pro účely hlavní činnosti, ani činností ostatních. Pokud jde o poskytování technických prostředků, je vhodné rozšířit jeho rozsah tak, aby bylo zahrnuto také jejich poskytování členy některé organizace producentů.
(20)
Organizace producentů mohou mít podíl v dceřiných podnicích, které pomáhají zvyšovat přidanou hodnotu produkce jejich členů. Měla by být stanovena pravidla pro výpočet hodnoty takové tržní produkce. Hlavní činnosti takových dceřiných podniků by měly být po uplynutí přechodného období určeného pro přizpůsobení shodné s činnostmi dané organizace producentů.
(21)
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro uznávání a fungování sdružení organizací producentů, nadnárodních organizací producentů a nadnárodních sdružení organizací producentů podle nařízení (ES) č. 1182/2007. V zájmu soudržnosti by tato pravidla měla v maximální možné míře odrážet pravidla stanovená pro organizace producentů.
(22)
K usnadnění koncentrace nabídky je třeba podporovat spojení stávajících organizací producentů za účelem vzniku nových organizací stanovením pravidel pro spojení operačních programů sloučených organizací.
(23)
Při dodržování zásad, podle kterých musí být organizace producentů založena z vlastní iniciativy producentů a kontrolována producenty, je třeba ponechat na členských státech, aby stanovily podmínky pro přijímání dalších fyzických nebo právnických osob za členy organizace producentů anebo sdružení organizací producentů.
(24)
S cílem zajistit, aby organizace producentů skutečně reprezentovaly minimální počet producentů, by členské státy měly přijmout opatření zajišťující, aby menšina členů, na které může připadat převážný objem produkce dané organizace producentů, neoprávněně neovládala její řízení a činnost.
(25)
V zájmu zohlednění odlišných okolností produkce a uvádění na trh ve Společenství by členské státy měly stanovit určité podmínky pro udělení předběžného uznání seskupením producentů, která předloží plán uznání.
(26)
Ve snaze podpořit zakládání stabilních organizací producentů schopných trvale přispívat k dosažení cílů režimu ovoce a zeleniny by se mělo předběžné uznání udělovat jen těm organizacím producentů, které jsou prokazatelně schopné ve stanovené lhůtě splnit všechny podmínky uznání.
(27)
Měly by být stanoveny informace, které by měla seskupení producentů uvést v plánu uznání. Aby seskupení producentů mohla lépe splnit podmínky uznání, je třeba povolit změny plánů uznání. Za tímto účelem je třeba umožnit členským státům, aby mohly požádat organizaci producentů o přijetí opravných opatření s cílem zajistit provádění svého plánu.
(28)
Seskupení producentů může podmínky uznání splnit ještě před dokončením plánu uznání. Mělo by být přijato ustanovení umožňující těmto seskupením předkládat žádosti o uznání zároveň s návrhy operačních programů. Udělení tohoto uznání seskupení producentů musí v zájmu důslednosti znamenat ukončení jeho plánu uznání, a rovněž je třeba zastavit poskytování podpory. Pro zohlednění víceletého financování investic by však ty investice, které splnily předpoklady pro podporu na investice, měly být schopny převedení na operační programy.
(29)
K usnadnění řádného uplatňování režimu podpor na pokrytí nákladů na vytvoření organizací a na jejich administrativní činnost by tato podpora měla být poskytována v paušální výši. Pro tuto paušální podporu je třeba stanovit strop, aby byla dodržena rozpočtová omezení. Kromě toho by tato podpora měla být přizpůsobena hodnotě produkce seskupení producentů uváděné na trh s cílem zohlednit odlišné finanční potřeby různě velkých seskupení producentů.
(30)
V zájmu důslednosti a bezproblémového přechodu na status uznaného seskupení producentů je třeba, aby se na seskupení producentů vztahovala stejná pravidla pro hlavní činnosti organizací producentů a pro hodnotu produkce jimi uváděné na trh.
(31)
V případě fúzí by mělo být umožněno poskytnutí podpory seskupením producentů vzniklých fúzí, aby byly vzaty v úvahu finanční potřeby nových seskupení producentů a zajistilo se řádné uplatňování režimu podpor.
(32)
Pro usnadnění využívání režimu podpor operačních programů by měla být jasně definována produkce organizací producentů uváděná na trh, včetně specifikace toho, jaké produkty mohou být zohledněny, a stadia uvádění na trh, v nichž se má vypočítávat hodnota produkce. V případě ročních výkyvů nebo nedostatečných údajů by rovněž měly být umožněny doplňkové způsoby výpočtu produkce uváděné na trh. Aby nedocházelo ke zneužívání režimu, nemělo by organizacím producentů být obecně povoleno měnit referenční období během trvání programu.
(33)
K zajištění správného využívání podpor je třeba stanovit pravidla pro řízení provozních fondů a finančních příspěvků členů, přičemž je třeba umožnit co největší míru pružnosti za podmínky, že všichni producenti mohou využívat výhod provozního fondu a mohou se demokraticky podílet na rozhodování o jeho čerpání.
(34)
Je třeba stanovit předpisy stanovující rozsah a strukturu vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy a vnitrostátní rámec pro opatření v oblasti životního prostředí. Jejím cílem je optimalizovat přidělování finančních zdrojů a zlepšovat kvalitu strategie.
(35)
V zájmu řádného řízení by měly být stanoveny postupy pro předkládání a schvalování operačních programů, včetně lhůt, aby příslušné orgány mohly přiměřeně vyhodnotit informace, a dále opatření a činnosti, které by se měly zahrnout do programů, nebo by se z nich měly vyloučit. Vzhledem k tomu, že jsou programy řízeny na ročním základě, mělo by být stanoveno, aby programy, které nejsou schváleny do určitého data, byly o jeden rok odloženy.
(36)
Měl by existovat postup pro každoroční změny operačních programů na následující rok, aby mohly být upraveny s ohledem na jakékoli nové podmínky, které nebylo možné předvídat, když byly programy předkládány. Kromě toho by mělo být možné měnit opatření a částky provozních fondů během každého roku, v němž se program provádí. Všechny tyto změny by měly podléhat určitým omezením a podmínkám, které určí členské státy a které budou zahrnovat povinné oznamování změn příslušným orgánům v zájmu zachování všeobecných cílů schválených programů.
(37)
Z důvodů finančního zabezpečení a právní jistoty by měly být vypracovány seznamy operací a výdajů, které případně nespadají pod operační programy.
(38)
Aby se zabránilo neoprávněnému obohacení soukromého subjektu, který během doby čerpání investice přerušil své svazky s organizací, měla by být pro případy investic do jednotlivých podniků stanovena opatření, která organizaci umožní získat zpět zbytkovou hodnotu investice, bez ohledu na to, zda takovou investici vlastní člen nebo organizace.
(39)
Pro zajištění správného uplatňování režimu je třeba stanovit informace, které mají být zahrnuty do žádostí o podporu, jakož i postupy pro vyplácení podpor. Aby se zamezilo obtížím v peněžním toku, měly by organizace producentů mít k dispozici systém záloh na platby provázený příslušným zajištěním. Z podobných důvodů by měl být k dispozici alternativní systém pro náhradu již vynaložených výdajů.
(40)
Je třeba stanovit prováděcí předpisy pro rozsah a uplatňování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. Tato pravidla by měla v maximální možné míře umožňovat pružnost a rychlé používání v případě krizí, a proto by měla umožňovat přijímání rozhodnutí ze strany samotných členských států a organizací producentů. Tato pravidla by však měla rovněž zabránit zneužívání a měla by stanovit limity pro používání určitých opatření, a to i ve finanční rovině. Měla by také zajišťovat řádné dodržování rostlinolékařských a environmentálních požadavků.
(41)
Pokud jde o stahování produktů z trhu, je třeba přijmout prováděcí pravidla, která zohlední případnou důležitost uvedeného opatření. Zejména je třeba vymezit pravidla týkající se režimu zvýšené podpory u ovoce a zeleniny stahovaných z trhu, jež jsou bezplatně rozdělovány jako humanitární pomoc dobročinnými organizacemi a některými dalšími zařízeními a institucemi. Kromě toho by měla být stanovena maximální míra podpory na stažení z trhu s cílem zajistit, aby se tento postup neujal jako stálá alternativa pro odbyt produktů ve srovnání s jejich uváděním na trh. V této souvislosti je v případě produktů, pro něž byla stanovena maximální míra pro vyrovnávací platby Společenství za stažení v příloze V nařízení (ES) č. 2200/96, vhodné pokračovat v uplatňování této míry, která bude do určité míry zvyšována s ohledem na to, že tato stažení jsou nyní spolufinancována. V případě ostatních produktů, u nichž se doposud neprojevilo riziko nadměrného stahování z trhu, je vhodné umožnit členským státům, aby stanovily maximální míru podpory. Ve všech případech je však z podobných důvodů vhodné stanovit kvantitativní limit pro stahování z trhu na produkt a organizaci producentů.
(42)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se vnitrostátní finanční pomoci, kterou mohou členské státy přiznat v regionech Společenství, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, a zároveň takový nízký stupeň organizovanosti organizací definovat. Je třeba upravit postupy schvalování takové vnitrostátní pomoci, jakož i postupy pro schvalování a výši náhrady této pomoci Společenstvím, stejně jako pro část náhrady, která by měla vycházet z existujících úrovní náhrad.
(43)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla, a to zejména procesní ustanovení upravující podmínky, za kterých mohou být rozšířena pravidla vydaná organizacemi producentů nebo sdruženími těchto organizací v odvětví ovoce a zeleniny na všechny producenty usazené v určité hospodářské oblasti. Pokud je ovoce prodáváno na stromě, mělo by též být vyjasněno, která pravidla se mají rozšířit na producenty a která na odběratele.
(44)
Producenti jablek ve Společenství se v poslední době ocitli v obtížné situaci způsobené mimo jiné značným zvýšením dovozů jablek z určitých třetích zemí jižní polokoule. Proto by se měl zlepšit dohled nad dovozem jablek. Vhodný nástroj pro dosažení tohoto cíle představuje mechanismus založený na vydávání dovozních licencí, jejichž součástí je složení jistoty zajišťující, že dovozy, pro něž byly tyto dovozní licence vyžádány, se opravdu uskuteční. Mělo by se použít nařízení Komise (ES) č. 1291/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (25), a nařízení (EHS) č. 2220/85, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty (26).
(45)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu. Skutečnost, že se většina dotčeného ovoce a zeleniny podléhajícího zkáze dodává formou komisního prodeje, působí zvláštní potíže při stanovení hodnoty těchto produktů. Je třeba stanovit možné metody výpočtu vstupní ceny, na jejímž základě jsou dovážené produkty zařazeny do společného celního sazebníku. Zejména je třeba zavést standardní dovozní hodnoty na základě váženého průměru průměrných cen za produkty a je také třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy nejsou pro produkty určitého původu k dispozici žádné ceny. Je třeba, aby existovalo ustanovení upravující složení jistoty za jistých okolností, aby bylo zajištěno, že je tento systém uplatňován správně.
(46)
Je třeba přijmout prováděcí pravidla týkající se dovozního cla, které lze ukládat na určité produkty vedle cla stanoveného ve společném celním sazebníku. Toto dodatečné clo lze ukládat tehdy, jestliže dovážené objemy dotyčných produktů převyšují spouštěcí úroveň určenou pro jednotlivý produkt a období uplatnění. Zboží přepravované do Společenství je osvobozeno od dodatečného cla, a proto je pro toto zboží třeba přijmout zvláštní ustanovení.
(47)
Je třeba přijmout ustanovení o přiměřeném monitorování a hodnocení průběžných programů a režimů pro účely posuzování jejich účelnosti a účinnosti ze strany organizací producentů i členských států.
(48)
Je třeba zavést opatření/ustanovení týkající se druhu, formátu a způsobu sdělení, které jsou nezbytné k provedení tohoto nařízení. Tato opatření by měla zahrnovat jak sdělení, která předkládají producenti a organizace producentů členským státům, tak sdělení, která předkládají členské státy Komisi, jakož i důsledky plynoucí z opožděných nebo nesprávných sdělení.
(49)
Je třeba zavést opatření ke kontrolám nezbytným pro zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i příslušné sankce platné v případě zjištěných nesrovnalostí. Uvedená opatření by měla zahrnovat jak konkrétní kontroly a sankce stanovené na úrovni Společenství, tak i dodatečné vnitrostátní kontroly a sankce. Tyto kontroly a sankce by měly být odrazující, účinné a přiměřené. Je třeba vydat pravidla pro řešení případů zjevných chyb a případů vyšší moci, jakož i o dalších výjimečných okolnostech, aby se zajistilo spravedlivé zacházení s producenty. Měla by být vydána pravidla pro řešení uměle vytvořených situací, aby se vyloučila možnost těžit z nich jakékoli výhody.
(50)
Je třeba přijmout ustanovení k zajištění bezproblémového přechodu z předchozího režimu na nový režim stanovený tímto nařízením a k provedení přechodných ustanovení podle článku 55 nařízení (ES) č. 1182/2007.
(51)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti a používání pojmů
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2200/96, nařízení (ES) č. 2201/96, a nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Pojmy používané v nařízeních uvedených v odstavci 1 mají shodný význam, jsou-li použity v tomto nařízení, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Hospodářské roky
Hospodářské roky pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 trvají po období od 1. ledna do 31. prosince.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
KAPITOLA I
Obecná pravidla
Článek 3
Výjimky a osvobození z použití obchodních norem
1. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se dodržení obchodních norem nevyžaduje u:
a)
produktů zasílaných do zpracovatelských podniků, pokud pro ně nejsou v tomto nařízení konkrétně stanovena minimální kritéria jakosti pro produkty určené k průmyslovému zpracování;
b)
produktů přenechaných producentem v místě jeho podniku spotřebiteli pro jeho osobní spotřebu; a
c)
produktů z určité oblasti, které se prodávají v maloobchodním prodeji v této oblasti k uspokojení zavedené tradiční místní spotřeby na základě rozhodnutí Komise přijatého na žádost členského státu postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se dodržení obchodních norem v rámci dané produkční oblasti nevztahuje na:
a)
produkty prodávané nebo dodávané pěstitelem do obalových úpraven a balíren nebo do skladovacích zařízení nebo zasílané do těchto zařízení z podniku producenta; a
b)
produkty zasílané ze skladovacích zařízení do obalových úpraven a balíren.
3. Odchylně od čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 smějí členské státy od požadavků na dodržení obchodních norem nebo některých jejich ustanovení osvobodit:
a)
produkty vystavené za účelem prodeje, nabízené k prodeji, prodávané, dodávané nebo jakýmkoli jiným způsobem uváděné pěstitelem na velkoobchodní trhy, a zejména na trhy producentů přímo v pěstitelské oblasti; a
b)
produkty zasílané z těchto velkoobchodních trhů do obalových úpraven a balíren nebo skladovacích zařízení v téže pěstitelské oblasti.
V případě použití prvního pododstavce o tom dotčený členský stát uvědomí Komisi a oznámí jí opatření, která k tomu účelu přijal.
4. U produktů uvedených v odst. 1 písm. a) a odst. 2 je nutno příslušnému orgánu členského státu prokázat, že dané produkty splňují stanovené podmínky, zejména pokud jde o jejich zamýšlené použití.
Článek 4
Údaje pro označování
1. Údaje pro označování vyžadované obchodními normami stanovenými v souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 musí být uvedeny čitelně a viditelně na jedné straně obalu, a to buď tak, že jsou nesmazatelně vytištěny přímo na obalu nebo na štítku, který tvoří nedílnou součást obalu nebo je k obalu připevněn.
2. U přepravovaného volně loženého zboží nakládaného přímo na dopravní prostředek se údaje stanovené v odstavci 1 uvádí v průvodním dokladu ke zboží nebo na vývěsce viditelně umístěné uvnitř dopravního prostředku.
Článek 5
Údaje pro označování ve fázi maloobchodního prodeje
Pokud jsou produkty ve fázi maloobchodního prodeje nabízeny balené, musí být údaje pro označování vyžadované obchodními normami stanovenými podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 čitelné a viditelné.
U produktů nabízených jako hotově balené zboží podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES (27) musí být kromě údajů stanovených obchodními normami vyznačena i čistá hmotnost. V případě produktů běžně prodávaných na kusy se však uvedení čisté hmotnosti nevyžaduje, pokud je počet kusů jasně viditelný a lehce spočitatelný zvenčí, nebo pokud je tento počet uveden na štítku.
Produkty smějí být nabízeny nebalené, pokud maloobchodní prodejce zboží nabízené k prodeji vystaví se štítkem uvádějícím zřetelně a čitelně údaje, jež jsou stanoveny obchodními normami a v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 a označují odrůdu, zemi původu produktu a třídu jakosti.
Článek 6
Maloobchodní balení
1. Maloobchodní balení čerstvého ovoce a zeleniny o čisté hmotnosti nepřesahující tři kilogramy mohou obsahovat směsi různých druhů čerstvého ovoce a zeleniny za předpokladu, že:
a)
produkty jsou vyrovnané jakosti a že každý dotyčný druh vyhovuje normám v souladu s odstavcem 2;
b)
balení je náležitě označeno v souladu s odstavcem 3 a
c)
směs není takové povahy, aby uvedla spotřebitele v omyl.
2. Produkty obsažené v baleních uvedených v odstavci 1 jsou stejné třídy jakosti, jak je uvedeno v příloze I.
Pokud směs obsahuje ovoce a zeleninu, na které se nevztahují obchodní normy Společenství, musí být tyto produkty zařazeny do stejné třídy jakosti v souladu s přílohou I.
3. Označení maloobchodních balení podle odstavce 1 a/nebo každého balení, které je obsahuje, zahrnuje alespoň tyto údaje:
a)
Jméno a adresu balírny a/nebo odesílatele. Toto označení lze nahradit takto:
i)
u všech balení, s výjimkou hotového baleného zboží, oficiálně vystaveným a uznaným kódovým označením, které představuje balírnu anebo odesilatele, umístěným v těsné návaznosti na vyznačený odkaz „Balírna a/nebo odesilatel“ (nebo odpovídající zkratky);
ii)
výhradně v případě hotového baleného zboží jménem a adresou prodejce usazeného ve Společenství, umístěnými v těsné návaznosti na označení „Baleno pro:“ nebo ekvivalentním označením. V takovém případě musí značení zahrnovat také kód reprezentující balírnu a/nebo odesilatele. Prodávající je povinen uvést všechny informace, které kontrolní subjekt pokládá za nezbytné, pokud jde o význam tohoto kódu;
b)
název každého produktu/druhu obsaženého v balení;
c)
název odrůdy nebo tržního druhu každého produktu obsaženého ve směsi, pro který to obchodní norma Společenství vyžaduje u produktů neobsažených ve směsi;
d)
zemi původu každého dotyčného produktu vedle názvu dotyčného produktu; a
e)
třídu jakosti.
U ovoce a zeleniny, na které se vztahují obchodní normy Společenství, se tyto údaje nahradí údaji stanovenými těmito normami.
KAPITOLA II
Kontroly dodržování obchodních norem
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 7
Oblast působnosti
Tato kapitola stanoví pravidla pro členské státy týkající se provádění kontrol shody produktů s obchodními normami ve všech stadiích uvádění na trh podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 8
Příslušné subjekty
1. Každý členský stát určí:
a)
jeden příslušný orgán odpovědný za koordinaci a kontakty v oblastech, na které se vztahuje tato kapitola (dále jen „koordinační orgán“);
b)
kontrolní subjekt nebo subjekty odpovědné za uplatňování čl. 2 odst. 6 nařízení (ES) č. 1182/2007 (dále jen „kontrolní subjekty“).
2. Členské státy sdělí Komisi:
a)
název a poštovní a elektronickou adresu koordinačního orgánu, který určily podle odstavce 1,
b)
název a poštovní a elektronickou adresu kontrolních subjektů, které určily podle odstavce 1,
c)
přesný popis svěřených oblastí činnosti jimi jmenovaných kontrolních subjektů.
3. Koordinačním orgánem může být kontrolní subjekt nebo jeden z kontrolních subjektů nebo jakýkoli jiný subjekt určený podle odstavce 1.
4. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zpřístupní veřejnosti seznam koordinačních orgánů určených členskými státy.
Článek 9
Databáze obchodníků
1. Členské státy zřídí databázi obchodníků v odvětví ovoce a zeleniny, v níž jsou za podmínek stanovených v tomto článku uvedeni obchodníci, kteří uvádějí na trh čerstvé ovoce a zeleninu, pro něž byly stanoveny normy podle článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Pro účely této kapitoly se „obchodníkem“ rozumí fyzická nebo právnická osoba, která drží čerstvé ovoce a zeleninu, na něž se vztahují obchodní normy, pro jejich vystavení nebo nabízení k prodeji, prodej, nebo pro jakékoli jejich jiné uvedení na trh svým jménem nebo v zastoupení třetí strany na území Společenství a/nebo pro jejich vývoz do třetích zemí.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž jsou následující obchodníci zařazeni či nezařazeni do databáze:
a)
obchodníci, jejichž činnosti jsou vyňaty z povinnosti dodržovat obchodní normy podle článku 3 a
b)
fyzické nebo právnické osoby, jejichž činnosti v odvětví ovoce a zeleniny jsou omezeny buď na přepravu zboží, nebo na prodej malých množství na maloobchodní úrovni.
3. Je-li databáze složena z několika různých částí, koordinační orgán zajistí, aby databáze, její části a jejich aktualizace byly jednotné. Aktualizaci provádějí zejména kontrolní subjekty na základě údajů získaných při kontrolách prováděných ve všech stadiích uvádění na trh.
4. Tato databáze u každého obchodníka uvede registrační číslo, název, adresu, údaje potřebné pro zařazení do jedné z kategorií uvedených v článku 10, zejména pozici v tržním řetězci, údaje o významu obchodníka, o zjištěních při předchozích kontrolách provedených u tohoto obchodníka a veškeré další údaje, které jsou považovány za nezbytné pro účely kontroly.
5. Obchodníci musí poskytovat údaje, které členské státy považují za nezbytné pro zřízení a aktualizaci databáze. Členské státy stanoví podmínky, podle nichž se v databázi uvádějí obchodníci, kteří nejsou usazeni na jejich území, ale provádějí na něm obchodní činnost.
Oddíl 2
Kontroly prováděné na vnitřním trhu
Článek 10
Kontroly shody na vnitřním trhu
1. Členské státy zavedou systém kontrol na základě vzorků pro soulad produktů, které drží obchodníci ve všech stadiích uvádění na trh, s obchodními normami.
V tomto systému členské státy na základě analýzy rizika, že by obchodník uváděl na trh produkty, jež nejsou v souladu s obchodními normami, stanoví četnost kontrol prováděných kontrolními subjekty. Četnost kontrol musí dostatečným způsobem zajistit dodržování předpisů Společenství ve všech jimi předem vymezených kategoriích obchodníků.
Tato analýza rizik se především týká velikosti podniku obchodníků, jejich pozice v tržním řetězci, zjištění při předchozích kontrolách a dalších případných parametrů, jež budou vymezeny členskými státy.
Kontroly se ve větší míře vztahují na obchodníky, kteří se zabývají obalovou úpravou a balením ovoce a zeleniny zejména v produkčním regionu, nežli na ostatní kategorie obchodníků. Kontroly se rovněž mohou provádět při přepravě.
Zjistí-li kontroly závažné nesrovnalosti, kontrolní subjekty zvýší četnost kontrol dotyčných obchodníků.
2. Obchodníci musí kontrolním subjektům poskytnout všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol.
3. Členské státy mohou oprávnit obchodníky, kteří zaručují trvalý a vysoký stupeň shody odesílaného ovoce a zeleniny, na něž se vztahují obchodní normy, ve fázi odesílání k tomu, aby na každý odeslaný balík umístili štítek, jehož vzor je uveden v příloze II. Schválení se uděluje na dobu tří let a je obnovitelné.
Aby mohli používat vzor, musí obchodníci kromě toho:
a)
zaměstnávat pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem,
b)
mít vhodné zařízení pro přípravu a obalovou úpravu produktů,
c)
zavázat se k provádění kontroly shody odesílaného zboží a vést rejstřík záznamů o všech provedených kontrolách.
Nedokáží-li již obchodníci nadále zaručovat vysoký a trvalý stupeň shody nebo nesplňují-li již některou z podmínek uvedených v druhém pododstavci, odejme jim členský stát oprávnění umisťovat na každý odeslaný balík štítek, jehož vzor je uveden v příloze II.
4. Koordinační orgán sdělí Komisi ustanovení platná pro systém kontrol podle odstavce 1. Toto sdělení obsahuje různé zjištěné kategorie obchodníků a četnost kontrol stanovených pro jednotlivé kategorie a případně podrobné podmínky pro provádění odstavce 3 a podrobné podmínky pro provádění čl. 11 odst. 1, včetně minimálního rozsahu kontrol různých dotčených obchodníků. Koordinační orgán neprodleně sdělí Komisi veškeré následné změny tohoto systému.
5. Kontrolní subjekty každého členského státu, na jehož území se zjistí, že šarže zboží z jiného členského státu není v souladu s normami z důvodu závad nebo zhoršení jakosti, které mohlo být zjištěno již v okamžiku balení, informují ihned o těchto případech nesouladu s normami, zjištěných až na úrovni velkoobchodního prodeje včetně distribučních center, orgány dalších členských států, kterých by se zjištění mohla týkat.
Článek 11
Kontroly shody při vývozu
1. Příslušný kontrolní subjekt se při vývozu kontrolou shody ujistí o tom, že produkty určené k vývozu do třetích zemí opustí celní území Společenství pouze za předpokladu, že jsou v souladu s obchodními normami.
Vývozci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol.
2. Členské státy mohou u každé kategorie těchto obchodníků a na základě analýzy rizika stanovit minimální podíl dodávek a množství, které při vývozu podléhají kontrolám shody prováděným kontrolním subjektem. Tento podíl musí být dostatečný na to, aby bylo zaručeno dodržování pravidel Společenství. Jestliže kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, zvýší kontrolní subjekty podíl dodávek, které se u dotčených obchodníků kontrolují.
Členské státy mohou použít ustanovení uvedená v prvním pododstavci na obchodníky, kteří splňují tyto podmínky:
a)
poskytují dostatečné záruky jednotné a vysoké míry shody u ovoce a zeleniny, které uvádějí na trh;
b)
zaměstnávají pracovníky kontroly, kteří prošli školením schváleným členským státem;
c)
zaváží se provádět kontrolu shody u zboží, které uvádějí na trh; a
d)
zaváží se vést rejstřík záznamů všech kontrol, které provedli.
3. Po provedení kontrol podle odstavce 1 vystaví kontrolní subjekt pro každou šarži určenou na vývoz, která je podle jeho názoru v souladu s obchodními normami, osvědčení o shodě podle přílohy III. Je-li vyvezená dodávka složena z několika šarží, může se shoda u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této dodávky.
Jestliže šarže, na které se vztahuje osvědčení o shodě, nebyly zkontrolovány příslušným kontrolním subjektem při vývozu podle odstavce 2, uvede se v kolonce 13 (Poznámky) osvědčení zápis „vlastní kontrola (čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 0000/2007)“.
4. Příslušný celní orgán přijme vývozní celní prohlášení pouze v případě, že:
a)
ke zboží je přiloženo buď osvědčení podle odstavce 3, nebo osvědčení podle čl. 19 odst. 2, nebo
b)
příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem uvědomil celní orgán, že pro dotyčné šarže bylo vydáno jedno z těchto dvou osvědčení.
Článek 12
Kontroly shody při dovozu
1. Před propuštěním produktů ze třetích zemí do volného oběhu se u nich provádějí kontroly souladu s obchodními normami.
Dovozci kontrolním subjektům poskytnou všechny údaje, které tyto subjekty považují za nezbytné pro organizaci a provedení kontrol podle odstavce 2 a čl. 16 odst. 1.
2. Aniž je dotčen oddíl 3, provádí oficiální kontrolní subjekt při dovozu kontrolu shody u všech dovážených šarží a vydává osvědčení o shodě podle přílohy III, pokud tyto produkty jsou v souladu s požadovanými normami. Je-li dovezená zásilka složena z několika šarží, lze shodu u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této zásilky.
3. Celní orgány schválí propuštění do volného oběhu pouze v případě, že:
a)
ke zboží je přiloženo osvědčení podle odstavce 2, osvědčení podle čl. 14 odst. 1 nebo osvědčení podle čl. 19 odst. 2, nebo jestliže
b)
příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem uvědomil celní orgán, že pro dotyčné šarže bylo vydáno jedno z těchto osvědčení.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 může kontrolní subjekt příslušný pro dovoz rozhodnout, že nebude kontrolovat takové šarže, u kterých je podle jeho názoru malé riziko, že by nebyly ve shodě s obchodními normami. Za tímto účelem zašle celnímu orgánu orazítkované prohlášení nebo tento orgán jiným způsobem informuje o tom, že může provést celní odbavení.
Pro účely uplatnění prvního pododstavce může kontrolní subjekt stanovit předem kritéria pro vyhodnocení rizika neshody šarží a na základě analýzy rizika stanovit u každé kategorie dovozu, kterou předtím definoval, minimální podíl dodávek a množství, u nichž kontrolní subjekt příslušný pro dovoz provádí kontroly shody. Každý z podílů určených podle tohoto odstavce musí být vždy podstatně vyšší než ty, které se používají podle čl. 16 odst. 1.
5. Pro účely zlepšení jednotného uplatňování odstavce 4 v členských státech přijme Komise jednotné pokyny pro jeho používání. Koordinační orgán bezodkladně informuje Komisi o pravidlech používání odstavce 4, včetně kritérií a minimálních podílů podle odst. 4 druhého pododstavce a o veškerých následných změnách těchto pravidel.
6. Zjistí-li se při dovozu ze třetí země, že šarže zboží není v souladu s normami, koordinační orgán příslušného členského státu informuje ihned Komisi a koordinační orgány ostatních členských států, jež mohou být dotčeny, které poté na svém území zajistí potřebné rozšíření této informace. Oznámení Komisi se zasílá prostřednictvím elektronického systému určeného Komisí.
Oddíl 3
Kontroly prováděné třetími zeměmi
Článek 13
Schválení kontrol prováděných třetími zeměmi před dovozem do Společenství
1. Na žádost třetí země může Komise postupem podle článku 46 nařízení (ES) č. 2200/96 schválit kontroly shody prováděné touto třetí zemí před dovozem do Společenství.
2. Schválení podle odstavce 1 mohou získat třetí země, které o ně požádají a na jejichž území jsou pro produkty vyvážené do Společenství dodržovány obchodní normy Společenství, nebo alespoň rovnocenné normy.
V rámci schválení se stanoví úřední zpravodaj třetí země, který je odpovědný za kontrolní činnosti podle odstavce 1. Tento zpravodaj je odpovědný za udržování kontaktů se Společenstvím. V rámci tohoto schválení se rovněž stanoví kontrolní útvary odpovědné za náležité provádění kontrol (dále jen „kontrolní útvary třetí země“).
Schválení může platit pouze pro produkty pocházející z dotyčné třetí země a může být omezeno na některé produkty.
3. Kontrolní útvary třetí země jsou úředními subjekty nebo subjekty úředně uznanými úředním zpravodajem uvedeným v odstavci 2, které skýtají dostatečné záruky a mají k dispozici potřebné zaměstnance, vybavení a zařízení pro provádění kontrol podle metod uvedených v čl. 20 odst. 1 nebo podle rovnocenných metod.
4. Seznam zemí, jejichž kontroly shody jsou schváleny podle tohoto článku, a dotčených produktů je uveden v příloze IV části A. Údaje o úředních zpravodajích a kontrolních útvarech těchto zemí jsou uvedeny v části B uvedené přílohy a vzory osvědčení podle článku 14 jsou uvedeny v části C uvedené přílohy.
Článek 14
Osvědčení
1. Kontrolní útvary třetí země vystaví pro každou šarži kontrolovanou před uvedením na celní území Společenství buď osvědčení o shodě podle přílohy III, nebo jiný doklad, na němž se Komise dohodla s dotyčnou třetí zemí. Je-li dovezená zásilka složena z několika šarží, lze shodu u těchto šarží potvrdit jedním osvědčením, které zřetelně uvádí jednotlivé šarže této zásilky.
V rámci schválení podle čl. 13 odst. 1 se stanoví vzory formulářů určené k vyhotovení osvědčení uvedených v prvním pododstavci.
2. Osvědčení musí být označeno slovem „originál“. Pokud jsou vyžadovány další kopie, musí být označeny razítkem se slovem „kopie“. Příslušné orgány Společenství uznají za platný pouze originál osvědčení.
Rozměr formuláře je 210 × 297 mm; rozměr formuláře smí být na délku nejvýše o 8 mm větší nebo nejvýše o 5 mm menší. Použije se bílý bezdřevý klížený psací papír o hmotnosti nejméně 40 g/m2.
Formuláře se vytisknou a vyplní v jednom z úředních jazyků Společenství.
Formuláře musí být vyplněny s použitím mechanografického nebo podobného postupu.
Zápisy nesmějí být vymazávány ani přepisovány. Jakékoli změny se provedou škrtnutím nesprávných údajů a podle potřeby doplněním požadovaných údajů. Takovéto změny musí být parafovány osobou, která je provedla, a stvrzeny vydávajícími orgány.
Každé osvědčení je opatřeno pořadovým číslem, na jehož základě je možná jeho identifikace, a je opatřeno razítkem vydávajícího orgánu a podpisem osoby nebo osob k tomu zmocněných.
Vydávající orgán si ponechá kopii každého osvědčení, které vydá.
Článek 15
Pozastavení schválení
Komise může schválení pozastavit, zjistí-li, že zboží významné části šarží a/nebo množství neodpovídá údajům zapsaným v osvědčeních o shodě vydávaných kontrolními útvary třetí země, nebo v případě neuspokojivé odezvy na požadavky provedení následné kontroly podle čl. 16 odst. 2.
Článek 16
Doplňkové kontroly prováděné členskými státy
1. Členské státy při dovozu provádějí fyzické kontroly dodržování norem u produktů, které se dovážejí za podmínek vymezených v tomto oddílu, a to formou kontrol shody pro všechny dotčené třetí země u významného podílu dodávek a množství dováženého za těchto podmínek. Tento podíl musí být dostatečný k tomu, aby zaručil dodržování pravidel Společenství kontrolními útvary třetí země. Členské státy zaručí, aby se na kontrolované šarže, které nejsou v souladu s obchodními normami, uplatňovala opatření podle čl. 20 odst. 3.
Jestliže kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, informují členské státy ihned Komisi a kontrolní subjekty zvýší rozsah dodávek a množství, které se kontrolují v souladu s ustanoveními tohoto článku.
Pokud některý členský stát vybírá poplatek na úhradu nákladů na kontroly podle tohoto odstavce, odpovídá výše takového poplatku nižšímu podílu dodávek a množství zkontrolovaných těmito kontrolami než kontrolami uvedenými v článku 12.
2. Vzniknou-li jakékoli pochybnosti o pravosti osvědčení podle čl. 14 odst. 1 prvního pododstavce nebo o správnosti údajů v osvědčení uváděných, provede se následná kontrola.
Příslušný orgán Společenství vrátí osvědčení nebo jeho kopii úřednímu zpravodaji třetí země podle čl. 13 odst. 2 druhého pododstavce a podle okolností uvede důvody vyšetřování a veškeré získané informace, ze kterých plyne, že osvědčení není pravé nebo že v něm obsažené údaje nejsou správné. Žádosti o následné kontroly se předkládají na vědomí Komisi v co nejkratší době a připojí se k nim výsledky každé takové žádosti.
Je-li podána žádost o následnou kontrolu, může dovozce dotyčných produktů požádat příslušné kontrolní subjekty o provedení kontroly shody podle článku 12.
Článek 17
Povinnost sdělování
1. Koordinační orgán sdělí Komisi za každé čtvrtletí nejpozději na konci čtvrtletí následujícího po příslušném čtvrtletí za všechny třetí země a dotyčné produkty počet šarží a celková množství dovezená v souladu s článkem 13, počet šarží a množství, které byly podrobeny kontrole shody podle čl. 16 odst. 1, a takové šarže, které podle kontrolních subjektů neodpovídají údajům v osvědčeních o shodě vydaných kontrolním útvarem třetí země, přičemž uvede množství v každé z těchto šarží a druh zjištěných nedostatků.
2. Celní orgány úzce spolupracují s koordinačním orgánem a/nebo kontrolními subjekty, zejména pokud jde o uplatňování čl. 16 odst. 1 a 2, a poskytnou jim všechny nezbytné údaje.
Článek 18
Správní spolupráce
1. Uplatnění tohoto oddílu podléhá stanovení postupu pro správní spolupráci mezi Společenstvím a každou dotčenou třetí zemí.
Aby byly způsobilé pro tento postup, zašlou dotčené třetí země Komisi veškeré příslušné údaje o kontrolních činnostech, zejména vzory otisků razítek používaných kontrolními útvary třetí země, a podle potřeby a bez prodlení veškeré změny v takovýchto údajích. Komise tyto údaje a všechny následné změny oznámí koordinačním orgánům v členských státech, které o nich uvědomí celní orgány a ostatní příslušné orgány.
Po stanovení správní spolupráce a poté, co dotyčná třetí země sdělí všechny podstatné změny údajů jak v rámci této správní spolupráce, tak i pokud jde o jména a adresy úředního zpravodaje a kontrolních útvarů, vydá Komise za tímto účelem veřejně dostupné oznámení, a to způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Schválení třetích zemí podle čl. 13 odst. 4 se použije ode dne, kdy Komise veřejně zpřístupní oznámení podle odstavce 1 tohoto článku o stanovení správní spolupráce mezi Společenstvím a danou třetí zemí.
Oddíl 4
Produkty určené k průmyslovému zpracování
Článek 19
Produkty určené k průmyslovému zpracování
1. Pro účely tohoto nařízení znamenají produkty určené k průmyslovému zpracování čerstvé ovoce a zeleninu, na něž se vztahují obchodní normy a které se dopravují do zpracovatelských podniků, kde se zpracovávají na produkty zařazené do jiné položky kombinované nomenklatury než původní čerstvý produkt.
2. Příslušné kontrolní subjekty vydávají osvědčení o průmyslovém určení podle přílohy V pro produkty určené na vývoz do třetích zemí a produkty dovážené do Společenství, jsou-li tyto produkty určeny k průmyslovému zpracování a nemusí-li tedy v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) odpovídat obchodním normám. Kontrolní subjekty zajistí, aby byla dodržena zvláštní ustanovení o označování štítkem podle odstavce 4 tohoto článku.
3. Příslušný kontrolní subjekt zašle v případě dovozu po vydání všech osvědčení podle odstavce 2 koordinačnímu orgánu zpracovávajícího členského státu neprodleně kopii osvědčení a všechny další údaje potřebné pro případné provádění kontrol při zpracování. Po zpracování vrátí zpracovatelský podnik osvědčení příslušnému kontrolnímu subjektu, který ověří, zda byly produkty skutečně zpracovány.
4. Balení produktů určených k průmyslovému zpracování musí být zřetelně označeno na balíku nápisem „určeno k průmyslovému zpracování“ nebo jiným rovnocenným nápisem. U přepravovaného volně loženého zboží přímo nakládaného na dopravní prostředek se toto označení uvádí v průvodním dokladu ke zboží nebo na viditelném místě uvnitř dopravního prostředku.
5. Členské státy přijmou všechna náležitá opatření, zejména s ohledem na spolupráci s ostatními dotčenými členskými státy, aby zabránily tomu, že by se zboží určené na trh s čerstvým ovocem a zeleninou dopravovalo z produkčního regionu jako zboží určené k průmyslovému zpracování.
Oddíl 5
Kontrolní metody
Článek 20
Kontrolní metody
1. Kontroly shody podle této kapitoly se s výjimkou kontrol při maloobchodním prodeji konečnému spotřebiteli provádějí v souladu s metodami stanovenými v příloze VI, pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak.
Členské státy stanoví zvláštní opatření pro kontrolu shody v místě maloobchodního prodeje konečnému spotřebiteli.
2. Zjistí-li se při kontrole, že zboží je v souladu s obchodními normami, může kontrolní subjekt vydat osvědčení o shodě podle přílohy III. Toto osvědčení se v každém případě vydává při dovozu nebo vývozu.
3. Není-li zboží v souladu s normami, vydá kontrolní subjekt protokol o nedodržení norem, určený obchodníkovi nebo jeho zástupci. Zboží, pro které byl vydán protokol o nedodržení norem, se nemůže převážet bez schválení kontrolního subjektu, který tento protokol vydal. Toto schválení může být podmíněno dodržením podmínek stanovených kontrolním subjektem.
Obchodníci se mohou rozhodnout, že uvedou veškeré zboží nebo jeho část do souladu s normami. Zboží uvedené do souladu s normami se nemůže prodávat dříve, než se příslušný kontrolní subjekt vhodným způsobem nepřesvědčí o tom, že zboží bylo skutečně do souladu s normami uvedeno. Pouze bylo-li zboží uvedeno do souladu s normami, může případně kontrolní subjekt pro příslušnou šarži nebo její část vydat osvědčení o shodě podle přílohy III.
Jestliže kontrolní subjekt vyhoví přání obchodníka uvést zboží do shody v jiném členském státě než ve státě, v němž byla provedena kontrola a zjištěna nedodržení, členské státy učiní všechna nezbytná opatření, která považují za vhodná, zejména s ohledem na vzájemnou spolupráci, aby zkontrolovaly, zda bylo u zboží dosaženo shody.
Pokud u zboží nelze dosáhnout shody, ani je nelze předat k použití jako krmivo či k průmyslovému zpracování, ani k jinému nepotravinářskému využití, může kontrolní subjekt v případě potřeby požádat obchodníky, aby přijali odpovídající opatření a zajistili, aby dotčené produkty nebyly uvedeny na trh.
Obchodníci poskytnou veškeré informace, jež členské státy pokládají za nezbytné pro účely použití tohoto odstavce.
4. Pro účely uplatňování této kapitoly uvádějí faktury a průvodní doklady třídu jakosti, zemi původu produktů a případně skutečnost, že jsou určeny k průmyslovému zpracování. Tento požadavek se nevztahuje na maloobchodní prodej konečnému spotřebiteli.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznávání
Oddíl 1
Definice
Článek 21
Definice
1. Pro účely této hlavy:
a)
„producentem“ se rozumí zemědělec podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007;
b)
„dceřiným podnikem“ se rozumí podnik, v němž má účast jedna nebo více organizací producentů nebo jejich sdružení a který přispívá k dosažení cílů organizace producentů nebo jejich sdružení;
c)
„nadnárodní organizací producentů“ se rozumí každá organizace, v níž se alespoň jeden z podniků producentů nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
d)
„nadnárodním sdružením organizací producentů“ se rozumí každé sdružení organizací producentů, v němž alespoň jedna ze sdružených organizací se nachází v jiném členském státě než v tom, v němž má daná organizace své sídlo;
e)
„cílem konvergence“ se rozumí cíl akce nejméně rozvinutých členských států a regionů v souladu s právními předpisy Společenství, jimiž se řídí Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013;
f)
„opatřením“ se rozumí:
i)
opatření zaměřená na plánování produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
ii)
opatření zaměřená na zlepšení nebo udržení jakosti produktu, včetně pořízení stálých aktiv,
iii)
opatření zaměřená na zlepšení uvádění na trh, včetně pořízení stálých aktiv, a dále propagační a komunikační činnosti mimo ty propagační a komunikační činnosti, jež spadají pod bod vi),
iv)
výzkum a experimentální produkce, včetně pořízení stálých aktiv,
v)
vzdělávací akce mimo ty, které spadají pod bod vi), a opatření zaměřená na propagaci přístupu k poradenským službám,
vi)
kterýkoli z šesti nástrojů prevence a řízení vyjmenovaných v čl. 9 odst. 2 písm. a) až f) prvním pododstavci nařízení (ES) č. 1182/2007,
vii)
environmentální opatření uvedená v čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007, včetně pořízení stálých aktiv,
viii)
další opatření, včetně pořízení stálých aktiv mimo ta, která jsou uvedena v bodech i), ii), iii), iv) a vii) a jež plní jeden nebo více cílů podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007;
g)
„akcí“ se rozumí konkrétní činnost nebo nástroj zaměřené na dosažení určitého operativního cíle přispívajícího k jednomu nebo více cílům uvedeným v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007;
h)
„vedlejším produktem“ se rozumí produkt, který je výsledkem přípravy a/nebo zpracování produktu z ovoce a zeleniny, který má pozitivní hospodářskou hodnotu, avšak není hlavním zamýšleným výsledkem;
i)
„prvotním zpracováním“ se rozumí zpracování produktu z ovoce nebo zeleniny na jiný produkt uvedený v příloze I Smlouvy o ES. Čištění, řezání, odkrajování, sušení a balení čerstvých produktů za účelem jejich uvedení na trh se nepovažují za prvotní zpracování;
j)
„meziodvětvovým základem“ podle čl. 10 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se rozumí jedna či více činností uvedených v čl. 20 písm. c) nařízení (ES) č. 1182/2007, schválených členským státem a řízených společně s organizací producentů nebo sdružením organizací producentů a nejméně jedním subjektem působícím ve zpracování potravin anebo distribučním řetězci;
k)
„ukazatelem výchozího stavu“ se rozumí libovolný ukazatel vykazující stav nebo trend existující na začátku programovacího období, který může poskytnout tyto užitečné informace:
i)
při analýze výchozí situace pro účely stanovení vnitrostátní strategie pro udržitelné operační programy nebo operační program,
ii)
jako referenční údaj, na jehož základě se poměřují výsledky a dopad vnitrostátní strategie nebo operačního programu, a
iii)
při interpretaci výsledků a dopadu vnitrostátní strategie nebo operačního programu.
2. Členské státy definují právnické osoby dotčené na jejich území pro účely čl. 3 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 s ohledem na své vnitrostátní právní a správní struktury. Členské státy také podle potřeby pro účely používání uvedených článků přijmou ustanovení o jednoznačné definici částí právnických osob.
Oddíl 2
Požadavky vztahující se na organizace producentů
Článek 22
Rozsah produktů
1. Členské státy uznají organizace producentů podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 pro produkt nebo skupinu produktů uvedené v žádosti o uznání, s výhradou všech rozhodnutí přijatých v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení.
2. Členské státy uznají organizace producentů pro produkty určené výhradně pro průmyslové zpracování pouze tehdy, jsou-li schopny zajistit, že tyto produkty jsou dodávány pro zpracování, a to buď prostřednictvím systému dodavatelských smluv, či jinak.
Článek 23
Minimální počet členů
Při stanovení minimálního počtu členů organizace producentů podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 mohou členské státy stanovit, že pokud se organizace žádající o uznání skládá zcela či zčásti z členů, kteří jsou sami právnické osoby či jednoznačně definované části právnických osob složených z producentů, lze minimální počet členů vypočítat na základě počtu producentů sdružených v takových právnických osobách nebo jednoznačně definovaných částech právnických osob.
Článek 24
Minimální doba členství
1. Minimální doba členství producenta není kratší než jeden rok.
2. Vystoupení člena z organizace se oznámí organizaci písemně. Členské státy stanoví lhůty pro vystoupení, které nesmějí být delší než šest měsíců, a data, ke kterým vystoupení nabývá účinku.
Článek 25
Struktury a činnosti organizací producentů
Členské státy zajistí, že organizace producentů mají k dispozici zaměstnance, infrastrukturu a vybavení nutné ke splnění požadavků uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 a k zajištění jejich nezbytného fungování, zejména pokud jde o:
a)
znalost produkce jejich členů,
b)
příjem, třídění, skladování a balení produkce jejich členů,
c)
obchodní a rozpočtové řízení a
d)
centralizované účetnictví a fakturační systém.
Článek 26
Hodnota nebo objem tržní produkce
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se hodnota nebo objem tržní produkce vypočte na stejném základě jako hodnota produkce uváděné na trh podle článků 52 a 53 tohoto nařízení.
Článek 27
Poskytnutí technických prostředků
Pro účely čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1182/2007 se v případě organizace producentů, která je uznána pro produkt, u kterého je nezbytné poskytnutí technických prostředků, má za to, že organizace producentů splnila svou povinnost, poskytne-li odpovídající úroveň technických prostředků sama, prostřednictvím svých členů, prostřednictvím dceřiného podniku či formou svěření činností vnějším subjektům.
Článek 28
Hlavní činnosti organizací producentů
1. Hlavní činnost organizace producentů se týká koncentrace nabídky a uvádění produktů jejích členů, pro které je uznána, na trh.
2. Hodnota na trh uváděné produkce vlastních členů organizace producentů nebo členů jiných organizací producentů, kterou organizace prodává, musí být vyšší než hodnota veškeré ostatní produkce uváděné na trh, kterou prodává.
Výpočet vychází pouze z produktů, pro které je organizace producentů uznána.
3. V případě uplatnění čl. 52 odst. 7 platí odstavec 2 tohoto článku od 1. ledna 2012 s přiměřenými úpravami pro dotčené dceřiné podniky.
Článek 29
Svěření činností vnějším subjektům
Svěření některé z činností organizace producentů vnějším subjektům (outsourcing) znamená, že organizace producentů uzavře obchodní dohodu s jiným subjektem, včetně některého ze svých členů nebo dceřiných podniků, o zajišťování dotčené činnosti. Organizace producentů však zůstává nadále odpovědná za zajištění provádění takové činnosti i za celkovou řídící kontrolu a dozor nad obchodním ujednáním o zajišťování uvedené činnosti.
Ustanovení prvního odstavce platí s přiměřenými úpravami i tehdy, jestliže činnost prostřednictvím svěření činností vnějším subjektům sjednává sdružení organizací producentů.
Článek 30
Nadnárodní organizace producentů
1. Sídlo nadnárodní organizace producentů je zřízeno v členském státě, v němž má daná organizace producentů významné podniky nebo významný počet členů a/nebo v němž dosahuje významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodní organizace producentů, odpovídá za:
a)
uznání nadnárodní organizace producentů;
b)
schválení operačního programu nadnárodní organizace producentů;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí členové, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout veškerou nezbytnou pomoc členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, existujících v ostatních členských státech, kde jsou umístění členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Článek 31
Spojení organizací producentů
1. Pokud se organizace producentů s dříve odlišnými operačními programy spojily, mohou pokračovat v provádění těchto operačních programů souběžně a odděleně až do 1. ledna roku následujícího po spojení. V takových případech musí dotčené organizace producentů požádat o sloučení operačních programů jejich pozměněním v souladu s ustanoveními článku 66. V opačném případě musí dotčené organizace producentů okamžitě požádat o sloučení operačních programů jejich pozměněním v souladu s ustanoveními článku 67.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit organizacím producentů, které o to požádají na základě řádně opodstatněných důvodů, aby prováděly oddělené operační programy souběžně až do jejich přirozeného ukončení.
Článek 32
Členové, kteří nejsou producenty
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen organizace producentů kterákoli fyzická osoba nebo právnická osoba, která není producentem.
2. Při stanovení podmínek uvedených v odstavci 1 členské státy zajistí především soulad s čl. 3 odst. 1 písm. a) a odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Fyzické nebo právnické osoby uvedené v odstavci 1:
a)
nejsou brány v úvahu pro účely kritérií pro uznání;
b)
nemají přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Členské státy mohou omezit nebo zrušit právo těchto subjektů k hlasování o rozhodnutích týkajících se provozních fondů, a to v souladu s podmínkami uvedenými v odstavci 2.
Článek 33
Demokratická kontrola organizací producentů
Členské státy přijmou všechna opatření, která považují za nezbytná k tomu, aby se předešlo jakémukoliv zneužití pravomoci nebo vlivu jedním nebo více členy při řízení a fungování organizace producentů, včetně hlasovacích práv.
Oddíl 3
Sdružení organizací producentů
Článek 34
Uznání sdružení organizací producentů
1. Členské státy mohou uznat pouze sdružení organizací producentů podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 pro činnosti týkající se produktu nebo produktů uvedených v žádosti o uznání.
2. Sdružení organizací producentů může být uznáno podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 a může provozovat libovolné činnosti organizace producentů i tehdy, jestliže v uvádění produktů na trh pokračují jeho členové.
Článek 35
Hlavní činnosti sdružení organizací producentů
Ustanovení čl. 28 odst. 2 a 3 se použijí s přiměřenými úpravami na sdružení organizací producentů.
Článek 36
Členové sdružení organizací producentů, kteří nejsou organizacemi producentů
1. Členské státy mohou stanovit, zda a za jakých podmínek může být přijata jako člen sdružení organizací producentů fyzická nebo právnická osoba, která není uznanou organizací producentů.
2. Členové uznaného sdružení organizací producentů, kteří nejsou uznanými organizacemi producentů:
a)
nejsou bráni v úvahu pro účely kritérií pro uznání,
b)
nehlasují o rozhodnutích týkajících se provozních fondů,
c)
nemají přímý prospěch z opatření financovaných Společenstvím.
Článek 37
Nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů se zřizuje v členském státě, v němž má dotyčné sdružení významný počet členských organizací a/nebo v němž členské organizace dosahují významné úrovně tržní produkce.
2. Členský stát, v němž se nachází sídlo nadnárodního sdružení organizací producentů, zodpovídá za:
a)
uznání sdružení;
b)
případné schválení operačního programu nadnárodního sdružení;
c)
navázání nezbytné správní spolupráce s ostatními členskými státy, v nichž se nacházejí sdružené organizace, pokud jde o dodržování podmínek uznání a systém kontrol a sankcí. Tyto ostatní členské státy jsou povinny poskytnout veškerou nezbytnou pomoc členskému státu, ve kterém je umístěno sídlo; a
d)
poskytnutí veškeré příslušné dokumentace na vyžádání jiných členských států, a to včetně všech platných právních předpisů, existujících v ostatních členských státech, kde jsou umístění členové, v překladu do úředního jazyka žádajících členských států.
Oddíl 4
Seskupení producentů
Článek 38
Předkládání plánů uznání
1. Právnická osoba nebo jednoznačně definovaná část právnické osoby předloží plán uznání uvedený v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má právnická osoba své sídlo.
2. Členské státy stanoví:
a)
minimální kritéria, která musí právnická osoba či jednoznačně definovaná část právnické osoby splnit, aby mohly předložit plán uznání;
b)
pravidla pro vypracování, obsah a provádění plánů uznání;
c)
období, v němž má dřívější člen organizace producentů zakázáno vstoupit do seskupení producentů poté, co opustil tuto organizaci producentů, v souvislosti s produkty, pro něž byla organizace producentů uznána; a
d)
správní postupy schvalování, monitorování a plnění plánů uznání.
Článek 39
Obsah plánů uznání
Návrh plánu uznání obsahuje alespoň:
a)
popis počáteční situace, zejména pokud jde o počet členů producentů, s uvedením všech podrobných údajů o členech, produkci, včetně hodnoty produkce uváděné na trh, uvádění na trh a infrastruktuře, včetně infrastruktury ve vlastnictví jednotlivých členů seskupení producentů, má-li být používána přímo tímto seskupením producentů;
b)
návrh data zahájení provádění plánu a jeho trvání, které nesmí přesáhnout pět let; a
c)
činnosti, které je třeba provést v zájmu dosažení uznání.
Článek 40
Schvalování plánů uznání
1. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o návrhu plánu uznání do tří měsíců od obdržení návrhu plánu společně s veškerou podpůrnou dokumentací.
2. Na základě kontrol uvedených v článku 113 příslušný vnitrostátní orgán v případě potřeby:
a)
přijme předložený plán a udělí předběžné uznání;
b)
vyžádá si změny plánu;
c)
zamítne plán.
Plán může být v případě nutnosti přijat jen tehdy, pokud jsou do něj zapracovány změny požadované podle písmena b).
Vnitrostátní orgán o svém rozhodnutí vyrozumí právnickou osobu nebo jednoznačně definovanou část právnické osoby.
Článek 41
Provádění plánů uznání
1. Plán uznání se provádí v ročních obdobích počínajících 1. lednem. Členské státy mohou seskupením producentů povolit, aby tato roční období rozčlenila do pololetních období.
Plán uznání začne v souladu s navrhovaným datem podle čl. 39 písm. b):
a)
dnem 1. ledna následujícím po datu schválení plánu příslušným vnitrostátním orgánem, nebo
b)
okamžitě po datu jeho schválení.
2. Členské státy stanoví podmínky, za nichž mohou seskupení producentů požádat o změny plánů během jejich provádění. K těmto žádostem musí být přiloženy všechny nezbytné podpůrné doklady.
3. Příslušný vnitrostátní orgán rozhodne o změnách plánů do tří měsíců od obdržení žádosti o změny, po zvážení předložených důvodů. Pokud rozhodnutí o žádosti o změny nebylo přijato v uvedené lhůtě, považuje se dotyčná žádost za zamítnutou.
Článek 42
Žádosti o uznání organizace producentů
Seskupení producentů provádějící plán uznání může kdykoli předložit žádost o uznání podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007. Tyto žádosti se v každém případě předkládají před koncem přechodného období podle článku 7 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Ode dne podání uvedené žádosti může dotyčné seskupení předložit návrh operačního programu podle článku 64.
Článek 43
Hlavní činnosti seskupení producentů
Článek 28 platí s přiměřenými úpravami pro seskupení producentů.
Článek 44
Hodnota produkce uváděné na trh
1. Článek 52 platí s přiměřenými úpravami pro seskupení producentů.
2. Pokud dojde ke snížení hodnoty produkce uváděné na trh z důvodů, které jsou členskému státu náležitě zdůvodněné, za něž seskupení producentů nenese odpovědnost a jimž nemohlo zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh menší než 65 % hodnoty ověřené členským státem a deklarované v předchozí žádosti nebo žádostech o podporu s platností pro poslední předchozí roční období, a pokud neexistuje, pak hodnoty deklarované prvotně ve schváleném plánu uznání.
Článek 45
Financování plánů uznání
1. Výše podpory podle čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 se sníží o polovinu, pokud jde o produkci uváděnou na trh, jež převyšuje hodnotu 1 000 000 EUR.
2. Podpora podle čl. 7 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007 nesmí u žádného seskupení producentů překročit strop ve výši 100 000 EUR na jedno roční období.
3. Jestliže prováděcí období netrvá celý kalendářní rok, strop uvedený v odstavci 2 se úměrně sníží.
4. Podpora uvedená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vyplácí:
a)
v ročních nebo půlročních splátkách koncem každého ročního nebo půlročního období provádění plánu uznání, nebo
b)
ve splátkách pokrývajících část ročního období, jestliže dojde k zahájení plánu během ročního období nebo jestliže podle článku 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 dojde k uznání před koncem ročního období.
Pokud to vyžadují kontroly, členské státy mohou k výpočtu splátek použít jako základ produkci uváděnou na trh odpovídající jinému období nežli období, za něž je splátka vyplácena. Rozdíl mezi obdobími je kratší než délka skutečného daného období.
5. Směnným kurzem platným pro částky uvedené v odstavcích 1 a 2 je směnný kurz naposledy zveřejněný Evropskou centrální bankou před prvním dnem období, za něž se předmětná podpora poskytuje.
Článek 46
Podpora na investice vyžadované pro uznání
Pokud jde o investice související s prováděním plánů uznání podle čl. 39 písm. c) tohoto nařízení, na něž se poskytuje podpora podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007:
a)
vyloučeny jsou investice, které mohou narušit hospodářskou soutěž v jiných hospodářských činnostech organizace;
b)
investice, přímo nebo nepřímo určené na podporu takových opatření, se financují poměrným dílem odpovídajícím jejich použití předběžně uznanými sektory nebo produkty.
Článek 47
Žádost o podporu
1. Podle čl. 45 odst. 4 tohoto nařízení podává seskupení producentů během tří měsíců od konce každého ročního nebo půlročního období jednu žádost o podporu uvedenou v čl. 7 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007. Žádost obsahuje prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh pro období, na něž se o podporu žádá.
2. Žádosti o podpory na pololetní období mohou být předkládány pouze tehdy, je-li plán uznání členěn do pololetních období podle čl. 41 odst. 1. Všechny žádosti o podporu musí být provázeny písemným prohlášením seskupení producentů, že seskupení producentů:
a)
dodržuje a bude dodržovat nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i toto nařízení; a
b)
přímo ani nepřímo nevyužívalo, nevyužívá a nebude využívat dvojího financování ze strany Společenství a na vnitrostátní úrovni pro akce prováděné podle tohoto plánu uznání, na které se podle tohoto nařízení poskytuje financování ze zdrojů Společenství.
3. Členské státy stanoví lhůtu pro vyplacení podpory, která v žádném případě nesmí přesahovat období šesti měsíců od přijetí žádosti.
Článek 48
Způsobilost
Členské státy vyhodnocují způsobilost seskupení producentů pro podporu podle tohoto nařízení, aby zjistily, zda je poskytnutí podpory náležitě odůvodněné, s přihlédnutím k podmínkám a datu všech dřívějších podpor z veřejných prostředků poskytnutých organizacím nebo seskupením producentů, z nichž členové dotyčného seskupení producentů pocházejí, jakož i ke všem pohybům členů mezi organizacemi producentů a seskupeními producentů.
Článek 49
Účast Společenství
1. Účast Společenství na financování podpory podle čl. 7 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007 činí:
a)
75 % způsobilých veřejných výdajů v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
50 % způsobilých veřejných výdajů v ostatních oblastech.
2. Účast Společenství na financování podpory podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, vyjádřená jako kapitálový příspěvek nebo ekvivalent kapitálového příspěvku, činí nejvýše tento procentní podíl způsobilých nákladů na investice:
a)
50 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
30 % v ostatních oblastech.
Dotčené členské státy se zavážou, že se budou podílet nejméně pěti procenty na způsobilých investičních nákladech.
Finanční účast příjemců podpory na způsobilých investičních nákladech činí alespoň:
a)
25 % v oblastech způsobilých v souladu s cílem konvergence a
b)
45 % v ostatních oblastech.
Článek 50
Spojování
1. Podpora stanovená v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 může být poskytnuta nebo nadále poskytována seskupením producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání a která vznikla spojením seskupení dvou nebo více seskupení producentů, jimž bylo uděleno předběžné uznání.
2. Pro výpočet výše podpory splatné podle odstavce 1 se organizace, které se spojují, nahrazují seskupením producentů tímto spojením vzniklým.
3. Jestliže se spojí dvě a více seskupení producentů, převezme nový subjekt práva a povinnosti toho seskupení producentů, kterému byl jako prvnímu přiznán status předběžného uznání.
4. Jestliže se seskupení producentů, jemuž bylo uděleno předběžné uznání, spojí s uznanou organizací producentů, není výsledný subjekt nadále způsobilý ani pro předběžné uznání jako seskupení producentů, ani pro podporu podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007. Výsledný subjekt je nadále posuzován jako uznaná organizace producentů, pokud splňuje platné požadavky. V nezbytných případech požádá organizace producentů o změnu svého operačního programu a k tomuto účelu se s přiměřenými úpravami použije článek 31.
Akce provedené seskupeními producentů před takovýmto spojením však zůstávají způsobilé podle podmínek uvedených v plánu uznání.
Článek 51
Důsledky uznání
1. Poskytování podpory stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 je ukončeno, jakmile je uděleno uznání.
2. Při předkládání operačního programu podle tohoto nařízení zajistí dotčený členský stát vyloučení dvojího financování opatření stanovených v plánu uznání.
3. Investice, na které je poskytována podpora na náklady podle čl. 7 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, mohou být přeneseny do operačních programů, pokud jsou v souladu s požadavky tohoto nařízení.
4. Členské státy stanoví období počínající po provedení plánu uznání, během něhož musí seskupení producentů dosáhnout uznání jakožto organizace producentů. Toto období nepřesáhne čtyři měsíce.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Oddíl 1
Hodnota produkce uváděné na trh
Článek 52
Základ výpočtu
1. Pro účely této kapitoly se hodnota produkce uváděné na trh pro organizaci producentů vypočte na základě produkce členů organizací producentů, pro které je organizace producentů uznaná.
2. Hodnota na trh uváděné produkce zahrnuje produkci členů, kteří z organizace producentů vystupují nebo do ní vstupují. Členské státy stanoví podmínky k zamezení dvojího výpočtu.
3. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby do hodnoty produkce uvedené na trh zahrnuly hodnotu vedlejších produktů.
4. Hodnota produkce uvedené na trh zahrnuje hodnotu produktů stažených z trhu, s nimž se naloží v souladu s ustanoveními čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007, odhadem stanovenou ve výši průměrné ceny těchto produktů uvedených v předchozím roce na trh organizací producentů.
5. Do hodnoty produkce uvedené na trh se započte pouze produkce členů organizace producentů uvedené na trh organizací producentů samou nebo v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
6. Produkce uvedená na trh se fakturuje ve fázi „z organizace producentů“:
a)
podle potřeby jako produkt balený, obalově upravený nebo takový, který prošel zpracováním prvního stupně;
b)
bez DPH; a
c)
bez nákladů na vnitřní dopravu, pokud je vzdálenost mezi místem sběrny a balírny organizace producentů a distribučním místem organizace producentů značná. Členské státy stanoví snížení, která se použijí na fakturovanou hodnotu za produkty fakturované v různých fázích zpracování, dodání nebo přepravy.
7. Hodnotu produkce uvedené na trh je také možno vypočítat ve fázi po opuštění dceřiného podniku na témže základě jako v odstavci 6, pokud alespoň 90 % kapitálu dceřiného podniku vlastní:
a)
organizace producentů nebo sdružení organizací producentů, nebo
b)
s výhradou schválení ze strany členského státu, členové, kteří jsou družstvy, organizací producentů nebo sdružení organizací producentů, přispívá-li tato skutečnost k dosažení cílů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
8. Jestliže dojde ke snížení produkce v důsledku klimatického jevu, chorob rostlin nebo zvířat nebo napadení škůdci, veškerá pojistná plnění obdržená z těchto důvodů v rámci opatření pro pojištění úrody podle kapitoly III oddílu 6 nebo rovnocenných opatření řízených organizací producentů mohou být zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh.
Článek 53
Referenční období
1. Roční strop podpory uvedený v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vypočítává každý rok na základě hodnoty produkce uvedené na trh během referenčního období dvanácti měsíců, které stanoví členské státy.
2. Rererenční období stanoví členské státy pro každou organizaci producentů jako:
a)
období 12 měsíců, začínající nejdříve 1. ledna tři roky před rokem, v němž se provádí operační program, a končící nejpozději 1. srpna téhož roku, nebo
b)
průměrná hodnota ze tří po sobě následujících období 12 měsíců začínajících nejdříve 1. ledna pět let před rokem, v němž se provádí operační program, a končících nejpozději 1. srpna téhož roku.
3. Toto dvanáctiměsíční období je účetním obdobím dotyčné organizace producentů.
Referenční období se během operačního programu nemění, vyjma řádně odůvodněných situací.
4. Pokud dojde ke snížení hodnoty produktu z důvodů, které jsou ke spokojenosti členského státu řádně odůvodněné, za něž organizace producentů nenese odpovědnost a jimž nemohla zabránit, nesmí být hodnota produkce uváděné na trh stanovená v odstavci 1 nižší než 65 % hodnoty dotyčného produktu v předchozím referenčním období.
Důvody uvedené v prvním pododstavci jsou řádně odůvodněné.
5. Pokud nedávno uznané organizace producentů nemají dostatečné historické údaje o produkci uvedené na trh pro účely odstavce 2, za hodnotu produkce uvedené na trh se může považovat hodnota produkce uvedené na trh poskytnutá organizací producentů za účelem uznání. Výpočet se provede jako průměrná hodnota produkce uvedené na trh za tři předchozí roky, a to za všechny producenty, kteří jsou členy organizace producentů v okamžiku předložení žádosti o uznání.
6. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro shromáždění informací o hodnotě produkce uváděné na trh organizacemi producentů, které operační programy nepředložily.
7. Odchylně od odstavce 1 a 6 se hodnota produkce uvedené na trh za referenční období vypočte v souladu s právními předpisy platnými pro dané referenční období.
Oddíl 2
Provozní fondy
Článek 54
Řízení
Členské státy zajistí, aby provozní fondy byly řízeny takovým způsobem, aby externí auditoři mohli každoročně zjistit a kontrolovat jejich výdaje a příjmy a udělovat osvědčení o výdajích a příjmech.
Článek 55
Financování provozních fondů
Finanční příspěvky do provozního fondu podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 určuje organizace producentů.
Všichni producenti mají možnost využívat provozní fond a všichni producenti mají možnost podílet se demokraticky na rozhodnutích o využívání finančních prostředků organizace producentů a o finančních příspěvcích do provozních fondů.
Článek 56
Sdělování odhadované výše příspěvku
Organizace producentů sdělí členským státům nejpozději do 15. září odhadované výše příspěvku Společenství, příspěvku svých členů a samotné organizace producentů do provozních fondů na následující rok spolu s operačními programy nebo žádostmi o schválení jejich změn.
Členské státy mohou stanovit pozdější datum než 15. září.
Výpočet odhadované výše provozního fondu se zakládá na operačních programech a hodnotě produkce uváděné na trh. Výpočet se rozdělí na výdaje na opatření na předcházení krizím a jejich řízení a na ostatní opatření.
Oddíl 3
Operační programy
Článek 57
Vnitrostátní strategie
1. Celková struktura a obsah vnitrostátní strategie podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007 se ode dne 1. ledna 2009 stanoví v souladu s pokyny podle přílohy VII. Členské státy před tímto datem stanoví její celkovou strukturu a obsah. Může se skládat z regionálních složek.
Vnitrostátní strategie zahrnuje všechna rozhodnutí přijatá a ustanovení schválená členskými státy podle hlavy III nařízení (ES) č. 1182/2007 a této hlavy.
2. Vnitrostátní strategie, včetně začlenění vnitrostátního rámce podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007, se stanoví předtím, než se na každý daný rok předloží návrhy operačních programů. Vnitrostátní rámec se začlení po jeho předložení Komisi a po jeho případné změně v souladu s čl. 12 odst.1 druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Součástí postupu vypracování vnitrostátní strategie je analýza výchozí situace, za jejíž provedení odpovídá členský stát. Zjišťuje a vyhodnocuje potřeby, jež je nutno splnit, třídí potřeby na stupnici priorit, určuje cíle stanovené operačními programy ke splnění takových prioritních potřeb, očekávané výsledky a kvantifikované cíle, jichž je třeba dosáhnout ve vztahu k výchozí situaci, a stanovuje nejvhodnější opatření pro dosahování těchto cílů.
4. Členské státy rovněž zajistí sledování a hodnocení vnitrostátní strategie a její provádění prostřednictvím operačních programů.
Vnitrostátní strategii lze pozměňovat, a to zejména s ohledem na sledování a hodnocení. Tyto změny se provádějí před předložením návrhu operačních programů na každý daný rok.
5. Členské státy ve vnitrostátní strategii stanoví maximální procentní podíly z fondu, které lze vynaložit na jednotlivá opatření a/nebo druh činnosti a/nebo výdaj, aby tak byla zajištěna přiměřená rovnováha mezi různými opatřeními.
Článek 58
Vnitrostátní rámec pro environmentální opatření
1. Kromě oznámení podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 oznámí členské státy Komisi rovněž všechny změny vnitrostátního rámce, provedené postupem podle čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007. Komise zpřístupní rámec ostatním členským státům způsobem, jenž uzná za vhodný.
2. Rámec stanoví neúplný seznam environmentálních opatření a souvisejících podmínek použitelných v daném členském státě pro účely čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 a pro každé vybrané environmentální opatření uvede:
a)
konkrétní závazek nebo závazky z opatření plynoucí a
b)
odůvodnění opatření na základě jeho očekávaného environmentálního dopadu ve vztahu k environmentálním potřebám a prioritám.
Článek 59
Doplňková pravidla členských států
Členské státy mohou přijmout pravidla doplňující nařízení (ES) č. 1182/2007 a toto nařízení týkající se způsobilosti opatření, akcí nebo výdajů v rámci operačních programů.
Článek 60
Vztah k programům rozvoje venkova
1. Akcím, na které se vztahují opatření stanovená tímto nařízením, nelze s výhradou odstavce 2 udělit podporu v rámci programu nebo programů rozvoje venkova členských států schválených podle nařízení (ES) č. 1698/2005.
2. Pokud je opatřením potenciálně způsobilým podle tohoto nařízení výjimečně udělena podpora v souladu s čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1698/2005, členské státy zajistí, aby příjemce mohl podporu na danou akci obdržet pouze v rámci jednoho režimu.
K tomuto účelu členské státy při začlenění opatření obsahujících takové výjimky do svých programů rozvoje venkova zajistí, aby vnitrostátní strategie podle článku 57 tohoto nařízení stanovila kritéria a správní ustanovení, která budou uplatňovat v programech rozvoje venkova.
Úroveň podpory pro opatření podle tohoto nařízení v případě potřeby a aniž jsou dotčena ustanovení čl. 10 odst. 1 a 3 a článku 11 nařízení (ES) č. 1182/2007 nepřekročí výši použitelnou pro opatření v rámci programu rozvoje venkova.
Podpora pro environmentální opatření, vyjma pořízení stálých aktiv, je omezena na maximální částky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1698/2005 pro agroenvironmentální platby. Tyto částky mohou být ve výjimečných případech zvýšeny, přičemž se zohlední zvláštní okolnosti, které je třeba zdůvodnit v rámci vnitrostátní strategie podle článku 57 tohoto nařízení.
Článek 61
Obsah operačních programů a způsobilé výdaje
1. Operační programy zahrnují:
a)
popis výchozí situace, založený podle potřeby na ukazatelích výchozího stavu uvedených v příloze XIV;
b)
cíle programu se zřetelem na prognózy produkce a odbytu, a dále objasnění, jak program přispívá k vnitrostátní strategii a potvrzení, že je v souladu s vnitrostátní strategií, včetně jeho vyváženosti z hlediska činností. Charakteristika cílů odkazuje na cíle definované ve vnitrostátní strategii a vyznačuje měřitelné cíle, aby se usnadnilo sledování postupně dosahovaného pokroku při provádění programu;
c)
podrobný popis opatření, včetně opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, který obsahuje jednotlivé akce a prostředky k dosažení těchto cílů v každém roce provádění programu. Popis musí vyznačit rozsah, v němž jsou různá opatření navrhována:
i)
doplňkově a v souladu s ostatními opatřeními, včetně opatření financovaných nebo způsobilých pro podporu z jiných prostředků Evropského společenství, zvláště pro podporu rozvoje venkova. V tomto ohledu se podle potřeby rovněž uvede konkrétní odkaz na opatření prováděná v rámci předchozích operačních programů;
ii)
neplyne z nich žádné riziko dvojího financování z prostředků Evropského společenství;
d)
dobu trvání programu; a
e)
finanční hlediska, zejména:
i)
metodu výpočtu a výši finančních příspěvků;
ii)
postup pro financování provozního fondu;
iii)
údaje nezbytné pro odůvodnění různých výší příspěvků a
iv)
rozpočet a časový rozvrh pro provádění činností pro každý rok provádění programu.
2. Různé environmentální akce lze kombinovat za předpokladu, že se navzájem doplňují a jsou navzájem slučitelné.
V případě této kombinace je při stanovení výše podpory zohledněn konkrétní ušlý příjem a dodatečné náklady vzniklé v důsledku této kombinace.
3. Investice, včetně investic podle leasingových smluv, jejichž doba splácení překročí délku operačního programu, mohou být v řádně hospodářsky odůvodněných případech převedeny do následného operačního programu, a to zejména v případech, kdy je doba fiskální amortizace delší než pět let.
V případě náhrad za investice je zbytková hodnota nahrazovaných investic:
a)
přičtena k provoznímu fondu organizace producentů nebo
b)
odečtena od nákladů na náhradu.
Investice nebo činnosti mohou být prováděny v jednotlivých zemědělských podnicích členů organizace producentů za podmínky, že přispívají ke splnění cílů operačního programu. Opustí-li člen organizaci producentů, členské státy zajistí, aby byla investice nebo její zbytková hodnota navrácena, pokud členský stát nestanoví jinak.
4 Operační programy nezahrnují akce ani výdaje uvedené na seznamu v příloze VIII.
5. Výdaje v rámci operačního programu způsobilé pro podporu jsou omezeny výší skutečně vzniklých nákladů. Členské státy však mohou namísto toho předem a řádně odůvodněným způsobem stanovit standardní paušální sazby v těchto případech:
a)
standardní paušální sazby jsou uvedeny v příloze VIII,
b)
dodatečné vnější dopravní náklady na kilometr, srovnané s náklady na kamionovou dopravu, vzniklé při použití železniční a/nebo lodní dopravy jako součást opatření ochrany životního prostředí, a
c)
dodatečných nákladů a ušlého příjmu v důsledku environmentálních akcí, vypočtených v souladu s čl. 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 1974/2006.
Členské státy přezkoumají tyto sazby nejméně jednou za pět let.
6. Aby akce mohla být způsobilá, musí se u více než 50 % dotčených produktů (podle hodnoty), které pod ní spadají, jednat o produkty, pro něž je organizace producentů uznána. Aby mohly být do těchto 50 % započítány, musí tyto produkty pocházet od členů organizace producentů nebo od členů jiné organizace producentů. Na výpočet hodnoty se použijí příslušná pravidla v článku 52.
Článek 62
Doklady, které je třeba předložit
K operačním programům se přikládá zejména:
a)
doklad o zřízení provozního fondu;
b)
písemný závazek organizace producentů, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 1182/2007 a toto nařízení; a
c)
písemný závazek organizace producentů, že nepřijala a nepřijme přímo ani nepřímo financování Společenství nebo vnitrostátní financování s ohledem na akce, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení.
Článek 63
Částečné operační programy
1. Podle článku 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 mohou členské státy oprávnit sdružení organizací producentů, aby předložilo svůj vlastní částečný operační program, který se skládá z akcí, které dvě nebo více členských organizací producentů vymezily, avšak v rámci svých operačních programů neprovedly.
2. Na částečné operační programy se použijí stejná pravidla jako na ostatní operační programy a posuzují se společně s operačními programy členských organizací producentů.
3. Členské státy zajistí, aby:
a)
tyto činnosti byly plně financovány z příspěvků členských organizací producentů, vyplácených z provozních fondů těchto organizací;
b)
tyto činnosti a odpovídající finanční účast byly uvedeny v operačních programech všech zúčastněných organizací producentů; a
c)
neexistovalo riziko dvojí podpory a aby byl přiměřeně použit článek 60.
Článek 64
Lhůta pro podání
Organizace producentů předkládají operační programy ke schválení příslušnému orgánu v členském státě, v němž má organizace producentů své sídlo, nejpozději do 15. září roku, který předchází roku, v němž se mají operační programy provádět. Členské státy však mohou toto datum posunout.
Jestliže právnická osoba nebo jednoznačně definovaná část právnické osoby, včetně seskupení producentů, předloží žádost o uznání jako organizace producentů, může zároveň předložit ke schválení operační program uvedený v prvním odstavci. Schválení programu je podmíněno získáním uznání nejpozději do data stanoveného v čl. 65 odst. 2.
Článek 65
Rozhodnutí
1. Příslušný vnitrostátní orgán podle potřeby:
a)
schvaluje výši fondů a programy, které splňují požadavky nařízení (ES) č. 1182/2007 a požadavky této kapitoly;
b)
schvaluje programy, pokud organizace producentů souhlasí s určitými změnami; nebo
c)
zamítá programy nebo části programů.
2. Příslušný vnitrostátní orgán přijme rozhodnutí o programech a fondech nejpozději do 15. prosince roku, v němž byly podány.
Členské státy oznámí tato rozhodnutí organizacím producentů nejpozději do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však může příslušný vnitrostátní orgán rozhodnout o operačních programech a fondech nejpozději do 20. ledna následujícího po datu žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po žádosti.
Článek 66
Změny operačních programů pro následující roky
1. Organizace producentů mohou nejpozději do 15. září žádat o změny operačních programů, včetně případného prodloužení jejich trvání na celkovou dobu trvání pěti let, které se použijí od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou datum pro předkládání žádostí posunout.
2. K žádostem o změny se přikládají podpůrné doklady, v nichž se uvádí důvod, povaha a důsledky navrhovaných změn.
3. Příslušný orgán přijme rozhodnutí o změnách operačních programů nejpozději do 15. prosince.
V řádně zdůvodněných případech však mohou členské státy rozhodnout o změnách operačních programů nejpozději do 20. ledna následujícího po datu žádosti. Rozhodnutí o schválení může stanovit, že výdaje jsou způsobilé od 1. ledna roku následujícího po žádosti.
Článek 67
Změny operačních programů během roku
1. Členské státy mohou povolit změny operačních programů během roku za podmínek, které samy určí.
2. Příslušný vnitrostátní orgán může organizacím producentů povolit, aby během roku:
a)
provedly své operační programy pouze zčásti;
b)
změnily obsah operačního programu, v případě potřeby včetně prodloužení jeho trvání až do celkové doby trvání pěti let;
c)
zvýšily výši provozního fondu maximálně o 25 % původně schválené částky a tuto výši snížily o procentní podíl, jenž určí členské státy, pokud zůstanou zachovány všeobecné cíle operačního programu. Členské státy mohou tento procentní podíl zvýšit v případě spojení organizací producentů podle čl. 31 odst. 1.
3. Členské státy určí podmínky, za nichž mohou být operační programy během roku změněny bez předchozího schválení příslušným vnitrostátním orgánem. Tyto změny jsou způsobilé pro podporu pouze v případě, že jsou organizací producentů bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
Článek 68
Časový plán operačních programů
1. Operační programy se provádějí v ročních obdobích od 1. ledna do 31. prosince.
2. Operační programy schválené nejpozději 15. prosince se provádějí od 1. ledna následujícího roku.
Provádění programů schválených po 15. prosinci se posouvá o jeden rok.
Odchylně od prvního a druhého pododstavce tohoto odstavce je v případě použití čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 66 odst. 3 druhého pododstavce provádění operačních programů schválených podle uvedených ustanovení zahájeno nejpozději 31. ledna následujícího po jejich schválení.
Oddíl 4
Podpora
Článek 69
Schválená výše podpory
Členské státy oznámí organizacím producentů a sdružením organizací producentů schválenou výši podpory podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 nejpozději do 15. prosince.
V případě použití čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce nebo čl. 66 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení oznámí členské státy schválenou výši podpory nejpozději do 20. ledna.
Článek 70
Žádosti
1. Organizace producentů podávají příslušnému orgánu žádost o podporu nebo o zbývající částku podpory na každý operační program, na který je podpora žádána, nejpozději do 15. února roku následujícího po roce, na který je podpora žádána.
2. K žádostem se přikládají podpůrné dokumenty uvádějící:
a)
požadovanou podporu;
b)
hodnotu produkce uváděné na trh;
c)
finanční příspěvky vybrané od členů organizace producentů a příspěvky samé organizace producentů;
d)
výdaje vynaložené v rámci operačního programu;
e)
výdaje týkající se předcházení krizím a jejich řešení rozdělené podle jednotlivých akcí;
f)
podíl provozního fondu vydaný na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení rozdělený podle jednotlivých akcí;
g)
soulad s čl. 9 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 písm. a) nebo b) a článkem 10 nařízení (ES) č. 1182/2007;
h)
písemný závazek, že organizace producentů nepřijala žádné dvojí financování Společenstvím nebo vnitrostátní financování s ohledem na opatření a/nebo akce, z nichž vyplývá nárok na podporu podle tohoto nařízení; a
i)
důkaz o provedení dotyčné akce v případě žádosti o platbu standardní paušální sazby podle čl. 61 odst. 4.
3. Žádosti se mohou vztahovat na plánované, avšak neuskutečněné výdaje, pokud se prokáže, že:
a)
dotyčné činnosti nemohly být provedeny nejpozději do 31. prosince roku provádění operačního programu z důvodů, které dotyčná organizace producentů nemohla ovlivnit;
b)
tyto činnosti mohou být provedeny nejpozději do 30. dubna následujícího roku; a
c)
ekvivalentní příspěvek organizace producentů zůstává v provozním fondu.
Podpora se vyplatí a jistota složená podle čl. 72 odst. 3 se uvolní pouze pod podmínkou, že se nejpozději do 30. dubna roku následujícího po roce, pro který bylo dotyčné vydání plánováno, prokáže provedení plánovaného vydání uvedeného v prvním pododstavci písm. b), a na základě skutečně vzniklého nároku na podporu.
4. Pokud jsou žádosti podány po datu stanoveném v odstavci 1, podpora se sníží o 1 % za každý den prodlení.
Ve výjimečných a náležitě odůvodněných případech může příslušný orgán přijmout žádosti po datu stanoveném v odstavci 1, pokud byly provedeny nezbytné kontroly a je dodržena lhůta pro výplatu stanovená v článku 71.
Článek 71
Vyplácení podpory
Členské státy vyplácejí podporu nejpozději do 15. října roku následujícího po roce provádění programu.
Článek 72
Zálohy
1. Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby zažádaly o to, aby jim byla jako záloha vyplacena část podpory odpovídající předvídatelným výdajům vznikajícím v rámci operačního programu během tří až čtyřměsíčního období začínajícího v měsíci, v němž byla žádost podána.
2. Žádosti o vyplacení záloh se podávají podle rozhodnutí členských států buď v režimu tří měsíců v lednu, dubnu, červenci a říjnu, nebo v režimu čtyř měsíců v lednu, květnu a září.
Celková částka záloh vyplacených na daný rok nesmí přesáhnout 80 % výše podpory původně schválené pro daný operační program.
3. Podle nařízení (EHS) č. 2220/85 se zálohy vyplácejí až po složení jistoty rovnající se 110 % zálohy.
Členské státy stanoví podmínky, které zajistí, že jsou finanční příspěvky do provozního fondu vybírány v souladu s článkem 54 a článkem 55 tohoto nařízení a že jsou dříve vyplacené zálohy skutečně vynaloženy.
4. Žádosti o uvolnění jistot mohou být předkládány během běžného roku programu a jsou provázeny příslušnými podpůrnými dokumenty.
Jistoty se uvolňují až do 80 % vyplacených záloh.
5. Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení operací stanovených v operačních programech při dodržení závazků stanovených v čl. 62 písm. b) a c) tohoto nařízení.
Při nedodržení hlavního požadavku nebo závažném porušení závazků stanovených v čl. 62 písm. b) a c) jistota propadne, aniž jsou dotčeny jiné sankce, které je možné použít podle kapitoly V oddílu 3.
V případě nesplnění ostatních požadavků jistota propadá v poměru k závažnosti vzniklého protiprávního jednání.
6. Členské státy mohou pro zálohy na platby stanovit minimální částku a lhůty.
Článek 73
Částečné platby
Členské státy mohou organizacím producentů povolit, aby žádaly o proplacení části podpory odpovídající výdajům vyplývajícím z operačního programu.
Žádosti lze podávat kdykoli, avšak maximálně třikrát během jednotlivého roku. Musí být provázeny příslušnými podpůrnými dokumenty.
Celková výše plateb na základě žádostí o části podpory nesmí přesáhnout 80 % původně schválené výše podpory na operační program nebo výše skutečných výdajů, podle toho, která částka je menší.
Členské státy mohou pro částečné platby stanovit minimální částku a lhůty.
KAPITOLA III
Opatření pro předcházení krizím a jejich řízení
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 74
Volba opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Členské státy mohou stanovit, že se na jejich území nepoužije jedno nebo více opatření uvedených v čl. 9 odst. 2 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 75
Úvěry na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení
Úvěry čerpané na financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení podle čl. 9 odst. 2 třetího pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007, jejichž lhůta splácení přesahuje dobu trvání operačního programu, mohou být z oprávněných hospodářských důvodů převedeny do následujícího operačního programu.
Oddíl 2
Stahování z trhu
Článek 76
Definice
Tento oddíl stanoví pravidla pro stahování z trhu podle čl. 9 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007. Pro účely této kapitoly se spojeními „produkty stažené z trhu“, „stažené produkty“ a „produkty nenabízené k prodeji“ rozumějí produkty, které jsou takto staženy z trhu.
Článek 77
Obchodní normy
1. Jestliže pro daný produkt existuje obchodní norma podle čl. 2 odst. 2 a 7 nařízení (ES) č. 1182/2007, musí produkty stažené z trhu těmto normám odpovídat, s výjimkou ustanovení o obchodní úpravě a označení produktů. Produkty mohou být staženy hromadně bez ohledu na jejich velikost, jsou-li splněny minimální požadavky pro třídu II, zejména pokud jde o jakost a velikost.
Malé produkty popsané v příslušných normách však musí splňovat příslušné obchodní normy, včetně předpisů o obchodní úpravě a označení produktů.
2. Jestliže pro daný produkt žádné takové obchodní normy neexistují, musí produkty stažené z trhu splňovat minimální požadavky stanovené v příloze IX. Členské státy mohou stanovit dodatečná pravidla doplňující uvedené minimální požadavky.
Článek 78
Tříletý průměr pro stažení z trhu k bezplatnému rozdělení
Limit 5 % z objemu produkce uvedené na trh podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1182/2007 se vypočte na základě aritmetického průměru celkových objemů produktů, pro něž je uznána organizace producentů a které byly prostřednictvím organizace producentů uvedeny na trh během tří předešlých roků.
U nedávno uznaných organizací producentů se použijí tyto údaje pro hospodářské roky před uznáním:
a)
jestliže organizace byla seskupením producentů, pak v příslušných případech ekvivalentní údaje za takové seskupení producentů, nebo
b)
objem platný pro žádost o uznání.
Článek 79
Předběžné oznámení stažení z trhu
1. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným národním orgánům předem v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna plánovaná stažení z trhu. V tomto oznámení je zejména uveden seznam produktů, na které se intervence vztahuje, a jejich hlavní vlastnosti s ohledem na příslušné obchodní normy, odhadované množství každého příslušného produktu, jejich předpokládané určení a místo, na kterém mohou být stažené produkty kontrolovány podle článku 110. Oznámení obsahují potvrzení, že stažené produkty splňují platné obchodní normy nebo minimální požadavky uvedené v článku 77.
2. Členské státy stanoví podrobná pravidla pro organizace producentů s ohledem na oznámení podle odstavce 1, zejména pokud jde o lhůty.
3. Ve lhůtách podle odstavce 2 členské státy:
a)
buď provádějí kontrolu podle čl. 110 odst. 1, a pokud nejsou zjištěny žádné nesrovnalosti, schválí stažení, jak bylo stanoveno při kontrole; nebo
b)
v případech podle čl. 110 odst. 3 neprovádějí kontrolu podle čl. 110 odst. 1 a v tom případě o tom informují organizace producentů v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou a schválí stažení, jak bylo oznámeno.
Článek 80
Podpora
1. Podpora na stažení z trhu, složená z příspěvku Společenství a příspěvku organizace producentů, nesmí činit více než částky stanovené v příloze X pro produkty uvedené v dané příloze. U ostatních produktů členské státy stanoví maximální výši podpory.
2. Stažení z trhu nesmí překročit 5 % objemu produkce určitého produktu uváděné na trh danou organizací producentů.
Objem produkce uváděné na trh se vypočte jako průměr objemu produkce uváděné na trh v předchozích třech letech. Pokud tento údaj není k dispozici, použije se objem produkce uváděné na trh, za kterou byla organizace producentů uznána.
Procentní podíly uvedené v prvním pododstavci jsou roční průměry za období posledních tří let s ročním intervalem spolehlivosti ve výši 3 %.
Článek 81
Určení stažených produktů
1. Členské státy stanoví přípustná určení pro produkty, které jsou předmětem stažení z trhu. Přijmou předpisy zajišťující, aby ze stažení produktu z trhu nebo jeho určení nevyplynul nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádné nepříznivé rostlinolékařské důsledky. Náklady vzniklé organizacím producentů v důsledku dosažení souladu s těmito ustanoveními jsou způsobilé jako součást podpory na stažení z trhu v rámci operačního programu.
2. Určení uvedená v odstavci 1 tohoto článku zahrnují bezplatné rozdělení, což znamenají ta určení, na něž se odkazuje v čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007 a jakákoliv další ekvivalentní určení schválená členskými státy.
Členské státy provedou všechna potřebná opatření pro usnadnění kontaktů a spolupráce mezi organizacemi producentů a příjemci, které na základě žádosti schválily jako adresáty bezplatného rozdělení.
3. Postoupení produktů zpracovatelskému průmyslu je možné pouze za předpokladu, že tím nedojde k narušení hospodářské soutěže v rámci dotyčných průmyslových odvětví uvnitř Společenství, nebo pokud jde o dovážené produkty.
Článek 82
Přepravní náklady
1. Náklady na přepravu pro bezplatné rozdělení všech produktů stažených z trhu jsou způsobilé v rámci operačních programů na základě paušálních částek stanovených v závislosti na vzdálenosti mezi místem stažení a místem dodávky podle přílohy XI.
V případě námořní přepravy Komise stanoví náklady na přepravu, které mohou být hrazeny na základě skutečných nákladů na přepravu a vzdálenosti. Takto stanovená náhrada nesmí přesahovat náklady na pozemní přepravu po nejkratší trase mezi místem nakládky a teoretickým místem výstupu. Pro částky stanovené v příloze XI se používá opravný koeficient 0,6.
2. Náklady na přepravu jsou hrazeny straně, která skutečně nese finanční náklady na příslušnou přepravní operaci.
Tuto platbu je možné provést pouze po předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a)
jména přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů;
c)
převzetí přijímajícími organizacemi a použité dopravní prostředky; a
d)
skutečně vzniklé náklady na přepravu.
Článek 83
Náklady na třídění a balení
1. Náklady na třídění a balení čerstvého ovoce a zeleniny stažených z trhu pro bezplatné rozdělení jsou způsobilé v rámci operačního programu ve výši paušální částky 132 EUR na tunu čisté hmotnosti v případě produktů v baleních o čisté hmotnosti menší než 25 kilogramů.
2. Balení produktů pro bezplatné rozdělování jsou opatřena evropským znakem a jedním nebo více z nápisů uvedených v příloze XII.
3. Náklady na třídění a balení jsou hrazeny organizaci producentů, která prováděla tyto operace.
Tuto platbu je možné provést pouze po předložení podpůrných dokladů, které obsahují zejména tyto údaje:
a)
jména přijímajících organizací;
b)
množství dotčených produktů; a
c)
převzetí přijímajícími organizacemi, s uvedením druhu obchodní úpravy.
Článek 84
Podmínky pro příjemce stažených produktů
1. Příjemci stažených produktů podle čl. 10 odst. 4 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1182/2007 se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření;
c)
podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství; a
d)
předložit podkladovou dokumentaci o konečném určení každého příslušného produktu ve formě přejímacího listu (nebo rovnocenného dokladu), který potvrzuje, že stažené produkty byly převzaty třetí stranou pro jejich bezplatné rozdělování.
Členské státy však mohou rozhodnout, že příjemci nemusí vést tyto výkazy ani účetnictví podle písm. b) prvního pododstavce, pokud dostávají pouze malá množství a pokud státy posoudí riziko jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam;
2. Příjemci stažených produktů pro jiná určení se zavazují:
a)
dodržovat ustanovení tohoto nařízení;
b)
vést samostatné skladové a finanční výkazy pro příslušná opatření, pokud to členské státy posoudí jako vhodné i přes skutečnost, že produkt byl před dodáním denaturován;
c)
podrobit se kontrolám podle předpisů Společenství; a
d)
v případě stažených produktů určených pro destilaci se rovněž zavazují, že nezažádají o dodatečnou podporu pro alkohol vyrobený z příslušných produktů.
Oddíl 3
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
Článek 85
Definice sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny znamená úplné sklizení produktů neuváděných na trh v určité oblasti, které se provádí před počátkem obvyklé sklizně. Dotčené produkty nesmějí být poškozeny ještě před sklizní nezralého ovoce a zeleniny, a to ani klimatickými podmínkami, chorobou, ani jiným způsobem.
2. Nesklízení nastává tam, kde se z dotyčné oblasti nesklidí během normálního produkčního cyklu žádná produkce k obchodním účelům. Zničení produktů v důsledku klimatického jevu nebo napadení chorobou se nepokládá za nesklízení.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a nesklízení doplňuje běžné pěstitelské postupy a liší se od nich.
Článek 86
Podmínky sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Pokud jde o opatření pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, členské státy:
a)
přijmou prováděcí předpisy k provádění opatření, včetně předběžného oznámení o nesklízení nebo sklízení nezralého ovoce a zeleniny, o jejich obsahu a lhůtách a o výši náhrad k výplatě a o používání opatření, a dále stanoví podrobný seznam produktů způsobilých v rámci opatření;
b)
přijmou předpisy zajišťující, aby jejich použití nemělo nepříznivý dopad na životní prostředí ani žádný nepříznivý rostlinolékařský důsledek;
c)
zajistí, aby bylo možné kontrolovat, zda jsou všechna opatření správně prováděna, a nevydají souhlas k použití opatření, kde tomu tak není.
d)
použijí takové kontroly, aby zajistily, že opatření jsou prováděna správně, a to i s ohledem na ustanovení uvedená v písmenech a) a b).
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů oznamují příslušným vnitrostátním orgánům předem v písemné formě telekomunikačními prostředky nebo elektronickou cestou všechna plánovaná sklízení nezralého ovoce a zeleniny či jejich nesklízení.
Do prvního oznámení v každém roce za daný produkt zahrnou analýzu založenou na očekávané tržní situaci, která odůvodňuje sklízení nezralého ovoce a zeleniny jako opatření na předcházení krizím.
3. Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení nesmí být zároveň uplatněno na stejný produkt a stejnou oblast během jednoho daného roku, ani během dvou po sobě následujících let.
4. Vyrovnávací platby, které zahrnují jak příspěvek Společenství, tak i příspěvek organizace producentů na sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení, jsou členskými státy stanoveny podle odst. 1 písm. a) jako platby na hektar:
a)
na úrovni, která pokrývá pouze dodatečné náklady vzniklé použitím opatření, s ohledem na environmentální a rostlinolékařské řízení nezbytné pro dodržení ustanovení přijatých v souladu s odst. 1 písm. b), nebo
b)
na úrovni, která pokrývá nejvýše 90 % maximální míry podpory na stažení z trhu podle článku 80.
Oddíl 4
Propagace a komunikace
Článek 87
Provádění propagačních a komunikačních opatření
1. Členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění propagačních a komunikačních opatření. Tato ustanovení musí v případě potřeby umožnit rychlé použití opatření.
2. Akce v rámci propagačních a komunikačních opatření doplňují veškeré probíhající propagační a komunikační akce dotčené organizace producentů.
Oddíl 5
Vzdělávání
Článek 88
Provádění vzdělávacích opatření
Členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění vzdělávacích opatření.
Oddíl 6
Pojištění úrody
Článek 89
Cíl opatření k pojištění úrody
Opatření k pojištění úrody řídí organizace producentů, která přispívá k ochraně příjmů producentů a k pokrytí tržních ztrát vzniklých organizaci producentů a/nebo jejím členům v případech, kdy dojde k jejich poškození v důsledku přírodních katastrof, klimatických jevů a případně chorob nebo zamoření škůdci.
Článek 90
Provádění opatření k pojištění úrody
1. Pokud jde o opatření k pojištění úrody, členské státy přijmou podrobná ustanovení k provádění uvedených opatření, mezi nimi opatření nezbytná k zajištění toho, aby opatření k pojištění úrody nenarušila hospodářskou soutěž na pojistném trhu.
2. Členské státy mohou dodatečným vnitrostátním financováním přispívat k podpoře opatření k pojištění úrody, která využívají prostředky provozního fondu. Celková veřejná podpora na pojištění úrody však nesmí převýšit:
a)
80 % nákladů na pojistné zaplacené producenty za pojištění ztrát v důsledku nepříznivých klimatických jevů, které lze přirovnat k přírodním katastrofám;
b)
50 % nákladů na pojistné zaplacené producenty za pojištění:
i)
ztrát uvedených v písmenu a) a dalších ztrát způsobených nepříznivými klimatickými jevy; a
ii)
ztrát způsobených chorobami zvířat a rostlin nebo zamořením škůdci.
Limit stanovený v prvním pododstavci písm. b) platí i v těch případech, kdy je jinak provozní fond způsobilý krýt 60 % finanční podpory Společenství podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Pojištění úrody nekryje platby pojistného, které nahrazují producentům více než 100 % utrpěné ztráty příjmů, s přihlédnutím k veškerým náhradám obdrženým producenty z jiných režimů podpory souvisejících s pojištěným rizikem.
4. Pro účely tohoto článku má spojení „nepříznivý klimatický jev, který může být přirovnán k přírodní katastrofě“ stejný význam jako v čl. 2 odst. 8 nařízení Komise (ES) č. 1857/2006 (28).
Oddíl 7
Podpora na správní náklady zřizování vzájemných fondů
Článek 91
Podmínky podpory na správní náklady na zřizování vzájemných fondů
1. Pokud jde o podporu na správní náklady na zřizování vzájemných fondů, přijmou členské státy podrobná ustanovení k provádění uvedeného opatření.
2. Podpora na správní náklady na zřizování vzájemných fondů činí v prvním, druhém a třetím roce provozu vzájemného fondu tento podíl z příspěvku organizace producentů do vzájemného fondu za první, druhý a třetí rok jeho provozu:
a)
10 %, 8 % a 4 % v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později,
b)
5 %, 4 % a 2 % v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou stanovit stropy pro částky, které může organizace producentů obdržet jako podporu na správní náklady zřizování vzájemných fondů.
Oddíl 8
Státní podpora na předcházení krizím a jejich řešení
Článek 92
Prováděcí předpisy ve vnitrostátních strategiích
Členské státy, které vyplácejí státní podporu v souladu s čl. 43 písm. c) druhým pododstavcem nařízení (ES) č. 1182/2007, stanoví podrobné předpisy pro provádění uvedeného ustanovení ve svých vnitrostátních strategiích.
KAPITOLA IV
Vnitrostátní finanční podpora
Článek 93
Stupeň organizovanosti producentů
Pro účely čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 se pokládá stupeň organizovanosti producentů v regionu členského státu za obzvlášť nízký, pokud organizace producentů, sdružení organizací producentů a seskupení producentů v každém ze tří posledních let, za něž jsou k dispozici údaje, uvedly na trh méně než 20 % průměrné hodnoty produkce ovoce a zeleniny.
Článek 94
Schvalování výplaty vnitrostátní finanční podpory
1. Členské státy předkládají Komisi žádost o schválení výplaty vnitrostátní finanční podpory podle čl. 11 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 ve kterémkoli příslušném kalendářním roce do 15. ledna daného roku.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že stupeň organizovanosti producentů v regionu je obzvláště nízký podle definice v článku 93 tohoto nařízení, a dále údaje o dotčených organizacích producentů, výši příslušné podpory a podílu finančních příspěvků poskytovaných v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Komise schválí nebo zamítne žádost do tří měsíců od jejího předložení. Neodpoví-li Komise v této lhůtě, považuje se žádost za schválenou.
Článek 95
Žádost o platbu a platba vnitrostátní finanční podpory
Organizace producentů žádají o vnitrostátní finanční podporu a členské státy tuto podporu vyplácejí podle článků 70 až 73.
Článek 96
Maximální podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím
Podíl uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím činí 60 % vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizaci producentů.
Článek 97
Uhrazení vnitrostátní finanční podpory Společenstvím
1. Členské státy žádají Společenství o uhrazení schválené vnitrostátní finanční podpory skutečně vyplacené organizacím producentů nejpozději do 1. března roku následujícího po roce provádění operačních programů.
Žádost je doprovázena dokladem prokazujícím, že v předchozích třech letech byly splněny podmínky uvedené v čl. 11 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1182/2007, a dále údaje o dotčených organizacích producentů, výši skutečně vyplacené podpory a podílu finančních příspěvků skutečně poskytnutých v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Komise přijme rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí této žádosti.
3. Jestliže bylo uhrazení podpory Společenstvím schváleno, ohlásí se způsobilé výdaje Komisi postupem stanoveným v článku 5 nařízení Komise (ES) č. 883/2006 (29).
KAPITOLA V
Obecná ustanovení
Oddíl 1
Sdělování
Článek 98
Zprávy organizací producentů
1. Organizace producentů podávají spolu s žádostmi o podporu výroční zprávy o provádění operačních programů.
Tyto zprávy se týkají:
a)
operačních programů prováděných během předchozího roku,
b)
hlavních změn operačních programů a
c)
rozdílů mezi odhadovanou podporou a požadovanou podporou.
2. Pro každý prováděný operační program výroční zpráva uvede:
a)
dosažené úspěchy a výsledky plnění operačního programu, založené podle potřeby na společných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených v příloze XIV a popřípadě na dodatečných ukazatelích výstupů a výsledků uvedených ve vnitrostátní strategii; a
b)
shrnutí významných problémů, které bylo třeba řešit při řízení programu, a veškerá opatření přijatá pro zajištění kvality a účinnosti provádění programu.
Ve výročních zprávách se případně uvádí, které účinné záruky byly zavedeny v souladu s vnitrostátní strategií a s čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 1182/2007 s cílem chránit životní prostředí před možnými zvýšenými tlaky v důsledku investic podporovaných v rámci operačního programu.
3. Za poslední rok provádění operačního programu nahrazuje výroční zprávu podle odstavce 1 zpráva závěrečná.
Závěrečné zprávy uvedou, do jaké míry bylo dosaženo sledovaných cílů v programech. Vysvětlí změny akcí a/nebo metod a určí faktory, které přispěly k úspěchu nebo nezdaru provádění programu a o nichž se uvažuje nebo bude uvažovat při vypracování následných operačních programů nebo při změně stávajících operačních programů.
4. Jestliže organizace producentů nepředloží členském státu sdělení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007 nebo pokud se sdělení jeví nesprávným s ohledem na objektivní skutečnosti známé členském státu, pozastaví členský stát, aniž jsou tím dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení, schválení příslušného operačního programu na následující rok až do okamžiku, kdy je sdělení provedeno správně.
Členský stát zahrne do své výroční zprávy uvedené v čl. 99 odst. 3 tohoto nařízení údaje o těchto případech.
Článek 99
Sdělení vyžadovaná od členských států
1. Členské státy určí jeden příslušný orgán odpovědný za sdělování mezi Komisí a členským státem, která se týkají organizací producentů, seskupení producentů a sdružení organizací producentů. Toto jmenování oznámí Komisi a uvedou kontaktní údaje daného orgánu.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 31. ledna celkovou částku provozního fondu schválenou na daný rok pro všechny operační programy. Toto sdělení jednoznačně uvede celkovou částku provozního fondu i celkovou částku financování provozního fondu Společenstvím. Tyto údaje je nutno dále rozdělit na částky pro opatření pro přecházení krizím a jejich řešení a na ostatní opatření.
3. Členské státy podají Komisi nejpozději do 15. listopadu každého příslušného roku výroční zprávu o organizacích producentů, seskupeních producentů a o provozních fondech, operačních programech a plánech uznání funkčních v předchozím roce. Tato výroční zpráva musí obsahovat zejména údaje uvedené v příloze XIII.
Oddíl 2
Kontroly
Článek 100
Systém jednoznačné identifikace
Členské státy zajistí používání systému jednoznačné identifikace pro veškeré žádosti o podporu, předkládané stejnou organizací producentů nebo seskupením producentů. Tato identifikace musí být slučitelná se systémem evidence totožnosti uvedeným v čl. 18 odst. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (30).
Článek 101
Žádosti o podporu
Aniž jsou dotčena konkrétní ustanovení tohoto nařízení, členské státy stanoví vhodné postupy pro podávání žádostí o podpory, pro žádosti o uznání nebo o schválení operačního programu i o požadované platby.
Článek 102
Odběr vzorků
Tam, kde je vhodné provádět kontroly na základě odebraných vzorků, zajistí členské státy povahou a četností těchto kontrol a na základě analýzy rizika, aby kontroly byly přiměřené dotyčnému opatření.
Článek 103
Správní kontroly
Správní kontroly se provádějí u všech žádostí o podporu nebo o požadované platby a týkají se všech prvků, které je možné a vhodné kontrolovat správními prostředky. Tyto postupy požadují evidenci provedených operací, výsledků ověřování a opatření přijatých ke zjištěným nesrovnalostem.
Článek 104
Kontroly na místě
1. O každé kontrole na místě se vypracuje kontrolní zpráva, aby bylo možné ověřovat údaje o provedených kontrolách. Tato zpráva uvádí zejména:
a)
režim podpor a kontrolovanou žádost;
b)
přítomné osoby;
c)
kontrolované akce, opatření a dokumenty; a
d)
výsledky kontroly.
2. Příjemci může být poskytnuta příležitost zprávu podepsat za účelem potvrzení své přítomnosti při kontrole a připojení poznámek. V případě zjištění nesrovnalostí může příjemce obdržet kopii kontrolní zprávy.
3. Kontroly na místě lze oznámit předem za podmínky, že tím není ohrožen účel kontroly. Takové předběžné oznámení by mělo být omezeno na nezbytnou minimální lhůtu.
4. Tam, kde je to možné, provádějí se souběžně kontroly na místě podle tohoto nařízení i ostatní kontroly podle pravidel Společenství, které se týkají zemědělských subvencí. V roce 2008 však mohou být kontroly na místě v případě potřeby prováděny různými subjekty v různou dobu.
Článek 105
Schvalování žádostí u uznání a schvalování operačních programů
1. Členské státy předtím, než uznají organizaci producentů podle čl. 4 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007, provádějí před udělením uznání návštěvy na místě u organizace producentů, aby ověřily splnění podmínek pro uznání.
2. Před schválením operačního programu podle článku 65 příslušné vnitrostátní orgány ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě, operační programy předložené ke schválení a podle okolností také žádosti o úpravy. Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
správnosti údajů poskytnutých podle čl. 61 odst. 1 písm. a), b) a e);
b)
souladu programů s článkem 9 nařízení (ES) č. 1182/2007, jakož i s vnitrostátním rámcem a vnitrostátní strategií;
c)
způsobilosti akcí a způsobilosti navrhovaných výdajů;
d)
soudržnosti a technické kvality programů, přiměřenosti odhadů a plánu podpor, jakož i plánování jejich provedení. Na základě kontrol se ověřuje, zda byly stanoveny měřitelné cíle, aby tak bylo možné monitorovat jejich dosahování, a to, zda stanovené cíle jsou dosažitelné provedením navrhovaných akcí; a
e)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními pravidly a s pravidly Společenství zejména případně o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalších příslušných závazných normách stanovených vnitrostátními právními předpisy, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 106
Kontroly žádostí o podporu na operační programy
Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu a na základě vzorků také kontroly na místě.
Článek 107
Správní kontroly žádostí o podporu na operační programy
1. Správní kontroly žádostí o podporu musí zejména, a pokud je to vhodné pro získání požadované odpovědi, zahrnovat ověření:
a)
výroční a popřípadě také závěrečné zprávy, předané společně s žádostí o provedení operačního programu;
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, příspěvků do provozního fondu a vynaložených výdajů;
c)
dodávky produktů a služeb a pravosti uplatňovaných výdajů;
d)
souladu provedených akcí s akcemi zařazenými do schváleného operačního programu; a
e)
dodržování nařízených finančních a dalších limitů a stropů.
2. Platby financované v rámci operačního programu musí být doloženy fakturami a doklady o provedení platby. Pokud to není možné, musí být platby doloženy dokumenty stejné průkazní hodnoty. Použité faktury musí být vyhotoveny jménem organizace producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo dceřiné společnosti podle čl. 52 odst. 7 nebo, s výhradou souhlasu členského státu, jménem jednoho nebo více jejích členů.
Článek 108
Kontroly na místě u žádostí o podporu na operační programy
1. V souvislosti s ověřováním žádosti o podporu uvedeném v čl. 70 odst. 1 provádějí členské státy kontroly na místě u organizací producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory nebo zbývající částky podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok;
b)
čerpání provozního fondu v daném roce, včetně výdajů uváděných v požadavcích na zálohy nebo částečné platby; a
c)
kontrol druhého stupně u výdajů na stažení z trhu a sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 se musí každý rok vztahovat k podstatnému vzorku žádostí. Vzorek v členských státech, které mají více než 10 uznaných organizací producentů, musí představovat nejméně 30 % celkové podpory. V ostatních případech musí být každá organizace producentů navštívena nejméně jednou za tři roky.
Před výplatou podpory nebo zbývající částky podpory, která se vztahuje k poslednímu roku operačního programu organizace producentů, musí být u každé organizace provedena alespoň jedna kontrola.
3. Výsledky kontrol na místě se vyhodnocují, aby bylo možné stanovit, zda některé ze zjištěných problémů jsou systémového charakteru a zda z nich plyne riziko pro další podobné akce, příjemce nebo subjekty. Toto hodnocení také musí odhalit příčiny takových situací a zjistit, zda je nutný nějaký další přezkum nebo zda jsou nutné nějaké nápravné či preventivní akce.
Pokud kontroly odhalí vážné nesrovnalosti v regionu nebo v části regionu nebo u konkrétní organizace producentů, provede členský stát během dotyčného roku doplňkové kontroly a zvýší procento odpovídajících žádostí, které mají být zkontrolovány v následujícím roce.
4. Členské státy na základě analýzy rizika určí, které organizace producentů je třeba kontrolovat.
Při analýze rizika je třeba zejména přihlédnout k:
a)
výši podpory,
b)
zjištěním kontrol v předchozích letech;
c)
prvku nahodilosti a
d)
ostatním parametrům, které určí členské státy, zejména zda jsou organizace zapojené do programu zajištění kvality uznaného oficiálně členskými státy nebo nezávislými certifikačními orgány.
Článek 109
Kontroly na místě k opatřením operačních programů
1. Členské státy prostřednictvím kontrol na místě k opatřením operačních programů ověřují zejména:
a)
provádění akcí zařazených do operačního programu;
b)
zda je provádění nebo zamýšlené provádění akce v souladu s použitím popsaným ve schváleném operačním programu;
c)
u dostatečného počtu výdajových položek, zda jsou povaha a časové zařazení příslušného výdaje v souladu s předpisy Společenství a odpovídají schváleným specifikacím;
d)
zda lze vzniklé výdaje doložit účetními nebo jinými doklady; a
e)
hodnotu produkce uvedené na trh.
2. Hodnota produkce uvedené na trh se ověřuje na základě údajů z účetního systému požadovaných vnitrostátními předpisy.
Za tímto účelem se členské státy mohou rozhodnout, že prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh je ověřeno stejným způsobem jako účetní údaje požadované vnitrostátními předpisy.
Kontrola prohlášení o hodnotě produkce uvedené na trh může být provedena předtím, než je předána příslušná žádost o podporu.
3. Až na výjimečné okolnosti zahrnuje kontrola na místě návštěvu akce, nebo jde-li o akci nehmotnou, návštěvu jejího navrhovatele. Zejména akce v jednotlivých podnicích pokryté vzorkem podle čl. 108 odst. 2 musí být podrobeny nejméně jedné návštěvě, aby se ověřilo jejich provádění.
Členské státy se však mohou rozhodnout, že neprovedou tyto návštěvy u malých operací nebo v případech, kdy posoudí riziko, že nejsou splněny podmínky pro obdržení podpory nebo že nebylo dodrženo provedení operace, jako nízké. O tomto rozhodnutí a jeho odůvodnění se provede záznam.
4. Kontrola na místě zahrnuje všechny závazky a povinnosti organizace producentů nebo jejích členů, které lze v době návštěvy zkontrolovat.
5. Do plnění četnosti kontrol podle čl. 108 odst. 2 lze započítat pouze kontroly vyhovující všem požadavkům tohoto článku.
Článek 110
Kontroly prvního stupně při stažení z trhu
1. Členské státy provádějí ve všech organizacích producentů kontroly prvního stupně při stažení z trhu, které zahrnují kontrolu dokladů a totožnosti a rovněž fyzickou kontrolu, případně odběr vzorků, kontrolu hmotnosti produktů stažených z trhu a kontrolu dodržování podmínek podle článku 77 v souladu s postupy stanovenými v hlavě II kapitole II. Kontrola se provádí po přijetí oznámení podle čl. 79 odst. 1 ve lhůtách podle čl. 79 odst. 2.
2. Kontroly prvního stupně podle odstavce 1 se vztahují na 100 % množství produktů stažených z trhu. Po skončení této kontroly jsou stažené produkty kromě produktů určených k bezplatnému rozdělení denaturovány nebo vyřazovány pro zpracovatelský průmysl pod dohledem příslušných orgánů za podmínek stanovených členským státem podle článku 81.
Jsou-li však produkty určeny k bezplatnému rozdělení, mohou členské státy kontrolovat menší podíl než je stanoveno v odstavci 2, který však není menší než 10 % příslušných množství během hospodářského roku. Kontrola může proběhnout u organizace producentů a/nebo v místě příjemců produktů. V případě, že kontroly odhalí závažné nesrovnalosti, provádějí příslušné orgány dodatečné kontroly.
Článek 111
Kontroly druhého stupně při stažení z trhu
1. V rámci kontrol uvedených v článku 108 provádějí členské státy kontroly druhého stupně.
Členské státy stanoví kritéria analýzy a posouzení rizika nedodržení předpisů některými organizacemi producentů při stažení z trhu. Tato kritéria mimo jiné berou v úvahu závěry předchozích kontrol prvního a druhého stupně a skutečnost, zda organizace producentů dodržuje určitý postup pro zajištění jakosti. Tato kritéria se používají pro stanovení minimální četnosti kontrol druhého stupně pro každou organizaci producentů.
2. Kontroly podle odstavce 1 zahrnují kontroly na místě u organizací producentů a u příjemců stažených produktů, aby bylo zaručeno, že byly dodrženy potřebné podmínky pro vyplacení podpory Společenství. Tyto kontroly zahrnují zejména:
a)
ověření skladových a účetních výkazů vedených všemi organizacemi producentů, které provádějí během příslušného hospodářského roku jedno nebo více stažení z trhu;
b)
ověření množství uvedených na trh podle údajů v žádostech o podporu, a zejména skladových a účetních výkazů, faktur a případně jejich věrohodnosti a rovněž shody údajů v prohlášeních s účetními a/nebo daňovými údaji příslušných organizací producentů;
c)
kontrolu správnosti účetnictví, zejména věrohodnosti čistých příjmů organizace producentů podle údajů v jejich žádostech o platbu, úměrnosti všech nákladů na stažení, účetních záznamů organizace producentů o příjmu podpory Společenství a všech jejích částkách dále vyplacených členům a shody těchto záznamů; a
d)
kontrolu určení stažených produktů podle údajů v žádostech o platbu a kontrolu řádné denaturace, která zajišťuje, že organizace producentů a příjemci dodržovali ustanovení tohoto nařízení.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se provádějí u dotčené organizace producentů a příjemců s touto organizací spojených. Každá kontrola zahrnuje odběr vzorků, který se týká nejméně 5 % množství stažených během hospodářského roku organizacemi producentů.
4. Skladové a účetní výkazy podle odst. 2 písm. a) zaznamenávají pro každý stažený produkt tyto operace (vyjádřené v množstvích):
a)
produkci dodanou členy organizace producentů a členy jiných organizací producentů v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007;
b)
prodej organizace producentů rozdělený na produkty určené pro trh s čerstvými produkty a na ostatní druhy produktů (včetně surovin pro zpracování); a
c)
produkty stažené z trhu.
5. Kontroly určení produktů podle odst. 4 písm. c) zahrnují zejména:
a)
namátkovou kontrolu samostatného účetnictví příjemců a případně ověření shody těchto údajů s účetnictvím požadovaným vnitrostátními předpisy; a
b)
kontrolu dodržování příslušných environmentálních předpisů.
6. V případě, že kontroly druhého stupně odhalí závažné nesrovnalosti, příslušné orgány provádějí podrobnější kontroly druhého stupně pro příslušný hospodářský rok a zvýší četnost kontrol druhého stupně u dotyčných organizací producentů nebo jejich sdružení během následujícího hospodářského roku.
Článek 112
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Předtím než proběhne sklízení nezralého ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že dotčené produkty nejsou poškozené a že pozemek je dobře obhospodařován. Po sklizení nezralého ovoce a zeleniny ověří členské státy, že dotčená plocha byla zcela sklizena a že sklizený produkt byl denaturován.
Po skončení období sklizně ověří členské státy spolehlivost analýzy založené na očekávané situaci na trhu podle čl. 86 odst. 2. Provedou rovněž analýzu všech rozdílů mezi očekávanou a skutečnou situací na trhu.
2. Dříve než proběhne nesklízení ovoce a zeleniny, ověří členské státy formou kontroly na místě, že daná plocha byla dobře obhospodařována, že nedošlo k žádné částečné sklizni a že produkt je řádně vyvinut a zda je celkově zdravý, přiměřený a splňuje požadavky na prodejní jakost.
Členské státy zajistí, aby produkce byla denaturována. Pokud to není možné, zajistí formou návštěvy nebo návštěv na místě během období sklizně, aby neproběhlo žádné sklízení.
3. Ustanovení čl. 111 odst. 1, 2, 3 a 6 se použijí v přiměřené úpravě.
Článek 113
Kontroly před schválením plánů uznání seskupení producentů
1. Členské státy předtím, než schválí plán uznání seskupení producentů podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007, provádějí kontroly na místě u právnické osoby nebo jednoznačně definované součásti právnické osoby.
2. Členské státy ověří všemi vhodnými prostředky, včetně kontrol na místě:
a)
přesnost údajů uvedených v plánu uznání;
b)
hospodářskou soudržnost a technickou kvalitu plánu, přiměřenost odhadů i plánování jeho provedení;
c)
způsobilost akcí a způsobilost a opodstatněnost navrhovaných výdajů; a
d)
soulad operací, na které se žádá o podporu, s platnými vnitrostátními pravidly a pravidly Společenství, a zejména o veřejných zakázkách, státní podpoře a dalších příslušných závazných normách stanovených vnitrostátními právními předpisy, ve vnitrostátním rámci nebo vnitrostátní strategii.
Článek 114
Kontroly žádostí o podporu seskupení producentů
1. Před poskytnutím platby provádějí členské státy správní kontroly všech žádostí o podporu předložených seskupeními producentů, a na základě vzorků také kontroly na místě.
2. Po předložení žádosti o podporu uvedeném v článku 47 provádějí členské státy kontroly na místě u seskupení producentů, aby zajistily soulad s podmínkami pro poskytnutí podpory pro daný rok.
Tyto kontroly se týkají zejména:
a)
souladu s kritérii uznání pro daný rok; a
b)
hodnoty produkce uvedené na trh, jakož i provádění opatření obsažených v plánu uznání a vzniklých nákladů.
3. Kontroly uvedené v odstavci 2 se každý rok vztahují k podstatnému vzorku žádostí. Vzorek představuje nejméně 30 % celkové částky podpory.
Všechna seskupení producentů se kontrolují alespoň jednou za každých pět let.
4. Články 107 a 109 se použijí s přiměřenými úpravami.
Článek 115
Nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů
1. Členský stát, v němž má sídlo nadnárodní organizace producentů nebo nadnárodní sdružení seskupení producentů, má celkovou odpovědnost za organizování kontrol takové organizace nebo sdružení a podle potřeby uplatňuje sankce.
2. Ostatní členské státy, od nichž se vyžaduje správní spolupráce podle čl. 30 odst. 2 písm. c) a čl. 37 odst. 2 písm. c) provádějí takové správní kontroly a kontroly na místě, které vyžaduje členský stát uvedený v odstavci 1 tohoto článku, a podávají mu zprávy o jejich výsledcích. Dodržují všechny termíny stanovené členským státem podle odstavce 1.
3. Pravidla platná v členském státě podle odstavce 1 se použijí pro organizaci producentů, operační program i provozní fond. Pokud však jde o environmentální a rostlinolékařské otázky a dále o vyřazování produktů stažených z trhu, použijí se pravidla členského státu, kde se uskutečňuje produkce.
Oddíl 3
Sankce
Článek 116
Nedodržení kritérií uznání
1. Členské státy odejmou uznání organizaci producentů, pokud dojde k podstatnému nedodržení kritérií uznání, které je výsledkem úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti organizace producentů.
Členské státy zejména odejmou uznání organizaci producentů tehdy, jestliže se nedodržení kritérií uznání týká:
a)
porušení požadavků článků 23, 25, čl. 28 odst. 1 a 2 nebo článku 33, nebo
b)
situace, kdy hodnota produkce uvedené na trh dva po sobě následující roky klesne pod limit stanovený členským státem podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007.
Odnětí uznání podle tohoto odstavce nabývá účinnosti dnem, od něhož nebyly plněny podmínky uznání, s výhradou jakýchkoli použitelných horizontálních právních předpisů na vnitrostátní úrovni týkajících se časových hůt.
2. Jestliže se nepoužije odstavec 1, členské státy pozastaví uznání organizace producentů v případě, kdy je nedodržení kritérií uznání podstatné, avšak pouze dočasné.
Během doby pozastavení se nevyplácí žádná podpora. Uvedené pozastavení nabývá účinnosti dnem, kdy proběhla kontrola a končí dnem kontroly, která prokáže, že dotyčná kritéria jsou splněna.
Toto období pozastavení nepřesáhne 12 měsíců. Pokud dotyčná kritéria nejsou následně splněna po 12 měsících, je uznání odňato.
Členské státy mohou provádět platby po uplynutí lhůty stanovené v článku 71, je-li toho zapotřebí k použití tohoto odstavce.
3. V jiných případech nedodržení kritérií uznání, v nichž neplatí odstavec 1 a 2, zašlou členské státy výstražný dopis, v němž se uvedou nápravná opatření, jež je třeba přijmout. Členské státy mohou odložit platby podpory do doby přijetí těchto nápravných opatření.
Nejsou-li nápravná opatření přijata během lhůty 12 měsíců, pokládá se to za podstatné nedodržení kritérií a následně se použije odstavec 2.
Článek 117
Podvodné jednání
1. Aniž jsou dotčeny veškeré další sankce použitelné podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, odejmou členské státy uznání organizaci producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů, pokud se zjistí, že se tento subjekt dopustil podvodného jednání ve vztahu k podpoře v působnosti nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Členské státy mohou pozastavit uznání organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo seskupení producentů nebo pozastavit platby tomuto subjektu, pokud existuje podezření, že se tento subjekt dopustil podvodného jednání, pokud jde o podporu v působnosti nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 118
Seskupení producentů
1. Členské státy uplatní s ohledem na plány uznání v přiměřené úpravě sankce stanovené v článku 116 a/nebo 119.
2. Pokud po uplynutí období stanoveného členským státem podle čl. 51 odst. 4 seskupení producentů není uznáno za organizaci producentů, členské státy kromě opatření podle odstavce 1 vyberou nazpět:
a)
100 % podpory vyplacené seskupení producentů, pokud uznání nebylo možné získat v důsledku úmyslného jednání nebo hrubé nedbalosti seskupení producentů; nebo
b)
50 % podpory vyplacené seskupení producentů ve všech ostatních případech.
Článek 119
Operační program
1. Platby se vypočtou na základě toho, co je shledáno způsobilým.
2. Členské státy prozkoumají žádost o podporu zaslanou příjemcem a stanoví částky, které jsou pro podporu způsobilé. Členský stát stanoví:
a)
částku, jež by se vyplácela příjemci jen na základě jeho žádosti;
b)
částku, jež je splatná příjemci po prozkoumání způsobilosti žádosti.
3. Pokud částka stanovená podle odst. 2 písm. a) převyšuje částku zjištěnou podle odst. 2 písm. b) o více než 3 %, provede se snížení částky skutečně splatné příjemci. Částka snížení se stanoví jako rozdíl mezi částkami vypočtenými v odst. 2 písm. a) a b).
Žádné snížení se však nepoužije tehdy, pokud organizace producentů nebo seskupení producentů mohou doložit, že nenesou odpovědnost za zahrnutí nezpůsobilé částky.
4. Odstavce 2 a 3 se přiměřeně použijí na nezpůsobilé výdaje zjištěné během kontrol na místě.
5. Pokud je hodnota produkce uváděné na trh uvedena a zkontrolována před žádostí o podporu, použije se při výpočtu částek snížení hodnoty produkce uváděné na trh v souladu s odstavcem 2 a 3.
6. Zjistí-li se, že příjemce úmyslně uvedl nepravdivé údaje, vyloučí se dotyčná operace z podpory v rámci operačního plánu nebo plánu uznání a všechny částky doposud vyplacené na tuto operaci se vyberou nazpět. Kromě toho je příjemce v souvislosti s dotyčnou operací vyloučen z příjmu podpory v rámci daného operačního programu na následující rok.
Článek 120
Sankce po kontrolách prvního stupně při stažení z trhu
Jestliže jsou po kontrole uvedené v článku 110 zjištěny nesrovnalosti týkající se obchodních norem nebo minimálních požadavků podle článku 77, je příjemce povinen:
a)
zaplatit penále ve výši vyrovnávací platby, vypočtené na základě množství stažených produktů, které neodpovídají obchodním normám nebo minimálním požadavkům, jsou-li tato množství pro dané stažení menší než 10 % množství oznámených podle článku 79 tohoto nařízení;
b)
zaplatit penále ve výši dvojnásobku vyrovnávací platby, jsou-li tato množství v rozmezí od 10 % do 25 % oznámených množství. nebo
c)
zaplatit penále ve výši vyrovnávací platby za celé oznámené množství podle článku 79, pokud tato množství převyšují 25 % oznámeného množství.
Článek 121
Ostatní sankce použitelné vůči organizacím producentů při stažení z trhu
1. Sankce uvedené v článku 119 se vztahují na podporu, o niž se žádá v případech stažení z trhu, které jsou začleněny do výdajů operačních programů.
2. Výdaje na stažení z trhu se pokládají za nezpůsobilé tehdy, pokud produkty nenabídnuté na prodej nebyly vyřazeny způsobem stanoveným členským státem podle čl. 81 odst. 1), nebo má-li stažení z trhu nebo jeho určení nepříznivý dopad na životní prostředí nebo jakékoli nepříznivé rostlinolékařské důsledky v rozporu s ustanoveními přijatými podle čl. 81 odst. 1).
Článek 122
Sankce použitelné vůči příjemcům stažených produktů
Jsou-li při kontrolách prováděných v souladu s články 110 a 111 zjištěny nesrovnalosti způsobené příjemci stažených produktů, použijí se tyto sankce:
a)
příjemci přestanou být způsobilými pro získání stažených produktů a
b)
příjemci produktů stažených z trhu jsou povinni nahradit hodnotu přijatých produktů a související částky přijaté na krytí nákladů na třídění, balení a přepravu v souladu s pravidly stanovenými členskými státy. V tomto případě organizace producentů nahradí příspěvek Společenství.
Sankce stanovená v písm a) je okamžitě účinná, trvá nejméně pro jeden hospodářský rok a může být prodloužena podle závažnosti zjištěné nesrovnalosti.
Článek 123
Sklízení nezralého ovoce a zeleniny a jejich nesklízení
1. Jestliže je v případě sklízení nezralého ovoce a zeleniny zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
členský stát během ověřování podle čl. 112 odst. 1 druhého pododstavce zjistí, že dané opatření sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebylo odůvodněno na základě analýzy očekávané situace na trhu v dané době,
b)
oblast oznámená jako místo sklízení nezralého ovoce a zeleniny není způsobilá pro sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebo
c)
oblast není plně sklizena nebo produkce nebyla denaturována.
2. Jestliže je v případě nesklízení zjištěno, že organizace producentů nesplnila své povinnosti, je tato organizace producentů povinna zaplatit formou penále částku vyrovnávací platby související s plochami, u nichž nebyla dodržena povinnost. Nesplnění povinností znamená případy, kdy:
a)
oblast oznámená jako místo nesklízení není způsobilá pro nesklízení nebo
b)
již došlo ke sklizni nebo částečné sklizni nebo
c)
došlo k nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo k jakýmkoli nepříznivým rostlinolékařským důsledkům, za něž je odpovědná organizace producentů.
3. Penále uvedené v odstavcích 1 a 2 se použijí dodatečně k veškerým snížením plateb podle článku 119.
Článek 124
Bránění kontrole na místě
Žádost o podporu je zamítnuta pro dotčenou část příslušných výdajů, pokud organizace producentů, její člen nebo příslušný zástupce zabrání provedení kontroly na místě.
Článek 125
Vymáhání podpory
Neoprávněně vyplacená podpora se od organizací producentů, sdružení organizací producentů, seskupení producentů nebo jiných dotčených subjektů vymáhá i s úrokem. V přiměřené úpravě se použijí pravidla stanovená v článku 73 nařízení (ES) č. 796/2004 (31).
Prováděním správních sankcí a vymáháním neoprávněně vyplacených částek podle tohoto oddílu není dotčeno sdělování nesrovnalostí Komisi podle nařízení Komise č. 1848/2006 (32).
Oddíl 4
Monitorování a hodnocení operačních programů a vnitrostátních strategií
Článek 126
Společný soubor ukazatelů plnění
1. Vnitrostátní strategie a operační programy podléhají monitorování a hodnocení za účelem vyhodnocení pokroku dosaženého v plnění cílů stanovených pro operační programy a jejich účelnosti a účinnosti s ohledem na tyto cíle.
2. Pokrok, účelnost a účinnost se posuzují prostřednictvím společného souboru ukazatelů plnění vztahujících se k výchozí situaci a finančnímu plnění, výstupům, výsledkům a dopadům prováděného operačního programu.
3. Tento společný soubor ukazatelů plnění je uveden v příloze XIV tohoto nařízení.
4. Jestliže členský stát uzná za vhodné, vnitrostátní strategie stanoví omezený soubor doplňujících ukazatelů konkrétně pro danou strategii, které odrážejí vnitrostátní a/nebo regionální potřeby, podmínky a cíle specifické pro operační programy prováděné organizacemi producentů. Jsou-li k dispozici, jsou zohledněny rovněž doplňkové ukazatele týkající se environmentálních cílů, které nespadají pod společné ukazatele plnění.
Článek 127
Postupy monitorování a hodnocení pro operační programy
1. Organizace producentů zajistí monitorování a hodnocení svých operačních programů prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společného souboru ukazatelů plnění podle článku 126 a případně doplňujících ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
Za tímto účelem zavedou systém sběru, evidence a uchovávání údajů sloužících k sestavování uvedených ukazatelů.
2. Cílem monitorování je posouzení pokroku dosaženého při plnění specifických cílů stanovených pro daný operační program. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. Výsledky této činnosti slouží:
a)
k ověřování kvality provádění programu;
b)
k určení všech potřeb úprav nebo přezkumu operačního programu za účelem dosažení cílů stanovených pro tento program a zlepšení řízení programu, včetně jeho finančního řízení;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačního programu.
Údaje o výsledcích monitorovacích činností se zahrnou do každé výroční zprávy podle čl. 98 odst. 1, kterou je organizace producentů povinna předložit vnitrostátnímu orgánu pověřenému řízením vnitrostátní strategie.
3. Hodnocení má formu samostatné zprávy o hodnocení v polovině období.
Cílem hodnocení v polovině období, které lze provést s pomocí specializované konzultantské firmy, je prozkoumání stupně využití finančních prostředků, účinnosti a účelnosti operačního programu a posouzení pokroku dosaženého při plnění celkových cílů programu. K tomuto účelu se použijí společné ukazatele týkající se výchozí situace, výsledků a případně dopadů.
Hodnocení v polovině období případně zahrnuje kvalitativní vyhodnocení výsledků a dopadu environmentálních akcí zaměřených na:
a)
zamezení eroze půdy;
b)
omezení používání a/nebo lepší hospodaření s produkty na ochranu rostlin;
c)
ochrana přirozeného prostředí a biodiverzity; nebo
d)
ochrana krajiny.
Výsledky tohoto úkolu se použijí:
a)
ke zlepšení kvality operačních programů řízených organizací producentů;
b)
k určení všech potřeb věcných změn v operačním programu;
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na předkládání zpráv, které se týkají provádění operačních programů; a
d)
k poučení sloužícímu ke zlepšení kvality, účinnosti a účelnosti budoucích operačních programů řízených organizací producentů.
Hodnocení v polovině období se vykonává během provádění operačního programu, a to dostatečně včas, aby bylo možné posoudit výsledky hodnocení pro potřeby přípravy následujícího operačního programu.
Zpráva o hodnocení v polovině období se připojí jako příloha k příslušné výroční zprávě uvedené v čl. 98 odst. 1.
Článek 128
Postupy monitorování a hodnocení pro vnitrostátní strategii
1. Monitorování a hodnocení vnitrostátní strategie se provádí prostřednictvím příslušných ukazatelů ze společného souboru ukazatelů plnění podle článku 126 a případně doplňujících ukazatelů stanovených ve vnitrostátní strategii.
2. Členské státy stanoví systém sběru, evidence a elektronickou formu uchovávání údajů sloužících k sestavování ukazatelů uvedených v článku 126. Za tímto účelem vycházejí z údajů předaných organizacemi producentů při monitorování a hodnocení jejich operačních programů.
3. Monitorování je průběžné a jeho cílem je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro dané operační programy. Provádí se prostřednictvím finančních ukazatelů a ukazatelů výstupů a výsledků. K tomuto účelu se použijí údaje předložené organizacemi producentů v rámci výročních zpráv o pokroku v souvislosti s monitorováním a hodnocením jejich operačních programů. Výsledky monitorování se použijí:
a)
k ověřování kvality provádění operačních programů;
b)
k určení všech potřeb úprav nebo přezkumu vnitrostátní strategie za účelem dosažení cílů stanovených pro tuto strategii a zlepšení řízení provádění strategie, včetně finančního řízení operačních programů; a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
4. Cílem hodnocení je posouzení pokroku dosaženého při plnění cílů stanovených pro vnitrostátní strategii. Provádí se prostřednictvím ukazatelů týkajících se výchozí situace, výsledků a případně dopadů. K tomuto účelu se použijí výsledky monitorování operačních programů a jejich hodnocení v polovině období uvedené ve výročních zprávách o pokroku a závěrečných zprávách předaných organizacemi producentů. Výsledky hodnocení se použijí:
a)
ke zlepšení kvality strategie;
b)
k určení všech potřeb věcných změn ve vnitrostátní strategii; a
c)
jako příspěvek k plnění požadavků na podávání zpráv, které se týkají provádění vnitrostátní strategie.
Hodnocení zahrnuje hodnocení, jež má být provedeno v roce 2012, ale musí být provedeno včas, aby bylo možné jeho výsledky zahrnout do samostatné hodnotící zprávy, která bude v tomtéž roce připojena k výroční vnitrostátní zprávě uvedené v čl. 99 odst. 3. Zpráva prozkoumá využití finančních zdrojů, účinnost a účelnost prováděných operačních programů a posoudí účinky a dopad těchto programů ve vztahu k cílům stanoveným strategií, a případně také k dalším cílům stanoveným v čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007. Zaměří se na vyvození poučení užitečných pro zlepšení kvality budoucích vnitrostátních strategií, a zejména na odhalování možných nedostatků v definování cílů nebo opatření způsobilých pro podporu nebo na potřeb definování nových nástrojů.
KAPITOLA VI
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 129
Oznámení seznamu hospodářských obvodů
Oznámení seznamu hospodářských obvodů podle čl. 14 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1182/2007 zahrnuje veškeré informace potřebné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 14 odst. 2 prvním pododstavci uvedeného nařízení.
Článek 130
Oznámení závazných pravidel; reprezentativnost
1. Pokud členský stát oznámí pravidla, která stanovil jako závazná pro daný produkt a hospodářský obvod podle článku 15 nařízení (ES) č. 1182/2007, současně uvědomí Komisi o:
a)
organizaci producentů nebo sdružení organizací, které požadovaly rozšíření pravidel;
b)
počtu producentů, kteří patří k této organizaci nebo sdružení, a celkovém počtu producentů v dotyčném hospodářském obvodu; tyto údaje jsou poskytovány s ohledem na situaci v době podání žádosti o rozšíření;
c)
celkové produkci hospodářském obvodu a produkci uváděné na trh organizací producentů nebo sdružením v posledním hospodářském roce, pro který jsou k dispozici údaje;
d)
datu, od kterého se pravidla, která mají být rozšířena, použijí pro dotyčnou organizaci producentů nebo sdružení; a
e)
datu, od kterého rozšíření nabývá účinku, a době trvání jeho použití.
2. Členské státy určí pro účely stanovení reprezentativnosti ve smyslu čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 pravidla, kterými vylučují:
a)
producenty, jejichž produkce je určena zásadně pro přímý prodej spotřebitelům v hospodářství nebo v hospodářské oblasti;
b)
přímé prodeje podle písmene a);
c)
produkty dodané ke zpracování podle čl. 14 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 1182/2007, kromě případů, kdy příslušná pravidla platí pro tyto produkty zcela nebo částečně.
Článek 131
Finanční příspěvky
Pokud členský stát rozhodne podle článku 17 nařízení (ES) č. 1182/2007, že producenti, kteří nepatří do organizací producentů, podléhají platbě finančního příspěvku, zašle Komisi informace potřebné k posouzení souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku. Tyto informace obsahují zejména základ, ze kterého se vypočítá příspěvek, a jednotkovou výši tohoto základu, jednoho nebo více příjemců a povahu různých nákladů uvedených v písmenech a) a b) čl. 21.
Článek 132
Rozšíření nad rámec jednoho hospodářského roku
V případě rozhodnutí použít rozšíření na období delší než jeden hospodářský rok členské státy ověří s ohledem na každý hospodářský rok, že podmínky týkající se reprezentativnosti stanovené v čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1182/2007 vyhovují po celé období, na které je použito rozšíření. Pokud zjistí, že podmínky již nevyhovují, neprodleně zruší rozšíření s účinností od začátku následujícího hospodářského roku. Neprodleně o každém zrušení uvědomí Komisi, která tyto informace zveřejní prostředky, jež uzná za vhodné.
Článek 133
Ovoce prodané na stromě; odběratelé
1. V případech, kdy producenti, kteří nejsou členy organizace producentů, prodají ovoce na stromě, je odběratel za účelem dosažení souladu s předpisy uvedenými v bodě 1 písm. e), bodě 1 písm. f) a v bodě 3 přílohy I nařízení (ES) č. 1182/2007 považován za producenta tohoto ovoce.
2. Příslušné členské státy mohou rozhodnout, že pravidla uvedená v příloze I nařízení (ES) č. 1182/2007 s výjimkou těch, která jsou uvedena v odstavci 1, mohou být závazná pro odběratele, pokud odpovídají za správu dotyčné produkce.
HLAVA IV
OBCHOD S TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Dovozní licence
Článek 134
Dovozní licence pro jablka
1. Propuštění jablek kódu KN 0808 10 80 do volného oběhu podléhá předložení dovozní licence.
2. Pro dovozní licence vydané podle tohoto článku se použije nařízení (ES) č. 1291/2000.
3. Dovozci mohou předložit žádosti o dovozní licence příslušným orgánům kteréhokoli členského státu.
Do kolonky 8 žádostí o licence doplní zemi původu a křížkem zaškrtnou slovo „ano“.
4. Při předložení své žádosti složí dovozci jistotu v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85, která zaručí dodržení závazku uskutečnit dovoz během doby platnosti dovozní licence. Jistota činí 15 EUR na tunu.
S výjimkou případů vyšší moci propadne jistota zcela nebo zčásti, jestliže se v době platnosti dovozní licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
5. Licence se vydávají neprodleně všem žadatelům, bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Do kolonky 8 dovozní licence se doplní země původu a křížkem se zaškrtne slovo „ano“.
6. Doba platnosti dovozní licence je tři měsíce.
Dovozní licence platí pouze pro dovozy pocházející z uvedené země.
7. Členské státy předloží Komisi každý týden ve středu - nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času) - zprávu o množstvích jablek, pro něž byly během předchozího týdne vydány dovozní licence, rozdělených podle třetí země původu.
Tato množství se sdělují prostřednictvím elektronického systému stanoveného Komisí.
KAPITOLA II
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Oddíl 1
Režim vstupní ceny
Článek 135
Oblast působnosti a definice
1. Tento oddíl stanoví pravidla pro použití článku 34 nařízení (ES) č. 1182/2007.
2. Pro účely tohoto oddílu:
a)
„šarží“ se rozumí zboží předložené v rámci prohlášení o propuštění do volného oběhu, které má platnost pouze pro zboží téhož původu jednoho kódu kombinované nomenklatury; a
b)
„dovozcem“ se rozumí deklarant ve smyslu čl. 4 odst. 18 nařízení (EHS) č. 2913/92 (33).
Článek 136
Sdělování cen
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XV části A, pro každý tržní den a každý původ členské státy sdělí Komisi nejpozději do 12.00 hod (bruselského času) následujícího pracovního dne:
a)
průměrné reprezentativní ceny produktů dovezených ze třetích zemí, které se prodávají na reprezentativních dovozních trzích uvedených v čl. 137 odst. 1, a významné ceny zjištěné na jiných trzích u velkých množství dovezených produktů, nebo nejsou-li k dispozici žádné ceny na reprezentativních trzích, významné ceny dovezených produktů zjištěné na jiných trzích; a
b)
celková množství, která se vztahují k cenám uvedeným v písmenu a).
Jestliže jsou celková množství uvedená v písmenu b) nižší než jedna tuna, příslušné ceny se Komisi nesdělují.
2. Ceny uvedené v odst. 1 písm. a) se zaznamenávají:
a)
pro každý z produktů uvedených v příloze XV části A,
b)
pro každou z dostupných odrůd a velikostí, a
c)
ve stadiu dovozce/velkoobchodník nebo velkoobchodník/maloobchodník, nejsou-li k dispozici ceny ve stadiu dovozce/velkoobchodník.
Z těchto cen se odečtou tyto částky:
a)
prodejní zisk 15 % pro obchodní střediska v Londýně, Milánu a Rungis a ve výši 8 % pro ostatní obchodní střediska,
b)
náklady na dopravu a pojištění uvnitř celního území Společenství.
Pro náklady na dopravu a pojištění, které je nutno odečíst podle druhého pododstavce, mohou členské státy stanovit standardní částky odpočtu. Tyto standardní částky a metody jejich výpočtu se neprodleně oznámí Komisi.
3. Pokud jsou ceny zaznamenané v souladu s odstavcem 2 zjištěny ve stadiu velkoobchodník/maloobchodník, nejprve se sníží o 9 % s ohledem na obchodní marži velkoobchodníka, a poté o částku 0,7245 EUR na 100 kg s ohledem na náklady na manipulaci a daně a poplatky na trhu.
4. Za reprezentativní se považují:
a)
ceny produktů I. třídy jakosti za předpokladu, že množství v této třídě představují alespoň 50 % z celkových množství na trhu;
b)
ceny produktů I. třídy jakosti doplněné, pokud produkty této třídy představují méně než 50 % z celkových množství, o ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti u množství, které umožňuje zahrnout 50 % z celkových množství na trhu;
c)
ceny stanovené pro produkty II. třídy jakosti, nejsou-li produkty I. třídy jakosti k dispozici, pokud není rozhodnuto, že se na ně použije vyrovnávací koeficient, jestliže tyto produkty nejsou v důsledku produkčních podmínek u produktů dotyčného původu obvykle a tradičně uváděny na trh v I. třídě jakosti v důsledku jejich jakostních znaků.
Vyrovnávací koeficient uvedený v písm. c) prvního pododstavce se použije na ceny, z nichž byly odečteny částky uvedené v odstavci 2.
Článek 137
Reprezentativní trhy
Členské státy uvědomí Komisi o obvyklých tržních dnech na trzích uvedených v příloze XVI, které se považují za reprezentativní trhy.
Článek 138
Paušální dovozní hodnoty
1. U každého produktu a období uvedených v příloze XV části A, pro každý pracovní den a každý původ Komise stanoví paušální dovozní hodnotu, která se rovná váženému průměru reprezentativních cen uvedených v článku 136, od nichž je odečtena částka 5 EUR na 100 kg a valorická cla.
2. Pokud je pro produkty a období použití uvedené v příloze XV části A stanovena paušální dovozní hodnota v souladu s tímto oddílem, nepoužije se jednotková cena podle čl. 152 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (34). Nahradí se paušální dovozní hodnotou podle odstavce 1.
3. Pokud pro produkt určitého původu není v platnosti žádná paušální dovozní hodnota, použije se průměr paušálních dovozních hodnot, který je platný pro daný produkt.
4. Během období použití stanovených v příloze XV část A jsou paušální dovozní hodnoty použitelné, dokud nejsou změněny. Přestávají však platit, pokud není Komisi po sedm po sobě následujících tržních dnů sdělena žádná průměrná reprezentativní cena.
Jestliže podle prvního pododstavce není pro daný produkt použitelná žádná paušální dovozní hodnota, rovná se paušální dovozní hodnota použitelná pro uvedený produkt jeho poslední průměrné paušální dovozní hodnotě.
5. Odchylně od odstavce 1 není s účinností od prvního dne období použití uvedených v příloze XV části A použitelná žádná paušální dovozní hodnota, pokud ji není možné vypočítat.
6. Reprezentativní ceny v eurech se převádějí s pomocí reprezentativního tržního kurzu vypočítaného pro daný den.
7. Paušální dovozní hodnoty vyjádřené v eurech zveřejní Komise způsobem, jaký uzná za vhodný.
Článek 139
Základ vstupní ceny
1. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XV části A zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, je podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době prohlášení o propuštění produktů do volného oběhu. Pokud výše uvedené ceny převyšují o více než 8 % paušální dovozní hodnotu použitelnou pro dotčený produkt uvedenou v době prohlášení o propuštění do volného oběhu, dovozce musí složit jistotu podle čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93. Pro tento účel se částka dovozního cla, které mohou nakonec produkty podléhat, rovná částce cla, kterou by dovozce zaplatil, kdyby byl dotčený produkt zařazen na základě dotyčné paušální dovozní hodnoty; nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 138 odst. 1. V tom případě složí dovozce jistotu uvedenou v čl. 248 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná výši cla, které by zaplatil, kdyby byly produkty zařazeny na základě paušální dovozní hodnoty použitelné na dotyčnou šarži; nebo
c)
paušální dovozní hodnotě vypočítané v souladu s článkem 138 tohoto nařízení.
2. Vstupní cena, na jejímž základě jsou produkty uvedené v příloze XV části B zařazeny do celního sazebníku Evropských společenství, musí být podle volby dovozce rovna:
a)
ceně FOB produktů v jejich zemi původu, k níž se přičtou náklady na pojištění a dopravu na hranice celního území Společenství, pokud jsou tato cena i tyto náklady známy v době podání celního prohlášení. Mají-li celní orgány za to, že musí být vyžadována jistota podle článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí dovozce složit jistotu, která se rovná maximální výši cla použitelné pro dotyčný produkt; nebo
b)
celní hodnotě vypočítané podle čl. 30 odst. 2 písm. c) nařízení (EHS) č. 2913/92 použité pouze na dotyčné dovezené produkty. V takovém případě se clo odečte podle ustanovení čl. 138 odst. 1. V tom případě musí dovozce složit jistotu uvedenou v článku 248 nařízení (EHS) č. 2454/93, která se rovná maximální výši cla použitelné pro dotyčný produkt.
3. Jestliže je vstupní cena vypočtena na základě ceny FOB produktů v zemi původu, vypočte se celní hodnota na základě příslušného prodeje v této ceně.
Jestliže je vstupní cena vypočtena v souladu s některým z postupů stanovených v odst. 1 písm. b) nebo c) nebo odst. 2 písm. b), vypočte se celní hodnota na stejném základě jako vstupní cena.
4. Dovozce má jeden měsíc od data prodeje dotyčných produktů, s výhradou maximální lhůty čtyř měsíců ode dne přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu, na to, aby dokázal, že šarže byla prodána za podmínek potvrzujících správnost cen uvedených v odst. 1 písm. a) nebo odst. 2 písm. a), nebo aby určil celní hodnotu uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a). Nedodržení jednoho z těchto konečných termínů má za následek propadnutí jistoty, aniž je dotčeno použití odstavce 5.
Složená jistota se uvolní v tom rozsahu, ve kterém je celním orgánům poskytnut uspokojivý důkaz o podmínkách odbytu.
V opačném případě jistota propadá na zaplacení dovozních cel.
5. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 4 může být na základě řádně zdůvodněné žádosti dovozce prodloužena příslušnými orgány maximálně o tři měsíce.
6. Pokud příslušné orgány při ověřování zjistí, že nebyly splněny požadavky tohoto článku, přistoupí k vybrání dlužného cla podle článku 220 nařízení (EHS) č. 2913/92. Do částky cla, které se vybere nebo které zbývá vybrat, se započítává úrok ode dne, kdy bylo zboží propuštěno do volného oběhu až do dne vybrání cla. Použitou úrokovou sazbou je sazba, která je podle vnitrostátního práva platná pro operace vybírání cel.
Oddíl 2
Dodatečná dovozní cla
Článek 140
Oblast působnosti a definice
1. Dodatečné dovozní clo podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 (dále jen „dodatečné clo“) může být použito na produkty a období uvedené v příloze XVII za podmínek stanovených v tomto oddílu.
2. Spouštěcí hodnoty pro dodatečná cla jsou uvedeny v seznamu v příloze XVII.
Článek 141
Zaznamenávání objemů
1. U každého produktu uvedeného v příloze XVII a během vyznačených období oznámí členské státy Komisi údaje týkající se objemů propuštěných do volného oběhu, přičemž použijí metodu pro dohled nad preferenčními dovozy uvedenou v článku 308d nařízení (EHS) č. 2454/93.
Toto oznámení o množstvích propuštěných do volného oběhu během předchozího týdne musí být učiněno každý týden ve středu nejpozději do 12.00 hodin (bruselského času).
2. Prohlášení za účelem propuštění do volného oběhu v případě produktů v působnosti tohoto oddílu, která celní orgány mohou přijmout na žádost deklaranta a která neobsahují některé údaje uvedené v příloze 37 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí kromě údajů uvedených v článku 254 uvedeného nařízení obsahovat údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije zjednodušené celní prohlášení podle článku 260 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí zjednodušená celní prohlášení obsahovat kromě ostatních požadavků údaje o čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Jestliže se pro účely propuštění produktů v působnosti tohoto oddílu do volného oběhu použije místní celní řízení podle článku 263 nařízení (EHS) č. 2454/93, musí oznámení celním orgánům uvedené v čl. 266 odst. 1 uvedeného nařízení obsahovat veškeré nezbytné údaje pro identifikaci zboží a také vyznačení čisté hmotnosti (v kg) dotyčných produktů.
Ustanovení čl. 266 odst. 2 písm. b) se nepoužije pro dovozy produktů v působnosti tohoto oddílu.
Článek 142
Vybírání dodatečného cla
1. Pokud se zjistí, že u jednoho z produktů v jednom z období uvedených v příloze XVII překračuje množství uvedené do volného oběhu odpovídající spouštěcí objem, uloží Komise dodatečné clo kromě případů, kdy je nepravděpodobné, že by dovozy narušily trh Společenství nebo kdyby účinky byly s ohledem na zamýšlený cíl nepřiměřené.
2. Dodatečné clo se vybírá z množství uvedených do volného oběhu po datu uložení uvedeného cla za předpokladu, že:
a)
z jejich sazebního zařazení určeného v souladu s článkem 139 vyplývá uložení nejvyšších specifických cel, která se vztahují na dovážené produkty daného původu
b)
produkty jsou dovezeny v době uložení dodatečného cla.
Článek 143
Výše dodatečného cla
Dodatečné clo uložené podle článku 142 se rovná jedné třetině cla, které je pro daný produkt stanoveno v souladu se společným celním sazebníkem.
U dovážených produktů, na něž se vztahují celní preference spojené s valorickým clem, se dodatečné clo rovná jedné třetině specifického cla pro dané produkty, pokud se použije čl. 142 odst. 2.
Článek 144
Výjimky z dodatečného cla
1. Dodatečné clo se neuloží na:
a)
zboží dovezené v rámci celních kvót uvedených v příloze VII kombinované nomenklatury;
b)
zboží dopravované do Společenství podle odstavce 2.
2. Za zboží dopravované do Společenství se považuje zboží, které:
a)
opustilo zemi původu před rozhodnutím o uložení dodatečného cla a
b)
převáží se s přepravním dokladem platným pro přepravu z místa nakládky v zemi původu do místa vykládky ve Společenství, který byl vystaven ještě před uložením uvedeného dodatečného cla.
3. Zúčastněné osoby uspokojivě prokážou celním orgánům, že podmínky uvedené v odstavci 2 byly splněny.
Celní orgány však mohou mít za to, že vyvážené produkty opustily zemi původu přede dnem uložení dodatečného cla, pokud je předložen některý z těchto dokladů:
a)
u lodní přepravy lodní náložný list, z něhož vyplývá, že nakládka byla provedena před tímto dnem,
b)
u železniční přepravy náložný list, který byl orgánem železnice země původu přijat před tímto dnem,
c)
u silniční přepravy přepravní smlouva (CMR) nebo jiný tranzitní dokument vystavený v zemi původu před tímto dnem, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené dvoustrannými nebo mnohostrannými dohodami o tranzitu Společenství nebo o společném tranzitu,
d)
u letecké přepravy letecký náložný list, z něhož vyplývá, že letecká společnost přijala produkty před tímto dnem.
HLAVA V
OBECNÁ, ZRUŠOVACÍ, PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 145
Kontroly
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení tohoto nařízení nebo jiné právní předpisy Společenství, zavedou členské státy kontroly a opatření v míře nezbytné pro zajištění řádného používání nařízení (ES) č. 1182/2007 a tohoto nařízení. Kontroly a opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Zajistí zejména, aby:
a)
bylo možno kontrolovat veškerá kritéria způsobilosti stanovená právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy, vnitrostátním rámcem nebo vnitrostátní strategií;
b)
příslušné orgány odpovědné za provádění kontrol měly k dispozici dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací a zkušenostmi pro účinné provádění kontrol; a
c)
byly stanoveny kontroly k zamezení neoprávněného dvojího financování opatření podle tohoto nařízení a z jiných režimů Společenství nebo vnitrostátních režimů.
Článek 146
Vnitrostátní sankce
Aniž jsou dotčeny sankce uvedené v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, zajistí členské státy, pokud jde o nesrovnalosti způsobené ve vztahu k požadavkům uvedeným v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, používání sankcí na vnitrostátní úrovni, které musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby poskytovaly odpovídající ochranu finančních zájmů Společenství.
Článek 147
Uměle vytvořené situace
Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní opatření stanovená v tomto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, neprovádí se žádná platba ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že uměle vytvořily podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která je v rozporu s cíli dotyčného režimu podpor.
Článek 148
Sdělování
1. Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní ustanovení tohoto nařízení, provádějí se veškerá sdělení mezi členskými státy a Komisí v rámci tohoto nařízení prostředky a formou, jež stanoví Komise.
Sdělení, které nebyla učiněna stanovenými prostředky a ve stanovené formě, mohou být pokládána za zcela neučiněná, aniž je dotčen odstavec 3.
2. Aniž jsou dotčena jakákoli zvláštní ustanovení tohoto nařízení, přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly schopny dodržet lhůty pro sdělování stanovené v tomto nařízení.
3. Jestliže členský stát nepředloží sdělení v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007 nebo pokud se sdělení zdá být nesprávné s ohledem na objektivní skutečnosti známé Komisi, může Komise částečně nebo zcela pozastavit měsíční platby uvedené v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 (35), pokud jde o odvětví ovoce a zeleniny, a to do až doby, kdy je sdělení učiněno správně.
Článek 149
Zjevné chyby
Veškerá sdělení, žádosti a požadavky předložené členskému státu podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 1182/2007, včetně žádostí o podpory, mohou být po svém podání kdykoli upraveny v případě, že v nich příslušný orgán zjistí zjevné chyby.
Článek 150
Vyšší moc a mimořádné okolnosti
Jestliže má být v souladu s tímto nařízením nebo nařízením (ES) č. 1182/2007 uložena sankce nebo odňata výhoda nebo uznání, není taková sankce uložena nebo odnětí provedeno v případech vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 40 odst. 4 nařízení (ES) č. 1782/2003.
Případ vyšší moci však musí být včetně příslušných důkazů, uspokojivě doložených příslušnému orgánu, oznámen orgánu do deseti pracovních dnů ode dne, kdy je dotčená osoba schopna tak učinit.
Článek 151
Zrušení
Nařízení (ES) č. 3223/94, (ES) č. 1555/96, (ES) č. 961/1999, (ES) č. 544/2001, (ES) č. 1148/2001, (ES) č. 2590/2001, (ES) č. 1791/2002, (ES) č. 2103/2002, (ES) č. 48/2003, (ES) č. 606/2003, (ES) č. 761/2003, (ES) č. 1432/2003, (ES) č. 1433/2003, (ES) č. 1943/2003, (ES) č. 103/2004, (ES) č. 1557/2004, (ES) č. 179/2006, (ES) č. 430/2006, (ES) č. 431/2006 a (ES) č. 1790/2006 se zrušují.
Zrušená nařízení však případně zůstanou v platnosti pro účely čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007.
Článek 152
Přechodná ustanovení
1. Aniž je dotčen článek 2 tohoto nařízení, platí výhradně pro účely použití čl. 55 odst. 1 nařízení (ES) č. 1182/2007 definice hospodářských roků pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96, platné před okamžikem vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Pravidla pro schvalování všech operačních programů předložených v roce 2007 jsou pravidla platná bezprostředně před datem použití tohoto nařízení.
Operační programy, na které se vztahují výhody podle čl. 55 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1182/2007, mohou pokračovat až do konce za předpokladu, že jsou v souladu s pravidly platnými bezprostředně před datem použití tohoto nařízení.
Odchylně od článků 66 a 67 tohoto nařízení mohou členské státy přijmout veškeré nezbytné předpisy umožňující organizacím producentů změnit jejich operační programy co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost za účelem použití čl. 55 odst. 3 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1182/2007.
3. Pravidla týkající se minimálních znaků přírodních surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových produktů, která zůstávají v platnosti pro suroviny sklízené na území členských států, jež využívají přechodného opatření podle článku 68b nebo článku 143bc nařízení (ES) č. 1782/2003, jsou pro účely čl. 55 odst. 6 nařízení (ES) č. 1182/2007, kromě příslušných obchodních norem uvedených v článku 2 nařízení (ES) č. 1182/2007, pravidla obsažená v nařízeních Komise uvedených v příloze XVIII.
Článek 153
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. prosince 2007.
REGLAMENTO (CE) N o 1580/2007 DE LA COMISIÓN
de 21 de diciembre de 2007
por el que se establecen disposiciones de aplicación de los Reglamentos (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96 y (CE) no 1182/2007 del Consejo en el sector de las frutas y hortalizas
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,
Visto el Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de las frutas y hortalizas (1), y, en particular, su artículo 1, apartado 3,
Visto el Reglamento (CE) no 2201/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece la organización común de mercados en el sector de los productos transformados a base de frutas y hortalizas (2), y, en particular, su artículo 1, apartado 3,
Visto el Reglamento (CE) no 1182/2007 del Consejo, de 26 de septiembre de 2007, por el que se establecen disposiciones específicas con respecto al sector de las frutas y hortalizas, se modifican las Directivas 2001/112/CE y 2001/113/CE y los Reglamentos (CEE) no 827/68, (CE) no 2200/96, (CE) no 2201/96, (CE) no 2826/2000, (CE) no 1782/2003 y (CE) no 318/2006 y se deroga el Reglamento (CE) no 2202/96 (3), y, en particular, su artículo 42,
Considerando lo siguiente:
(1)
El Reglamento (CE) no 1182/2007 modifica el régimen anteriormente vigente en el sector de las frutas y hortalizas previsto en el Reglamento (CE) no 2200/96, en el Reglamento (CE) no 2201/96 y en el Reglamento (CE) no 2202/96 del Consejo, de 28 de octubre de 1996, por el que se establece un régimen de ayuda a los productores de determinados cítricos (4).
(2)
Las disposiciones de aplicación vigentes en el sector de las frutas y hortalizas están recogidas en un amplio número de reglamentos, muchos de las cuales han sido modificados en numerosas ocasiones. Tales disposiciones de aplicación deben modificarse como consecuencia de los cambios aportados al régimen de las frutas y hortalizas por el Reglamento (CE) no 1182/2007 y sobre la base de la experiencia adquirida. El alcance de los cambios hace necesario, en aras de la claridad, incorporar todas las disposiciones de aplicación en un Reglamento nuevo e independiente.
(3)
Por lo tanto, deben derogarse los siguientes Reglamentos de la Comisión:
-
Reglamento (CE) no 3223/94 de la Comisión, de 21 de diciembre de 1994, por el que se establecen disposiciones de aplicación del régimen de importación de frutas y hortalizas (5),
-
Reglamento (CE) no 1555/96 de la Comisión, de 30 de julio de 1996, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del régimen relativo a la aplicación de los derechos adicionales de importación en el sector de las frutas y hortalizas (6),
-
Reglamento (CE) no 961/1999 de la Comisión, de 6 de mayo de 1999, por el que se establecen las disposiciones de aplicación relativas a la aplicación extensiva de las normas adoptadas por las organizaciones de productores de frutas y hortalizas (7),
-
Reglamento (CE) no 544/2001 de la Comisión, de 20 de marzo de 2001, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en relación con la ayuda financiera complementaria de los fondos operativos (8),
-
Reglamento (CE) no 1148/2001 de la Comisión, de 12 de junio de 2001, sobre los controles de conformidad con las normas de comercialización aplicables en el sector de las frutas y hortalizas frescas (9),
-
Reglamento (CE) no 2590/2001 de la Comisión, de 21 de diciembre de 2001, por el que se homologan las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Suiza antes de la importación a la Comunidad Europea (10),
-
Reglamento (CE) no 1791/2002 de la Comisión, de 9 de octubre de 2002, por el que se homologan las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Marruecos antes de la importación a la Comunidad Europea (11),
-
Reglamento (CE) no 2103/2002 de la Comisión, de 28 de noviembre de 2002, por el que se homologan las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Sudáfrica antes de la importación a la Comunidad (12),
-
Reglamento (CE) no 48/2003 de la Comisión, de 10 de enero de 2003, por el que se establecen las normas aplicables a las mezclas de frutas y hortalizas frescas de diferentes especies contenidas en un mismo envase de venta (13),
-
Reglamento (CE) no 606/2003 de la Comisión, de 2 de abril de 2003, por el que se homologan las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Israel antes de la importación a la Comunidad (14),
-
Reglamento (CE) no 761/2003 de la Comisión, de 30 de abril de 2003, por el que se homologan las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en la India antes de la importación a la Comunidad (15),
-
Reglamento (CE) no 1432/2003 de la Comisión, de 11 de agosto de 2003, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en lo relativo al reconocimiento de las organizaciones de productores y al reconocimiento previo de las agrupaciones de productores (16),
-
Reglamento (CE) no 1433/2003 de la Comisión, de 11 de agosto de 2003, por el que se establecen las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en lo que se refiere a los programas y fondos operativos y a la ayuda financiera (17),
-
Reglamento (CE) no 1943/2003 de la Comisión, de 3 de noviembre de 2003, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en lo que respecta a las ayudas a las agrupaciones de productores prerreconocidas (18),
-
Reglamento (CE) no 103/2004 de la Comisión, de 21 de enero de 2004, por el que se establecen disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96 del Consejo en lo que atañe al régimen de intervenciones y de retiradas del mercado en el sector de las frutas y hortalizas (19),
-
Reglamento (CE) no 1557/2004 de la Comisión, de 1 de septiembre de 2004, por el que se homologan las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a determinadas frutas frescas efectuadas en Nueva Zelanda antes de la importación a la Comunidad Europea (20),
-
Reglamento (CE) no 179/2006 de la Comisión, de 1 de febrero de 2006, por el que se crea un régimen de licencias de importación para las manzanas importadas de terceros países (21),
-
Reglamento (CE) no 430/2006 de la Comisión, de 15 de marzo de 2006, por el que se aprueban las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Senegal antes de la importación en la Comunidad Europea (22),
-
Reglamento (CE) no 431/2006 de la Comisión, de 15 de marzo de 2006, por el que se aprueban las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Kenia antes de la importación en la Comunidad Europea (23),
-
Reglamento (CE) no 1790/2006 de la Comisión, de 5 de diciembre de 2006, por el que se aprueban las operaciones de control de conformidad con las normas de comercialización aplicables a las frutas y hortalizas frescas efectuadas en Turquía antes de la importación en la Comunidad Europea (24).
(4)
Deben adoptarse disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 1182/2007.
(5)
Deben fijarse campañas de comercialización para las frutas y hortalizas. Puesto que en el sector ya no existe ningún régimen de ayudas que siga el ciclo de las cosechas de los productos en cuestión, todas las campañas de comercialización pueden armonizarse para ajustarse al año civil.
(6)
El Reglamento (CE) no 1182/2007 autoriza a la Comisión a establecer normas de comercialización para las frutas y hortalizas y en su artículo 2, apartado 7, dispone que seguirán aplicándose las normas de comercialización establecidas en los reglamentos existentes hasta que se adopten nuevas normas de comercialización.
(7)
Deben establecerse excepciones y exenciones en la aplicación de las normas de comercialización en el caso de determinadas operaciones que o bien son muy marginales y/o específicas o bien tienen lugar al inicio de la cadena de distribución, así como en el caso de los productos destinados a la transformación.
(8)
Las menciones particulares exigidas por las normas de comercialización deben aparecer de forma visible en el envase o en el etiquetado.
(9)
En respuesta a la demanda de determinados consumidores, la presencia de envases con diferentes tipos de frutas y hortalizas frescas es cada vez más habitual en el mercado. A fin de garantizar la lealtad de las transacciones, las frutas y hortalizas frescas vendidas en un mismo envase son homogéneas en lo que respecta a la calidad. En el caso de los productos que no están normalizados en el ámbito comunitario, esta homogeneidad puede garantizarse recurriendo a la aplicación de las disposiciones de carácter general. En el caso de las mezclas en un mismo envase de diferentes tipos de frutas y hortalizas, deben establecerse reglas de etiquetado. Dichas reglas deben ser menos estrictas que las establecidas por las normas de comercialización, con el fin de tener en cuenta, en particular, el espacio disponible en la etiqueta.
(10)
Cada Estado miembro debe designar los organismos de control encargados de la ejecución de los controles de conformidad en cada fase de comercialización. Dada la diversidad de situaciones existentes en los Estados miembros, es preciso que, en cada uno de ellos, haya un órgano encargado de los contactos y de la coordinación entre todos los organismos designados.
(11)
El conocimiento de los agentes económicos y de sus principales características es un instrumento imprescindible para orientar el análisis de los Estados miembros, por lo que es necesario que exista en cada Estado miembro una base de datos de los agentes económicos del sector de las frutas y hortalizas frescas.
(12)
Los controles de conformidad deben efectuarse por muestreo y concentrarse en los agentes económicos que presenten los mayores riesgos de tener mercancías no conformes. Teniendo en cuenta las características de sus mercados nacionales, cada Estado miembro debe establecer normas para determinar a qué tipo de agentes económicos deben orientarse preferentemente los controles. Con objeto de que exista transparencia en lo que se refiere a los mecanismos de control, es conveniente que esas normas se comuniquen a la Comisión.
(13)
Los Estados miembros deben garantizar que las exportaciones de frutas y hortalizas frescas a terceros países se ajustan a las normas de comercialización y certificar su conformidad, de acuerdo con el Protocolo de Ginebra sobre la normalización de las frutas y hortalizas frescas y de los frutos secos celebrado en el ámbito de la Comisión Económica para Europa de las Naciones Unidas y el Régimen de la OCDE para la aplicación de normas internacionales a las frutas y hortalizas.
(14)
Las importaciones de frutas y hortalizas frescas procedentes de terceros países deben ajustarse a las normas de comercialización o a normas equivalentes. Por consiguiente, es preciso efectuar un control de conformidad antes de la introducción de esas mercancías en el territorio aduanero, salvo cuando se trate de pequeños lotes en los que los servicios/organismos de inspección estimen que el riesgo de no conformidad es escaso. En el caso de algunos terceros países que ofrecen garantías satisfactorias de conformidad, los controles previos a la exportación pueden ser realizados por los organismos de control de tales países. Cuando se aplique esta posibilidad, los Estados miembros deben comprobar periódicamente la eficacia/calidad de los controles previos a la exportación efectuados por los organismos de control de los terceros países y comunicar a la Comisión los resultados de esas comprobaciones.
(15)
Los productos destinados a la transformación industrial no deben ajustarse a las normas de comercialización, por lo que debe garantizarse que no se comercializan en el mercado de productos destinados al consumo en fresco. Dichos productos deben llevar un etiquetado apropiado y, en algunos casos/cuando sea posible, ir acompañados de un certificado de destino industrial en el que conste la utilización final del producto y permita la realización de los controles.
(16)
Las frutas y hortalizas sujetas al control de conformidad con las normas deben pasar el mismo tipo de control sea cual sea la fase de comercialización en que se encuentren. A tal fin deben aplicarse las disposiciones de control recomendadas por la Comisión Económica para Europa de las Naciones Unidas, en línea con las recomendaciones pertinentes de la OCDE. No obstante, es necesario establecer disposiciones específicas en lo que se refiere a los controles en la fase de venta al por menor.
(17)
Es conveniente establecer el reconocimiento de las organizaciones de productores para los productos que solicitan. Cuando el reconocimiento se solicita para productos destinados exclusivamente a la transformación, debe garantizarse que tales productos se entregan realmente a la transformación.
(18)
Para contribuir al cumplimiento de los objetivos del régimen de las frutas y hortalizas y para garantizar que las organizaciones de productores realizan su actividad de forma duradera y eficaz, es necesario que las organizaciones de productores disfruten de una estabilidad óptima. Por consiguiente, debe establecerse un período mínimo de afiliación de un productor a la organización de productores. Procede conceder a los Estados miembros la facultad de fijar los plazos de aviso previo y las fechas en que surte efecto la renuncia a la calidad de miembro.
(19)
Las actividades principales y esenciales de una organización de productores deben estar relacionadas con la concentración de la oferta y la comercialización. No obstante, debe permitirse que la organización de productores se involucre en otras actividades, ya sean comerciales o de otro tipo. Conviene favorecer especialmente la cooperación entre organizaciones de productores permitiendo que la comercialización de frutas y hortalizas compradas exclusivamente a otra organización de productores reconocida no se tenga en cuenta en el cálculo de la actividad principal ni en las demás actividades. En lo que atañe al suministro de medios técnicos, resulta adecuado ampliar las posibilidades para incluir el suministro a través de los miembros de una agrupación de productores.
(20)
Las organizaciones de productores pueden poseer participaciones en filiales que contribuyan a aumentar el valor añadido de la producción de sus miembros. Es necesario fijar normas para calcular el valor de esa producción comercializada. Las principales actividades de dichas filiales deben ser las mismas que las de la organización de productores, una vez transcurrido un período transitorio de adaptación.
(21)
Deben establecerse disposiciones sobre el reconocimiento y el funcionamiento de las asociaciones de organizaciones de productores, de las organizaciones de productores transnacionales y de las asociaciones transnacionales de organizaciones de productores previstas en el Reglamento (CE) no 1182/2007. En aras de la coherencia, dichas disposiciones deben ser un reflejo, en la medida de lo posible, de las disposiciones aplicables a las organizaciones de productores.
(22)
Para facilitar la concentración de la oferta, debe impulsarse la fusión de las organizaciones de productores existentes para crear otras nuevas mediante el establecimiento de normas para la fusión de los programas operativos de las organizaciones fusionadas.
(23)
Sin dejar de respetar los principios según los cuales una organización de productores se constituye por iniciativa de éstos y es controlada por los mismos, cabe otorgar a los Estados miembros la facultad de establecer las condiciones que deben reunir las personas físicas o jurídicas para ser aceptadas como miembros de una organización de productores o de una asociación de organizaciones de productores.
(24)
Con el fin de garantizar que las organizaciones de productores representan realmente a un número mínimo de productores, los Estados miembros deben adoptar medidas para evitar que una minoría de miembros que disponga, en su caso, de la mayor parte del volumen de producción de la organización de productores en cuestión ejerza un dominio abusivo sobre la gestión y el funcionamiento de la misma.
(25)
Para tener en cuenta las diferentes circunstancias de producción y comercialización en la Comunidad, los Estados miembros deben establecer condiciones para la concesión del reconocimiento previo a las agrupaciones de productores que presenten un plan de reconocimiento.
(26)
Para favorecer la creación de organizaciones de productores estables y capaces de contribuir de forma duradera a la realización de los objetivos del régimen de las frutas y hortalizas, es preciso que el reconocimiento previo se conceda únicamente a las agrupaciones de productores que puedan demostrar su capacidad de cumplir todas las condiciones para el reconocimiento en un período de tiempo determinado.
(27)
Procede concretar qué información deben proporcionar las agrupaciones de productores en el plan de reconocimiento. Para que las agrupaciones de productores puedan cumplir más fácilmente las condiciones de reconocimiento, es necesario autorizar modificaciones en los planes de reconocimiento. Con este objeto, conviene establecer que los Estados miembros puedan solicitar a la agrupación de productores la adopción de medidas correctoras para garantizar la realización de su plan.
(28)
La agrupación de productores puede reunir las condiciones de reconocimiento antes de que termine el plan de reconocimiento. Es conveniente establecer disposiciones que permitan a dicha agrupación presentar una solicitud de reconocimiento junto con proyectos de programas operativos. En aras de la coherencia, la concesión del reconocimiento a una agrupación de productores debe poner término a su plan de reconocimiento y debe suspenderse la ayuda prevista. No obstante, a fin de tener en cuenta la financiación plurianual de las inversiones, resulta procedente que las inversiones que pueden beneficiarse de una ayuda puedan transferirse a los programas operativos.
(29)
A fin de facilitar la correcta aplicación del régimen de ayudas destinado a cubrir los gastos de constitución y funcionamiento administrativo de las agrupaciones de productores, las ayudas deben concederse a tanto alzado. Para respetar las limitaciones presupuestarias, cabe imponer un límite a esta ayuda a tanto alzado. Por otra parte, teniendo en cuenta las diferentes necesidades financieras de las agrupaciones de productores de tamaños diferentes, dicho límite debe ajustarse en función del valor de la producción comercializable de las agrupaciones de productores.
(30)
En aras de la coherencia y para garantizar una suave transición al estatus de agrupación de productores reconocida, deben aplicarse a las agrupaciones de productores normas idénticas a las aplicables a las organizaciones de productores en lo que atañe a sus actividades principales y al valor de la producción comercializada.
(31)
En caso de fusión, procede prever la posibilidad de conceder ayudas a las agrupaciones de productores resultantes de la fusión, a fin de tener en cuenta las necesidades financieras de las nuevas agrupaciones de productores y garantizar la correcta aplicación del régimen de ayuda.
(32)
Con objeto de facilitar la aplicación del régimen de ayuda a los programas operativos, es necesario definir con claridad la producción comercializada de las organizaciones de productores, especificando qué productos deben tenerse en cuenta y en qué fase de comercialización debe calcularse el valor de dicha producción. Deben contemplarse, asimismo, otros métodos de cálculo de la producción comercializable aplicables en caso de que se produzcan fluctuaciones anuales o no se disponga de datos suficientes. A fin de evitar la mala utilización del régimen, no debe autorizarse, en general, que las organizaciones de productores puedan modificar los períodos de referencia en el transcurso de un programa.
(33)
Para garantizar la correcta utilización de la ayuda, deben establecerse disposiciones relativas a la gestión de los fondos operativos y a las contribuciones financieras de los afiliados, permitiendo la máxima flexibilidad posible a condición de que todos los productores puedan beneficiarse del fondo operativo y participar democráticamente en las decisiones relativas a su utilización.
(34)
Deben establecerse disposiciones relativas al ámbito de aplicación y a la estructura de la estrategia nacional de los programas operativos sostenibles y de las directrices nacionales para las actuaciones medioambientales. Su objetivo debe ser optimizar la asignación de los recursos financieros y mejorar la calidad de la estrategia.
(35)
En beneficio de una sólida gestión, deben concretarse los procedimientos para la presentación y la aprobación de los programas operativos, incluidos los plazos correspondientes, de forma que las autoridades competentes puedan evaluar adecuadamente la información, y qué medidas y actividades deben incluirse en los programas o excluirse de ellos. Dado que los programas se gestionan por períodos anuales, conviene precisar que los que no sean aprobados antes de una fecha determinada se pospongan un año.
(36)
Es conveniente establecer un procedimiento que permita modificar anualmente los programas operativos para el año siguiente, de modo que puedan adaptarse para tener en cuenta las nuevas condiciones que no pudieron preverse cuando se presentaron inicialmente los programas. Además, debe autorizarse la modificación de medidas e importes del fondo operativo durante cada año de ejecución de un programa. Todas esas modificaciones deben atenerse a los límites y condiciones que establezcan los Estados miembros y su notificación a las autoridades competentes debe ser obligatoria a fin de garantizar que se mantengan los objetivos generales de los programas aprobados.
(37)
Por motivos de seguridad financiera y jurídica, debe elaborarse una lista de las actuaciones y de los gastos que se consideren no subvencionables con cargo a los programas operativos.
(38)
En el caso de las inversiones en explotaciones individuales, para evitar el enriquecimiento injustificado de un particular que haya roto sus vínculos con la organización durante la vida útil de la inversión, conviene contemplar disposiciones que permitan a la organización recuperar el valor residual de la inversión, tanto si la inversión es propiedad de un afiliado como si es propiedad de la organización.
(39)
Para garantizar la correcta aplicación del régimen, es necesario especificar qué información debe figurar en las solicitudes de ayuda así como los procedimientos para el pago de la misma. Para evitar dificultades de tesorería, es conveniente que las organizaciones de productores puedan acceder a un sistema de anticipos acompañado de la constitución de las correspondientes garantías. Por razones similares, debe organizarse un sistema alternativo para efectuar el reembolso de los gastos ya efectuados.
(40)
Deben establecerse disposiciones específicas sobre el ámbito de aplicación y ejecución de las medidas de gestión y prevención de las crisis. En la medida de lo posible estas normas deben prever una flexibilidad y una rápida aplicación en caso de crisis y, por lo tanto, permitir a los Estados miembros y a las propias organizaciones de productores adoptar las decisiones. Sin embargo, las normas deben evitar los abusos y fijar límites sobre el uso de ciertas medidas, incluso en términos financieros. También deben garantizar el debido cumplimiento de los requisitos fitosanitarios y medioambientales.
(41)
En lo referente a las retiradas del mercado, procede adoptar disposiciones específicas que tengan en cuenta la importancia potencial de esa medida. En concreto, deben elaborarse normas relativas al régimen de ayuda creciente acordado a las frutas y hortalizas retiradas del mercado que las organizaciones caritativas y otros establecimientos e instituciones distribuyen gratuitamente en concepto de ayuda humanitaria. Además, deben fijarse niveles máximos de ayuda para las retiradas del mercado con el fin de asegurarse que no se convierten en una salida comercial alternativa permanente de los productos en lugar de ser puestos a la venta en el mercado. En este contexto, para los productos cuyo nivel máximo de compensación comunitaria por retirada figura en el anexo V del Reglamento (CE) no 2200/96, resulta adecuado seguir empleando dichos niveles, sujetos a un cierto grado de aumento, para reflejar que ahora tales retiradas se cofinancian. Para los demás productos, para los que la experiencia aún no ha mostrado un riesgo de retiradas excesivas, cabe autorizar que los Estados miembros fijen los niveles máximos de ayuda. Sin embargo, en todos los casos y por razones similares, procede fijar para las retiradas un límite cuantitativo por producto y por organización de productores.
(42)
Deben adoptarse disposiciones específicas sobre la ayuda financiera nacional que los Estados miembros pueden conceder en las regiones comunitarias donde el grado de organización de productores es particularmente bajo, incluida una definición de bajo grado de organización. Deben establecerse los procedimientos relativos a la aprobación de dicha ayuda nacional, así como a la aprobación y al importe del reembolso de la ayuda por la Comunidad, además del porcentaje del reembolso. Dichos procedimientos deben reflejar los aplicables actualmente.
(43)
Con respecto a las condiciones en las que pueden extenderse al conjunto de productores de una zona económica determinada las normas adoptadas por las organizaciones de productores o las asociaciones de tales organizaciones en el sector de las frutas y hortalizas deben adoptarse disposiciones específicas, en particular disposiciones de procedimiento. Asimismo, en caso de venta de productos en el árbol, cabe precisar qué normas pueden extenderse al productor o al comprador respectivamente.
(44)
Los productores de manzanas comunitarios han pasado recientemente por una difícil situación, debido, entre otras cosas, a un aumento importante de las importaciones de manzanas de determinados terceros países del hemisferio sur. Por lo tanto, debe mejorarse el seguimiento de la importación de manzanas. Un mecanismo basado en la expedición de certificados de importación junto con el depósito de una garantía que avale la realización de las operaciones para las que se hayan solicitado tales certificados de importación constituye el instrumento adecuado para lograr este objetivo. Deben aplicarse las disposiciones del Reglamento (CE) no 1291/2000 de la Comisión, de 9 de junio de 2000, por el que se establecen disposiciones comunes de aplicación del régimen de certificados de importación, de exportación y de fijación anticipada para los productos agrícolas (25), y del Reglamento (CEE) no 2220/85 de la Comisión, de 22 de julio de 1985, por el que se establecen las modalidades comunes de aplicación del régimen de garantías para los productos agrícolas (26).
(45)
Deben adoptarse disposiciones específicas con respecto al régimen de precios de entrada de las frutas y hortalizas. El hecho de que la mayor parte de las frutas y hortalizas perecederas en cuestión se suministren bajo el régimen comercial de venta en consignación crea dificultades especiales para determinar su valor. Deben definirse los métodos posibles para calcular el precio de entrada sobre el cual están clasificados los productos importados en el Arancel Aduanero Común. En particular, deben establecerse valores de importación a tanto alzado sobre la base de la media ponderada de los precios medios de los productos y debe adoptarse una disposición especial en caso de que no esté disponible ningún precio para un producto de un origen determinado. En determinadas circunstancias, conviene prever la constitución de una garantía para asegurar la correcta aplicación del régimen.
(46)
Deben adoptarse disposiciones específicas en lo que atañe a los derechos de importación que pueden imponerse a determinados productos, además de los previstos en el Arancel Aduanero Común. Puede imponerse un derecho adicional si la cantidad importada de los productos de que se trate supera un volumen de activación fijado para el producto y el período de aplicación. Los productos que se hallan en curso de transporte a la Comunidad están exentos de la aplicación del derecho adicional y, por lo tanto, deben adoptarse disposiciones específicas para dichos productos.
(47)
Conviene prever un seguimiento y una evaluación adecuados de los programas y regímenes en curso a fin de que tanto las organizaciones de productores como los Estados miembros puedan evaluar su eficacia y eficiencia.
(48)
Procede establecer medidas o disposiciones relativas al tipo, formato y medios de comunicación necesarias para aplicar el presente Reglamento. Dichas medidas deben incluir las comunicaciones de los productores y organizaciones de productores a los Estados miembros y de los Estados miembros a la Comisión, así como las consecuencias derivadas de una comunicación fuera de plazo o inexacta.
(49)
Resulta necesario adoptar medidas relativas a los controles necesarios que garanticen la correcta aplicación del presente Reglamento y del Reglamento (CE) no 1182/2007, así como las sanciones apropiadas aplicables en caso de detectarse irregularidades. Dichas medidas deben incluir tanto los controles como las sanciones específicos previstos a escala comunitaria, así como cualesquiera controles y sanciones nacionales adicionales. Los controles y las sanciones deben ser disuasivos, eficaces y proporcionados. También deben adoptarse normas para resolver casos de error obvio, de fuerza mayor y otras circunstancias excepcionales a fin de garantizar un tratamiento justo a los productores. También deben adaptarse normas para las situaciones creadas artificialmente a fin de evitar que pueda derivarse cualquier beneficio de dichas situaciones.
(50)
Conviene adoptar disposiciones que faciliten una transición armoniosa desde el régimen anterior al nuevo régimen establecido por el presente Reglamento y la aplicación de las disposiciones transitorias enunciadas en el artículo 55 del Reglamento (CE) no 1182/2007.
(51)
Las medidas previstas en el presente Reglamento se ajustan al dictamen del Comité de Gestión de las Frutas y Hortalizas.
HA ADOPTADO EL PRESENTE REGLAMENTO:
TÍTULO I
DISPOSICIONES PRELIMINARES
Artículo 1
Ámbito de aplicación y empleo de los términos
1. El presente Reglamento establece las disposiciones de aplicación del Reglamento (CE) no 2200/96, del Reglamento (CE) no 2201/96 y del Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. Salvo que el presente Reglamento establezca otra cosa, los términos empleados en los Reglamentos mencionados en el apartado 1 tendrán el mismo significado cuando se utilicen en el presente Reglamento.
Artículo 2
Campañas de comercialización
Las campañas de comercialización de los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2200/96 y en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/96 se extenderán desde el 1 de enero hasta el 31 de diciembre.
TÍTULO II
CLASIFICACIÓN DE LOS PRODUCTOS
CAPÍTULO I
Normas generales
Artículo 3
Excepciones y exenciones a la aplicación de las normas de comercialización
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 2, apartado 5, del Reglamento (CE) no 1182/2007, no estarán sujetos a la obligación de cumplir con las normas de comercialización:
a)
los productos que se expidan a las fábricas de transformación, salvo cuando se establezcan específicamente en el presente Reglamento criterios mínimos de calidad para los productos destinados a la transformación industrial;
b)
los productos que en su propia explotación ceda el productor al consumidor para sus necesidades personales; y
c)
los productos de una región determinada que se vendan en el comercio al por menor de dicha región para satisfacer un consumo local tradicional ampliamente conocido, previa decisión de la Comisión adoptada a petición de un Estado miembro de acuerdo con el procedimiento mencionado en el artículo 46 del Reglamento (CE) no 2200/96.
2. No obstante lo dispuesto en el artículo 2, apartado 5, del Reglamento (CE) no 1182/2007, dentro de la propia región de producción, no estarán sujetos a la obligación de cumplir con las normas de comercialización:
a)
los productos vendidos o entregados por el productor a centros de acondicionamiento y envasado o a centros de almacenamiento, o que se expidan desde la explotación del productor a estos centros; y
b)
los productos que se expidan desde centros de almacenamiento a centros de acondicionamiento y envasado.
3. No obstante lo dispuesto en el artículo 2, apartado 5, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros podrán eximir de la obligación de cumplir con las normas de comercialización o algunas de sus disposiciones:
a)
los productos expuestos para la venta, puestos en venta, vendidos, entregados o comercializados de cualquier otra forma por el productor en los lugares de venta al por mayor, particularmente los mercados de producción, situados en la región de producción; y
b)
los productos que se expidan desde esos lugares de venta al por mayor a centros de acondicionamiento y envasado o a centros de almacenamiento situados en la misma región de producción.
En caso de aplicarse el párrafo primero, el Estado miembro de que se trate comunicará a la Comisión las medidas adoptadas a tal fin.
4. Con respecto a los productos contemplados en el apartado 1, letra a) y en el apartado 2, deberá aportarse a la autoridad competente del Estado miembro la prueba de que los mismos se ajustan a las condiciones previstas, especialmente en lo que se refiere a su destino.
Artículo 4
Menciones particulares
1. Las menciones particulares exigidas por las normas de comercialización adoptadas en virtud del artículo 2 del Reglamento (CE) no 1182/2007 deberán indicarse de forma legible y clara en uno de los lados del envase, bien mediante impresión directa indeleble o por medio de una etiqueta incorporada al paquete o fijada sólidamente al mismo.
2. En el caso de las mercancías expedidas a granel y cargadas directamente en un medio de transporte, las menciones particulares a que se refiere el apartado 1 deberán figurar en un documento que acompañe a las mercancías o en una ficha situada visiblemente en el interior del medio de transporte.
Artículo 5
Menciones particulares en la fase de venta al por menor
En la fase de venta al por menor, cuando los productos se presenten envasados las menciones particulares exigidas por las normas de comercialización adoptadas en virtud del artículo 2 del Reglamento (CE) no 1182/2007 deberán ser legibles y claras.
En los productos preenvasados, a los que se hace referencia en la Directiva 2000/13/CE del Parlamento Europeo y del Consejo (27), se indicará el peso neto, además de todas las menciones previstas en las normas de comercialización. No obstante, en los productos que normalmente se venden por unidades, la obligación de indicar el peso neto no se aplicará si el número de unidades puede verse claramente y contarse con facilidad desde el exterior o si se indica este número en la etiqueta.
Los productos podrán presentarse sin envase, siempre que el minorista ponga sobre la mercancía a la venta un cartel que contenga en caracteres bien visibles y legibles las menciones particulares previstas en las normas de comercialización y en el artículo 2, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007 relativas a la variedad, país de origen del producto y clase.
Artículo 6
Envases de venta
1. Los envases de venta de frutas y hortalizas frescas de un peso neto igual o inferior a tres kilogramos podrán contener mezclas de diferentes tipos de frutas y hortalizas frescas, a condición de que:
a)
los productos sean de calidad homogénea y que cada tipo en cuestión cumpla con las normas de conformidad con lo dispuesto en el apartado 2;
b)
el envase esté adecuadamente etiquetado, de conformidad con lo dispuesto en el apartado 3; y
c)
la mezcla no induzca a error al comprador.
2. Los productos contenidos en los envases contemplados en el apartado 1 deberán pertenecer a la misma categoría de calidad comercial, de conformidad con el anexo 1.
Cuando las mezclas contengan frutas y hortalizas que no estén reguladas por normas comunitarias de comercialización, dichos productos deberán clasificarse en la misma categoría, de acuerdo con lo dispuesto en el anexo I.
3. El etiquetado de los envases de venta contemplado en el apartado 1 o de cada paquete que los contenga deberá incluir, como mínimo, las menciones siguientes:
a)
El nombre y la dirección del envasador y/o del expedidor. Esta indicación podrá ser sustituida:
i)
En todos los envases, salvo los preenvases, por el código, expedido o reconocido oficialmente, que represente al envasador y/o al expedidor, precedido de los términos «envasador y/o expedidor» o una abreviatura equivalente.
ii)
En los preenvases únicamente, por el nombre y la dirección del vendedor establecido en la Comunidad, precedidos de la indicación «envasado por:» o una indicación equivalente. En este caso, en el etiquetado figurará también un código que corresponderá al envasador y/o al expedidor. El vendedor facilitará toda la información que los organismos de control de los terceros países consideren necesaria sobre el significado de dicho código.
b)
Nombre de cada uno de los productos o tipos que contiene el envase.
c)
Nombre de la variedad o del tipo comercial de cada uno de los productos incluidos en la mezcla para los que las normas comunitarias de comercialización lo exigen si son productos no mezclados.
d)
País de origen de cada uno de los productos en cuestión, junto al nombre de los productos de que se trate.
e)
Categoría.
En el caso de las frutas y hortalizas reguladas por normas comunitarias de comercialización, estas indicaciones deberán sustituir a las menciones establecidas por dichas normas.
CAPÍTULO II
Controles de la conformidad con las normas de comercialización
Sección 1
Disposiciones generales
Artículo 7
Ámbito de aplicación
El presente capítulo establece las disposiciones que los Estados miembros aplicarán al efectuar los controles, en todas las fases de comercialización, del respeto de las normas de comercialización adoptadas en virtud del artículo 2 del Reglamento (CE) no 1182/2007.
Artículo 8
Organismos competentes
1. Cada Estado miembro designará:
a)
una autoridad competente única encargada de la coordinación y los contactos en todo lo relacionado con el presente capítulo, en adelante denominada «la autoridad de coordinación», y
b)
un organismo u organismos de control responsables de la aplicación del artículo 2, apartado 6, del Reglamento (CE) no 1182/2007, en adelante denominados «los organismos de control».
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión:
a)
el nombre, dirección postal y correo electrónico de la autoridad de coordinación que designen en virtud del apartado 1,
b)
el nombre, dirección postal y correo electrónico de los organismos de control que designen en virtud del apartado 1, y
c)
la descripción precisa de los ámbitos de competencia respectivos de los organismos de control que nombren.
3. La autoridad de coordinación podrá ser el organismo de control o uno de los organismos de control o cualquier otro organismo designado en virtud del apartado 1.
4. La Comisión hará pública en la forma que estime conveniente la lista de las autoridades de coordinación designadas por los Estados miembros.
Artículo 9
Base de datos de los agentes económicos
1. Los Estados miembros crearán una base de datos de los agentes económicos del sector de las frutas y hortalizas en la que figurarán, en las condiciones establecidas en el presente artículo, todos los agentes económicos que participen en la comercialización de frutas y hortalizas frescas para las que se hayan adoptado normas en aplicación del artículo 2 del Reglamento (CE) no 1182/2007.
A efectos del presente capítulo se entenderá por «agente económico» cualquier persona física o jurídica en posesión de frutas y hortalizas frescas sujetas a normas de comercialización con miras a su exposición para la venta, a su puesta a la venta, a su venta o a su comercialización de cualquier otra manera, por cuenta propia o por cuenta de un tercero, en el territorio comunitario, o a su exportación a terceros países.
2. Los Estados miembros determinarán en qué condiciones se incluirán o no los agentes económicos siguientes en la base de datos:
a)
los agentes económicos que, por el tipo de actividad que desempeñen, estén exentos de la obligación de conformidad con las normas de comercialización en aplicación de lo dispuesto en el artículo 3, y
b)
las personas físicas o jurídicas cuya actividad en el sector de las frutas y hortalizas se circunscriba al transporte de mercancías o a la venta al por menor de pequeñas cantidades.
3. Cuando la base de datos esté compuesta por varios elementos diferenciados, la autoridad de coordinación velará por que la base y sus diferentes elementos sean homogéneos y se actualicen. Las actualizaciones correrán a cargo de los organismos de control, que se basarán en los datos que recaben en los controles que realicen en todas las fases de comercialización.
4. En la base de datos constarán, por cada agente económico, el número de registro, el nombre, la dirección, la información necesaria para clasificarlo en alguna de las categorías mencionadas en el artículo 10, como, por ejemplo, su localización en la cadena de comercialización, una indicación sobre la importancia del agente económico, información sobre los resultados de controles anteriores del agente económico y cualesquiera otros datos que se consideren necesarios para los controles.
5. Los agentes económicos estarán obligados a proporcionar los datos que los Estados miembros consideren necesarios para la creación y actualización de la base de datos. Los Estados miembros determinarán las condiciones en las que deberán figurar en su base de datos los agentes económicos que, sin estar establecidos en su territorio, ejercen actividades comerciales en él.
Sección 2
Controles efectuados en el mercado interior
Artículo 10
Controles de conformidad en el mercado interior
1. Los Estados miembros implantarán un régimen de control por muestreo de la conformidad de los productos que obren en poder de los agentes económicos con las normas de comercialización en todas las fases de comercialización.
En virtud de ese régimen, los Estados miembros fijarán, en función de un análisis de los riesgos de que un agente económico comercialice productos no conformes con las normas de comercialización, la frecuencia con la que los organismos de control habrán de realizar los controles. Dicha frecuencia deberá ser suficiente para garantizar la observancia de la normativa comunitaria en cada una de las categorías de agentes económicos previamente definida.
Dicho análisis de riesgos se basará, en particular, en el tamaño de los agentes económicos, su localización en la cadena de comercialización, los resultados de controles anteriores y demás parámetros que determinen los Estados miembros.
Los agentes económicos que tengan una actividad de envasado y embalaje de frutas y hortalizas, especialmente en la región de producción, serán objeto de controles más frecuentes que las demás categorías de agentes económicos. También podrán realizarse controles durante el transporte.
Si en los controles se detectan irregularidades significativas, los organismos de control aumentarán la frecuencia de control de los agentes económicos en cuestión.
2. Los agentes económicos estarán obligados a proporcionar a los organismos de control todos los datos que éstos consideren necesarios para la organización y realización de los controles.
3. Los Estados miembros podrán autorizar a los agentes económicos de la fase de expedición que ofrezcan garantías suficientes de un porcentaje de conformidad constante y elevado de las frutas y hortalizas sujetas a normas de comercialización, a colocar en cada bulto que envíen el adhesivo cuyo modelo figura en el anexo II. La autorización se concederá por un período de tres años prorrogables.
Además, para beneficiarse del uso del modelo, los agentes económicos deberán:
a)
contar con personas encargadas del control que tengan una formación homologada por el Estado miembro,
b)
disponer de instalaciones adecuadas para la preparación y el envasado de los productos,
c)
comprometerse a efectuar un control de conformidad de las mercancías que expidan y llevar un registro de todas las operaciones de control que efectúen.
Cuando el agente económico deje de ofrecer garantías suficientes de un porcentaje de conformidad constante y elevado o cuando deje de cumplir alguno de los requisitos previstos en el párrafo segundo, el Estado miembro le retirará la autorización de colocar en cada bulto que expida el adhesivo cuyo modelo figura en el anexo II.
4. La autoridad de coordinación comunicará a la Comisión las disposiciones del régimen de control indicado en el apartado 1. En esa comunicación, la autoridad de coordinación reseñará, en particular, las diferentes categorías de agentes económicos que haya determinado y la frecuencia de control fijada para cada una de ellas así como, en su caso, las disposiciones de aplicación del apartado 3, las disposiciones de aplicación del artículo 11, apartado 1, y los porcentajes mínimos de control que llevará aparejada cada categoría de agente económico. Cualquier modificación posterior del régimen de control deberá comunicarse sin demora a la Comisión.
5. Los organismos de control del Estado miembro en cuyo territorio un lote de mercancías procedente de otro Estado miembro se considere no conforme debido a defectos o alteraciones de los productos que podían haberse comprobado durante el envasado, velarán por que el caso de no conformidad constatado hasta la fase de comercialización al por mayor, incluidas las centrales de distribución, sea comunicado sin demora a las autoridades de los otros Estados miembros que puedan verse afectados.
Artículo 11
Controles de conformidad en la fase de exportación
1. El organismo de control competente en la fase de exportación se cerciorará, mediante un control de conformidad, de que los productos destinados a la exportación a terceros países abandonan el territorio aduanero de la Comunidad únicamente si se ajustan a las normas de comercialización.
Los exportadores estarán obligados a proporcionar a los organismos de control todos los datos que éstos consideren necesarios para la organización y realización de los controles.
2. Los Estados miembros podrán fijar, por cada categoría de agente económico de que se trate y basándose en un análisis de riesgos, la proporción mínima de envíos y cantidades que serán objeto de un control de conformidad por parte del organismo de control competente en la fase de exportación. Esta proporción será suficiente para garantizar la observancia de la normativa comunitaria. En caso de que en los controles se detecten irregularidades importantes, los organismos de control aumentarán la proporción de envíos controlados de los agentes económicos de que se trate.
Los Estados miembros podrán aplicar las disposiciones mencionadas en el párrafo primero a los agentes económicos que cumplan las condiciones siguientes:
a)
ofrecen garantías suficientes de un porcentaje de conformidad constante y elevado con respecto a las frutas y hortalizas que comercializan;
b)
cuentan con personas encargadas del control que tienen una formación homologada por el Estado miembro;
c)
se comprometen a efectuar un control de conformidad de las mercancías que comercializan; y
d)
se comprometen a llevar un registro de todos los controles que efectúen.
3. Al término de las operaciones de control indicadas en el apartado 1, el organismo de control expedirá el certificado de conformidad previsto en el anexo III para cada lote destinado a la exportación y que considere conforme con las normas de comercialización. Cuando la exportación esté compuesta por varios lotes, podrá certificarse globalmente la conformidad de los mismos mediante un único certificado enumerando claramente los diferentes lotes que constituyen dicho envío.
En los casos en que, de acuerdo con el apartado 2, los lotes afectados por el certificado de conformidad no hayan sido controlados por el organismo de control competente en la fase de exportación, la mención «autocontrol [artículo 11, apartado 2, del Reglamento (CE) no 0000/2007 de la Comisión]» deberá figurar en la casilla 13 (Comentarios) del certificado.
4. La autoridad aduanera competente únicamente aceptará la declaración de exportación cuando:
a)
las mercancías vayan acompañadas por el certificado indicado en el apartado 3 o por el indicado en el artículo 19, apartado 2, o
b)
el organismo de control competente haya informado a la autoridad aduanera, por cualquier canal apropiado, de que ha expedido alguno de esos dos certificados para los lotes de que se trate.
Artículo 12
Controles de conformidad en la fase de importación
1. Antes de despachar a libre práctica los productos procedentes de terceros países, se efectuará un control de su conformidad con las normas de comercialización.
Los importadores estarán obligados a proporcionar a los organismos de control todos los datos que éstos consideren necesarios para la organización y realización de los controles indicados en el apartado 2 y en el artículo 16, apartado 1.
2. Sin perjuicio de lo dispuesto en la sección 3, el organismo de control competente realizará un control de conformidad en la fase de importación de cada lote importado y, en caso de conformidad del producto, expedirá el certificado de conformidad previsto en el anexo III. Cuando la importación esté compuesta por varios lotes, podrá certificar globalmente la conformidad de esos lotes mediante un único certificado, enumerando claramente los diferentes lotes que constituyen dicho envío.
3. La autoridad aduanera únicamente autorizará el despacho a libre práctica cuando:
a)
las mercancías vayan acompañadas ya sea por el certificado indicado en el apartado 2, por el indicado en el artículo 14, apartado 1, o por el indicado en el artículo 19, apartado 2, o bien
b)
el organismo de control competente haya informado a la autoridad aduanera, por cualquier canal apropiado, de que ha expedido alguno de esos certificados para los lotes de que se trate.
4. No obstante lo dispuesto en los apartados 1, 2 y 3, si el organismo de control competente en la fase de importación estima que el riesgo de que ciertos lotes no sean conformes es pequeño, podrá no efectuar el control de dichos lotes. En ese caso, entregará a la autoridad aduanera una declaración con el sello del organismo o le informará del hecho de cualquier otra manera y la autoridad aduanera podrá proceder al despacho de aduana.
Con miras a la aplicación de lo dispuesto en el párrafo primero, el organismo de control fijará previamente los criterios de evaluación del riesgo de falta de conformidad y determinará, basándose en un análisis de riesgos, la proporción mínima de envíos y cantidades de cada uno de los tipos de importación que fije en los que el organismo de control competente en la fase de importación deberá efectuar un control de conformidad. En cualquier caso, las proporciones que determine en aplicación del presente apartado deberán ser notablemente más altas que las aplicadas en virtud del artículo 16, apartado 1.
5. Para mejorar la uniformidad de aplicación del apartado 4 en los Estados miembros, la Comisión adoptará directrices comunes de aplicación. La autoridad de coordinación comunicará cuanto antes a la Comisión las disposiciones de aplicación del apartado 4, incluidos los criterios y las proporciones mínimas a que se refiere el apartado 4, párrafo segundo, y cuantas modificaciones se hagan posteriormente de las mismas.
6. Si, en el momento de su importación de un tercer país, un lote de mercancías se considera no conforme, la autoridad de coordinación del Estado miembro en cuestión informará de ello sin demora a la Comisión y a las autoridades de coordinación de los otros Estados miembros que puedan verse afectados, las cuales procederán a su oportuna difusión en su territorio. La notificación a la Comisión se realizará a través del sistema electrónico que ésta indique.
Sección 3
Controles realizados por terceros países
Artículo 13
Homologación de los controles realizados por terceros países antes de la importación en la Comunidad
1. A petición de un tercer país, la Comisión podrá homologar, por el procedimiento previsto en el artículo 46 del Reglamento (CE) no 2200/96, las operaciones de control de la conformidad efectuadas por ese país antes de la importación en la Comunidad.
2. La homologación establecida en el apartado 1 podrá concederse a los terceros países que la soliciten y en cuyo territorio se respeten las normas comunitarias de comercialización, o al menos normas equivalentes, aplicables a los productos exportados a la Comunidad.
En la homologación se determinará el corresponsal oficial en el tercer país bajo cuya responsabilidad se realizarán las operaciones de control indicadas en el apartado 1. Ese corresponsal será el encargado de los contactos con la Comunidad. En la homologación se determinarán también los organismos de control encargados de la realización de los controles, en adelante, denominados «organismos de control de los terceros países».
La homologación únicamente será válida para productos originarios del tercer país y podrá circunscribirse a ciertos productos.
3. Los organismos de control de los terceros países deberán ser organismos oficiales o reconocidos oficialmente por el corresponsal al que se hace referencia en el apartado 2 y deberán ofrecer garantías suficientes y disponer del personal, el material y las instalaciones necesarios para la realización de esos controles con arreglo a los métodos contemplados en el artículo 20, apartado 1, o a métodos equivalentes.
4. En el anexo IV, parte A, figura la lista de países cuyos controles de conformidad han sido homologados en virtud del presente artículo, así como los productos en cuestión. En la parte B de dicho anexo, figuran los datos de sus corresponsales oficiales y organismos de control. Los modelos de los certificados a los que se hace referencia en el artículo 14 figuran en la parte C del mencionado anexo.
Artículo 14
Certificados
1. Los organismos de control de los terceros países expedirán, para cada lote controlado antes de su entrada en el territorio aduanero de la Comunidad, bien el certificado de conformidad previsto en el anexo III, bien cualquier otro formulario acordado entre la Comisión y el tercer país de que se trate. Cuando una importación esté compuesta por varios lotes, podrá certificarse globalmente la conformidad de esos lotes mediante un único certificado, enumerando claramente los diferentes lotes que constituyen dicho envío.
Los modelos de formulario sobre los que se elaborarán los certificados previstos en el párrafo primero se fijarán en el marco de la homologación mencionada en el artículo 13, apartado 1.
2. Los certificados sólo podrán incluir un único ejemplar identificado con la mención «original». Si resulta necesario contar con ejemplares suplementarios, deberán incluir la mención «copia». Las autoridades competentes de la Comunidad sólo aceptarán como válido el original del certificado.
El formulario tendrá un formato de 210 × 297 milímetros, admitiéndose una tolerancia máxima de 5 milímetros por defecto y de 8 milímetros por exceso por lo que se refiere a la longitud. Deberá utilizarse papel de color blanco, sin pasta mecánica, encolado para escritura y con un peso mínimo de 40 gramos por metro cuadrado.
Los formularios deberán imprimirse y rellenarse en una de las lenguas oficiales de la Comunidad.
Los formularios deberán rellenarse por un método mecanográfico o similar.
El certificado no deberá presentar enmiendas ni raspaduras. Cualquier modificación deberá hacerse tachando los datos erróneos y añadiendo, en su caso, los correctos. Tales rectificaciones deberán ser aprobadas por su autor y ser visadas por el organismo expedidor.
Cada certificado deberá llevar un número de serie destinado a individualizarlo y deberá llevar el sello del organismo expedidor así como la firma de la persona o personas habilitadas para firmarlo.
El organismo expedidor conservará una copia de cada uno de los certificados que expida.
Artículo 15
Suspensión de la homologación
La Comisión podrá suspender la homologación si se comprueba, en un número significativo de lotes o cantidades, que las mercancías no concuerdan con lo indicado en los certificados expedidos por los organismos de control de los terceros países, o si recibe una respuesta insatisfactoria a las solicitudes de controles a posteriori contempladas en el artículo 16, apartado 2.
Artículo 16
Controles adicionales de los Estados miembros
1. En la fase de importación los Estados miembros efectuarán controles físicos de conformidad con las normas de los productos importados al amparo de las condiciones establecidas en la presente sección, efectuando controles de conformidad en relación con cada tercer país de una proporción significativa de los envíos y de las cantidades importadas en esas condiciones. Esa proporción deberá ser suficiente para garantizar que los organismos de control de los terceros países observan la normativa comunitaria. Los Estados miembros se cerciorarán de que se apliquen las medidas previstas en el artículo 20, apartado 3, a los lotes controlados cuando dichos lotes no sean conformes con las normas de comercialización.
En caso de que se observen irregularidades significativas en los controles, los Estados miembros informarán inmediatamente de ello a la Comisión y los organismos de control aumentarán la proporción de los envíos y cantidades controlados con arreglo a lo dispuesto en el presente artículo.
Si el Estado miembro percibe tasas por los gastos ocasionados por los controles de conformidad a que se refiere el presente apartado, el importe de las mismas deberá reflejar el hecho de que la proporción de estos controles es menor que la de los indicados en el artículo 12.
2. Cada vez que surjan dudas fundadas sobre la autenticidad de alguno de los certificados contemplados en el artículo 14, apartado 1, párrafo primero, o sobre la exactitud de las menciones que en él se incluyen, se efectuará un control a posteriori.
La autoridad competente en la Comunidad devolverá el certificado o su copia al corresponsal oficial del tercer país, al que se hace referencia en el artículo 13, apartado 2, párrafo segundo, indicando, cuando proceda, los motivos que justifican una investigación y todos los datos obtenidos que hacen suponer que el certificado no es auténtico o que las menciones incluidas en el mismo son inexactas. Las solicitudes de control a posteriori se notificarán cuanto antes a la Comisión, así como el resultado de cada una de ellas.
Cuando se solicite un control a posteriori, el importador de las mercancías en cuestión podrá solicitar a los organismos de control competentes que realicen el control de conformidad previsto en el artículo 12.
Artículo 17
Obligaciones en materia de comunicación
1. La autoridad de coordinación comunicará a la Comisión, respecto de cada trimestre y a más tardar al final del trimestre siguiente al trimestre de que se trate, desglosándolos por terceros países y productos, el número de lotes y las cantidades que se hayan importado en las condiciones previstas en el artículo 13, el número de lotes y las cantidades que hayan sido objeto del control de conformidad indicado en el artículo 16, apartado 1, y, de esos lotes, aquéllos con respecto a los cuales los organismos de control hayan determinado que las mercancías no se ajustaban a lo indicado en los certificados de conformidad expedidos por los organismos de control de los terceros países, precisando para cada uno de estos lotes la cantidad y los defectos detectados.
2. Las autoridades aduaneras cooperarán estrechamente con la autoridad de coordinación y/o con los organismos de control, sobre todo en lo que respecta a la aplicación del artículo 16, apartados 1 y 2, y les remitirán toda la información necesaria.
Artículo 18
Cooperación administrativa
1. La aplicación de la presente sección estará supeditada a la instauración de un procedimiento de cooperación administrativa entre la Comunidad y cada uno de los terceros países de que se trate.
Para poder beneficiarse de este procedimiento, los terceros países en cuestión comunicarán a la Comisión cualquier información útil relativa a las operaciones de control y, en particular, los modelos de las impresiones de sellos utilizados por los servicios de control del tercer país, así como, cuando proceda y sin demora, cualquier modificación de dicha información.
La Comisión transmitirá esta información, así como sus modificaciones posteriores, a las autoridades de coordinación de los Estados miembros, que a su vez lo notificarán a las autoridades aduaneras y a las demás autoridades competentes.
Una vez instaurada la cooperación administrativa, y después de cualquier modificación significativa de la información comunicada por alguno de los terceros países en cuestión, tanto en el marco de esta cooperación administrativa como por lo que se refiere a los nombres y direcciones del corresponsal oficial y los servicios de control, la Comisión hará público un dictamen relativo a la misma a través de los medios que considere adecuados.
2. La homologación de los terceros países contemplada en el artículo 13, apartado 4, se aplicará a partir de la fecha en que la Comisión haga público el anuncio mencionado en el apartado 1 del presente artículo relativo al establecimiento de la cooperación administrativa entre la Comunidad y el tercer país.
Sección 4
Productos destinados a la transformación industrial
Artículo 19
Productos destinados a la transformación industrial
1. A efectos del presente Reglamento, se entenderá por productos destinados a la transformación industrial las frutas y hortalizas sujetas a normas de comercialización que se envíen a fábricas de transformación para transformarlas en productos cuya posición en la nomenclatura combinada difiera de la del producto fresco inicial.
2. Los organismos de control competentes expedirán el certificado de destino industrial que figura en el anexo V a los productos destinados a la exportación a terceros países y a los importados en la Comunidad cuando se destinen a la transformación industrial y no estén sujetos, por lo tanto, en virtud de lo dispuesto en el artículo 3, apartado 1, letra a), a la obligación de conformidad con las normas de comercialización. Se cerciorarán de que se observan las disposiciones específicas de etiquetado dispuestas en el apartado 4 del presente artículo.
3. En el caso de las importaciones, una vez expedido alguno de los certificados contemplados en el apartado 2, el organismo de control competente comunicará sin demora a la autoridad de coordinación del Estado miembro en el que se vaya a efectuar la transformación una copia del certificado antes citado y cuanta información sea necesaria para realizar un control de las operaciones de transformación. Una vez efectuada la transformación, la empresa de transformación remitirá el certificado al organismo de control competente, que se asegurará de que los productos hayan sido realmente objeto de una transformación industrial.
4. En los envases de los productos destinados a la transformación industrial, el envasador deberá colocar de manera visible la indicación «destino industrial» o cualquier otra indicación sinónima de ésta. En las mercancías que se envíen a granel, cargándolas directamente en un medio de transporte, esa indicación deberá figurar en una ficha que acompañe a la mercancía o en una ficha colocada en un lugar visible dentro del medio de transporte.
5. Los Estados miembros adoptarán todas las medidas adecuadas, especialmente en lo que se refiere a la colaboración con los demás Estados miembros, para evitar que mercancías que estén destinadas al mercado de productos frescos se envíen fuera de la región de producción en forma de mercancías destinadas a la transformación industrial.
Sección 5
Método de control
Artículo 20
Método de control
1. Los controles de conformidad previstos en el presente capítulo, exceptuando los que se realicen en la fase de venta al por menor al consumidor final, se efectuarán con arreglo a los métodos que se indican en el anexo VI, salvo que el presente Reglamento indique otra cosa.
Los Estados miembros establecerán las disposiciones específicas de control de la conformidad de los productos en la fase de venta al por menor al consumidor.
2. Si el control demuestra que las mercancías se ajustan a las normas de comercialización, el organismo de control competente podrá expedir el certificado de conformidad previsto en el anexo III. Este certificado se expedirá en cualquier caso en las fases de importación o de exportación.
3. Si la mercancía controlada resulta no conforme, el organismo de control levantará un acta de no conformidad y la entregará al agente económico o a su representante. Las mercancías de las que se levante un acta de no conformidad no podrán moverse sin la autorización del organismo de control que haya levantado el acta. Esta autorización podrá supeditarse a la observancia de las condiciones que fije el citado organismo de control.
Los agentes económicos podrán decidir hacer lo necesario para que la totalidad de las mercancías o una parte de ellas sea conforme. Una vez hecho eso, esa mercancía no podrá comercializarse hasta que el organismo de control competente se cerciore mediante los medios apropiados de que se han subsanado los problemas. En su caso, sólo expedirá el certificado de conformidad previsto en el anexo III para el lote o una parte del lote cuando se hayan subsanado los problemas.
Si un organismo de control accede a la solicitud de un agente económico de subsanar la falta de conformidad de la mercancía en un Estado miembro distinto de aquél en que se haya efectuado el control en el que se haya dictaminado dicha falta de conformidad, esos Estados miembros adoptarán todas las medidas que consideren necesarias, particularmente en materia de colaboración entre ambos, para cerciorarse de que se subsane realmente la falta de conformidad.
Cuando no pueda subsanarse la falta de conformidad de la mercancía ni destinarse ésta a la alimentación animal, a la transformación industrial o a cualquier otro uso de carácter no alimentario, el organismo de control podrá pedir a los agentes económicos, si resulta necesario, que tomen las medidas adecuadas para que no se comercialice.
Los agentes económicos facilitarán cuanta información consideren necesaria los Estados miembros para la aplicación de lo dispuesto en el presente apartado.
4. A efectos de la aplicación del presente capítulo, las facturas y documentos de acompañamiento de los productos deberán indicar la categoría de calidad, el país de origen de los productos y, en su caso, el destino industrial del producto. Este requisito no se aplicará en la fase de venta al por menor al consumidor final.
TÍTULO III
ORGANIZACIONES DE PRODUCTORES
CAPÍTULO I
Requisitos y reconocimiento
Sección 1
Definiciones
Artículo 21
Definiciones
1. A efectos del presente título, se entenderá por:
a)
«productor»: un agricultor según la definición que figura en el artículo 3, apartado 1, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007;
b)
«filial»: empresa en la que una o varias organizaciones de productores o sus asociaciones poseen una participación y que contribuye a los objetivos de la organización de productores o la asociación de organizaciones de productores;
c)
«organización transnacional de productores»: organizaciones en las que al menos una explotación de los productores esté situada en un Estado miembro distinto de aquel en que se halle establecida la sede social de la organización de productores;
d)
«asociación transnacional de organizaciones de productores»: las asociaciones de organizaciones de productores en las que al menos una de las organizaciones asociadas esté situada en un Estado miembro distinto de aquel en que se halle establecida la sede social de la asociación;
e)
«objetivo de convergencia»: el objetivo de la acción en los Estados miembros y regiones menos desarrollados de acuerdo con la legislación comunitaria que regula el Fondo Europeo de Desarrollo Regional, el Fondo Social Europeo y el Fondo de Cohesión durante el período comprendido entre el 1 de enero de 2007 y el 31 de diciembre de 2013;
f)
«medida»: cualquiera de las siguientes acciones:
i)
acciones dirigidas a planificar la producción, incluida la adquisición de activos fijos,
ii)
acciones dirigidas a mejorar o mantener la calidad del producto, incluida la adquisición de activos fijos,
iii)
acciones destinadas a mejorar la comercialización, incluida la adquisición de activos fijos, así como actividades de promoción y comunicación, distintas de las actividades de promoción y comunicación incluidas en el inciso vi),
iv)
investigación y producción experimental, incluida la adquisición de activos fijos,
v)
acciones de formación, distintas de la formación incluida en el inciso vi), y acciones destinadas a fomentar el acceso a los servicios de asesoramiento,
vi)
cualquiera de los seis instrumentos de prevención y gestión de crisis enumerados en el artículo 9, apartado 2, párrafo primero, letras a) a f), del Reglamento (CE) no 1182/2007,
vii)
las medidas medioambientales contempladas en el artículo 9, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007, incluida la adquisición de activos fijos,
viii)
otras acciones, incluida la adquisición de activos fijos, distintas de las incluidas en los incisos i), ii), iii), iv) y vii), que cumplen uno o varios de los objetivos mencionados en el artículo 9, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007;
g)
«acción»: cualquier actividad o instrumento específico dirigido a lograr un objetivo operativo particular que contribuya a uno o varios de los objetivos mencionados en el artículo 9, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007;
h)
«subproducto»: producto resultante de la preparación y/o transformación de las frutas y hortalizas con un valor económico positivo pero que no es el resultado principal previsto;
i)
«primera transformación»: transformación de las frutas u hortalizas en otro producto enumerado en el anexo I del Tratado CE. No se considerará primera transformación la limpieza, el despiece, el recorte, el secado y el envasado de productos frescos con vistas a su comercialización;
j)
«cadena interprofesional»: contemplada en el artículo 10, apartado 3, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, una o varias de las actividades enumeradas en el artículo 20, letra c), del Reglamento (CE) no 1182/2007, aprobada por los Estados miembros y gestionada conjuntamente por una organización de productores o una asociación de organizaciones de productores y, como mínimo, otro actor en la cadena de transformación y/o distribución de alimentos;
k)
«indicador de base»: cualquier indicador que refleje una situación o una tendencia existente al comienzo de un período de programación que puede ofrecer información útil:
i)
en el análisis de la situación inicial con el fin de establecer una estrategia nacional para los programas operativos sostenibles o para un programa operativo,
ii)
como referencia para evaluar los resultados y la repercusión de una estrategia nacional o de un programa operativo, y/o
iii)
en la interpretación de los resultados y la repercusión de una estrategia nacional o de un programa operativo.
2. A efectos de aplicación del artículo 3, apartado 1, y del artículo 7, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros definirán las entidades jurídicas correspondientes en su territorio teniendo en cuenta sus estructuras jurídicas y administrativas nacionales. Si procede, para la aplicación de esos artículos también establecerán disposiciones sobre la definición precisa de parte de una entidad jurídica.
Sección 2
Requisitos aplicables a las organizaciones de productores
Artículo 22
Productos contemplados
1. Los Estados miembros reconocerán a las organizaciones de productores, según lo dispuesto en el artículo 4 del Reglamento (CE) no 1182/2007, con respecto al producto o al grupo de productos especificado en la solicitud del reconocimiento, sin perjuicio de eventuales decisiones adoptadas de conformidad con el artículo 4, apartado 1, letra c), de dicho Reglamento.
2. Los Estados miembros sólo reconocerán a las organizaciones de productores con respecto a los productos destinados exclusivamente a la transformación siempre que sean capaces de garantizar que tales productos se entregan para la transformación, bien a través de un sistema de contratos de suministro o de otro modo.
Artículo 23
Número mínimo de miembros
Para determinar el número mínimo de miembros de una organización de productores en virtud del artículo 4, apartado 1, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros podrán prever, en caso de que el solicitante del reconocimiento esté constituido, total o parcialmente, por miembros que, a su vez, son entidades jurídicas o partes claramente definidas de entidades jurídicas compuestas por productores, que el número mínimo de productores pueda calcularse sobre la base del número de productores asociados de cada una de las entidades jurídicas o partes claramente definidas de entidades jurídicas.
Artículo 24
Período mínimo de adhesión
1. El período mínimo de adhesión de un productor no podrá ser inferior a un año.
2. La renuncia a la calidad de miembro se comunicará por escrito a la organización de productores. Los Estados miembros fijarán los plazos de aviso previo, que no podrán ser superiores a seis meses, y las fechas en que la renuncia surtirá efecto.
Artículo 25
Estructuras y actividades de las organizaciones de productores
Los Estados miembros se cerciorarán de que las organizaciones de productores disponen del personal, de la infraestructura y del equipamiento necesario para cumplir los requisitos establecidos en el artículo 3, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007 y garantizar sus funciones esenciales, en particular en lo que atañe a:
a)
el conocimiento de la producción de sus miembros,
b)
la recogida, la clasificación, el almacenamiento y el acondicionamiento de la producción de sus miembros,
c)
la gestión comercial y presupuestaria, y
d)
la contabilidad centralizada y un sistema de facturación.
Artículo 26
Valor o volumen de la producción comercializable
A efectos del artículo 4, apartado 1, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, el valor o volumen de producción comercializable se calculará sobre la misma base que el valor de la producción comercializada prevista en los artículos 52 y 53 del presente Reglamento.
Artículo 27
Dotación de medios técnicos
A efectos del artículo 4, apartado 1, letra e), del Reglamento (CE) no 1182/2007, una organización de productores que sea reconocida para un producto que exige una dotación de medios técnicos, se considerará que cumple su obligación cuando proporcione unos medios técnicos adecuados por sí misma o a través de sus miembros, o a través de filiales o mediante externalización.
Artículo 28
Actividades principales de las organizaciones de productores
1. La actividad principal de una organización de productores consistirá en la concentración de la oferta y la puesta en el mercado de los productos de sus miembros con respecto a los cuales haya sido reconocida.
2. El valor de la producción comercializada de los miembros de la propia organización de productores y de los miembros de otras organizaciones de productores que esta venda, deberá ser superior al valor del resto de la producción comercializada que dicha organización venda.
Este cálculo se basará únicamente en los productos con respecto a los cuales la organización de productores haya sido reconocida.
3. Cuando se aplique el artículo 52, apartado 7, se aplicará mutatis mutandis el apartado 2 del presente artículo a las filiales correspondientes a partir del 1 de enero de 2012.
Artículo 29
Externalización
Por externalización de una actividad de una organización de productores se entenderá que la organización de productores firma un acuerdo comercial con otra entidad, incluido uno de sus miembros o filial, para la realización de la actividad en cuestión. Sin embargo, la organización de productores seguirá siendo responsable de garantizar la ejecución de dicha actividad, así como del control y la supervisión de la gestión global del acuerdo comercial para la realización de la actividad.
El párrafo primero se aplicará mutatis mutandis cuando una asociación de organizaciones de productores externalice una actividad.
Artículo 30
Organizaciones transnacionales de productores
1. La sede social de la organización transnacional de productores deberá establecerse en el Estado miembro en que esa organización disponga de instalaciones de explotación significativas o de un número significativo de miembros y/o en el que realice una parte importante de su valor de producción comercializada.
2. El Estado miembro en que se halle establecida la sede social de la organización transnacional de productores será responsable de:
a)
reconocer a la organización transnacional de productores;
b)
aprobar el programa operativo de la organización transnacional de productores;
c)
establecer la colaboración administrativa necesaria con los otros Estados miembros donde estén situados sus miembros, en lo que respecta al cumplimiento de las condiciones de reconocimiento y al régimen de controles y sanciones; esos otros Estados miembros deberán ofrecer toda la asistencia necesaria al Estado miembro en el que se halle establecida la sede central; y
d)
entregar, previa petición de los otros Estados miembros, toda la documentación pertinente, incluida cualquier normativa eventualmente aplicable a los otros Estados miembros donde estén situados sus miembros, traducida a una lengua oficial del Estado miembro solicitante.
Artículo 31
Fusiones de organizaciones de productores
1. Si las organizaciones de productores que hayan procedido a una fusión desarrollaban con anterioridad programas operativos distintos, podrán ejecutar estos programas en paralelo y de manera separada hasta el 1 de enero del año siguiente a la fusión. En tales casos, las organizaciones de productores en cuestión procederán a solicitar la fusión de los programas operativos mediante una modificación, conforme a lo dispuesto en el artículo 66. Si no, las organizaciones de productores en cuestión solicitarán inmediatamente la fusión de los programas operativos mediante una modificación, conforme a lo dispuesto en el artículo 67.
2. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, los Estados miembros estarán facultados para autorizar a las organizaciones de productores que así lo soliciten, por motivos debidamente justificados, a ejecutar en paralelo los programas operativos distintos hasta su conclusión natural.
Artículo 32
Miembros no productores
1. Los Estados miembros podrán establecer si una persona física o jurídica que no sea un productor puede ser aceptada como miembro de una organización de productores y con qué condiciones.
2. En el momento de fijar las condiciones contempladas en el apartado 1, los Estados miembros velarán, en particular, por el cumplimiento del artículo 3, apartado 1, letra a), y del artículo 3, apartado 4, letra c), del Reglamento (CE) no 1182/2007.
3. Las personas físicas o jurídicas contempladas en el apartado 1 no deberán:
a)
ser tenidas en cuenta para los criterios de reconocimiento,
b)
beneficiarse directamente de las medidas financiadas por la Comunidad.
Los Estados miembros podrán restringir o prohibir su derecho al voto sobre decisiones que tengan incidencia en el fondo operativo, en cumplimiento de las condiciones establecidas en el apartado 2.
Artículo 33
Control democrático de las organizaciones de productores
Los Estados miembros adoptarán todas las medidas que consideren necesarias para evitar cualquier abuso de poder o influencia de uno o varios miembros en la gestión y el funcionamiento de la organización de productores, que incluirán los derechos de voto.
Sección 3
Asociaciones de organizaciones de productores
Artículo 34
Reconocimiento de las asociaciones de organizaciones de productores
1. Los Estados miembros sólo podrán reconocer a las asociaciones de organizaciones de productores en virtud del artículo 5 del Reglamento (CE) no 1182/2007 por lo que se refiere a las actividades relativas al producto o productos especificados en la solicitud de reconocimiento.
2. Una asociación de organizaciones de productores podrá ser reconocida en virtud del artículo 5 del Reglamento (CE) no 1182/2007 y realizar cualquier actividad de una organización de productores, incluso cuando los miembros que la componen sigan comercializando los productos en cuestión.
Artículo 35
Actividades principales de las asociaciones de organizaciones de productores
El artículo 28, apartados 2 y 3, se aplicará mutatis mutandis a las asociaciones de organizaciones de productores.
Artículo 36
Miembros de asociaciones de organizaciones de productores que no son organizaciones de productores
1. Los Estados miembros podrán determinar si una persona física o jurídica, que no sea una organización de productores reconocida, puede ser aceptada como miembro de una asociación de organizaciones de productores y con qué condiciones.
2. Los miembros de una asociación reconocida de organizaciones de productores que no sean organizaciones de productores reconocidas no deberán:
a)
ser tenidos en cuenta para los criterios de reconocimiento,
b)
votar en las decisiones que tengan incidencia en los fondos operativos,
c)
beneficiarse directamente de las medidas financiadas por la Comunidad.
Artículo 37
Asociación transnacional de organizaciones de productores
1. La sede social de la asociación transnacional de organizaciones de productores se hallará establecida en el Estado miembro en que esa organización disponga de un número significativo de organizaciones asociadas y/o en el que las organizaciones asociadas realicen una parte importante de su valor de producción comercializada.
2. El Estado miembro en que se halle establecida la sede social de la asociación transnacional de organizaciones de productores será responsable de:
a)
reconocer a la asociación;
b)
aprobar, en su caso, el programa operativo de la asociación;
c)
establecer la colaboración administrativa necesaria con los otros Estados miembros donde estén situadas sus organizaciones asociadas, en lo que respeta al cumplimiento de las condiciones de reconocimiento y al régimen de controles y sanciones; esos otros Estados miembros deberán ofrecer toda la asistencia necesaria al Estado miembro en el que se halle establecida la sede central; y
d)
entregar, previa petición de los otros Estados miembros, toda la documentación pertinente, incluida cualquier normativa eventualmente aplicable a los otros Estados miembros donde estén situados sus miembros, traducida a una lengua oficial del Estado miembro solicitante.
Sección 4
Agrupaciones de productores
Artículo 38
Presentación del plan de reconocimiento
1. Una entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida presentará el plan de reconocimiento al que se hace referencia en el artículo 7, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007 a la autoridad competente del Estado miembro en el que la entidad tenga su sede principal.
2. Los Estados miembros definirán:
a)
los criterios mínimos que deba cumplir la entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida para poder presentar un plan de reconocimiento,
b)
las reglas para la elaboración, el contenido y la ejecución de los planes de reconocimiento,
c)
el período durante el cual un antiguo miembro de una organización de productores tendrá prohibido adherirse a otra agrupación de productores tras abandonar la organización de productores en lo que atañe a los productos para los cuales la organización de productores ha sido reconocida, y
d)
los procedimientos administrativos en materia de aprobación, control y cumplimiento de los planes de reconocimiento.
Artículo 39
Contenido del plan de reconocimiento
El proyecto de plan de reconocimiento comprenderá al menos los elementos siguientes:
a)
una descripción de la situación de partida, en lo que respecta, en particular, al número de productores miembros, con un fichero completo de afiliados, la producción, incluido el valor de la producción comercializada, la comercialización y la infraestructura, incluida la infraestructura de cada uno de los miembros de la agrupación de productores si es utilizada por la propia agrupación de productores;
b)
la fecha propuesta para el comienzo de la ejecución del plan y su duración, que no podrá superar los cinco años; y
c)
las actividades que deben ejecutarse con el fin de obtener el reconocimiento.
Artículo 40
Aprobación del plan de reconocimiento
1. La autoridad nacional competente tomará una decisión sobre el proyecto de plan de reconocimiento dentro de los tres meses siguientes a la recepción del plan acompañado de toda la documentación justificativa.
2. Tras efectuar los controles contemplados en el artículo 113, la autoridad nacional competente deberá, según proceda:
a)
aceptar el plan y conceder el reconocimiento previo;
b)
solicitar modificaciones del plan;
c)
rechazar el plan.
Sólo podrá aceptarse, en su caso, un plan que haya incorporado las modificaciones exigidas en virtud de la letra b).
La autoridad nacional competente notificará su decisión a la entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida.
Artículo 41
Ejecución del plan de reconocimiento
1. El plan de reconocimiento se ejecutará por períodos anuales a partir del 1 de enero. Los Estados miembros podrán permitir a las agrupaciones de productores dividir estos períodos anuales en períodos semestrales.
El plan de reconocimiento comenzará, de conformidad con la fecha propuesta en virtud del artículo 39, letra b):
a)
el 1 de enero siguiente a la fecha de su aceptación por la autoridad nacional competente, o
b)
inmediatamente después de la fecha de su aceptación.
2. Los Estados miembros determinarán en qué condiciones las agrupaciones de productores podrán solicitar cambios en los planes durante su ejecución. Estas solicitudes irán acompañadas de toda la documentación justificativa necesaria.
3. Para cualquier modificación del plan, la autoridad nacional competente tomará una decisión dentro de los tres meses siguientes a la recepción de la solicitud de modificación, tras examinar las justificaciones presentadas. Cualquier solicitud de modificación que no haya sido objeto de una decisión en el plazo antes citado se considerará rechazada.
Artículo 42
Solicitudes de reconocimiento como organización de productores
Durante la ejecución de un plan de reconocimiento, las agrupaciones de productores podrán presentar, en cualquier momento, una solicitud de reconocimiento en virtud del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1182/2007. Dichas solicitudes deberán presentarse, en cualquier caso, antes de que finalice el período transitorio al que se hace referencia en el artículo 7 del Reglamento (CE) no 1182/2007.
A partir de la fecha en que se presente dicha solicitud, la agrupación en cuestión podrá presentar un proyecto de programa operativo al amparo del artículo 64.
Artículo 43
Actividades principales de las agrupaciones de productores
El artículo 28 se aplicará mutatis mutandis a las agrupaciones de productores.
Artículo 44
Valor de la producción comercializada
1. El artículo 52 se aplicará mutatis mutandis a las agrupaciones de productores.
2. Cuando se produzca una reducción del valor de la producción comercializada por motivos debidamente justificados ante el Estado miembro pero ajenos a la responsabilidad y al control de la agrupación de productores, el valor de la producción comercializada no podrá ser inferior al 65 % del valor declarado en la solicitud o solicitudes previas de ayuda correspondientes al período anual más reciente, verificado por el Estado miembro, y, a falta de dicha verificación, del valor inicialmente declarado en el plan de reconocimiento aprobado.
Artículo 45
Financiación de los planes de reconocimiento
1. Los porcentajes de ayuda contemplados en el artículo 7, apartado 5, del Reglamento (CE) no 1182/2007 se reducirán a la mitad en caso de que la producción comercializada sea superior a 1 000 000 de euros.
2. La ayuda contemplada en el artículo 7, apartado 3, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007 estará sujeta a un límite de 100 000 EUR por cada agrupación de productores y por período anual.
3. Si un período de ejecución no abarca un año civil completo, los límites mencionados en el apartado 2 se reducirán proporcionalmente.
4. La ayuda contemplada en el artículo 7, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007 se pagará:
a)
en tramos anuales o semestrales al término de cada uno de los períodos anuales o semestrales de ejecución del plan de reconocimiento, o
b)
en tramos relativos a parte de un período anual si el plan comienza durante el período anual o si el reconocimiento se produce al amparo del artículo 4 del Reglamento (CE) no 1182/2007, antes del final de un período anual.
Para calcular el importe de los tramos, los Estados miembros podrán basarse en la producción comercializada correspondiente a un período diferente del período respecto al cual se abone el tramo, si está justificado por motivos de control. La diferencia entre estos períodos deberá ser inferior a la del período real en cuestión.
5. El tipo de cambio aplicable a los importes contemplados en los apartados 1 y 2 será el último tipo de cambio publicado por el Banco Central Europeo antes del primer día del período con respecto al cual se conceden las ayudas en cuestión.
Artículo 46
Ayudas a las inversiones necesarias para obtener el reconocimiento
En lo que atañe a las inversiones vinculadas a la ejecución de los planes de reconocimiento, a las que se hace referencia en el artículo 39, letra c), del presente Reglamento para las cuales se prevén ayudas en virtud del artículo 7, apartado 3, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007:
a)
no estarán incluidas las inversiones que puedan originar una situación de distorsión de la competencia en otras actividades económicas de la organización de productores, y
b)
las inversiones que redunden directa o indirectamente en beneficio de dichas medidas se financiarán proporcionalmente a su utilización por los sectores o productos para los que se haya concedido el reconocimiento previo.
Artículo 47
Solicitudes de ayuda
1. Una agrupación de productores presentará una única solicitud en relación con las ayudas contempladas en el artículo 7, apartado 3, letras a) y b), del Reglamento (CE) no 1182/2007 durante los tres meses siguientes al término de cada período anual o semestral mencionado en el artículo 45, apartado 4, del presente Reglamento. La solicitud incluirá una declaración del valor de la producción comercializada del período para el cual se solicita la ayuda.
2. Las solicitudes de ayuda que cubren períodos semestrales sólo podrán presentarse si el plan de reconocimiento está dividido en períodos semestrales, tal como se contempla en el artículo 41, apartado 1. Todas las solicitudes de ayuda irán acompañadas por una declaración escrita de la agrupación de productores en la que se indique que ésta:
a)
respeta y va a respetar las disposiciones del Reglamento (CE) no 1182/2007 y del presente Reglamento; y
b)
no se ha beneficiado, no se está beneficiando y no se va a beneficiar, directa ni indirectamente, de una doble financiación comunitaria o nacional respecto de las acciones ejecutadas en virtud de su plan de reconocimiento para las cuales se conceda financiación comunitaria en virtud del presente Reglamento.
3. Los Estados miembros fijarán el plazo para el pago de la ayuda que, en cualquier caso, no deberá ser superior a seis meses a partir de la recepción de la solicitud.
Artículo 48
Criterios de selección
Los Estados miembros comprobarán si las agrupaciones de productores cumplen los criterios necesarios para acogerse a las ayudas previstas en el presente Reglamento con el fin de cerciorarse de que las ayudas están debidamente justificadas, teniendo en cuenta las condiciones y la fecha de la posible concesión anterior de una ayuda pública a las organizaciones o agrupaciones de productores de las que procedan los miembros de la agrupación de productores de que se trate, así como de los eventuales movimientos de miembros entre organizaciones de productores y agrupaciones de productores.
Artículo 49
Participación comunitaria
1. La participación comunitaria en la financiación de la ayuda contemplada en el artículo 7, apartado 3, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007 será igual:
a)
al 75 % de los gastos públicos subvencionables en las regiones con derecho a la ayuda en virtud del objetivo de convergencia, y
b)
al 50 % de los gastos públicos subvencionables en las demás regiones.
2. La participación comunitaria en la financiación de la ayuda contemplada en el artículo 7, apartado 3, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, expresada en subvención en capital o en equivalente de subvención en capital, no podrá superar los siguientes porcentajes de los gastos de inversión subvencionables:
a)
el 50 % en las regiones con derecho a la ayuda en virtud del objetivo de convergencia, y
b)
el 30 % en las demás regiones.
Los Estados miembros interesados deberán comprometerse a aportar un 5 %, como mínimo, de los gastos de inversión subvencionables.
La participación de los beneficiarios de la ayuda en la financiación de los gastos de inversión subvencionables será, como mínimo:
a)
el 25 % en las regiones con derecho a la ayuda en virtud del objetivo de convergencia, y
b)
el 45 % en las demás regiones.
Artículo 50
Fusiones
1. Podrán beneficiarse o seguir beneficiándose de las ayudas previstas en el artículo 7, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007, las agrupaciones de productores previamente reconocidas y que resulten de la fusión de dos o más agrupaciones de productores previamente reconocidas.
2. Para el cálculo de la cuantía de la ayuda contemplada en el apartado 1, la agrupación de productores resultante de la fusión sustituirá a las agrupaciones fusionadas.
3. Cuando se fusionen dos o más agrupaciones de productores, la nueva entidad asumirá los derechos y obligaciones de la agrupación de productores que haya sido reconocida previamente en primer lugar.
4. Cuando una agrupación de productores previamente reconocida se fusione con una organización de productores reconocida, la entidad resultante dejará de beneficiarse del reconocimiento previo como agrupación de productores y de la ayuda contemplada en el artículo 7, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007. La entidad resultante seguirá siendo tratada como organización de productores reconocida, a condición de que respete los requisitos aplicables. En caso necesario, la organización de productores solicitará una modificación de su programa operativo, y a tal fin el artículo 31 se aplicará mutatis mutandis.
Sin embargo, las acciones llevadas a cabo por las agrupaciones de productores antes de dicha fusión seguirán siendo subvencionables en virtud de las condiciones establecidas en el plan de reconocimiento.
Artículo 51
Consecuencias del reconocimiento
1. La concesión del reconocimiento pondrá fin a las ayudas previstas en el artículo 7, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. Cuando se presente un programa operativo en virtud del presente Reglamento, el Estado miembro en cuestión se asegurará de que las medidas previstas en el plan de reconocimiento no reciben una doble financiación.
3. Las inversiones que puedan beneficiarse de las ayudas o los gastos contemplados en el artículo 7, apartado 3, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007 podrán incluirse en los programas operativos siempre y cuando se ajusten a lo dispuesto en el presente Reglamento.
4. Los Estados miembros fijarán el período, que comenzará tras la ejecución del plan de reconocimiento, durante el cual la agrupación de productores deberá ser reconocida como organización de productores. Dicho período no será superior a cuatro meses.
CAPÍTULO II
Fondos y programas operativos
Sección 1
Valor de la producción comercializada
Artículo 52
Base de cálculo
1. A efectos del presente capítulo, el valor de la producción comercializada de una organización de productores se calculará sobre la base de la producción de los miembros de las organizaciones de productores con respecto a la que la organización de productores es reconocida.
2. El valor de la producción comercializada incluirá la producción de los miembros que abandonen o se incorporen a la organización de productores. Los Estados miembros fijarán las condiciones para evitar el doble cómputo.
3. Los Estados miembros podrán autorizar a las organizaciones de productores a incluir el valor de los subproductos en el valor de la producción comercializada.
4. El valor de la producción comercializada incluirá el valor de las retiradas de mercado previstas en el artículo 10, apartado 4, letras a) y b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, estimado en función del precio medio del producto comercializado por la organización de productores el año anterior.
5. Únicamente se tendrá en cuenta en el valor de la producción comercializada la producción de los miembros de la organización de productores comercializada por la propia organización de productores o de conformidad con el artículo 3, apartado 3, letras b) y c) del Reglamento (CE) no 1182/2007.
6. La producción comercializada será facturada en la fase «franco organización de productores»:
a)
en su caso, como producto envasado, preparado o sometido a una primera transformación;
b)
sin incluir el IVA; y
c)
sin incluir los costes de transporte internos, cuando sea importante la distancia entre los puntos centralizados de recogida o envasado de la organización de productores y el punto de distribución de dicha organización. Los Estados miembros definirán las reducciones que deban aplicarse al valor facturado de productos que se facturen en distintas fases de transformación o suministro o transporte.
7. El valor de la producción comercializada también podrá calcularse en la fase de salida de la filial, sobre la misma base establecida en el apartado 6, a condición de que al menos el 90 % del capital de la filial esté en posesión de:
a)
la organización de productores o la asociación de organizaciones de productores, o
b)
sujeto a la autorización del Estado miembro, los miembros, que sean cooperativistas, de la organización de productores o de la asociación de organizaciones de productores si actuando de ese modo contribuyen a los objetivos enumerados en el artículo 3, apartado 1, letras b) y c), del Reglamento (CE) no 1182/2007.
8. Cuando se produzca una reducción de la producción causada por fenómenos climáticos, enfermedades de los animales o las plantas o infestaciones parasitarias, podrá incluirse en el valor de la producción comercializada cualquier indemnización del seguro recibida en virtud de las medidas del seguro de cosechas cubiertas por el capítulo III, sección 6, o medidas equivalentes gestionadas por la organización de productores, como consecuencia de esas causas.
Artículo 53
Período de referencia
1. El límite máximo anual de la ayuda que se menciona en el artículo 10, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1182/2007 se calculará anualmente en función del valor de la producción comercializada durante un período de referencia de doce meses que será fijado por los Estados miembros.
2. El período de referencia será fijado por los Estados miembros con respecto a cada organización de productores como sigue:
a)
un período de 12 meses, que no podrá iniciarse antes del 1 de enero del tercer año anterior a aquel en que se lleve a cabo el programa operativo y deberá finalizar a más tardar el 1 de agosto del mismo año, o
b)
el valor medio de tres períodos sucesivos de 12 meses, que no podrán iniciarse antes del 1 de enero del quinto año anterior a aquel en que se lleve a cabo el programa operativo y deberá finalizar a más tardar el 1 de agosto del mismo año.
3. El período de doce meses será el período contable de la organización de productores correspondiente.
El período de referencia no podrá variar durante un programa operativo, excepto en situaciones debidamente justificadas.
4. Cuando el valor de un producto experimente una reducción por motivos ajenos a la responsabilidad y control de la organización de productores, pero debidamente justificados a satisfacción de un Estado miembro, el valor de la producción comercializada mencionado en el apartado 1 no podrá ser inferior al 65 % del valor del producto de que se trate en el anterior período de referencia.
Los motivos citados en el párrafo primero deberán estar debidamente justificados.
5. En caso de que las organizaciones de productores recientemente reconocidas no dispongan de datos históricos suficientes sobre la producción comercializada a efectos de la aplicación del apartado 2, podrá considerarse que el valor de la producción comercializada es igual al valor de la producción comercializable declarado por la organización de productores para obtener el reconocimiento. Esta será equivalente al valor medio de la producción comercializada en los tres años anteriores por todos los productores miembros de la organización de productores cuando se presentó la solicitud de reconocimiento.
6. Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para obtener información sobre el valor de la producción comercializada de las organizaciones de productores que no hayan presentado un programa operativo.
7. No obstante lo dispuesto en los apartados 1 y 6, el valor de la producción comercializada para el período de referencia se calculará de acuerdo con la normativa aplicable en dicho período de referencia.
Sección 2
Fondos operativos
Artículo 54
Gestión
Los Estados miembros deberán garantizar que la gestión de los fondos operativos se efectúe de tal modo que los gastos e ingresos puedan identificarse anualmente y ser objeto de una intervención de cuentas y certificación por parte de auditores externos.
Artículo 55
Financiación del fondo operativo
Las contribuciones financieras al fondo operativo, contempladas en el artículo 8, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, serán fijadas por la organización de productores.
Todos los productores tendrán la oportunidad de beneficiarse del fondo operativo y de participar democráticamente en las decisiones relacionadas con la utilización de los fondos de la organización de productores y las contribuciones financieras a los fondos operativos.
Artículo 56
Comunicación del importe previsto
A más tardar el 15 de septiembre, las organizaciones de productores comunicarán a los Estados miembros los importes previstos de la participación comunitaria, así como la contribución de sus miembros y de la propia organización de productores a los fondos operativos del año siguiente, junto con los programas operativos o las solicitudes de aprobación de sus modificaciones.
Los Estados miembros podrán fijar una fecha posterior al 15 de septiembre.
El importe previsto de los fondos operativos se calculará basándose en los programas operativos y en el valor de la producción comercializada. El cálculo se desglosará en gastos para las medidas de gestión y prevención de crisis y gastos para otras medidas.
Sección 3
Programas operativos
Artículo 57
Estrategia nacional
1. La estructura y el contenido global de la estrategia nacional a la que se hace referencia en el artículo 12, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1182/2007 se ajustarán, a partir del 1 de enero de 2009, a las directrices que figuran en el anexo VII. Antes de dicha fecha, los Estados miembros podrán determinar su estructura y contenido global. La estrategia nacional podrá estar constituida por elementos regionales.
La estrategia nacional integrará todas las decisiones y disposiciones adoptadas por los Estados miembros en aplicación del título III del Reglamento (CE) no 1182/2007 y del presente título.
2. La estrategia nacional, incluida la integración de las directrices nacionales contempladas en el artículo 12, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, se elaborará anualmente antes de la presentación de los proyectos de programas operativos. Las directrices nacionales deberán integrarse tras haber sido presentadas a la Comisión y, si procede, tras haber sido modificadas, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 12, apartado 1, párrafo segundo, del Reglamento (CE) no 1182/2007.
3. Un análisis de la situación inicial formará parte del proceso de elaboración de la estrategia nacional y se realizará bajo la responsabilidad del Estado miembro. Dicho análisis identificará y evaluará las necesidades que deben cubrirse, la clasificación de las necesidades en términos de prioridades, los objetivos que deben alcanzarse a través de los programas operativos para cumplir esas necesidades prioritarias, los resultados esperados y los objetivos cuantificados que deben alcanzarse en relación con la situación inicial, y determinará los instrumentos y acciones más apropiados para lograr dichos objetivos.
4. Los Estados miembros también garantizarán el seguimiento y la evaluación de la estrategia nacional así como su ejecución a través de los programas operativos.
La estrategia nacional podrá ser modificada, en particular en función del seguimiento y la evaluación. Dichas modificaciones se realizarán anualmente, antes de presentar los proyectos de programas operativos.
5. Con el fin de garantizar un equilibrio adecuado entre las diferentes medidas, los Estados miembros fijarán en la estrategia nacional los porcentajes máximos del fondo que pueden gastarse en cualquier medida individual y/o tipo de acción y/o gasto.
Artículo 58
Directrices nacionales para las actuaciones medioambientales
1. Además de la notificación prevista en virtud del artículo 12, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros también notificarán a la Comisión cualquier modificación de las directrices nacionales que estarán sujetas al procedimiento establecido en el artículo 12, apartado 1, párrafo segundo, del Reglamento (CE) no 1182/2007. La Comisión pondrá las directrices a disposición de los otros Estados miembros utilizando los medios que considere adecuados.
3. Las directrices establecerán una lista no exhaustiva de actuaciones medioambientales y de condiciones por consiguiente aplicables en el Estado miembro a los efectos del artículo 9, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007 y, con respecto a cada actuación medioambiental seleccionada, deberán indicar:
a)
el compromiso o compromisos específicos contraídos, y
b)
la justificación de la actuación, basada en su repercusión prevista en el medio ambiente, en relación con las necesidades y prioridades medioambientales.
Artículo 59
Normas complementarias del Estado miembro
Los Estados miembros podrán adoptar normas en materia de subvencionabilidad de las medidas, acciones o gastos en virtud de los programas operativos que complementen el Reglamento (CE) no 1182/2007 y el presente Reglamento.
Artículo 60
Relación con los programas de desarrollo rural
1. Sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 2, no se concederá a las acciones cubiertas por las medidas previstas en el presente Reglamento ninguna ayuda en virtud del programa o programas de desarrollo rural del Estado miembro aprobados con arreglo al Reglamento (CE) no 1698/2005.
2. Cuando la ayuda al amparo del Reglamento (CE) no 1698/2005 haya sido concedida, con carácter excepcional, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 5, apartado 6, de dicho Reglamento, a las medidas que podrían ser subvencionables en virtud del presente Reglamento, los Estados miembros deberán asegurarse de que el beneficiario recibe la ayuda para una acción determinada sólo en virtud de un régimen.
A tal fin, cuando los Estados miembros incluyan en sus programas de desarrollo rural medidas que contengan tales excepciones, deberán garantizar que la estrategia nacional, a la que se hace referencia en el artículo 57 del presente Reglamento, establece los criterios y las normas administrativas que aplicarán en los programas de desarrollo rural.
Cuando proceda, y sin perjuicio de las disposiciones del artículo 10, apartados 1 y 3, y del artículo 11, del Reglamento (CE) no 1182/2007, el nivel de ayuda para las medidas cubiertas por el presente Reglamento no rebasará el nivel aplicable a las medidas en virtud del programa de desarrollo rural.
La ayuda para las actuaciones medioambientales, distintas de la adquisición de activos fijos, estará limitada a los importes máximos establecidos en el anexo del Reglamento (CE) no 1698/2005 para los pagos agroambientales. Estos importes podrán aumentarse, en casos excepcionales, teniendo en cuenta las circunstancias específicas que deberán justificarse en la estrategia nacional a la que se hace referencia en el artículo 57 del presente Reglamento.
Artículo 61
Contenido de los programas operativos y gastos subvencionables
1. Los programas operativos incluirán los elementos siguientes:
a)
Una descripción de la situación inicial, basada, cuando proceda, en los indicadores de base enumerados en el anexo XIV.
b)
Los objetivos del programa, atendiendo a las perspectivas de producción y salidas comerciales, una explicación de cómo el programa contribuye a la estrategia nacional y la confirmación de que es coherente con la estrategia nacional, incluso en su equilibrio entre actividades. La descripción de los objetivos hará referencia a los objetivos definidos en la estrategia nacional e indicará objetivos cuantificables a fin de facilitar la supervisión de los progresos realizados gradualmente en la ejecución del programa.
c)
Una descripción detallada de las medidas, incluidas las relativas a la prevención y gestión de crisis, que incluyan distintas acciones que hayan de emprenderse y medios que deban aplicarse para alcanzar los objetivos fijados en cada año de aplicación del programa. La descripción indicará en qué grado las diferentes medidas propuestas:
i)
Complementan y son coherentes con otras medidas, incluidas las medidas financiadas o subvencionables por otros fondos de la Comunidad Europea, y en especial la ayuda al desarrollo rural. A este respecto, también se hará una referencia específica, si procede, a las medidas llevadas a cabo al amparo de programas operativos anteriores.
ii)
No implican ningún riesgo de doble financiación por los fondos de la Comunidad Europea.
d)
La duración del programa.
e)
Los aspectos financieros, principalmente:
i)
el método de cálculo y el nivel de las contribuciones financieras;
ii)
el procedimiento de financiación del fondo operativo;
iii)
la información necesaria para justificar los diferentes niveles de contribución, y
iv)
el presupuesto y el calendario de realización de las operaciones para cada año de aplicación del programa.
2. Podrán combinarse varias actuaciones medioambientales a condición de que sean complementarias y compatibles.
Cuando se combinen las actuaciones medioambientales, el nivel de la ayuda tendrá en cuenta las pérdidas de ingresos y los costes adicionales específicos que se deriven de esa combinación.
3. Las inversiones, incluidas las que sean objeto de contratos de arrendamiento financiero, cuyo período de amortización sea superior a la duración del programa operativo podrán trasladarse a un programa operativo posterior cuando esté económicamente justificado, y, en particular, cuando el período de depreciación fiscal sea superior a cinco años.
Cuando se sustituyan las inversiones, el valor residual de las inversiones sustituidas:
a)
se añadirá al fondo operativo de la organización de productores, o
b)
se deducirá de los costes de la sustitución.
Las inversiones o acciones podrán ejecutarse en las explotaciones individuales de los miembros de la organización de productores, a condición de que contribuyan a los objetivos del programa operativo. Si algún miembro abandona la organización de productores, los Estados miembros velarán por que se recupere la inversión o su valor residual, salvo que los Estados miembros dispongan otra cosa.
4. Los programas operativos no incluirán acciones o gastos contemplados en la lista que figura en el anexo VIII.
5. Los gastos en virtud de los programas operativos con derecho a la ayuda se restringirán a los costes reales contraídos. Sin embargo, los Estados miembros podrán determinar cantidades fijas a tanto alzado por adelantado y de forma debidamente justificada en los casos siguientes:
a)
cuando dichas cantidades fijas a tanto alzado estén recogidas en el anexo VIII,
b)
para los costes de transporte externos por kilómetro adicional, comparados con los costes del transporte por carretera, contraídos cuando la utilización del ferrocarril o del transporte marítimo forma parte de una medida para contribuir a la protección del medio ambiente, y
c)
para los costes adicionales y las pérdidas de ingresos derivadas de las actuaciones medioambientales, calculadas según lo dispuesto en el artículo 53, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1974/2006.
Los Estados miembros revisarán tales cantidades al menos cada cinco años.
6. Para que una actuación sea subvencionable, más del 50 % del valor de los productos afectados por dicha actuación serán aquellos con respecto a los cuales la organización de productores es reconocida. Para ser contabilizados en el 50 %, los productos procederán de los miembros de la organización de productores o de los miembros de otra organización de productores. Las normas apropiadas del artículo 52 se aplicarán al cálculo del valor.
Artículo 62
Documentos que deben presentarse
Los programas operativos deberán ir acompañados, en particular, de:
a)
una prueba de la constitución de un fondo operativo;
b)
un documento de la organización de productores en el que se comprometa por escrito a cumplir las disposiciones del Reglamento (CE) no 1182/2007 y del presente Reglamento; y
c)
un compromiso escrito de la organización de productores en el sentido de que no ha recibido ni recibirá, directa ni indirectamente, ninguna otra financiación comunitaria o nacional por las acciones que se beneficien de la ayuda en virtud del presente Reglamento.
Artículo 63
Programas operativos parciales
1. En virtud del artículo 5 del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros podrán autorizar a una asociación de organizaciones de productores para que presente su propio programa operativo parcial, que estará formado por acciones que dos o más organizaciones de productores que las integran hayan incluido, pero no ejecutado, en sus respectivos programas operativos.
2. A los programas operativos parciales se aplicarán las mismas normas que a los demás programas operativos y deberán considerarse junto con los programas operativos de las organizaciones de productores que componen la asociación.
3. Los Estados miembros velarán por que:
a)
las acciones se financien íntegramente mediante aportaciones de las organizaciones de productores miembros procedentes de los fondos operativos de tales organizaciones;
b)
tanto las acciones como la correspondiente aportación financiera figuren en el programa operativo de cada organización de productores participante; y
c)
no exista riesgo de doble financiación y se aplique el artículo 60 mutatis mutandis.
Artículo 64
Plazo para la presentación
La organización de productores deberá presentar a la autoridad competente del Estado miembro donde tenga su sede los programas operativos para su aprobación, a más tardar el 15 de septiembre del año anterior al del inicio de su aplicación. No obstante, los Estados miembros podrán posponer dicha fecha.
Cuando una entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida, incluida una agrupación de productores, presente una solicitud de reconocimiento como organización de productores, podrá presentar al mismo tiempo el programa operativo contemplado en el párrafo primero para su aprobación. La aprobación del programa estará supeditada a la obtención del reconocimiento a más tardar en la fecha límite prevista en el artículo 65, apartado 2.
Artículo 65
Decisión
1. La autoridad nacional competente podrá, según proceda:
a)
aprobar los importes de los fondos y los programas que cumplan las disposiciones del Reglamento (CE) no 1182/2007 y las del presente capítulo;
b)
aprobar los programas, a condición de que la organización de productores acepte determinadas modificaciones; o
c)
rechazar la totalidad o parte de los programas.
2. La autoridad nacional competente adoptará una decisión sobre los programas y los fondos a más tardar el 15 de diciembre del año de su presentación.
A más tardar el 15 de diciembre, los Estados miembros deberán notificar dichas decisiones a las organizaciones de productores.
No obstante, por causas debidamente justificadas, la autoridad nacional competente podrá adoptar una decisión sobre los programas operativos y los fondos a más tardar el 20 de enero siguiente a la presentación de la solicitud. En la decisión por la que se aprueben se podrá disponer que los gastos sean subvencionables a partir del 1 de enero del año siguiente al de presentación de la solicitud.
Artículo 66
Modificaciones de los programas operativos en los años sucesivos
1. Las organizaciones de productores podrán solicitar, a más tardar el 15 de septiembre, modificaciones de los programas operativos, que incluyan, si fuese necesario, una extensión de su duración hasta una duración total de cinco años, para que se apliquen a partir del 1 de enero del año siguiente.
No obstante, los Estados miembros podrán posponer la fecha de presentación de las solicitudes.
2. Las solicitudes de modificación deberán ir acompañadas de justificantes en los que se expongan los motivos, naturaleza y consecuencias de esas modificaciones.
3. La autoridad competente adoptará a más tardar el 15 de diciembre una decisión sobre las solicitudes de modificación del programa operativo.
No obstante, los Estados miembros podrán, por causas debidamente justificadas, adoptar una decisión sobre las solicitudes de modificación de un programa operativo a más tardar el 20 de enero siguiente a la presentación de la solicitud. En la decisión por la que se aprueben se podrá disponer que los gastos sean subvencionables a partir del 1 de enero del año siguiente al de presentación de la solicitud.
Artículo 67
Modificaciones de los programas operativos durante el mismo año
1. Los Estados miembros podrán autorizar modificaciones de los programas operativos durante el año en curso, en las condiciones que ellos mismos determinen.
2. Durante el año en curso, la autoridad nacional competente podrá autorizar a las organizaciones de productores a que:
a)
ejecuten sus programas operativos sólo parcialmente;
b)
modifiquen el contenido del programa operativo, incluida en caso necesario la ampliación de su duración hasta un total de cinco años;
c)
aumenten el importe del fondo operativo como máximo un 25 % del importe inicialmente aprobado, o lo disminuyan en un porcentaje que deberán fijar los Estados miembros, siempre que se mantengan los objetivos generales del programa operativo. Los Estados miembros podrán aumentar este porcentaje en caso de fusiones de organizaciones de productores contempladas en el artículo 31, apartado 1.
3. Los Estados miembros decidirán las condiciones en que los programas operativos podrán ser modificados durante el año en curso sin necesidad de la aprobación previa de la autoridad nacional competente. Esas modificaciones únicamente podrán beneficiarse de financiación a condición de que sean comunicadas sin demora por la organización de productores a la autoridad competente.
Artículo 68
Características de los programas operativos
1. Los programas operativos se ejecutarán por períodos anuales que se iniciarán el 1 de enero y finalizarán el 31 de diciembre.
2. La ejecución de los programas operativos aprobados a más tardar el 15 de diciembre se iniciará el 1 de enero siguiente a su aprobación.
La ejecución de los programas aprobados con posterioridad al 15 de diciembre se aplazará un año.
No obstante lo dispuesto en los párrafos primero y segundo del presente apartado, en caso de aplicación del artículo 65, apartado 2, párrafo tercero, o del artículo 66, apartado 3, párrafo segundo, la ejecución de los programas operativos aprobados de conformidad con tales disposiciones comenzará a más tardar el 31 de enero siguiente a la fecha de su aprobación.
Sección 4
Ayuda
Artículo 69
Importe aprobado de la ayuda
Según lo previsto en el artículo 13, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros notificarán a más tardar el 15 de diciembre a las organizaciones de productores y a las asociaciones de organizaciones de productores el importe aprobado de la ayuda.
En caso de aplicación del artículo 65, apartado 2, párrafo tercero, o del artículo 66, apartado 3, párrafo segundo, del presente Reglamento, los Estados miembros notificarán el importe aprobado de la ayuda a más tardar el 20 de enero.
Artículo 70
Solicitudes
1. Para cada programa operativo por el que se solicite ayuda, las organizaciones de productores presentarán una solicitud de ayuda financiera o de su saldo a la autoridad competente a más tardar el 15 de febrero del año siguiente al año al que se refieran dichas solicitudes.
2. Las solicitudes se acompañarán de justificantes que demuestren:
a)
la ayuda solicitada;
b)
el valor de la producción comercializada;
c)
las contribuciones financieras recaudadas de sus miembros y las de la propia organización de productores;
d)
los gastos efectuados en relación con el programa operativo;
e)
los gastos relativos a la prevención y gestión de crisis, desglosados por acciones;
f)
la parte del fondo operativo que se haya destinado a la prevención y gestión de crisis, desglosada por acciones;
g)
el cumplimiento de lo dispuesto en el artículo 9, apartado 2, en el artículo 9, apartado 3, letras a) o b) y en el artículo 10 del Reglamento (CE) no 1182/2007;
h)
un compromiso escrito en el sentido de que no se ha recibido una doble financiación comunitaria o nacional por las medidas y/o actuaciones que se beneficien de la ayuda en virtud del presente Reglamento; y
i)
en el caso de una solicitud de pago de una cantidad fija a tanto alzado, tal como se contempla en el artículo 61, apartado 4, una prueba de la ejecución de la acción correspondiente.
3. Las solicitudes podrán incluir gastos programados y no efectuados si se han demostrado los siguientes elementos:
a)
las operaciones en cuestión no pudieron realizarse a más tardar el 31 de diciembre del año de ejecución del programa operativo por motivos ajenos a la organización de productores en cuestión;
b)
dichas operaciones pueden llevarse a cabo el 30 de abril del año siguiente; y
c)
se mantiene en el fondo operativo una aportación equivalente de la organización de productores.
El pago de la ayuda financiera y la liberación de la garantía constituida de conformidad con el artículo 72, apartado 3, únicamente se producirán a condición de que la prueba de la realización del gasto programado mencionado en el párrafo primero, letra b), se presente a más tardar el 30 de abril del año siguiente a aquel para el que se haya programado dicho gasto y de que se determine fehacientemente el derecho a tal ayuda.
4. Cuando las solicitudes se presenten después de la fecha indicada en el apartado 1, la ayuda se reducirá en un 1 % por día de demora.
En casos excepcionales y debidamente justificados, la autoridad competente podrá admitir solicitudes después de la fecha fijada en el apartado 1, si se han llevado a cabo los controles necesarios y se ha respetado el plazo para el pago previsto en el artículo 71.
Artículo 71
Pago de la ayuda
Los Estados miembros abonarán la ayuda a más tardar el 15 de octubre del año siguiente al de ejecución del programa.
Artículo 72
Anticipos
1. Los Estados miembros podrán permitir a las organizaciones de productores solicitar el anticipo de la parte de la ayuda correspondiente a los gastos previsibles derivados del programa operativo durante el período de tres o cuatro meses que comience el mes en que se presentó la solicitud.
2. Las solicitudes de anticipo se presentarán según decida el Estado miembro, bien sobre una base trimestral en enero, abril, julio y octubre o sobre una base cuatrimestral en enero, mayo y septiembre.
El importe total de los anticipos pagados por un año determinado no podrá sobrepasar el 80 % del importe inicialmente aprobado de la ayuda financiera para el programa operativo.
3. La concesión de cualquier anticipo estará supeditada a la constitución de una garantía equivalente al 110 % de su importe, de conformidad con el Reglamento (CEE) no 2220/85.
Los Estados miembros fijarán condiciones para garantizar que las contribuciones financieras al fondo operativo se han recaudado con arreglo a lo dispuesto en los artículos 54 y 55 del presente Reglamento, y que se han utilizado realmente otros anticipos previamente abonados.
4. A lo largo del año de vigencia del programa podrá solicitarse la liberación de las garantías, siempre que tal solicitud vaya acompañada de los justificantes oportunos.
La garantía se liberará hasta una cantidad equivalente al 80 % del importe de los anticipos abonados.
5. El requisito principal a que se refiere el artículo 20 del Reglamento (CEE) no 2220/85 consistirá en la ejecución de las acciones que figuren en el programa operativo, siempre que se cumplan los compromisos que figuran en el artículo 62, letras b) y c), del presente Reglamento.
En caso de que no se cumpla el requisito principal o en caso de incumplimiento grave de los compromisos contemplados en el artículo 62, letras b) y c), se ejecutará la garantía, sin perjuicio de otras sanciones que se impongan con arreglo al capítulo V, sección 3.
En caso de incumplimiento de otros requisitos, la garantía se ejecutará proporcionalmente a la gravedad de la irregularidad detectada.
6. Los Estados miembros establecerán un importe mínimo y los plazos para el pago de los anticipos.
Artículo 73
Pagos parciales
Los Estados miembros podrán autorizar a las organizaciones de productores solicitar el pago de la parte de la ayuda que corresponda a los gastos derivados del programa operativo.
Las solicitudes podrán presentarse en cualquier momento, pero no más de tres veces al año, y deberán ir acompañadas de los justificantes adecuados.
El importe total de los pagos relativos a las solicitudes de una parte de la ayuda no podrá sobrepasar el 80 % de la menor de las siguientes cantidades, a saber, el importe inicialmente aprobado de la ayuda para el programa operativo o el gasto efectivo.
Los Estados miembros establecerán un importe mínimo y los plazos para los pagos parciales.
CAPÍTULO III
Medidas de prevención y gestión de crisis
Sección 1
Disposiciones generales
Artículo 74
Selección de las medidas de prevención y gestión de crisis
Los Estados miembros podrán decidir que una o varias de las medidas enumeradas en el artículo 9, apartado 2, del Reglamento (CE) no 1182/2007 no se apliquen en su territorio.
Artículo 75
Préstamos para financiar las medidas de prevención y gestión de crisis
Los préstamos contraídos para financiar las medidas de prevención y gestión de crisis, según lo dispuesto en el artículo 9, apartado 2, párrafo tercero, del Reglamento (CE) no 1182/2007, cuyo período de amortización sea superior a la duración del programa operativo podrán trasladarse a un programa operativo posterior si existen motivos económicos debidamente justificados.
Sección 2
Retiradas del mercado
Artículo 76
Definición
En la presente sección se establecen las normas relativas a las retiradas del mercado a las que se hace referencia en el artículo 9, apartado 2, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007. A efectos del presente capítulo, por «productos retirados del mercado», «productos retirados» y «productos no puestos a la venta» se entenderá productos que son retirados del mercado.
Artículo 77
Normas de comercialización
1. En los casos en que para un determinado producto retirado del mercado existan normas de comercialización, a las que se hace referencia en el artículo 2, apartados 2 y 7, del Reglamento (CE) no 1182/2007, dicho producto deberá ajustarse a esas normas, con exclusión de las relativas a la presentación y al marcado del mismo. Siempre que se cumplan los requisitos mínimos de la categoría II, especialmente los relativos a la calidad y al calibre, los productos podrán retirarse a granel y sin distinción de calibres.
No obstante, los productos minis que se definen en algunas normas deberán ajustarse a las normas de comercialización correspondientes, incluidas las disposiciones relativas a la presentación y al marcado del producto.
2. Si para un producto determinado retirado del mercado no existen dichas normas de comercialización, ese producto deberá cumplir los requisitos mínimos previstos en el anexo IX. Los Estados miembros podrán establecer disposiciones adicionales complementarias a tales requisitos mínimos.
Artículo 78
Media trienal de las retiradas del mercado destinadas a la libre distribución
El límite del 5 % del volumen de la producción comercializada, contemplado en el artículo 10, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1182/2007, se calculará sobre la base de una media aritmética de los volúmenes totales de los productos para los cuales la organización de productores fue reconocida y fueron comercializados a través de la organización de productores durante los tres años anteriores.
En el caso de organizaciones de productores recientemente reconocidas, los datos relativos a las campañas de comercialización anteriores al reconocimiento serán los siguientes:
a)
si la organización era una agrupación de productores, los datos equivalentes a dicha agrupación de productores, cuando proceda, o
b)
el volumen aplicable a la solicitud de reconocimiento.
Artículo 79
Notificación previa de las operaciones de retirada
1. Las organizaciones de productores y las asociaciones de organizaciones de productores notificarán con antelación a las autoridades nacionales competentes, por fax o correo electrónico, cada una de las operaciones de retirada que pretendan realizar. Esta notificación incluirá especialmente la lista de los productos retirados del mercado y sus características principales respecto a las normas de comercialización correspondientes, una estimación de la cantidad de cada uno de ellos, su destino previsto y el lugar en que los mismos puedan someterse a los controles dispuestos en el artículo 110. Esta notificación incluirá una declaración de la conformidad de los productos retirados con las normas de comercialización aplicables o con los requisitos mínimos a los que se hace referencia en el artículo 77.
2. Los Estados miembros adoptarán disposiciones aplicables a las organizaciones de productores en lo que atañe a las notificaciones mencionadas en el apartado 1, en particular en lo que atañe a los plazos.
3. En los plazos contemplados en el apartado 2, el Estado miembro:
a)
bien procederá al control contemplado en el artículo 110, apartado 1, al término del cual, en caso de no haberse detectado ninguna irregularidad, autorizará la operación de retirada comprobada al término del control;
b)
o bien, en los casos contemplados en el artículo 110, apartado 3, no procederá al control contemplado en el artículo 110, apartado 1, en cuyo caso, informará de ello a la organización de productores mediante una comunicación escrita o un mensaje electrónico y autorizará la operación de retirada notificada.
Artículo 80
Ayuda
1. La ayuda a las retiradas de mercado, que incluye tanto la participación comunitaria como la contribución de la organización de productores, no será superior al importe establecido en el anexo X para cada uno de los productos enumerados en el mismo. Para los demás productos, los Estados miembros fijarán importes máximos de ayuda.
2. Las retiradas del mercado no rebasarán el 5 % del volumen de la producción comercializada de cualquier producto por cualquier organización de productores.
El volumen de la producción comercializada corresponderá al volumen medio de la producción comercializada en los tres años anteriores. Si no se dispone de estos datos, se utilizará el volumen de la producción comercializada por el cual la organización de productores fue reconocida.
Los porcentajes mencionados en el párrafo primero corresponderán a medias anuales a lo largo de un período de tres años, con un 3 % anual de margen de error.
Artículo 81
Destinos de los productos retirados
1. Los Estados miembros determinarán los destinos permitidos de los productos sujetos a retiradas de mercado. Adoptarán disposiciones para cerciorarse de que no se deriva de la retirada o de su destino ninguna repercusión negativa para el medio ambiente ni ninguna consecuencia fitosanitaria negativa. Los costes contraídos por las organizaciones de productores para cumplir dichas disposiciones serán subvencionables como parte de la ayuda a las retiradas de mercado concedida en virtud del programa operativo.
2. Los destinos mencionados en el apartado 1 del presente artículo incluirán la distribución gratuita, según se contempla en el artículo 10, apartado 4, letras a) y b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, y cualquier otro destino equivalente autorizado por los Estados miembros.
Los Estados miembros adoptarán todas las medidas necesarias para facilitar los contactos y la cooperación entre las organizaciones de productores y los destinatarios a los que hayan autorizado, previa petición, para la distribución gratuita.
3. La eliminación de productos destinados a la industria de la transformación sólo será posible a condición de que no se produzca ninguna distorsión de la competencia entre las industrias en cuestión dentro de la Comunidad o entre los productos importados.
Artículo 82
Gastos de transporte
1. Los gastos de transporte derivados de las operaciones de distribución gratuita de todos los productos retirados del mercado serán subvencionables en virtud del programa operativo, sobre la base de los importes a tanto alzado que figuran en el anexo XI establecidos en función de la distancia entre el lugar de retirada y el de entrega.
En caso de transporte marítimo, la Comisión determinará los gastos de transporte que puedan asumirse basándose en el coste real del transporte y en la distancia. La compensación que así se determine no podrá superar los gastos que resultarían del transporte terrestre por el trayecto más corto entre el lugar de embarque y el punto de salida teórico. Se aplicará un coeficiente corrector de 0,6 a los importes establecidos en el anexo XI.
2. El importe de los gastos de transporte se abonará a la parte que realmente haya sufragado financieramente el coste del transporte en cuestión.
Este pago estará condicionado a la presentación de justificantes en los que figuren, entre otros datos:
a)
los nombres de las organizaciones beneficiarias;
b)
las cantidades de productos transportadas;
c)
su recepción por las organizaciones beneficiarias y los medios de transporte utilizados; y
d)
los gastos de transporte efectivamente realizados.
Artículo 83
Gastos de selección y de envase
1. Los gastos de selección y de embalaje de frutas y hortalizas frescas retiradas del mercado que se destinen a la distribución gratuita serán subvencionables en virtud de los programas operativos hasta un importe máximo a tanto alzado de 132 euros por tonelada de peso neto y sólo para los productos que se presenten en envases de menos de 25 kilogramos de peso neto.
2. Los envases de los productos destinados a la distribución gratuita llevarán el emblema europeo junto a una o varias de las indicaciones que figuran en el anexo XII.
3. El coste de las operaciones de selección y embalaje se abonará a la organización de productores que las haya efectuado.
El pago estará condicionado a la presentación de justificantes en los que figuren, entre otros datos:
a)
los nombres de las organizaciones beneficiarias;
b)
las cantidades de los productos en cuestión; y
c)
su recepción por las organizaciones beneficiarias, especificándose el modo de presentación.
Artículo 84
Condiciones aplicables a los destinatarios de los productos retirados
1. Los destinatarios de los productos retirados, a los que se alude en el artículo 10, apartado 4, letras a) y b), del Reglamento (CE) no 1182/2007 se comprometerán a:
a)
cumplir las disposiciones del presente Reglamento;
b)
llevar una contabilidad de existencias y una contabilidad financiera que reflejen las operaciones en cuestión;
c)
someterse a las operaciones de control previstas en la normativa comunitaria; y
d)
presentar los justificantes relativos al destino final de cada uno de los productos de que se trate, mediante un certificado de recepción (u otro documento equivalente) que confirme que los productos han sido retirados por un tercero para su distribución gratuita.
Si consideran que el riesgo es bajo, los Estados miembros podrán decidir que los destinatarios no tengan que llevar la contabilidad de existencias ni financiera, contempladas en la letra b) del párrafo primero, si sólo reciben pequeñas cantidades. Dicha decisión y las razones que la justifican deberán registrarse.
2. Los destinatarios de los productos retirados destinados a otros fines se comprometerán a:
a)
cumplir las disposiciones del presente Reglamento;
b)
llevar una contabilidad de existencias y una contabilidad financiera que reflejen las operaciones en cuestión, si los Estados miembros consideran que es adecuado a pesar de que el producto haya sido desnaturalizado antes de la entrega;
c)
someterse a las operaciones de control previstas en la normativa comunitaria; y
d)
no solicitar ninguna ayuda adicional por el alcohol producido a partir de los productos en cuestión en el caso de los productos retirados destinados a la destilación.
Sección 3
Cosecha en verde y renuncia a efectuar la cosecha
Artículo 85
Definiciones de cosecha en verde y de renuncia a efectuar la cosecha
1. Por cosecha en verde se entenderá la cosecha total de los productos no comercializables en una zona determinada llevada a cabo antes del inicio de la cosecha normal. Los productos en cuestión no deberán haber sufrido daño alguno antes de la cosecha en verde, debido a razones climáticas, fitosanitarias o de otro tipo.
2. La renuncia a efectuar la cosecha se producirá cuando no se obtenga ninguna producción comercial de la zona en cuestión durante el ciclo productivo normal. Sin embargo, la destrucción de productos debido a fenómenos climáticos o enfermedades no se considerará una renuncia a efectuar la cosecha.
3. La cosecha en verde y la renuncia a efectuar la cosecha serán adicionales y diferentes de las prácticas de cultivo normales.
Artículo 86
Condiciones para la aplicación de la cosecha en verde y la renuncia a efectuar la cosecha
1. En relación con las medidas relativas a la cosecha en verde y a la renuncia a efectuar la cosecha, los Estados miembros deberán:
a)
adoptar disposiciones relativas a la ejecución de las medidas, en especial las notificaciones previas de renuncia a efectuar la cosecha y de cosecha en verde, su contenido y plazos, el importe de compensación que debe pagarse y la aplicación de las medidas, así como la lista de productos subvencionables en virtud de dichas medidas,
b)
adoptar disposiciones para cerciorarse de que no se deriva de su aplicación ninguna repercusión negativa para el medio ambiente ni ninguna consecuencia fitosanitaria negativa,
c)
garantizar que sea posible comprobar que las medidas se han llevado a cabo correctamente, y no autorizar la aplicación de las medidas cuando no proceda,
d)
aplicar tales controles para garantizar que las medidas se han llevado a cabo correctamente, incluso en relación con las disposiciones mencionadas en las letras a) y b).
2. Las organizaciones de productores y las asociaciones de organizaciones de productores notificarán con antelación a las autoridades nacionales competentes, por fax o correo electrónico, cada una de las operaciones de cosecha en verde o de renuncia a efectuar la cosecha que pretendan realizar.
Las organizaciones de productores y las asociaciones de organizaciones de productores incluirán en la primera notificación de cualquier año y con respecto a un producto determinado, un análisis basado en la situación prevista del mercado que justifique el recurso a la cosecha en verde como una medida de prevención de crisis.
3. La cosecha en verde y la renuncia a efectuar la cosecha no podrán aplicarse simultáneamente al mismo producto y en la misma superficie en un mismo año, ni en dos años consecutivos.
4. Los importes de la compensación para la cosecha en verde y para la renuncia a efectuar la cosecha, que incluyen tanto la participación comunitaria como la contribución de la organización de productores, serán pagos por hectárea fijados por el Estado miembro en virtud del apartado 1, letra a):
a)
en un nivel que cubra únicamente los costes adicionales generados por la aplicación de la medida, teniendo en cuenta la gestión medioambiental y fitosanitaria necesaria para el cumplimiento de las disposiciones adoptadas de conformidad con el apartado 1, letra b), o
b)
en un nivel que cubra, como máximo, el 90 % del nivel máximo de ayuda para las retiradas de mercado tal como se contempla en el artículo 80.
Sección 4
Promoción y comunicación
Artículo 87
Aplicación de las medidas de promoción y comunicación
1. Los Estados miembros adoptarán disposiciones relativas a la ejecución de las medidas de promoción y comunicación. Dichas disposiciones permitirán la rápida aplicación de las medidas cuando sea necesario.
2. Las acciones en el ámbito de las medidas de promoción y comunicación deberán ser complementarias a cualesquiera acciones de promoción y comunicación en curso que estén siendo aplicadas por la organización de productores en cuestión.
Sección 5
Formación
Artículo 88
Aplicación de las medidas de formación
En relación con las medidas de formación, los Estados miembros adoptarán disposiciones de ejecución de dichas medidas.
Sección 6
Seguro de cosechas
Artículo 89
Objetivo de las medidas relativas al seguro de cosechas
Las acciones relativas al seguro de cosechas serán gestionadas por una organización de productores y contribuirán a salvaguardar las rentas de los productores y a cubrir las pérdidas de mercado sufridas por la organización de productores y/o sus miembros en caso de sufrir catástrofes naturales, fenómenos climáticos y, cuando proceda, enfermedades e infestaciones parasitarias.
Artículo 90
Aplicación de las medidas relativas al seguro de cosechas
1. En lo que atañe a las medidas relativas al seguro de cosechas, los Estados miembros adoptarán disposiciones relativas a la ejecución de dichas medidas, incluidas las necesarias para garantizar que las mismas no falsean la competencia en el mercado de los seguros.
2. Los Estados miembros podrán aportar financiación nacional adicional para apoyar las medidas relativas al seguro de cosechas que se beneficien del fondo operativo. Sin embargo, la ayuda pública total para el seguro de cosechas no podrá ser superior:
a)
al 80 % del coste de las primas de seguro pagadas por los productores en concepto de seguro contra las pérdidas debidas a fenómenos climáticos adversos asimilables a catástrofes naturales;
b)
al 50 % del coste de las primas de seguro pagadas por los productores en concepto de seguro contra:
i)
las pérdidas mencionadas en la letra a) y otras pérdidas causadas por fenómenos climáticos adversos; y
ii)
las pérdidas causadas por enfermedades animales o vegetales o por infestaciones parasitarias.
El límite fijado en el párrafo primero, letra b), se aplicará incluso en los casos en que el fondo operativo se beneficie además del 60 % de la asistencia financiera comunitaria en virtud del artículo 10, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007.
3. Las medidas relativas al seguro de cosechas no cubrirán los importes que abonen los seguros a los productores que supongan una compensación superior al 100 % de la pérdida de renta sufrida, teniendo en cuenta todas las compensaciones que puedan recibir los productores de otros regímenes de ayuda vinculados al riesgo asegurado.
4. A efectos del presente artículo, un «fenómeno climático adverso asimilable a un desastre natural» tendrá el mismo significado que en el artículo 2, apartado 8, del Reglamento (CE) no 1857/2006 de la Comisión (28).
Sección 7
Ayudas para paliar los costes administrativos derivados de la constitución de mutualidades
Artículo 91
Condiciones relativas a las ayudas para paliar los costes administrativos derivados de la constitución de mutualidades
1. En lo que atañe a las ayudas para paliar los costes administrativos derivados de la constitución de mutualidades, los Estados miembros adoptarán disposiciones para la ejecución de dicha medida.
2. Las ayudas para paliar los costes administrativos derivados de la constitución de mutualidades supondrán, durante el primero, segundo y tercer año de funcionamiento de la mutualidad respectivamente, el siguiente porcentaje de la contribución de la organización de productores a la mutualidad durante su primero, segundo y tercer año de funcionamiento:
a)
el 10 %, el 8 % y el 4 % en los Estados miembros que se adhirieron a la Unión Europea el 1 de mayo de 2004 o a partir de entonces,
b)
el 5 %, el 4 % y el 2 % en los demás Estados miembros.
3. Los Estados miembros podrán fijar límites con respecto a los importes que las organizaciones de productores puedan recibir en concepto de ayudas para paliar los costes administrativos derivados de la constitución de mutualidades.
Sección 8
Ayudas estatales para las medidas de prevención y gestión de crisis
Artículo 92
Disposiciones relativas a las estrategias nacionales
Los Estados miembros que abonen ayudas estatales de acuerdo con el artículo 43, párrafo segundo, letra c), del Reglamento (CE) no 1182/2007 establecerán disposiciones para la ejecución de dicha medida en sus estrategias nacionales.
CAPÍTULO IV
Ayuda financiera nacional
Artículo 93
Grado de organización de los productores
A efectos de la aplicación del artículo 11, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, el grado de organización de los productores en una región de un Estado miembro se considerará particularmente escaso cuando las organizaciones de productores, asociaciones de organizaciones de productores y agrupaciones de productores hayan comercializado menos del 20 % del valor medio de la producción de frutas y hortalizas en los tres últimos años de los que haya datos disponibles.
Artículo 94
Autorización para pagar la ayuda financiera nacional
1. Antes de pagar la ayuda financiera nacional, de conformidad con el artículo 11, apartado 1, párrafo primero, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros solicitarán autorización a la Comisión en cualquier año civil antes del 15 de enero de dicho año.
La petición irá acompañada por justificantes que demuestren que el grado de organización de los productores en la región en cuestión es particularmente escaso, tal como se define en el artículo 93 del presente Reglamento, así como detalles de las organizaciones de productores en cuestión, el importe de la ayuda de que se trate y el porcentaje de las contribuciones financieras efectuadas en virtud del artículo 8, apartado 1, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. La Comisión aprobará o rechazará la petición en un plazo de tres meses a partir de su presentación. Si la Comisión no contesta en dicho plazo, la petición se considerará aprobada.
Artículo 95
Solicitud y pago de la ayuda financiera nacional
Las organizaciones de productores solicitarán la ayuda financiera nacional y los Estados miembros abonarán la ayuda correspondiente de conformidad con lo dispuesto en los artículos 70 a 73.
Artículo 96
Porcentaje máximo del reembolso comunitario de la ayuda financiera nacional
El porcentaje del reembolso comunitario de la ayuda financiera nacional ascenderá al 60 % de la ayuda financiera nacional concedida a la organización de productores.
Artículo 97
Reembolso comunitario de la ayuda financiera nacional
1. Los Estados miembros solicitarán el reembolso comunitario de la ayuda financiera nacional aprobada, y realmente pagada a las organizaciones de productores, antes del 1 de marzo del año siguiente a la ejecución anual de los programas operativos.
Se adjuntarán a la petición justificantes que demuestren que en los tres años anteriores se cumplieron las condiciones establecidas en el artículo 11, apartado 1, párrafo segundo, del Reglamento (CE) no 1182/2007, y datos de las organizaciones de productores en cuestión, el importe de la ayuda realmente pagada y el porcentaje de las contribuciones financieras realmente efectuadas en virtud del artículo 8, apartado 1, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. La Comisión adoptará una decisión para aprobar o rechazar la petición.
3. Cuando haya sido aprobado el reembolso comunitario de la ayuda, el gasto subvencionable será declarado a la Comisión de acuerdo con el procedimiento previsto en el artículo 5 del Reglamento (CE) no 883/2006 de la Comisión (29).
CAPÍTULO V
Disposiciones generales
Sección 1
Comunicaciones
Artículo 98
Informes de las organizaciones de productores
1. Las organizaciones de productores presentarán, junto con las solicitudes de ayuda, informes anuales relativos a la ejecución de los programas operativos.
Dichos informes se referirán a los siguientes elementos:
a)
los programas operativos ejecutados durante el año anterior;
b)
las principales modificaciones introducidas en los programas operativos; y
c)
las diferencias entre la ayuda que estaba previsto solicitar y la solicitada.
2. Con respecto a cada programa operativo ejecutado, el informe anual indicará:
a)
las realizaciones y resultados del programa operativo, basados, cuando proceda, en los indicadores comunes de realizaciones y resultados establecidos en el anexo XIV y, cuando proceda, en los indicadores adicionales de realizaciones y resultados establecidos en la estrategia nacional; y
b)
un resumen de los principales problemas encontrados en la gestión del programa y de las medidas adoptadas para garantizar la calidad y la eficacia en la ejecución del programa.
Cuando proceda, el informe anual especificará qué garantías eficaces de protección se han puesto en marcha, de conformidad con la estrategia nacional y en aplicación del artículo 9, apartado 5, del Reglamento (CE) no 1182/2007, para proteger el medio ambiente del posible aumento de las presiones derivadas de las inversiones realizadas al amparo del programa operativo.
3. Cuando se trate del último año de aplicación de un programa operativo, los informes a que se refiere el apartado 1 se sustituirán por un informe final.
Los informes finales mostrarán hasta qué punto se han cumplido los objetivos establecidos en los programas. Explicarán las modificaciones de las acciones y/o métodos e identificarán qué factores contribuyeron al éxito o fracaso de la ejecución del programa, que hayan sido o deban ser tenidos en cuenta para la elaboración de posteriores programas operativos o la modificación de los programas operativos en vigor.
4. Sin perjuicio de las disposiciones específicas del presente Reglamento, cuando una organización de productores no efectúe la comunicación al Estado miembro prevista en virtud del presente Reglamento o del Reglamento (CE) no 1182/2007 o si la comunicación resulta incorrecta a la luz de los hechos objetivos en posesión del Estado miembro, dicho Estado miembro podrá suspender la aprobación del pertinente programa operativo para el año siguiente hasta que la comunicación se realice correctamente.
Los Estados miembros incluirán en su informe anual, contemplado en el artículo 99, apartado 3, del presente Reglamento, información al respecto.
Artículo 99
Comunicaciones que deben efectuar los Estados miembros
1. Los Estados miembros designarán una autoridad competente única encargada de las comunicaciones entre la Comisión y el Estado miembro que conciernen a las organizaciones de productores, agrupaciones de productores y asociaciones de organizaciones de productores. Los Estados miembros notificarán a la Comisión su designación así como los datos de contacto de la autoridad.
2. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión a más tardar el 31 de enero el importe total del fondo operativo aprobado ese año para todos los programas operativos. En dicha comunicación figurará claramente tanto el importe total del fondo operativo como el importe total de la financiación comunitaria de dicho fondo. Esas cifras se desglosarán, además, en importes para las medidas de prevención y gestión de crisis e importes para otras medidas.
3. Los Estados miembros enviarán anualmente a la Comisión, a más tardar el 15 de noviembre, un informe anual sobre las organizaciones de productores, las agrupaciones de productores, los fondos operativos, los programas operativos y los planes de reconocimiento vigentes durante el año anterior. El informe anual contendrá, en particular, la información prevista en el anexo XIII.
Sección 2
Controles
Artículo 100
Sistema de identificación único
Los Estados miembros velarán por la aplicación de un sistema de identificación único para todas las solicitudes de ayuda presentadas por la misma organización de productores o agrupación de productores. Dicha identificación deberá ser compatible con el sistema de registro de la identidad al que se hace referencia en el artículo 18, apartado 1, letra f), del Reglamento (CE) no 1782/2003 del Consejo (30).
Artículo 101
Solicitudes de ayuda
Sin perjuicio de las disposiciones específicas del presente Reglamento, los Estados miembros establecerán los procedimientos adecuados para la presentación de las solicitudes de ayuda, las solicitudes de reconocimiento o aprobación del programa operativo y para las solicitudes de pago.
Artículo 102
Muestreo
Cuando sea preciso realizar controles por muestreo, los Estados miembros se cerciorarán, por su naturaleza y frecuencia y sobre la base de un análisis de riesgos, de que los controles son adecuados a la medida en cuestión.
Artículo 103
Controles administrativos
Se llevarán a cabo controles administrativos de todas las solicitudes de ayuda y solicitudes de pago. Dichos controles abarcarán todos los elementos que sea posible y adecuado controlar con medios administrativos. Los procedimientos exigirán el registro de las operaciones efectuadas, de los resultados de las comprobaciones y de las medidas adoptadas en caso de constatarse discrepancias.
Artículo 104
Controles sobre el terreno
1. Después de cada control sobre el terreno se elaborará un informe de supervisión que permita revisar los detalles de los controles efectuados. El informe indicará en particular:
a)
el régimen de ayuda y la solicitud comprobados;
b)
las personas presentes;
c)
las acciones, medidas y documentos controlados; y
d)
los resultados del control.
2. El beneficiario tendrá la oportunidad de firmar el informe para atestiguar su presencia durante el control y añadir observaciones. Cuando se detecten irregularidades, el beneficiario podrá recibir una copia del informe de seguimiento.
3. Los controles sobre el terreno podrán ser notificados con anticipación, siempre que no se comprometa el propósito del control. La notificación por anticipado deberá limitarse al mínimo necesario.
4. Cuando sea posible, se realizarán al mismo tiempo los controles sobre el terreno previstos en virtud del presente Reglamento y otros controles previstos en la normativa comunitaria relativa a las subvenciones agrícolas. Sin embargo, en 2008, cuando sea necesario, los controles sobre el terreno podrán ser llevados a cabo por diferentes organismos en momentos diferentes.
Artículo 105
Aprobación de solicitudes de reconocimiento y aprobación de programas operativos
1. Antes de reconocer a una organización de productores en virtud del artículo 4, apartado 2, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros realizarán una visita sobre el terreno a la organización de productores antes de conceder el reconocimiento con el fin de verificar el cumplimiento de las condiciones correspondientes.
2. Antes de aprobar un programa operativo en virtud del artículo 65, la autoridad nacional competente comprobará por cuantos medios sean pertinentes, incluidos los controles sobre el terreno, el programa operativo presentado para su aprobación y, si procede, las solicitudes de modificación. Estos controles se centrarán en especial en:
a)
la veracidad de la información facilitada con arreglo al artículo 61, apartado 1, letras a), b) y e);
b)
la conformidad de los programas con el artículo 9 del Reglamento (CE) no 1182/2007 así como con las directrices nacionales y la estrategia nacional;
c)
la subvencionabilidad de las acciones y la subvencionabilidad del gasto propuesto;
d)
la coherencia y calidad técnica de los programas, el fundamento de las previsiones de gastos y el plan de financiación, así como la planificación de su ejecución; los controles verificarán si se han establecido objetivos cuantificables, con el fin de poder supervisar sus resultados, y si los objetivos establecidos son factibles a través de la ejecución de las actuaciones propuestas; y
e)
la conformidad de las operaciones para las que se solicita la ayuda con las disposiciones nacionales y comunitarias aplicables, especialmente y cuando proceda, en materia de contratación pública, ayudas estatales y las demás normas obligatorias correspondientes establecidas por la legislación nacional o incluidas en las directrices nacionales o en la estrategia nacional.
Artículo 106
Controles de las solicitudes de ayuda para los programas operativos
Antes de conceder el pago, los Estados miembros realizarán controles administrativos de todas las solicitudes de ayuda y controles sobre el terreno por muestreo.
Artículo 107
Controles administrativos de las solicitudes de ayuda para los programas operativos
1. Los controles administrativos de las solicitudes de ayuda incluirán, entre otras cosas, y en la medida en que sea adecuado para la solicitud presentada, una comprobación de:
a)
el informe anual o, cuando proceda, el informe final transmitido junto con la solicitud sobre la ejecución del programa operativo;
b)
el valor de la producción comercializada, las contribuciones al fondo operativo y los gastos contraídos;
c)
el suministro de los productos y servicios y la autenticidad del gasto solicitado;
d)
la conformidad de las acciones ejecutadas con las incluidas en el programa operativo aprobado; y
e)
el respeto de los límites y umbrales financieros o de otro tipo impuestos.
2. Los pagos financiados al amparo del programa operativo se justificarán mediante facturas y documentos que demuestren que el pago se ha realizado. En caso contrario, los pagos se justificarán mediante documentos de valor probatorio equivalente. Las facturas utilizadas deberán emitirse a nombre de la organización de productores, asociación de organizaciones de productores, agrupación de productores o filial contemplada en el artículo 52, apartado 7, o, previa autorización del Estado miembro, a nombre de uno o varios de sus miembros.
Artículo 108
Controles sobre el terreno de las solicitudes de ayuda para los programas operativos
1. En el contexto de la verificación de la solicitud de ayuda a la que se hace referencia en el artículo 70, apartado 1, los Estados miembros realizarán controles sobre el terreno en las organizaciones de productores con el fin de garantizar la conformidad con las condiciones para la concesión de la ayuda o su saldo en el año en cuestión.
Dichos controles se centrarán en particular en lo siguiente:
a)
la conformidad con los criterios de reconocimiento en el año en cuestión;
b)
el uso del fondo operativo en un año determinado, incluido el gasto declarado en las solicitudes de anticipos o pagos parciales; y
c)
controles de segundo nivel de los gastos relativos a las retiradas del mercado, la cosecha en verde y la renuncia a efectuar la cosecha.
2. Los controles mencionados en el apartado 1 se realizarán sobre una muestra significativa de solicitudes cada año. La muestra representará un 30 % como mínimo del importe total de la ayuda, en los Estados miembros que cuentan con más de diez organizaciones de productores reconocidas. En los demás casos, cada organización de productores será visitada, como mínimo, una vez cada tres años.
Antes del pago de la ayuda o del saldo correspondiente al año final de su programa operativo, en cada organización de productores se realizará como mínimo un control.
3. Los resultados de los controles sobre el terreno serán evaluados para determinar si los problemas encontrados son de carácter sistémico y representan un riesgo para otras acciones similares, otros beneficiarios u otros organismos. La evaluación también identificará las causas de tales situaciones, los posibles exámenes complementarios que deban efectuarse y las medidas correctoras y preventivas necesarias.
En caso de que los controles revelen la existencia de irregularidades importantes en una región o parte de una región, o en una determinada organización de productores, los Estados miembros efectuarán controles complementarios durante el año en cuestión y aumentarán el porcentaje de las solicitudes que deberán controlarse el año siguiente.
4. Los Estados miembros seleccionarán las organizaciones de productores que deban ser controladas basándose en un análisis de riesgos.
El análisis de riesgos tendrá en cuenta lo siguiente:
a)
el importe de la ayuda,
b)
los resultados de los controles efectuados en años anteriores,
c)
un elemento aleatorio, y
d)
otros parámetros que determinarán los Estados miembros, en particular, si las organizaciones de productores participan en un programa de garantía de la calidad oficialmente reconocido por los Estados miembros o por organismos de certificación independientes.
Artículo 109
Controles sobre el terreno de las medidas de los programas operativos
1. A través de los controles sobre el terreno de las medidas de los programas operativos, los Estados miembros comprobarán, en particular, lo siguiente:
a)
la ejecución de las acciones incluidas en el programa operativo;
b)
que la ejecución, o prevista ejecución, de la acción es coherente con el uso descrito en el programa operativo aprobado;
c)
con respecto a un número adecuado de elementos de gastos, que la naturaleza de éstos y el momento en que se realizaron cumplen con las disposiciones comunitarias y se corresponden con los pliegos de condiciones aprobados;
d)
que el gasto contraído puede ser justificado por documentos contables o de otro tipo; y
e)
el valor de la producción comercializada.
2. El valor de la producción comercializada se verificará basándose en los datos del régimen contable exigido en virtud del derecho nacional.
A tal fin, los Estados miembros podrán decidir que la declaración del valor de la producción comercializada se certifique de la misma manera que los datos contables exigidos en virtud del derecho nacional.
El control de la declaración del valor de la producción comercializada podrá efectuarse antes de que se envíe la pertinente solicitud de ayuda.
3. Salvo en circunstancias excepcionales, los controles sobre el terreno incluirán una visita al lugar de la acción o, si ésta es intangible, a su promotor. En particular, las acciones en las explotaciones individuales cubiertas por el muestreo al que se hace referencia en el artículo 108, apartado 2, serán objeto, como mínimo, de una visita para verificar su ejecución.
Sin embargo, los Estados miembros podrán decidir no llevar a cabo tales visitas si se trata de operaciones más pequeñas, o cuando consideren que el riesgo de que no se cumplan las condiciones para recibir la ayuda es bajo, o que no se ha respetado la realidad de la operación. Dicha decisión y su justificación deberán registrarse.
4. Los controles sobre el terreno cubrirán todos los compromisos y obligaciones de la organización de productores o de sus miembros que puedan ser comprobados en el momento de la visita.
5. Sólo los controles que satisfagan todos los requisitos del presente artículo podrán contabilizarse en el cumplimiento del índice de comprobación previsto en el artículo 108, apartado 2.
Artículo 110
Controles de primer nivel centrados en las operaciones de retirada
1. Los Estados miembros efectuarán en cada una de las organizaciones de productores un control de primer nivel centrado en las operaciones de retirada, consistente en un control de tipo documental y de identidad, un control físico, en su caso por muestreo, del peso de los productos retirados del mercado y un control de la conformidad con las normas de comercialización contempladas en el artículo 77, con arreglo a los procedimientos previstos en el título II, capítulo II. Este control se efectuará tras la recepción de la notificación prevista en el artículo 79, apartado 1, en los plazos previstos en el artículo 79, apartado 2.
2. Los controles de primer nivel previstos en el apartado 1 afectarán al 100 % del volumen de cada uno de los productos retirados del mercado. Después de dicho control, los productos retirados distintos de los destinados a la distribución gratuita serán desnaturalizados o comercializados para la transformación industrial bajo la supervisión de las autoridades competentes en las condiciones previstas por el Estado miembro en virtud del artículo 81.
Sin embargo, en caso de que los productos se destinen a la distribución gratuita, los Estados miembros podrán efectuar los controles sobre un porcentaje menor al establecido en el apartado 2 del presente artículo, a condición de que no sea inferior al 10 % de las cantidades a las que se aplique esa disposición durante la campaña de comercialización. Los controles podrán efectuarse en la organización de productores y/o en los lugares de los beneficiarios de los productos. Si en los controles se observaren irregularidades significativas, las autoridades competentes efectuarán controles suplementarios.
Artículo 111
Controles de segundo nivel centrados en las operaciones de retirada
1. En el marco de los controles mencionados en el artículo 108, los Estados miembros efectuarán controles de segundo nivel.
Los Estados miembros establecerán los criterios con los que vayan a analizar y evaluar el riesgo de que las organizaciones de productores realicen operaciones de retirada que no se ajusten a la normativa en vigor. Entre tales criterios figurarán las observaciones hechas en los controles de primer y segundo nivel anteriores, así como el hecho de que la organización de productores se haya dotado o no de alguna medida de garantía de la calidad. En función de estos criterios, los Estados miembros fijarán para cada una de sus organizaciones de productores un porcentaje mínimo de operaciones de retirada que deba ser objeto de controles de segundo nivel.
2. Los controles contemplados en el apartado 1 englobarán controles sobre el terreno en los locales de las organizaciones de productores y de los destinatarios de los productos retirados, con el fin de garantizar el cumplimiento de las condiciones exigidas para el pago de la ayuda comunitaria. Estos controles incluirán concretamente:
a)
la comprobación de la contabilidad material y de la contabilidad financiera que deberá conservar cualquier organización de productores que proceda a una o varias operaciones de retirada durante la campaña en cuestión;
b)
la comprobación de las cantidades comercializadas declaradas en las solicitudes de ayuda, especialmente mediante la verificación de la contabilidad material y financiera, las facturas y, en caso necesario, su exactitud, así como la concordancia de esas declaraciones con los datos contables o fiscales de las organizaciones de productores de que se trate;
c)
el control de una gestión contable correcta, especialmente la comprobación de la exactitud de los ingresos netos obtenidos por las organizaciones de productores y declarados en las solicitudes de pago, de la proporcionalidad de los posibles gastos de retirada percibidos, de los apuntes contables relativos a la percepción por las organizaciones de productores de la ayuda comunitaria y la devolución eventual de esta última a los socios, así como la coherencia entre ellas; y
d)
el control del destino de los productos retirados declarado en las solicitudes de pago y de la adecuada desnaturalización con el fin de garantizar que las organizaciones de productores y los destinatarios han cumplido las disposiciones del presente Reglamento.
3. Los controles previstos en el apartado 2 se efectuarán sobre las organizaciones de productores en cuestión y los destinatarios asociados a dichas organizaciones. Cada control se centrará, entre otras cosas, en una muestra que represente al menos el 5 % de las cantidades retiradas durante la campaña por la organización de productores.
4. La contabilidad material y la contabilidad financiera mencionadas en el apartado 2, letra a), distinguirán, con respecto a cada producto objeto de retirada, las cantidades movidas, expresadas en volumen, de:
a)
la producción entregada por los miembros de la organización de productores y por los miembros de otras organizaciones de productores en las condiciones previstas en el artículo 3, apartado 3, letras b) y c), del Reglamento (CE) no 1182/2007;
b)
las ventas de la organización de productores, desglosadas por productos preparados para el mercado de productos frescos y los demás tipos de productos, incluida la materia prima destinada a la transformación; y
c)
los productos retirados del mercado.
5. Los controles de destino de los productos, contemplados en el apartado 4, letra c), incluirán, en particular:
a)
un control por muestreo de la contabilidad específica que deben llevar los destinatarios y, en su caso, su correspondencia con la contabilidad impuesta por la normativa nacional; y
b)
el control del cumplimiento de las condiciones medioambientales aplicables.
6. Si en los controles de segundo nivel se observaren irregularidades significativas, las autoridades competentes ampliarán dichos controles durante la campaña de que se trate y durante la campaña siguiente aumentarán la frecuencia de los controles de segundo nivel sobre las organizaciones de productores en cuestión o sus asociaciones.
Artículo 112
Cosecha en verde y renuncia a efectuar la cosecha
1. Antes de que tenga lugar una operación de cosecha en verde, los Estados miembros verificarán mediante un control sobre el terreno que los productos en cuestión no estén dañados y que la parcela se ha mantenido correctamente. Después de la cosecha en verde, el Estado miembro verificará que la superficie en cuestión ha sido cosechada en su totalidad y que el producto cosechado ha sido desnaturalizado.
Tras finalizar el período de cosecha, los Estados miembros analizarán la fiabilidad de los análisis basados en la situación del mercado prevista a la que se hace referencia en el artículo 86, apartado 2. También analizarán cualquier diferencia entre la situación del mercado prevista y la situación del mercado real.
2. Antes de que se produzca la renuncia a efectuar la cosecha, los Estados miembros verificarán mediante un control sobre el terreno que la superficie en cuestión se ha mantenido correctamente, que no ha tenido lugar ninguna cosecha parcial y que el producto está bien desarrollado y podría ser, en general, sano, cabal y de calidad comercial.
Los Estados miembros garantizarán que la producción se desnaturaliza. Si esto no es posible, garantizarán, mediante una visita sobre el terreno o visitas durante la temporada de cosecha, que no se ha realizado cosecha alguna.
3. El artículo 111, apartados 1, 2, 3 y 6, se aplicará mutatis mutandis.
Artículo 113
Controles previos a la aprobación de los planes de reconocimiento de las agrupaciones de productores
1. Antes de aprobar un plan de reconocimiento de una agrupación de productores, según el artículo 7, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros efectuarán un control sobre el terreno en la entidad jurídica o parte de una entidad jurídica claramente definida.
2. Los Estados miembros se asegurarán con todos los medios necesarios, incluidos los controles sobre el terreno, de:
a)
la exactitud de la información facilitada en el plan de reconocimiento;
b)
la coherencia económica y la calidad técnica del plan, así como del fundamento de las estimaciones y de la programación de su ejecución;
c)
la subvencionabilidad de las acciones y la subvencionabilidad y justificación del gasto propuesto; y
d)
la conformidad de las operaciones para las que se solicita la ayuda con las disposiciones nacionales y comunitarias aplicables, y en particular, las normas en materia de contratación pública, ayudas estatales y las demás normas obligatorias correspondientes establecidas por la legislación nacional o incluidas en las directrices nacionales o en la estrategia nacional.
Artículo 114
Controles de las solicitudes de ayuda de las agrupaciones de productores
1. Antes de conceder el pago, los Estados miembros realizarán controles administrativos de todas las solicitudes de ayuda presentadas por las agrupaciones de productores, así como controles sobre el terreno por muestreo.
2. Tras la presentación de la solicitud de ayuda contemplada en el artículo 47, los Estados miembros realizarán controles sobre el terreno en las agrupaciones de productores con el fin de garantizar la conformidad con las condiciones para la concesión de la ayuda en el año en cuestión.
Dichos controles se centrarán en particular en lo siguiente:
a)
la conformidad con los criterios de reconocimiento en el año en cuestión; y
b)
el valor de la producción comercializada así como la ejecución de las medidas incluidas en el plan de reconocimiento y los gastos contraídos.
3. Los controles mencionados en el apartado 2 se realizarán sobre una muestra significativa de solicitudes cada año. La muestra representará un 30 % como mínimo del importe total de la ayuda.
Todas las agrupaciones de productores serán controladas al menos una vez cada cinco años.
4. Los artículos 107 y 109 se aplicarán mutatis mutandis.
Artículo 115
Organizaciones transnacionales de productores y asociaciones transnacionales de organizaciones de productores
1. El Estado miembro en el que se halle establecida la sede social de una organización transnacional de productores o una asociación transnacional de organizaciones de productores tendrá la plena responsabilidad de efectuar los controles en dicha organización o asociación y de aplicar sanciones cuando sea necesario.
2. Los otros Estados miembros que deben prestar la cooperación administrativa mencionada en el artículo 30, apartado 2, letra c), y en el artículo 37, apartado 2, letra c), efectuarán dichos controles administrativos y sobre el terreno exigidos por el Estado miembro mencionado en el apartado 1 del presente artículo, y le notificarán los resultados de los mismos. Asimismo, deberán cumplir todos los plazos fijados por el Estado miembro mencionado en el apartado 1.
3. Las normas aplicables en el Estado miembro mencionado en el apartado 1 se aplicarán a la organización de productores, al programa operativo y al fondo operativo. Sin embargo, en lo que atañe a las cuestiones medioambientales, fitosanitarias, y en relación con la eliminación de productos retirados, se aplicarán las normas del Estado miembro donde tiene lugar la producción.
Sección 3
Sanciones
Artículo 116
Inobservancia de los criterios de reconocimiento
1. Los Estados miembros retirarán el reconocimiento de una organización de productores en caso de inobservancia importante de los criterios de reconocimiento como consecuencia de un comportamiento deliberado por parte de la organización de productores o de una negligencia grave.
En particular, los Estados miembros retirarán el reconocimiento de una organización de productores si la inobservancia de los criterios de reconocimiento se refiere a:
a)
una violación de los requisitos definidos en los artículos 23 y 25, en el artículo 28, apartados 1 y 2, o en el artículo 33, o
b)
una situación en la que el valor de la producción comercializada desciende, durante dos años consecutivos, por debajo del límite fijado por el Estado miembro en aplicación del artículo 4, apartado 1, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007.
La retirada del reconocimiento, según lo dispuesto en el presente apartado, surtirá efecto a partir de la fecha en que dejen de cumplirse las condiciones para el mismo, en función de cualquier legislación horizontal aplicable a escala nacional en materia de plazos de prescripción.
2. En los casos en que no se aplique el apartado 1, los Estados miembros suspenderán el reconocimiento de una organización de productores si la inobservancia de los criterios de reconocimiento es importante pero sólo temporal.
Durante el período de suspensión, no se pagará ninguna ayuda. La suspensión surtirá efecto a partir del día en que haya tenido lugar el control y terminará el día en que se realice el control que demuestre que se cumplen los criterios en cuestión.
El período de suspensión no será superior a 12 meses. Si los criterios en cuestión no se cumplen una vez transcurridos 12 meses, se retirará el reconocimiento.
Cuando sea necesario aplicar el presente apartado, los Estados miembros podrán efectuar los pagos una vez transcurrido el plazo previsto en el artículo 71.
3. En otros casos de inobservancia de los criterios de reconocimiento en los que no se apliquen los apartados 1 y 2, los Estados miembros enviarán una carta de advertencia indicando las medidas correctoras que han de adoptarse. Los Estados miembros podrán retrasar los pagos de la ayuda hasta que se adopten dichas medidas.
Se considerará una inobservancia importante la no adopción de las medidas correctoras en un plazo de 12 meses y, consiguientemente, se aplicará el apartado 2.
Artículo 117
Fraude
1. Sin perjuicio de cualesquiera otras sanciones aplicables en virtud de la normativa comunitaria y nacional, los Estados miembros retirarán el reconocimiento de una organización de productores, una asociación de organizaciones de productores o una agrupación de productores si se demuestra que han cometido fraude con respecto a la ayuda cubierta por el Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. Los Estados miembros podrán suspender el reconocimiento de una organización de productores, una asociación de organizaciones de productores o una agrupación de productores, o suspender los pagos a estos organismos si son sospechosos de haber cometido un fraude con respecto a la ayuda cubierta por el Reglamento (CE) no 1182/2007.
Artículo 118
Agrupaciones de productores
1. Los Estados miembros aplicarán, mutatis mutandis, las sanciones previstas en los artículos 116 y/o 119 a los planes de reconocimiento.
2. Además de lo dispuesto en el apartado 1, si, tras finalizar el período fijado por el Estado miembro en virtud del artículo 51, apartado 4, la agrupación de productores no es reconocida como organización de productores, el Estado miembro recuperará:
a)
el 100 % de la ayuda pagada a la agrupación de productores, si el reconocimiento no ha sido concedido como consecuencia de una actuación deliberada o por negligencia grave de la misma; o
b)
el 50 % de la ayuda pagada a la agrupación de productores en todos los demás casos.
Artículo 119
Programa operativo
1. Los pagos se calcularán en función de lo que se considere subvencionable.
2. Los Estados miembros examinarán la solicitud de ayuda presentada por el beneficiario y determinarán los importes subvencionables. Además, los Estados miembros fijarán:
a)
el importe que podría concederse al beneficiario en función exclusivamente de la solicitud;
b)
el importe que puede concederse al beneficiario tras el estudio de la admisibilidad de la solicitud.
3. Si el importe establecido en virtud del apartado 2, letra a), supera el importe establecido en virtud del apartado 2, letra b), en más de un 3 %, se aplicará una reducción al importe realmente pagadero al beneficiario. El importe de la reducción será igual a la diferencia entre los importes calculados en el apartado 2, letras a) y b).
No obstante, no se aplicará ninguna reducción si la organización de productores o la agrupación de productores es capaz de demostrar que no es responsable de la inclusión del importe no subvencionable.
4. Los apartados 2 y 3 se aplicarán mutatis mutandis a los gastos no subvencionables identificados durante los controles sobre el terreno.
5. Si el valor de la producción comercializada es declarado y controlado antes de la solicitud de ayuda, se aplicará una reducción al valor de la producción comercializada utilizada al calcular los importes de conformidad con los apartados 2 y 3.
6. Si se descubre que un beneficiario ha efectuado deliberadamente una declaración falsa, la operación de que se trate quedará excluida de la ayuda del programa operativo o del plan de reconocimiento y se recuperarán todos los importes que se hayan abonado por dicha operación. Además, el beneficiario quedará excluido, en lo que atañe a dicha operación, de recibir la ayuda en virtud del programa operativo en cuestión en el año siguiente.
Artículo 120
Sanciones derivadas de los controles de primer nivel centrados en las operaciones de retirada
Si, tras efectuarse los controles contemplados en el artículo 110, se detectan irregularidades con respecto a las normas de comercialización o a los requisitos mínimos a los que se hace referencia en el artículo 77, el beneficiario deberá:
a)
pagar una sanción equivalente al importe de la compensación, calculada sobre la base de las cantidades de productos retirados que incumplen las normas de comercialización o los requisitos mínimos, si tales cantidades son inferiores al 10 % de las cantidades notificadas en virtud del artículo 79 para la operación de retirada en cuestión;
b)
pagar una sanción equivalente al doble del importe de la compensación, si tales cantidades oscilan entre el 10 % y el 25 % de las cantidades notificadas; o
c)
pagar una sanción equivalente al importe correspondiente a la compensación relativa a la cantidad total notificada en virtud del artículo 79, cuando dichas cantidades superen el 25 % de la citada cantidad notificada.
Artículo 121
Otras sanciones aplicables a las organizaciones de productores con respecto a las operaciones de retirada
1. Las sanciones mencionadas en el artículo 119 cubrirán la ayuda solicitada con respecto a las operaciones de retirada como partes integrantes del gasto del programa operativo.
2. Los gastos de las operaciones de retirada se considerarán no subvencionables si la salida dada a los productos no puestos a la venta no se ajusta a lo dispuesto por el Estado miembro en virtud del artículo 81, apartado 1, o si la retirada o su destino ha tenido una repercusión negativa en el medio ambiente o cualquier consecuencia fitosanitaria negativa en violación de las disposiciones adoptadas de conformidad con el artículo 81, apartado 1.
Artículo 122
Sanciones aplicables a los destinatarios de los productos retirados
En caso de que, con motivo de los controles efectuados de conformidad con lo dispuesto en los artículos 110 y 111, se detecten irregularidades imputables a los destinatarios, se aplicarán las sanciones siguientes:
a)
los destinatarios dejarán de tener derecho a recibir retiradas; y
b)
los destinatarios de los productos retirados del mercado deberán reembolsar el valor de los productos recibidos además de los gastos de selección, embalaje y de transporte correspondientes, con arreglo a las normas establecidas por los Estados miembros. En este caso, la organización de productores reembolsará la participación comunitaria.
La sanción contemplada en la letra a) surtirá efecto inmediatamente y se aplicará, al menos, durante una campaña de comercialización, pudiendo prolongarse más en función de la gravedad de la irregularidad.
Artículo 123
Cosecha en verde y renuncia a efectuar la cosecha
1. Con respecto a la cosecha en verde, si se constata que la organización de productores ha incumplido sus obligaciones, pagará, mediante una sanción, el importe de la compensación correspondiente a las zonas con respecto a las cuales no se ha respetado la obligación. Se considerará que se han incumplido las obligaciones cuando:
a)
los Estados miembros comprueben, durante la comprobación a la que se hace referencia en el artículo 112, apartado 1, párrafo segundo, que la medida de cosecha en verde no estaba justificada sobre la base del análisis de la situación prevista del mercado existente en ese momento,
b)
la superficie notificada para la cosecha en verde no reúna las condiciones para acogerse a dicha medida, o
c)
la superficie no se haya cosechado completamente o la producción no se haya desnaturalizado.
2. Con respecto a la renuncia a efectuar la cosecha, si se constata que la organización de productores ha incumplido sus obligaciones, pagará, mediante una sanción, el importe de la compensación correspondiente a las zonas con respecto a las cuales no se ha respetado la obligación. Se considerará que se han incumplido las obligaciones cuando:
a)
la superficie notificada para la renuncia a efectuar la cosecha no reúna las condiciones para acogerse a dicha medida,
b)
a pesar de todo, se haya producido una cosecha o cosecha parcial, o
c)
haya habido una repercusión negativa en el medio ambiente o cualquier consecuencia fitosanitaria negativa cuya responsabilidad recaiga en la organización de productores.
3. Las sanciones recogidas en los apartados 1 y 2 se aplicarán además de cualquier reducción de los pagos realizada en virtud del artículo 119.
Artículo 124
Impedimento de un control sobre el terreno
Si una organización de productores, uno de sus miembros o su representante pertinente, impide que se realice un control sobre el terreno, se rechazará la solicitud de ayuda en lo que atañe a la parte del gasto correspondiente.
Artículo 125
Recuperación de la ayuda
Las organizaciones de productores, asociaciones de organizaciones de productores, agrupaciones de productores u otros agentes económicos en cuestión deberán devolver las ayudas indebidamente pagadas, con intereses. Se aplicarán, mutatis mutandis, las normas fijadas en el artículo 73 del Reglamento (CE) no 796/2004 (31).
La aplicación de sanciones administrativas y la recuperación de los importes indebidamente abonados, tal como se establece en la presente sección, se efectuarán sin perjuicio de la comunicación de irregularidades a la Comisión en virtud del Reglamento (CE) no 1848/2006 de la Comisión (32).
Sección 4
Seguimiento y evaluación de los programas operativos y de las estrategias nacionales
Artículo 126
Conjunto de indicadores comunes de rendimiento
1. Tanto las estrategias nacionales como los programas operativos estarán sujetos a un seguimiento y una evaluación con el fin valorar los progresos alcanzados para conseguir los objetivos fijados en los programas operativos, así como la eficiencia y la eficacia en relación con esos objetivos.
2. El progreso, la eficiencia y la eficacia se evaluarán mediante un conjunto de indicadores comunes de rendimiento relativos a la situación inicial así como a la ejecución financiera, realizaciones, resultados y repercusión de los programas operativos ejecutados.
3. El conjunto de indicadores comunes de rendimiento figura en el anexo XIV del presente Reglamento.
4. Cuando un Estado miembro lo considere adecuado, la estrategia nacional especificará un conjunto limitado de indicadores adicionales específicos a esa estrategia, que reflejen necesidades, condiciones y objetivos nacionales y/o regionales específicos a los programas operativos ejecutados por organizaciones de productores. Cuando se disponga de ellos, se incluirán indicadores suplementarios relativos a los objetivos medioambientales que no estén recogidos en los indicadores comunes de rendimiento.
Artículo 127
Procedimientos de seguimiento y evaluación en relación con los programas operativos
1. Las organizaciones de productores garantizarán el seguimiento y la evaluación de sus programas operativos haciendo uso de los indicadores pertinentes entre el conjunto de indicadores comunes de rendimiento mencionado en el artículo 126 y, cuando proceda, de los indicadores adicionales especificados en la estrategia nacional.
A tal fin establecerán un sistema de recogida, registro y mantenimiento de la información útil para la compilación de esos indicadores.
2. El seguimiento tendrá como finalidad evaluar los avances habidos en la consecución de los objetivos específicos que han sido fijados en el programa operativo. Se llevará a cabo mediante indicadores financieros, de realizaciones y de resultados. Los resultados del ejercicio deberían servir, en principio, para:
a)
verificar la calidad de la ejecución del programa;
b)
identificar cualquier necesidad de ajuste o revisión del programa operativo tendente a lograr los objetivos fijados en el programa o a mejorar la gestión del programa, incluida su gestión financiera;
c)
contribuir a cumplir los requisitos relativos a la información correspondientes a la ejecución del programa operativo.
La información sobre los resultados de las actividades de seguimiento se incluirá en cada informe anual, al que se hace referencia en el artículo 98, apartado 1, que la organización de productores debe transmitir a la autoridad nacional responsable de la gestión de la estrategia nacional.
3. La evaluación adoptará la forma de un informe de evaluación intermedia por separado.
El ejercicio de evaluación intermedia, que puede realizarse con la ayuda de una oficina de consultoría especializada, tendrá como objetivo examinar el grado de utilización de los recursos financieros, la eficiencia y la eficacia del programa operativo, así como evaluar los avances habidos en relación con los objetivos globales del programa. A tal fin, se utilizarán los indicadores comunes relativos a la situación inicial, a los resultados y, cuando proceda, a las repercusiones.
En caso necesario, el ejercicio de evaluación intermedia incluirá una evaluación cualitativa de los resultados y de la repercusión de las actuaciones medioambientales destinadas a:
a)
prevenir la erosión del suelo;
b)
reducir el uso de los productos fitosanitarios y/o una mejor gestión de los mismos;
c)
proteger los hábitats y la biodiversidad, o
d)
conservar el paisaje.
Los resultados del ejercicio se emplearán para:
a)
mejorar la calidad de los programas operativos gestionados por la organización de productores;
b)
identificar cualquier necesidad de cambio sustantivo del programa operativo;
c)
contribuir a cumplir los requisitos relativos a la información correspondientes a la ejecución del programa operativo; y
d)
sacar lecciones útiles para mejorar la calidad, la eficiencia y la eficacia de los futuros programas operativos gestionados por la organización de productores.
El ejercicio de evaluación intermedia se llevará a cabo durante la ejecución del programa operativo, a tiempo para permitir que los resultados de la evaluación se tengan en cuenta en la preparación del siguiente programa operativo.
El informe de evaluación intermedia se adjuntará al informe anual correspondiente mencionado en el artículo 98, apartado 1.
Artículo 128
Procedimientos de seguimiento y evaluación en relación con la estrategia nacional
1. El seguimiento y la evaluación de la estrategia nacional se llevarán a cabo haciendo uso de los indicadores pertinentes entre el conjunto de indicadores comunes de rendimiento mencionado en el artículo 126 y, cuando proceda, de los indicadores adicionales especificados en la estrategia nacional.
2. Los Estados miembros establecerán un sistema de recogida, registro y mantenimiento de la información en formato electrónico adecuado a los efectos de compilar los indicadores mencionados en el artículo 126. A tal fin, emplearán la información facilitada por la organización de productores relativa al seguimiento y evaluación de sus programas operativos.
3. El seguimiento será continuo y tendrá como objetivo evaluar los avances habidos en la consecución de los objetivos y metas fijados en los programas operativos. Se llevará a cabo mediante indicadores financieros, de realizaciones y de resultados. A tal fin, se empleará la información facilitada en los informes provisionales anuales transmitidos por la organización de productores con respecto al seguimiento de sus programas operativos. Los resultados de los ejercicios de seguimiento se utilizarán para:
a)
verificar la calidad de la ejecución de los programas operativos;
b)
identificar cualquier necesidad de ajustes o revisión de la estrategia nacional tendente a la consecución de los objetivos fijados en la estrategia o a mejorar la gestión de la ejecución de la estrategia, incluida la gestión financiera de los programas operativos; y
c)
contribuir a cumplir los requisitos relativos a la información correspondientes a la ejecución de la estrategia nacional.
4. La evaluación tendrá como objetivo determinar los avances habidos en la consecución de los objetivos globales de la estrategia. Se llevará a cabo mediante indicadores financieros, de realizaciones y de resultados y, en su caso, de repercusiones. A tal fin, se emplearán los resultados del seguimiento y de la evaluación intermedia de los programas operativos según lo indicado en los informes provisionales anuales e informes finales transmitidos por las organizaciones de productores. Los resultados de los ejercicios de evaluación se utilizarán para:
a)
mejorar la calidad de la estrategia;
b)
identificar cualquier necesidad de cambio sustantivo de la estrategia; y
c)
contribuir a cumplir los requisitos relativos a la información correspondientes a la ejecución de la estrategia nacional.
La evaluación incluirá la realización de un ejercicio de evaluación en 2012, efectuado en unos plazos que permitan integrar sus resultados en un informe de evaluación por separado que se adjuntará, en el mismo año, al informe anual nacional al que se hace referencia en el artículo 99, apartado 3. El informe examinará el grado de utilización de los recursos financieros, la eficiencia y eficacia de los programas operativos ejecutados, y evaluará los efectos y la repercusión de tales programas, en relación con los objetivos, metas y fines fijados por la estrategia y, según proceda, otros objetivos fijados en el artículo 9, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007. En dicho informe se extraerán lecciones útiles para mejorar la calidad de las futuras estrategias nacionales, y en especial se señalarán posibles defectos en la definición de objetivos, metas o medidas con derecho a la ayuda, o las necesidades a la hora de definir nuevos instrumentos.
CAPÍTULO VI
Extensión de las normas a los productores de una circunscripción económica
Artículo 129
Notificación de la lista de circunscripciones económicas
La notificación de la lista de circunscripciones económicas, contemplada en el artículo 14, apartado 2, párrafo segundo, del Reglamento (CE) no 1182/2007, irá acompañada de toda la información necesaria para evaluar el cumplimiento de las condiciones previstas en el artículo 14, apartado 2, párrafo primero, de dicho Reglamento.
Artículo 130
Notificación de normas con carácter obligatorio; representatividad
1. Cuando un Estado miembro notifique las normas que ha declarado obligatorias para un producto y para una circunscripción económica determinados, en virtud del artículo 15 del Reglamento (CE) no 1182/2007, comunicará al mismo tiempo a la Comisión lo siguiente:
a)
la organización de productores o la asociación de organizaciones de productores que haya solicitado la extensión de sus normas;
b)
el número de productores asociados a dicha organización o asociación, así como el número total de productores de la circunscripción económica de que se trate, refiriéndose dichos datos a la situación existente en el momento de la solicitud de aplicación extensiva;
c)
el volumen total de producción en la circunscripción económica, así como el volumen de producción comercializada por la organización de productores o la asociación de que se trate, en la última campaña de comercialización sobre la cual se tengan datos disponibles;
d)
la fecha a partir de la cual se inició la aplicación extensiva de las normas en la organización de productores o de la asociación de que se trate; y
e)
la fecha en que vaya a surtir efecto la aplicación extensiva de las normas y la duración de la misma.
2. Para determinar la representatividad a que se refiere el artículo 14, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros establecerán normas en las que se excluya lo siguiente:
a)
los productores cuya producción se destine esencialmente a la venta directa al consumidor en la explotación o en la zona de producción,
b)
la ventas directas contempladas en la letra a),
c)
los productos entregados a la transformación, contemplados en el artículo 14, apartado 4, letra b), del Reglamento (CE) no 1182/2007, salvo en caso de que las normas en cuestión se apliquen, total o parcialmente, a esos productos.
Artículo 131
Contribuciones financieras
Cuando, de conformidad con el artículo 17 del Reglamento (CE) no 1182/2007, un Estado miembro decida que los productores no asociados a organizaciones de productores son deudores de contribuciones financieras, comunicará a la Comisión los datos necesarios para evaluar el cumplimiento de las condiciones establecidas en dicho artículo. Entre esos datos se incluirán la base del cálculo de la contribución, su importe unitario, el beneficiario o beneficiarios, así como la naturaleza de los diferentes gastos a los que se hace referencia en el artículo 21, letras a) y b).
Artículo 132
Extensiones superiores a una campaña de comercialización
Cuando se decida una aplicación extensiva por un período superior a una campaña de comercialización, los Estados miembros comprobarán, con respecto a cada campaña, que las condiciones de representatividad establecidas en el artículo 14, apartado 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007 se cumplen durante todo el período de la aplicación extensiva. Si los Estados miembros aprecian que han dejado de cumplirse las condiciones, anularán inmediatamente dicha aplicación extensiva, con efecto a partir del inicio de la campaña de comercialización siguiente. Informarán inmediatamente de cualquier anulación a la Comisión, que hará pública tal información utilizando los medios que considere adecuados.
Artículo 133
Productos vendidos en el árbol; compradores
1. En caso de que los productores que no pertenecen a una organización de productores vendan su producción en el árbol, se considerará que el comprador ha producido dichos productos, a efectos del cumplimiento de las normas mencionadas en el anexo I, punto 1, letras e) y f), y punto 3, del Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. El Estado miembro en cuestión podrá decidir que las normas enumeradas en el anexo I del Reglamento (CE) no 1182/2007, distintas de las mencionadas en el apartado 1, pueden tener carácter obligatorio para los compradores cuando estos sean responsables de la gestión de la producción de que se trate.
TÍTULO IV
INTERCAMBIOS COMERCIALES CON TERCEROS PAÍSES
CAPÍTULO I
Certificados de importación
Artículo 134
Certificados de importación para las manzanas
1. El despacho a libre práctica de manzanas del código NC 0808 10 80 estará sujeto a la presentación de un certificado de importación.
2. El Reglamento (CE) no 1291/2000 se aplicará a los certificados de importación expedidos en virtud del presente artículo.
3. Los importadores podrán presentar las solicitudes de certificados de importación ante las autoridades competentes de cualquier Estado miembro.
En la casilla 8 de las solicitudes de certificado se indicará el país de origen y se marcará la palabra «sí» con una cruz.
4. Los importadores depositarán junto con su solicitud una garantía de conformidad con el título III del Reglamento (CEE) no 2220/85 que avale el cumplimiento del compromiso de importar durante el período de validez del certificado de importación. El importe de la garantía será de 15 EUR por tonelada.
Salvo en caso de fuerza mayor, la garantía se ejecutará total o parcialmente si la importación no se lleva a cabo, o sólo se lleva a cabo parcialmente, durante el período de validez del certificado de importación.
5. Los certificados de importación se expedirán sin demora a cualquier solicitante, con independencia de su lugar de establecimiento en la Comunidad.
En la casilla 8 del certificado de importación se indicará el país de origen y se marcará la palabra «sí» con una cruz.
6. Los certificados de importación serán válidos por un período de tres meses.
Los certificados de importación sólo serán válidos para importaciones originarias del país indicado.
7. Los Estados miembros notificarán a la Comisión todos los miércoles antes de las 12.00 horas (hora de Bruselas), las cantidades de manzanas para las cuales se hayan expedido certificados de importación durante la semana anterior, desglosadas por tercer país de origen.
Tales cantidades se notificarán a través del sistema electrónico indicado por la Comisión.
CAPÍTULO II
Derechos de importación y régimen de precios de entrada
Sección 1
Régimen de precios de entrada
Artículo 135
Ámbito de aplicación y definiciones
1. La presente sección establece las disposiciones de aplicación del artículo 34 del Reglamento (CE) no 1182/2007.
2. A efectos de aplicación de la presente sección, se entenderá por:
a)
«Lote»: la mercancía presentada al amparo de una declaración de despacho a libre práctica, que incluye sólo mercancías procedentes del mismo origen y pertenecientes a un único código de la nomenclatura combinada.
b)
«Importador»: el declarante en el sentido que se indica en el artículo 4, apartado 18, del Reglamento (CEE) no 2913/92 (33).
Artículo 136
Notificación de precios
1. A más tardar a las 12.00 horas (hora de Bruselas) del primer día hábil siguiente, los Estados miembros comunicarán a la Comisión los siguientes datos con respecto a cada producto y los períodos que figuran en el anexo XV, parte A, a cada día de mercado y cada origen:
a)
los precios medios representativos de los productos importados de terceros países y comercializados en los mercados de importación representativos, mencionados en el artículo 137, apartado 1, y los precios significativos, registrados en otros mercados, de cantidades importantes de productos importados o, si no se dispusiere de los precios en los mercados representativos, los precios significativos de los productos importados registrados en otros mercados; y
b)
las cantidades totales correspondientes a los precios mencionados en la letra a).
Cuando las cantidades totales contempladas en la letra b) sean inferiores a 1 tonelada, no se comunicarán a la Comisión los precios correspondientes.
2. Los precios a que se refiere el apartado 1, letra a), se comprobarán:
a)
con respecto a cada producto que figure en el anexo XV, parte A,
b)
con respecto al conjunto de variedades y calibres disponibles, y
c)
en la fase importador/mayorista o, si no se dispone de las cotizaciones en esta fase, en la fase mayorista/minorista.
Se deducirán los importes siguientes:
a)
un margen de comercialización del 15 % para los centros de comercialización de Londres, Milán y Rungis, y del 8 % para los demás centros de comercialización, y
b)
los gastos de transporte y seguro en el interior del territorio aduanero de la Comunidad.
Los Estados miembros podrán establecer cantidades a tanto alzado para los gastos de transporte y seguro deducibles en virtud del párrafo segundo. Esas cantidades, así como sus métodos de cálculo, se comunicarán sin demora a la Comisión.
3. Cuando las cotizaciones registradas de conformidad con las disposiciones del apartado 2 correspondan a la fase mayorista/minorista, se les deducirá previamente un 9 % para tener en cuenta el margen comercial del mayorista y luego 0,7245 EUR por cada 100 kilogramos para tener en cuenta los gastos de manipulación, los impuestos y los derechos de mercado.
4. Se considerarán representativos:
a)
los precios de los productos de la categoría I, siempre que las cantidades de esta categoría representen al menos el 50 % de las cantidades totales comercializadas,
b)
los precios de los productos de la categoría I, completados, en caso de que los productos de esta categoría representen menos del 50 % de las cantidades totales, con los precios, tomados tal como se presenten, de los productos de la categoría II de las cantidades que permitan cubrir el 50 % de las cantidades totales comercializadas,
c)
los precios, tomados tal como se presenten, de los productos de la categoría II, en caso de que no hubiere productos de la categoría I, a menos que se decidiera ponderarlos con un coeficiente de adaptación si, debido a las condiciones de producción de la procedencia de que se trate, esos productos no se comercializaren normal y tradicionalmente en la categoría I por sus características cualitativas.
El coeficiente de adaptación al que se hace referencia en párrafo primero, letra c), se aplicará a los precios una vez deducidos los importes indicados en el apartado 2.
Artículo 137
Mercados representativos
Los Estados miembros comunicarán a la Comisión los días de mercado habituales de los mercados enumerados en el anexo XVI, que serán considerados mercados representativos.
Artículo 138
Valores de importación a tanto alzado
1. La Comisión calculará, con respecto a cada producto y durante los períodos de tiempo que aparecen en el anexo XV, parte A, cada día hábil y por cada origen, un valor de importación a tanto alzado igual a la media ponderada de los precios representativos a que se refiere el artículo 136, restándoles una cantidad global de 5 EUR/100 kg y los derechos de aduana ad valorem.
2. En la medida en que, de conformidad con la presente sección, se fije un valor de importación a tanto alzado para los productos y durante los períodos de aplicación que figuran en el anexo XV, parte A, no se aplicará el precio unitario al que se hace referencia en el artículo 152, apartado 1, letra a), del Reglamento (CEE) no 2454/93 de la Comisión (34). En tal caso, será sustituido por el valor de importación a tanto alzado contemplado en el apartado 1.
3. Cuando no se halle en vigor ningún valor de importación a tanto alzado con respecto a un producto de un origen determinado, se aplicará la media de los valores de importación a tanto alzado vigentes.
4. Durante los períodos de aplicación que figuran en el anexo XV, parte A, los valores de importación a tanto alzado seguirán en vigor mientras no se modifiquen. No obstante, dejarán de estar en vigor cuando, durante siete días consecutivos de mercado, no se comunique a la Comisión ningún precio medio representativo.
Cuando en aplicación del párrafo anterior no se halle en vigor ningún valor de importación a tanto alzado con respecto a un determinado producto, el valor de importación a tanto alzado aplicable a ese producto será igual a la última media de valores de importación.
5. No obstante lo dispuesto en el apartado 1, cuando no haya podido calcularse un valor de importación a tanto alzado, no se aplicará ningún valor de importación a tanto alzado a partir del primer día de los períodos de aplicación que aparecen en el anexo XV, parte A.
6. La conversión de los precios representativos en euros se efectuará con el tipo representativo de mercado calculado para el día de que se trate.
7. La Comisión, utilizando los métodos que considere adecuados, deberá hacer públicos los valores de importación a tanto alzado expresados en euros.
Artículo 139
Base del precio de entrada
1. El precio de entrada a partir del cual se clasifican en el arancel aduanero de las Comunidades Europeas los productos que figuran en el anexo XV, parte A, será igual, a elección del importador, a lo siguiente:
a)
al precio fob de los productos en el país de origen, más los gastos de seguro y transporte hasta las fronteras del territorio aduanero de la Comunidad, en la medida en que se conozcan tales precios y gastos al efectuar la declaración de despacho a libre práctica de los productos; en caso de que dichos precios sean más de un 8 % superiores al valor de importación a tanto alzado, vigente para el producto de que se trate en el momento de la aceptación de la declaración de despacho a libre práctica, el importador deberá constituir la garantía contemplada en el artículo 248, apartado 1, del Reglamento (CEE) no 2454/93; a tal fin, el importe de los derechos de importación al que podrán estar sujetas las mercancías en definitiva será el importe de los derechos que habría pagado si la clasificación se hubiera efectuado basándose en el valor a tanto alzado correspondiente; o
b)
al valor en aduana calculado de conformidad con el artículo 30, apartado 2, letra c), del Reglamento (CEE) no 2913/92, aplicado únicamente a los productos importados en cuestión; en tal caso, los derechos se deducirán conforme al artículo 138, apartado 1; en este caso, el importador deberá constituir la garantía a que se refiere el artículo 248, apartado 1, del Reglamento (CEE) no 2454/93, que será igual a los importes de los derechos que habría pagado si la clasificación de los productos se hubiera efectuado sobre la base del valor de importación a tanto alzado aplicable al lote considerado; o
c)
al valor de importación a tanto alzado calculado de conformidad con el artículo 138 del presente Reglamento.
2. El precio de entrada a partir del cual se clasifican en el arancel aduanero de las Comunidades Europeas los productos que figuran en el anexo XV, parte B, será igual, a elección del importador, a lo siguiente:
a)
al precio fob de los productos en el país de origen, más los gastos de seguro y transporte hasta las fronteras del territorio aduanero de la Comunidad, en la medida en que se conozcan tales precios y gastos al efectuar la declaración en aduana de los productos; en caso de que las autoridades aduaneras consideren que debe exigirse una garantía en aplicación del artículo 248 del Reglamento (CEE) no 2454/93, impondrán al importador la obligación de constituir una garantía igual al importe máximo de los derechos aplicables al producto de que se trate; o
b)
al valor en aduana calculado de conformidad con el artículo 30, apartado 2, letra c), del Reglamento (CEE) no 2913/92, aplicado únicamente a los productos importados en cuestión; en tal caso, los derechos se deducirán conforme al artículo 138, apartado 1; en este caso, el importador deberá constituir la garantía a que se refiere el artículo 248 del Reglamento (CEE) no 2454/93 que será igual al importe máximo de los derechos aplicables al producto de que se trate.
3. Cuando el precio de entrada se establezca sobre la base del precio fob de los productos en el país de origen, el valor en aduana se determinará sobre la base de la venta correspondiente a ese precio.
Cuando el precio de entrada se establezca de acuerdo con alguno de los procedimientos previstos en el apartado 1, letras b) o c), o en el apartado 2, letra b), el valor en aduana se establecerá sobre la misma base que el precio de entrada.
4. El importador dispondrá de un plazo de un mes a partir de la venta de los productos de que se trate, con un límite de cuatro meses a partir de la fecha de aceptación de la declaración de despacho a libre práctica, para demostrar que el lote se ha comercializado al amparo de las condiciones que confirman la veracidad de los precios mencionados en el apartado 1, letra a), párrafo segundo, o en el apartado 2, letra a), o para determinar el valor en aduana contemplado en el apartado 1, letra b), y en el apartado 2, letra b). El incumplimiento de uno de los plazos citados supondrá la pérdida de la garantía constituida, sin perjuicio de la aplicación del apartado 5.
La garantía constituida se devolverá en la medida en que se presenten, a satisfacción de las autoridades aduaneras, las pruebas referentes a las condiciones de comercialización.
De lo contrario, la garantía se perderá como pago de los derechos de importación.
5. La autoridad competente podrá prorrogar el plazo referido en el apartado 4 durante un máximo de tres meses, previa solicitud del importador debidamente justificada.
6. Si al efectuar algún control las autoridades competentes comprobaren el incumplimiento de las condiciones del presente artículo, cobrarán los derechos debidos de conformidad con el artículo 220 del Reglamento (CEE) no 2913/92. La cuantía de los derechos debidos o del saldo debido se determinará teniendo en cuenta un interés que se devengará desde la fecha del despacho a libre práctica de la mercancía hasta la del cobro. El tipo de interés aplicado será el que esté en vigor para las operaciones de recuperación en el Derecho nacional.
Sección 2
Derechos de importación adicionales
Artículo 140
Ámbito de aplicación y definiciones
1. Los derechos de importación adicionales mencionados en el artículo 35, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, en lo sucesivo denominados «derechos adicionales», podrán aplicarse a los productos y durante los períodos que figuran en el anexo XVII, en las condiciones establecidas en la presente sección.
2. Los volúmenes de activación de los derechos adicionales figuran en el anexo XVII.
Artículo 141
Notificación de los volúmenes
1. Por cada uno de los productos contemplados en el anexo XVII y durante los períodos indicados, los Estados miembros comunicarán a la Comisión las cantidades detalladas que se despachen a libre práctica, de acuerdo con las disposiciones del artículo 308 quinquies del Reglamento (CEE) no 2454/93, a efectos del control de las importaciones preferentes.
Dichas comunicaciones se efectuarán, a más tardar, a las 12.00 horas (hora de Bruselas) todos los miércoles por las cantidades despachadas a libre práctica durante la semana anterior.
2. Las declaraciones de despacho a libre práctica de los productos cubiertos por la presente sección que las autoridades aduaneras podrán admitir a petición del declarante, sin que figuren en ellas algunos de los datos mencionados en el anexo 37 del Reglamento (CEE) no 2454/93, deberán contener, además de los datos que figuran en el artículo 254 de dicho Reglamento, una indicación sobre la masa neta (expresada en kilogramos) de los productos en cuestión.
Cuando se use el procedimiento de declaración simplificada, según el artículo 260 del Reglamento (CEE) no 2454/93, para despachar a libre práctica los productos cubiertos por la presente sección, las declaraciones simplificadas deberán contener, además de otros requisitos, una indicación sobre la masa neta (expresada en kilogramos) de los productos en cuestión.
Cuando se use el procedimiento de domiciliación, según el artículo 263 del Reglamento (CEE) no 2454/93, para despachar a libre práctica los productos cubiertos por la presente sección, la notificación a las autoridades aduaneras mencionada en el artículo 266, apartado 1, del Reglamento (CEE) no 2454/93 deberá contener todos los datos necesarios para la identificación de los productos así como una indicación sobre la masa neta (expresada en kilogramos) de los productos en cuestión.
El artículo 266, apartado 2, letra b), no será aplicable a las importaciones de los productos cubiertos por la presente sección.
Artículo 142
Imposición de un derecho adicional
1. Cuando se compruebe que, durante uno de los períodos mencionados en el anexo XVII, las cantidades despachadas a libre práctica de alguno de los productos contemplados en el mismo exceden del volumen de activación correspondiente, la Comisión impondrá un derecho adicional a menos que no exista ningún riesgo de que las importaciones perturben el mercado comunitario o que los efectos resulten desproporcionados en relación con el objetivo perseguido.
2. El derecho adicional se impondrá a las cantidades despachadas a libre práctica después de la fecha de aplicación de dicho derecho, siempre y cuando:
a)
su clasificación arancelaria, efectuada de conformidad con el artículo 139, suponga la aplicación de los derechos específicos de importación más altos aplicables a las importaciones del origen de que se trate,
b)
la importación se lleve a cabo durante el período de aplicación del derecho adicional.
Artículo 143
Importe del derecho adicional
El derecho adicional impuesto en virtud del artículo 142 será igual a un tercio del derecho de aduana aplicable al producto en cuestión de conformidad con el Arancel Aduanero Común.
No obstante, para las importaciones que se beneficien de preferencias arancelarias relativas al derecho ad valorem, el derecho adicional será igual a un tercio del derecho específico aplicable al producto de que se trate, en la medida en que sea aplicable el artículo 142, apartado 2.
Artículo 144
Exenciones del derecho adicional
1. Estarán exentos de la aplicación del derecho adicional:
a)
los productos importados en virtud de los contingentes arancelarios que figuran en el anexo VII de la Nomenclatura Combinada;
b)
los productos que se hallen en curso de transporte a la Comunidad con arreglo al apartado 2.
2. Se considerarán en curso de transporte a la Comunidad los productos que:
a)
hayan salido del país de origen antes de la decisión de aplicación del derecho adicional, y
b)
se transporten al amparo de un documento de transporte válido desde el lugar de carga del país de origen hasta el lugar de descarga de la Comunidad, expedido antes de la imposición de dicho derecho adicional.
3. Los interesados aportarán la prueba, a satisfacción de las autoridades aduaneras, del cumplimiento de las condiciones mencionadas en el apartado 2.
No obstante, las autoridades podrán considerar que los productos han salido del país de origen antes de la fecha de aplicación del derecho adicional cuando se presente uno de los documentos siguientes:
a)
en caso de transporte marítimo, el conocimiento, en el que se especifique que la carga se ha efectuado antes de esa fecha;
b)
en caso de transporte por ferrocarril, la carta de porte que haya sido aceptada por los servicios ferroviarios del país de origen antes de esa fecha;
c)
en caso de transporte por carretera, el contrato de transporte internacional de mercancías por carretera (CMR), o cualquier otro documento de tránsito, extendido en el país de origen antes de esa fecha, si se respetan las condiciones determinadas por los acuerdos bilaterales o multilaterales celebrados en el marco del tránsito comunitario o del tránsito común;
d)
en caso de transporte por avión, el conocimiento aéreo, en el que conste que la compañía aérea se ha hecho cargo de los productos antes de esa fecha.
TÍTULO V
DISPOSICIONES GENERALES, DEROGATORIAS, TRANSITORIAS Y FINALES
Artículo 145
Controles
Sin perjuicio de las disposiciones específicas del presente Reglamento o de cualquier normativa comunitaria, los Estados miembros introducirán controles y medidas en tanto en cuanto resulten necesarios para garantizar la correcta aplicación del Reglamento (CE) no 1182/2007 y del presente Reglamento. Deberán ser eficaces, proporcionados y disuasorios a fin de garantizar una adecuada protección de los intereses financieros de las Comunidades.
En particular, los Estados miembros se cerciorarán de que:
a)
pueden controlarse todos los criterios de subvencionabilidad establecidos por la normativa comunitaria o nacional, las directrices nacionales o la estrategia nacional;
b)
las autoridades competentes responsables de efectuar los controles cuentan con un número suficiente de personal adecuadamente cualificado y con experiencia para llevar a cabo los controles con eficacia; y
c)
se adoptan disposiciones para que los controles eviten la doble financiación irregular de las medidas en virtud del presente Reglamento y otros regímenes comunitarios o nacionales.
Artículo 146
Sanciones nacionales
Sin perjuicio de las sanciones previstas en el presente Reglamento o en el Reglamento (CE) no 1182/2007, los Estados miembros establecerán la aplicación de sanciones a nivel nacional en caso de irregularidades cometidas con respecto a los requisitos establecidos en el presente Reglamento y en el Reglamento (CE) no 1182/2007 que sean eficaces, proporcionadas y disuasorias a fin de garantizar una adecuada protección de los intereses financieros de las Comunidades.
Artículo 147
Situaciones creadas artificialmente
Sin perjuicio de cualesquiera medidas específicas previstas en el presente Reglamento o en el Reglamento (CE) no 1182/2007, no se efectuará pago alguno a los beneficiarios con respecto a los cuales se demuestre que han creado artificialmente las condiciones requeridas para la concesión de tales pagos, con vistas a obtener una ventaja contraria a los objetivos del régimen de ayuda en cuestión.
Artículo 148
Comunicaciones
1. Sin perjuicio de cualesquiera disposiciones específicas del presente Reglamento, todas las comunicaciones que deben enviar los Estados miembros a la Comisión en virtud del presente Reglamento se realizarán utilizando los medios y el formato especificados por la Comisión.
Las comunicaciones efectuadas sin utilizar los medios y formatos especificados se considerarán no efectuadas, sin perjuicio de lo dispuesto en el apartado 3.
2. Sin perjuicio de cualesquiera disposiciones específicas del presente Reglamento, los Estados miembros adoptarán todas las medidas necesarias para garantizar que pueden cumplir los plazos relativos a las comunicaciones establecidos en el presente Reglamento.
3. Si un Estado miembro no efectúa alguna de las comunicaciones exigidas en virtud del presente Reglamento o del Reglamento (CE) no 1182/2007 o si la comunicación se revela incorrecta a la luz de datos objetivos en posesión de la Comisión, ésta podrá suspender una parte o la totalidad de los pagos mensuales mencionados en el artículo 14 del Reglamento (CE) no 1290/2005 del Consejo (35) en lo que atañe al sector de las frutas y hortalizas hasta que la comunicación se realice correctamente.
Artículo 149
Errores obvios
Cualquier comunicación, solicitud o petición hecha a un Estado miembro en virtud del presente Reglamento o del Reglamento (CE) no 1182/2007, incluida una solicitud de ayuda, podrá ajustarse en cualquier momento después de su presentación en caso de errores obvios reconocidos por la autoridad competente.
Artículo 150
Fuerza mayor y circunstancias excepcionales
Cuando, en virtud del presente Reglamento o del Reglamento (CE) no 1182/2007, deba imponerse una sanción o retirarse un beneficio o el reconocimiento, la sanción no se impondrá ni la retirada se llevará a cabo en casos de fuerza mayor o de circunstancias excepcionales en el sentido del artículo 40, apartado 4, del Reglamento (CE) no 1782/2003.
Sin embargo, el caso de fuerza mayor se notificará, con pruebas pertinentes a la satisfacción de la autoridad competente, a la autoridad en un plazo de diez días hábiles a partir de la fecha en que la persona en cuestión esté en condiciones de hacerlo.
Artículo 151
Derogaciones
Quedan derogados los Reglamentos (CE) no 3223/94, (CE) no 1555/96, (CE) no 961/1999, (CE) no 544/2001, (CE) no 1148/2001, (CE) no 2590/2001, (CE) no 1791/2002, (CE) no 2103/2002, (CE) no 48/2003, (CE) no 606/2003, (CE) no 761/2003, (CE) no 1432/2003, (CE) no 1433/2003, (CE) no 1943/2003, (CE) no 103/2004, (CE) no 1557/2004, (CE) no 179/2006, (CE) no 430/2006, (CE) no 431/2006 y (CE) no 1790/2006.
Sin embargo, los Reglamentos derogados seguirán aplicándose, cuando proceda, a efectos del artículo 55, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007.
Artículo 152
Disposiciones transitorias
1. No obstante lo dispuesto en el artículo 2 del presente Reglamento, y únicamente a efectos de aplicación del artículo 55, apartado 1, del Reglamento (CE) no 1182/2007, se aplicarán las definiciones de campañas de comercialización para los productos enumerados en el artículo 1, apartado 2, del Reglamento (CE) no 2201/96 existentes antes de la entrada en vigor del presente Reglamento.
2. Las normas para la aprobación de todos los programas operativos presentados en 2007 serán las aplicables inmediatamente antes de la fecha de aplicación del presente Reglamento.
Los programas operativos que se benefician de lo dispuesto en el artículo 55, apartado 3, letra a), del Reglamento (CE) no 1182/2007 podrán seguir aplicándose hasta el final, a condición de que cumplan las normas aplicables antes de la fecha de aplicación del presente Reglamento.
No obstante lo dispuesto en los artículos 66 y 67 del presente Reglamento, los Estados miembros podrán adoptar todas las disposiciones necesarias para permitir a las organizaciones de productores modificar sus programas operativos lo antes posible tras la entrada en vigor del presente Reglamento a efectos de la aplicación del artículo 55, apartado 3, letras b) y c), del Reglamento (CE) no 1182/2007.
3. A efectos de la aplicación del artículo 55, apartado 6, del Reglamento (CE) no 1182/2007, las normas sobre las características mínimas de la materia prima suministrada para la transformación y los requisitos mínimos de calidad de los productos acabados que seguirán siendo aplicables con respecto a las materias primas cosechadas en el territorio de los Estados miembros que hacen uso del acuerdo transitorio en virtud del artículo 68 ter o del artículo 143 ter quater del Reglamento (CE) no 1782/2003 serán, además de cualquier norma de comercialización pertinente a la que se hace referencia en el artículo 2 del Reglamento (CE) no 1182/2007, las que figuran en los Reglamentos de la Comisión enumerados en el anexo XVIII.
Artículo 153
Entrada en vigor
El presente Reglamento entrará en vigor el tercer día siguiente al de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Será aplicable a partir del 1 de enero de 2008.
El presente Reglamento será obligatorio en todos sus elementos y directamente aplicable en cada Estado miembro.
Hecho en Bruselas, el 21 de diciembre de 2007