SMĚRNICE RADY 2006/91/ES
ze dne 7. listopadu 2006
o ochraně proti štítence zhoubné
(kodifikované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 69/466/EHS ze dne 8. prosince 1969 o ochraně proti štítence zhoubné (3) byla podstatně změněna (4). Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2)
Produkce dvouděložných dřevin a jejich plodů zaujímá významné místo v zemědělství Společenství.
(3)
Výnos z této produkce je soustavně ohrožován škodlivými organismy.
(4)
Ochranou těchto rostlin proti těmto škodlivým organismům by měla nejen být zachována jejich produkční kapacita, ale také zvýšena zemědělská produktivita.
(5)
Ochranná opatření proti zavlékání škodlivých organismů do jednotlivých členských států by měla pouze omezený účinek, pokud by proti těmto organismům neexistovala souběžná a metodicky řízená ochrana v celém Společenství a nezamezovalo se jejich rozšiřování.
(6)
Jedním z nejnebezpečnějších škodlivých organismů pro dvouděložné dřeviny je štítenka zhoubná (Quadraspidiotus perniciosus Comst.).
(7)
Tento škodlivý organismus se doposud vyskytuje v několika členských státech a ve Společenství existují zamořené oblasti.
(8)
Dokud nebudou přijata účinná opatření k ochraně proti tomuto škodlivému organismu a k zamezení jeho šíření, je pěstování dvouděložných dřevin v celém Společenství trvale ohroženo.
(9)
K vyhubení tohoto škůdce by bylo vhodné, aby Společenství přijalo minimální opatření. Členské státy by měly mít možnost přijmout doplňkové nebo přísnější předpisy, je-li to nezbytné.
(10)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice obsahuje minimální opatření, která mají být učiněna v členských státech na ochranu proti štítence zhoubné (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) a k zamezení jejího šíření.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„rostlinami“ živé rostliny a živé části rostlin s výjimkou plodů a semen;
b)
„napadenými rostlinami nebo plody“ rostliny nebo plody, na kterých se nachází jedna nebo více štítenek zhoubných, pokud se neprokáže, že jsou mrtvé;
c)
„hostitelskými rostlinami štítenky zhoubné“ rostliny rodů Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Euonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L.;
d)
„školkami“ výsadby, ve kterých jsou pěstovány rostliny určené k přesazení, k rozmnožování nebo k distribuci jako jednotlivě zakořeněné rostliny.
Článek 3
Je-li zjištěn výskyt štítenky zhoubné, vymezí členské státy zamořenou oblast a dostatečně velkou bezpečnostní zónu k zabezpečení ochrany okolních oblastí.
Článek 4
Členské státy stanoví, že v zamořených oblastech a bezpečnostních zónách musí být hostitelské rostliny štítenky zhoubné vhodným způsobem ošetřeny proti tomuto škůdci a proti jeho šíření.
Článek 5
Členské státy stanoví, že
a)
všechny napadené rostliny ve školkách musí být zničeny;
b)
všechny další napadené rostliny nebo rostliny, u nichž je podezření na napadení, které jsou pěstovány v zamořených oblastech, musí být před uvedením do oběhu ošetřeny takovým způsobem, aby již nedošlo k jejich napadení ani k napadení čerstvých plodů těchto rostlin;
c)
všechny zakořeněné hostitelské rostliny štítenky zhoubné pěstované v zamořené oblasti a části těchto rostlin určené k rozmnožování a vypěstované v této oblasti smějí být přesazeny v rámci zamořené oblasti nebo přepraveny mimo ni pouze tehdy, jestliže u nich nebylo shledáno napadení a byly ošetřeny takovým způsobem, že všichni případní jedinci štítenky zhoubné byli zničeni.
Článek 6
Členské státy zajistí, aby hostitelské rostliny štítenky zhoubné v bezpečnostních zónách byly podrobeny úřednímu dohledu a byly kontrolovány nejméně jednou ročně, aby se odhalil jakýkoli výskyt štítenky zhoubné.
Článek 7
1. Členské státy stanoví, že v každé partii rostlin (jiných než zakořeněných v půdě) a čerstvých plodů, u které bylo zjištěno napadení, musí být napadené rostliny a plody zničeny a ostatní rostliny a plody této partie ošetřeny nebo zpracovány tak, aby případní živí jedinci štítenky zhoubné byli zničeni.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na lehce napadené partie čerstvého ovoce.
Článek 8
Členské státy mohou zrušit opatření přijatá na ochranu proti štítence zhoubné a k zamezení jejího rozšíření pouze v případě, není-li dále zjištěn její výskyt.
Článek 9
Členské státy zakáží držení štítenky zhoubné.
Článek 10
1. Členské státy mohou povolit
a)
výjimky z opatření uvedených v článcích 4 a 5, čl. 7 odst. 1 a článku 9 k vědeckým a rostlinolékařským účelům, k testování a šlechtitelské práci;
b)
odchylně od čl. 5 písm. b a čl. 7 odst. 1 okamžité zpracování napadených čerstvých plodů;
c)
odchylně od čl. 5 písm. b a čl. 7 odst. 1 uvedení napadených čerstvých plodů do oběhu v zamořené oblasti.
2. Členské státy zajistí, aby povolení podle odstavce 1 mohla být udělena pouze tehdy, je-li kontrolami dostatečně zajištěno, že tato povolení nejsou na újmu ochrany proti štítence zhoubné a nevyvolávají nebezpečí jejího rozšíření.
Článek 11
Členské státy mohou přijmout dodatečná nebo přísnější pravidla k ochraně proti štítence zhoubné nebo k zamezení jejího rozšíření, je-li to nezbytné.
Článek 12
Zrušuje se směrnice 69/466/EHS, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 7. listopadu 2006.
DIRECTIVA 2006/91/CE DEL CONSEJO
de 7 de noviembre de 2006
relativa a la lucha contra el piojo de San José
(Versión codificada)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, sus artículos 37 y 94,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social Europeo (2),
Considerando lo siguiente:
(1)
La Directiva 69/466/CEE del Consejo, de 8 de diciembre de 1969, relativa a la lucha contra el piojo de San José (3), ha sido modificada (4) de forma sustancial. Conviene, en aras de una mayor racionalidad y claridad, proceder a la codificación de dicha Directiva.
(2)
La producción de plantas dicotiledóneas leñosas y sus frutos tiene gran importancia en la agricultura de la Comunidad.
(3)
Los organismos nocivos comprometen constantemente el rendimiento de dicha producción.
(4)
La protección de dichas plantas frente a dichos organismos nocivos no solo debe mantener su capacidad de producción, sino constituir además un medio para incrementar la productividad de la agricultura.
(5)
Las medidas de protección contra la introducción de organismos nocivos en cada Estado miembro solo tendrían un alcance limitado, si al mismo tiempo no se combatieran dichos organismos metódicamente en el conjunto de la Comunidad y se evitara su propagación.
(6)
Uno de los organismos nocivos más peligrosos para las plantas dicotiledóneas leñosas es el piojo de San José (Quadraspidiotus perniciosus Comst.).
(7)
Dicho organismo nocivo ha aparecido en varios Estados miembros y existen zonas contaminadas en la Comunidad.
(8)
Existe un peligro permanente para los cultivos en toda la Comunidad, si no se adoptan medidas eficaces para combatir dicho organismo nocivo e impedir su propagación.
(9)
A fin de erradicar dicho organismo nocivo, conviene adoptar disposiciones mínimas para la Comunidad. Los Estados miembros deben poder adoptar disposiciones complementarias o más rigurosas, en la medida en que estas últimas sean necesarias.
(10)
La presente Directiva no debe afectar a las obligaciones de los Estados miembros relativas a los plazos de transposición al Derecho nacional de las Directivas que figuran en el anexo I, parte B.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La presente Directiva se refiere a las medidas mínimas que deberán adoptarse en los Estados miembros para combatir el piojo de San José (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) y evitar su propagación.
Artículo 2
A los efectos de la presente Directiva, se entenderá por:
a)
«vegetales»: las plantas vivas y las partes vivas de plantas, excepto los frutos y semillas;
b)
«vegetales o frutos contaminados»: los vegetales o frutos en los que se encuentren uno o varios piojos de San José, cuando no esté demostrado que estén muertos;
c)
«plantas portadoras del piojo de San José»: los vegetales de los géneros Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Evonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L.;
d)
«viveros»: los cultivos en los que se produzcan vegetales destinados a la replantación, a la multiplicación o a la puesta en circulación como plantas individuales con raíz.
Artículo 3
Al comprobar la aparición del piojo de San José, los Estados miembros delimitarán la zona contaminada y una zona de seguridad lo bastante amplia para garantizar la protección de las zonas colindantes.
Artículo 4
Los Estados miembros establecerán que, en las zonas contaminadas y en las de seguridad, deberá efectuarse un tratamiento adecuado de las plantas portadoras del piojo de San José para combatir dicho organismo nocivo y evitar su propagación.
Artículo 5
Los Estados miembros establecerán que:
a)
se destruyan todos los vegetales contaminados que se encuentren en viveros;
b)
todos los demás vegetales contaminados, o que se sospeche que puedan estarlo, y que crezcan en una zona contaminada, sean tratados de forma que dichos vegetales o los frutos frescos ya no estén contaminados cuando se pongan en circulación;
c)
todas las plantas con raíz portadoras del piojo de San José que crezcan en una zona contaminada, así como las partes de dichas plantas destinadas a la multiplicación y recogidas en dicha zona, solo puedan replantarse en la zona referida o transportarse fuera de ella si no se hubiere comprobado su contaminación o si hubieren sido tratadas de forma que queden destruidos los piojos de San José que pudiera haber presentes.
Artículo 6
Los Estados miembros velarán por que, en las zonas de seguridad, las plantas portadoras del piojo de San José sean sometidas a una vigilancia oficial y se inspeccionen como mínimo una vez al año, con objeto de descubrir la aparición del piojo de San José.
Artículo 7
1. Los Estados miembros establecerán que, en toda partida de vegetales no enraizados en el suelo y de frutos frescos en la que se haya comprobado una contaminación, se destruyan los vegetales y frutos contaminados, y los demás vegetales y frutos de la partida se traten o transformen de forma que queden destruidos los piojos de San José que todavía pueda haber presentes.
2. El apartado 1 no se aplicará a las partidas de frutas frescas contaminadas ligeramente.
Artículo 8
Los Estados miembros solo retirarán las medidas adoptadas para la lucha contra el piojo de San José o para impedir su propagación cuando ya no se observe la presencia del piojo de San José.
Artículo 9
Los Estados miembros prohibirán la tenencia del piojo de San José.
Artículo 10
1. Los Estados miembros podrán autorizar:
a)
excepciones a las medidas contempladas en los artículos 4, 5, artículo 7, apartado 1, y 9 para fines científicos y de lucha fitosanitaria, pruebas y trabajos de selección;
b)
no obstante lo dispuesto en el artículo 5, letra b), y en el artículo 7, apartado 1, la transformación inmediata de los frutos frescos contaminados;
c)
no obstante lo dispuesto en el artículo 5, letra b), y en el artículo 7, apartado 1, la puesta en circulación de los frutos frescos contaminados en la zona contaminada.
2. Los Estados miembros garantizarán que las autorizaciones contempladas en el apartado 1 solo se concedan cuando controles suficientes garanticen que no vayan a obstaculizar la lucha contra el piojo de San José, ni entrañen peligro alguno de propagación de dicho organismo nocivo.
Artículo 11
Los Estados miembros podrán adoptar disposiciones complementarias o más rigurosas, referentes a la lucha contra el piojo de San José o a la prevención de su propagación, en la medida en que tales disposiciones sean necesarias para tal fin.
Artículo 12
Queda derogada la Directiva 69/466/CEE, sin perjuicio de las obligaciones de los Estados miembros relativas a los plazos de transposición al Derecho nacional de las Directivas que figuran en el anexo I, parte B.
Las referencias a la Directiva derogada se entenderán hechas a la presente Directiva y se leerán con arreglo a la tabla de correspondencias que figura en el anexo II.
Artículo 13
La presente Directiva entrará en vigor a los veinte días de su publicación en el Diario Oficial de la Unión Europea.
Artículo 14
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros.
Hecho en Bruselas, el 7 de noviembre de 2006.