Směrnice Rady 1999/35/ES
ze dne 29. dubna 1999
o systému povinných prohlídek pro bezpečné provozování liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 84 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem uvedeným v článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že v rámci společné dopravní politiky musí být přijata další opatření k zlepšení bezpečnosti námořní osobní dopravy;
(2) vzhledem k tomu, že Společenství je vážně znepokojeno nehodami lodní dopravy, které postihují lodě typu ro-ro a mají za následek hromadné ztráty na životech; že ve Společenství mají uživatelé lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel právo očekávat a spolehnout se na přiměřenou úroveň bezpečnosti;
(3) vzhledem k tomu, že Rada ve svém usnesení ze dne 22. prosince 1994 o bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [4] vyzvala Komisi, aby předložila návrhy na režim povinného dohledu a režim kontroly všech osobních lodí typu ro-ro provozovaných na trasách do přístavů Společenství a z nich, včetně práva na vyšetřování námořních nehod;
(4) vzhledem k tomu, že zejména s ohledem na rozsah vnitřního trhu námořní osobní dopravy je činnost na úrovni Společenství nejúčinnějším způsobem zavedení společné minimální úrovně bezpečnosti pro lodě v celém Společenství;
(5) vzhledem k tomu, že akce na úrovni Společenství je nejlepší cestou k zajištění harmonizovaného zavedení některých zásad schválených Mezinárodní námořní organizací (IMO), čímž se lze vyhnout porušování hospodářské soutěže mezi různými přístavy Společenství a loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly;
(6) vzhledem k tomu, že vzhledem k zásadě proporcionality je směrnice Rady vhodným nástrojem, protože poskytuje rámec pro jednotné a povinné uplatňování společných bezpečnostních norem členskými státy, přičemž se ponechává každému členskému státu právo rozhodovat o prováděcích nástrojích nejvhodnějších pro vnitřní systém;
(7) vzhledem k tomu, že bezpečnost lodí je v prvé řadě odpovědností států vlajky; že každý členský stát by měl zajistit soulad s bezpečnostními požadavky použitelnými pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu a pro společnosti, které je provozují;
(8) vzhledem k tomu, že pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla státní přístavní inspekce nezajišťuje pravidelné hloubkové preventivní prohlídky a ověřování; že by proto mělo být pomocí systému pravidelných povinných inspekcí hostitelským státem ověřováno, zda společnosti a jejich lodě a plavidla vyhovují bezpečnostním normám schváleným IMO a případně na regionální úrovni; že společnostem by mělo být zabráněno, aby provozovaly tyto lodě a plavidla, u nichž inspekce objeví nebezpečný nesoulad s těmito bezpečnostními normami;
(9) vzhledem k tomu, že tato směrnice je určena členským státům v jejich postavení hostitelských států; že výkon povinností v rámci tohoto postavení je založen na specifické odpovědnosti přístavního státu, která je plně v souladu s Úmluvou Organizace spojených národů o námořním právu (Unclos) z roku 1982;
(10) vzhledem k tomu, že by v zájmu zvýšení bezpečnosti a zamezení narušování hospodářské soutěže měly společné bezpečnostní normy platit pro všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla bez ohledu na to, pod jakou vlajkou plují, které zajišťují liniovou dopravu do přístavů členských států a z nich jak v mezinárodní plavbě, tak ve vnitrostátní plavbě v námořních oblastech 20 mil od pobřežní linie, kam mohou být osoby při ztroskotání dopraveny, přičemž se členským státům ponechává možnost rozšířit působnost této směrnice na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující vnitrostátní plavbu v námořních oblastech do 20 mil od pobřežní linie;
(11) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby hostitelské státy ověřovaly, zda lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla plující do přístavů Společenství a z nich vyhovují určitým harmonizovaným požadavkům na vydávání osvědčení a prohlídky vykonávané státem vlajky;
(12) vzhledem k tomu, že tyto lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by ve stadiu stavby a během celé doby své životnosti měly rovněž vyhovovat použitelným klasifikačním normám co do konstrukce a údržby jejich lodního trupu, hlavní a pomocné strojovny, elektrického zařízení a kontrolního zařízení a měly by být vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby vyhovujícím odpovídajícím mezinárodním požadavkům;
(13) vzhledem k tomu, že by hostitelské státy měly ověřovat, zda společnosti poskytující tyto služby provozují své lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla tak, aby tyto zaručovaly maximální bezpečnost; že dotčeným členským státům jiným než státům vlajky by mělo být dovoleno plně se účastnit každého vyšetřování námořních nehod;
(14) vzhledem k tomu, že je zásadní, aby správy třetího státu vlajky souhlasily se závazky společností spolupracovat s každým vyšetřováním námořních nehod nebo mimořádných událostí a dodržovaly pravidla uznaných klasifikačních subjektů a případně uznaných subjektů vydávajících osvědčení; že tyto správy by měly přijímat uplatňování postupů harmonizovaných prohlídek a vydávání osvědčení;
(15) vzhledem k tomu, že v zájmu zajistit trvalý soulad lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel s požadavky této směrnice by hostitelské státy měly provádět prohlídky před zahájením provozu a poté v pravidelných odstupech a kdykoliv nastanou podstatné změny v provozních poměrech;
(16) vzhledem k tomu, že v zájmu snížit zátěž ukládanou na společnosti by měl být brán patřičný ohled na předchozí ověřování a prohlídky; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla by měly být osvobozeny od prohlídek, jestliže bylo potvrzeno, že vyhovují této směrnici pro provoz na podobných trasách, a náhradní lodě a plavidla by měly být zvýhodněny zvláštními opatřeními; že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které byly dostatečně prohlédnuty podle požadavků hostitelského státu, by neměly podléhat rozšířeným inspekcím podle směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [5]
;
(17) vzhledem k tomu, že členské státy by při vykonávání povinností jako hostitelské státy měly spolupracovat;
(18) vzhledem k tomu, že členské státy by mohly považovat za užitečné, aby jim při plnění jejich úkolů pomáhaly uznané subjekty, které vyhovují požadavkům směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [6];
(19) vzhledem k tomu, že při plánování prohlídek by měl být brán patřičný ohled na provozní a údržbářské systémy lodí typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidel;
(20) vzhledem k tomu, že by členské státy měly zajistit, aby jejich vnitřní právní systémy umožňovaly jim a všem ostatním členským státům s významným zájmem účastnit se nebo spolupracovat při vyšetřování nehod, nebo vést tato vyšetřování na základě předpisu IMO pro vyšetřování námořních nehod; že výsledek těchto vyšetřování by měl být veřejně přístupný;
(21) vzhledem k tomu, že soubor průvodních opatření v oblastech navigačních systémů řízení, plánování pro případ nouzových situací a místní provozní omezení dále zvyšují bezpečnost;
(22) vzhledem k tomu, že v zájmu usnadnit sledování uplatňování této směrnice by měla být zřízena databáze informací zjištěných při prohlídkách;
(23) vzhledem k tomu, že je nezbytné, aby byl Komisi při účinném uplatňování této směrnice nápomocen výbor složený ze zástupců členských států; že tento úkol může převzít výbor zřízený článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [7];
(24) vzhledem k tomu, že některá ustanovení směrnice může výbor upravit tak, aby byla uvedena v soulad s opatřeními Společenství nebo IMO a aby byl zdokonalen jejich režim v zájmu respektování budoucích změn Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (úmluva SOLAS), které vstoupí v platnost, a aby bylo zajištěno harmonické uplatňování změn některých rezolucí IMO, aniž by se rozšiřovala jejich oblast působnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit systém povinných prohlídek, který zajistí větší záruku bezpečného provozu liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly do přístavů Společenství a z nich a který stanoví právo členských států vést jakákoliv vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování mimořádných námořních událostí při této dopravě, nebo se těchto vyšetřování účastnit nebo při nich spolupracovat.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice a jejích příloh se rozumí:
a) "lodí typu ro-ro" námořní osobní plavidlo, které přepravuje více než 12 cestujících, vybavené zařízením umožňujícím silničním nebo železničním vozidlům najet na loď nebo sjet z lodi;
b) "vysokorychlostním osobním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS 1974, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, které přepravuje více než 12 cestujících;
c) "cestujícím" každá osoba jiná než
i) velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a
ii) dítě mladší jednoho roku;
d) "úmluvou SOLAS 1974" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři, spolu s jejími protokoly a změnami platnými ke dni přijetí této směrnice;
e) "předpisem HSC" Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO (MSC) 36(63) ze dne 20. května 1994, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
f) "liniovou dopravou" řada plaveb lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostních osobních plavidel provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy, nebo řada plaveb do stejného přístavu nebo ze stejného přístavu bez mezipřistání buď
i) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
ii) s plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) "námořními oblastmi" každá námořní oblast obsažená v seznamu sestaveném podle článku 4 směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [8];
(h) "osvědčeními":
i) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, která se zabývají mezinárodními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění, spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu,
ii) osvědčení o bezpečnosti pro lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla, které se zabývají vnitrostátními plavbami, vydaná podle úmluvy SOLAS 1974 v platném znění spolu s příslušnými záznamy o zařízení a případně osvědčeními o udělení výjimky a povoleními k provozu;
i) "osvědčením o udělení výjimky" každé osvědčení vydané podle pravidla I B/12 písm. a) bod vi) úmluvy SOLAS 1974;
j) "správou státu vlajky" příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo oprávněny plout;
k) "hostitelským státem" členský stát, do jehož přístavů nebo z jehož přístavů loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo provozuje liniovou dopravu;
l) "mezinárodní plavbou" plavba po moři z přístavu členského státu do přístavu mimo tento členský stát nebo opačně;
m) "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného přístavu nebo jiného přístavu tohoto členského státu;
n) "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu s článkem 4 směrnice 94/57/ES;
o) "společností" společnost provozující jeden nebo více lodí typu ro-ro, ke kterým byl doklad o shodě vydán v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [9] nebo společnost provozující vysokorychlostní osobní plavidla, ke kterým byl vydán doklad o shodě v souladu s pravidlem IX/4 úmluvy SOLAS 1974 ve znění platném ke dni přijetí této směrnice;
p) "předpisem pro vyšetřování námořních nehod" předpis pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí přijatý IMO v rezoluci jejího shromáždění A.849(20) ze dne 27. listopadu 1997;
q) "zvláštní prohlídkou" prohlídka vykonávaná hostitelským státem, jak je stanoveno v článcích 6 a 8;
r) "odborným inspektorem" zaměstnanec veřejného sektoru nebo jiná osoba řádně oprávněná příslušným orgánem členského státu vykonávat prohlídky a inspekce týkající se osvědčení, která splňuje kritéria odbornosti a nezávislosti uvedená v příloze V;
s) "nedostatkem" stav zjištěný jako neshodující se s požadavky této směrnice.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozující liniovou dopravu z přístavu členského státu nebo do přístavu členského státu bez ohledu na jejich vlajku, jestliže se zabývají mezinárodními plavbami nebo vnitrostátními plavbami v námořních oblastech třídy A, jak uvedeno v článku 4 směrnice 98/18/ES.
2. Členské státy mohou uplatňovat tuto směrnici na lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla zabývající se vnitrostátními plavbami v námořních oblastech jiných než uvedených v odstavci 1. V tom případě jsou na všechny lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla provozovaná za stejných podmínek uplatňována odpovídající pravidla uplatňovaná bez diskriminace na základě vlajky, státní příslušnosti nebo místa usazení společnosti.
Článek 4
Počáteční ověřování požadované ve vztahu k lodím typu ro-ro a vysokorychlostním osobním plavidlům
1. Před zahájením provozu liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy ověřit, že lodě typu ro-ro a vysokorychlostní osobní plavidla:
a) mají platná osvědčení vydaná správou státu vlajky nebo uznaným subjektem jednajícím jejím jménem;
b) byly pro vydání osvědčení prohlédnuty v souladu s odpovídajícími postupy a pokyny připojenými k rezoluci shromáždění IMO A.746(18) o pokynech pro prohlídky podle harmonizovaného systému prohlídek a vydávání osvědčení, ve znění platném ke dni přijetí této směrnice, nebo v souladu s postupy určenými k dosažení stejného cíle;
c) vyhovují normám pro klasifikaci specifikovaným v pravidlech uznaného subjektu nebo pravidlech považovaných za rovnocenné správou státu vlajky pro stavbu a údržbu jejich lodních trupů, strojního zařízení a elektrického a kontrolního technického vybavení;
d) jsou vybaveny zařízením pro automatické zaznamenávání plavby (VDR) určeným k poskytování informací pro potřebu případného vyšetřování při nehodách. Zařízení musí vyhovovat výkonnostním normám stanoveným v rezoluci A.861(20) shromáždění IMO ze dne 27. listopadu 1997 a zkušebním normám stanoveným v normě č. 61996 Mezinárodní elektrotechnické komise. Nicméně pro zařízení pro automatické zaznamenávání plavby, která mají být umístěna na lodích typu ro-ro a vysokorychlostních osobních plavidlech postavených před přijetím této směrnice, mohou být pro soulad s některými požadavky uděleny výjimky. Tyto výjimky a podmínky, za kterých mohou být uděleny, budou přijaty postupem podle článku 16;
e) vyhovují zvláštním požadavkům na stabilitu přijatým na regionální úrovni a provedeným v jejich vnitrostátních právních předpisech v souladu s oznamovacím postupem stanoveným ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [10] při provozování služeb v tomto regionu podléhajících vnitrostátním právním předpisům za předpokladu, že tyto požadavky nejsou vyšší než požadavky specifikované v příloze k rezoluci 14 (požadavky na stabilitu vztahující se k dohodě) konference SOLAS z roku 1995 a byly oznámeny generálnímu tajemníku IMO v souladu s postupy uvedenými v bodě 3 zmíněné rezoluce.
2. Ustanovení odst. 1 písm. e) se vztahují na vysokorychlostní osobní plavidla pouze ve vhodných případech.
Článek 5
Počáteční ověřování požadované ve vztahu ke společnostem a státům vlajky
Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 pro loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozující liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelský stát ověřit:
1. zda společnosti provozující nebo zamýšlející provozovat liniovou dopravu touto lodí nebo plavidlem
a) přijímají opatření nezbytná k zajištění, že zvláštní požadavky stanovené v příloze I jsou uplatněny, a poskytují hostitelskému státu, jehož se tato liniová doprava týká, důkaz shody s tímto odstavcem a s článkem 4,
b) předem souhlasí, že hostitelský stát a každý členský stát s významným zájmem mohou vést každé vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí na moři, plně se jej účastnit nebo spolupracovat při něm v souladu s článkem 12, a poskytují jim přístup k informacím získaným ze zařízení pro automatické zaznamenávání plavby jejich lodi nebo plavidla, kterého se tato nehoda nebo mimořádná událost týká;
2. u lodě nebo plavidla plujícího pod vlajkou jinou než členského státu, zda existuje souhlas tohoto státu vlajky s tím, že společnost je zavázána dodržovat požadavky této směrnice.
Článek 6
Počáteční zvláštní prohlídky
1. Před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem nebo do 12 měsíců ode dne uvedeného v čl. 19 odst. 1 u lodě typu ro-ro a vysokorychlostního osobního plavidla již provozujícího liniovou dopravu k tomuto dni musí hostitelské státy v souladu s přílohami I a III provést počáteční zvláštní prohlídku, aby se přesvědčily, že tato loď nebo plavidlo splňuje požadavky nezbytné pro bezpečný provoz liniové dopravy.
2. Jestliže se tento článek použije před zahájením provozu, stanoví hostitelské státy datum počáteční zvláštní prohlídky, které nečiní více než jeden měsíc po obdržení důkazu nezbytného k dokončení ověření podle článků 4 a 5.
Článek 7
Zvláštní ustanovení
1. Jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo převedeno na jinou linku, vynasnaží se nový hostitelský stát vzít v úvahu ověření a prohlídky dříve provedené pro předchozí linku této lodě nebo plavidla, na kterou se vztahovala tato směrnice. Považuje-li nový hostitelský stát tato předchozí ověření a prohlídky za odpovídající novým provozním podmínkám, nemusí být články 4, 5 a 6 použity před zahájením provozu lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla na nové lince.
2. Články 4, 5 a 6 se nemusí použít, jestliže je loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, která je v souladu s touto směrnicí a již provozuje liniovou dopravu, na kterou se vztahuje tato směrnice, převedena na jinou linku, kde jsou charakteristiky trasy příslušnými hostitelskými státy uznány jako podobné, a všechny hostitelské státy souhlasí, že tato loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo splňuje všechny požadavky bezpečného provozu na této lince.
Na požádání společnosti může dotyčný hostitelský stát předem potvrdit svůj souhlas ohledně podobnosti charakteristik trasy.
3. V případech, kdy na základě nepředvídaných okolností musí být loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo rychle uvedeny do provozu s cílem zajistit pokračování dopravy na lince a kdy odstavce 1 a 2 nejsou použitelné, může hostitelský stát dotyčné lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostnímu osobnímu plavidlu povolit zahájení provozu za předpokladu, že
a) vizuální inspekce a kontrola dokladů nevyvolávají obavu, že dotyčná loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nesplňují nezbytné požadavky bezpečného provozu, a
b) že hostitelský stát do jednoho měsíce dokončí ověřování a prohlídky podle článků 4, 5 a 6.
Článek 8
Pravidelné zvláštní prohlídky a ostatní prohlídky
1. Jednou za každých 12 měsíců provedou hostitelské státy:
- zvláštní prohlídku v souladu s přílohou III a
- prohlídku během provozu liniové dopravy, jehož cílem je zahrnout dostatečný počet položek uvedených v přílohách I, III a IV, aby přesvědčily hostitelský stát, že loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo nadále splňují všechna nezbytná opatření k bezpečnému provozu.
Počáteční zvláštní prohlídka v souladu s článkem 6 se pro účely tohoto článku považuje za zvláštní prohlídku.
2. V souladu s přílohou III provede hostitelský stát zvláštní prohlídku pokaždé, kdy jsou loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo podrobeny opravám, změnám nebo přeměnám významné povahy nebo když nastane změna ve správě nebo ve vlajce nebo při převodu třídy. Nicméně v případě změny ve správě nebo vlajce nebo při převodu třídy a s ohledem na ověřování a prohlídky dříve vydaná pro loď typu ro-ro nebo plavidlo, pokud touto změnou nebo převodem není dotčen bezpečný provoz lodě nebo plavidla, nemusí hostitelský stát trvat na zvláštní prohlídce této lodě nebo plavidla požadovaném tímto odstavcem.
3. Pokud prohlídky podle odstavce 1 potvrdí nebo prokáží nedostatky vztahující se k požadavkům této směrnice a opravňující k zákazu provozu, hradí společnost všechny náklady vztahující se k prohlídkám za celé běžné účetní období.
Článek 9
Oznámení
Hostitelské státy okamžitě písemně vyrozumějí společnosti o výsledku ověřování a prohlídek podle článků 4, 5, 6 a 8.
Článek 10
Zákaz provozu
1. Hostitelský stát zakáže provoz liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem,
a) jestliže nebyl schopen potvrdit dodržení požadavků stanovených v článcích 4 a 5;
b) jestliže byly během zvláštních prohlídek podle článků 6 a 8 zjištěny nedostatky, které představují bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
c) jestliže byl zjištěn nesoulad s právními akty Společenství uvedenými v příloze II, který představuje bezprostřední ohrožení života, lodě nebo plavidla, jejich posádky nebo cestujících;
d) jestliže nebyl konzultován státem vlajky ve věcech uvedených v čl. 13 odst. 1 nebo 5,
dokud hostitelský stát neshledá, že ohrožení bylo odstraněno a požadavky směrnice splněny.
Hostitelský stát písemně vyrozumí společnost o rozhodnutí zakázat provoz této lodi typu ro-ro nebo vysokorychlostního osobního plavidla a své rozhodnutí odůvodní.
2. Jestliže však loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo již provozují liniovou dopravu a byly zjištěny nedostatky, požádá hostitelský stát společnost, aby přijala opatření nezbytná k jejich nápravě rychle nebo v přiměřené lhůtě, pokud tyto nedostatky nepředstavují bezprostřední ohrožení bezpečnosti lodě nebo plavidla, jejich posádky a cestujících. Po nápravě nedostatků dotyčné hostitelské státy ověří, že náprava byla provedena k jejich plné spokojenosti. Není-li tomu tak, zakáží provoz lodě nebo plavidla.
3. V souladu s vnitrostátními právními předpisy členské státy zavedou a zachovávají vhodné postupy vztahující se k právu společnosti odvolat se proti rozhodnutím o zákazu provozu. Odvolání musí být řešena urychleně. Odvolání není důvodem k pozastavení rozhodnutí bez dalšího.
Příslušný orgán náležitě informuje společnost o jejím právu na odvolání.
4. Jsou-li články 4, 5 a 6 uplatněny před zahájením provozování liniové dopravy lodí typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlem, musí být rozhodnutí o zákazu lodního provozu přijato do jednoho měsíce od počáteční zvláštní prohlídky a musí být společnosti neprodleně sděleno.
Článek 11
Postupy vztahující se k počátečním a pravidelným zvláštním prohlídkám
1. Lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla, které byly předmětem zvláštních prohlídek podle požadavků zúčastněných hostitelských států, tyto státy osvobodí od rozšířených inspekcí uvedených v čl. 7 odst. 4 směrnice 95/21/ES a od rozšířených inspekcí odůvodněných tím, že patří do kategorie osobních lodí uvedených v čl. 7 odst. 1 přílohy V.A.3 uvedené směrnice.
2. Správy dvou nebo více hostitelských států, kterých se týká zvláštní prohlídka určité lodě nebo plavidla, navzájem spolupracují. Zvláštní prohlídky provádí tým skládající se z kvalifikovaných inspektorů dotčených hostitelských států. Jestliže je třeba kvalitativně posoudit splnění předpisů týkající se třídy, zajistí hostitelské státy, aby měl tým nezbytnou odbornou způsobilost, a případně do něj zahrnou inspektora uznaného subjektu. Inspektoři podají správám hostitelských států zprávu o nedostatcích. Hostitelský stát tyto informace sdělí státu vlajky, jestliže tento stát není hostitelským státem účastnícím se prohlídky.
3. Dotčený hostitelský stát může souhlasit s provedením prohlídky na žádost jiného dotčeného hostitelského státu.
4. Hostitelské státy, jestliže je o to společnosti požádají, vyzvou správu státu vlajky, který není hostitelským státem, aby byla zastoupena při každé zvláštní prohlídce podle této směrnice.
5. Při plánování prohlídek v souladu s články 6 a 8 bere hostitelský stát náležitě v úvahu provozní a údržbový rozpis lodě nebo plavidla.
6. Výsledky zvláštních prohlídek jsou zaznamenávány ve zprávě, jejíž forma bude stanovena postupem podle článku 16.
7. V případě trvající neshody mezi hostitelskými státy ohledně plnění požadavků článku 4 a čl. 5 odst. 1 oznámí správa každého hostitelského státu účastnícího se zvláštního přezkoušení neprodleně Komisi důvody neshody.
8. Komise zahájí neprodleně řízení s cílem přijmout rozhodnutí postupem podle článku 16.
Článek 12
Vyšetřování nehody
1. V rámci svých vnitřních právních systémů vymezí členské státy právní postavení, které jim a každému jinému členskému státu s významným zájmem umožní účastnit se každého vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách nebo vyšetřování nehod, kterých se účastní loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo, spolupracovat při něm nebo, jestliže je tak stanoveno v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách, vést je.
2. "Stát s významným zájmem", "stát vedoucí vyšetřování" a "ztráty na životech při námořních nehodách" mají stejný význam jako v předpise pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
3. Jestliže se loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo účastní námořní nehody, zahájí vyšetřování stát, v jehož vodách nehoda nebo mimořádná událost nastala, nebo členský stát naposledy navštívený lodí nebo plavidlem, jestliže jde o ostatní vody. Tento stát zůstává příslušný pro vyšetřování a koordinaci s ostatními státy s významným zájmem až do doby, kdy je vzájemně dohodnuto, který stát má vést vyšetřování.
4. Členské státy, které tato vyšetřování vedou, účastní se jich nebo při nich spolupracují, zajistí, aby vyšetřování bylo uzavřeno co nejúčinnějším způsobem a v co nejkratší době, přičemž vezmou v úvahu předpis pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách.
5. Členské státy zajistí, aby zprávy vyplývající z těchto vyšetřování byly zveřejněny v souladu s bodem 12.3 předpisu pro vyšetřování ztrát na životech při námořních nehodách a oznámeny Komisi.
Článek 13
Doprovodná opatření
1. Členské státy vydávající nebo uznávající osvědčení o udělení výjimky spolupracují s dotčeným hostitelským státem nebo správou státu vlajky v zájmu vyřešit před počáteční zvláštní prohlídkou každou neshodu ohledně vhodnosti výjimek.
2. Členské státy by měly provozovat pobřežní systémy řízení plavby a ostatní informační systémy v souladu s rezolucí IMO A.795(19) s cílem napomáhat lodím typu ro-ro nebo vysokorychlostním osobním plavidlům v bezpečném provozování liniové dopravy nebo její části s ohledem na bezpečnost, za kterou nesou odpovědnost.
3. Každý členský stát poskytne Komisi kopie zpráv o prohlídkách uvedených v čl. 11 odst. 6, spolu s identifikačním číslem IMO, pokud existuje. Postupem podle článku 16 může Komise rozhodnout o vhodných prostředcích pro přidělení identifikačního čísla jiným plavidlům. Účastní-li se liniové dopravy dva nebo více hostitelských států, může tyto údaje poskytnout jeden z nich. Komise zřídí a vede databázi obsahující poskytnuté informace. O podmínkách přístupu k databázi bude rozhodnuto postupem podle článku 16.
4. Členské státy zajistí, aby společnosti provozující liniovou dopravy loďmi typu ro-ro nebo vysokorychlostními osobními plavidly do svých přístavů nebo z nich byly schopny zavést a provozovat integrovaný systém plánování pro případ nouzových situací na lodi. K tomuto cíli využívají rámce zajištěného rezolucí shromáždění IMO A.852 (20) o řídících zásadách struktury integrovaného systému pro nouzové situace. Jestliže se dva nebo více členských států účastní liniové dopravy jako hostitelské státy, stanoví společně plán pro různé trasy.
5. Členské státy zajistí, aby ve svém postavení hostitelského státu plně spolupracovaly se správou státu vlajky před tím, než je pro provozování vysokorychlostních osobních plavidel vydáno povolení v souladu s odstavcem 1.9.3 předpisu HSC. Zajistí, aby provozní omezení vyžadovaná místními podmínkami a nezbytná k ochraně života, přírodních zdrojů a pobřežních činností byla zavedena a udržována, a přijmou opatření k zajištění účinného uplatňování těchto omezení.
Článek 14
Spolupráce mezi hostitelskými státy
Hostitelské státy, kterých se týká stejná liniová doprava, spolupracují při uplatňování této směrnice.
Článek 15
Podpůrná opatření
Členské státy informují třetí země, které mají buď odpovědnosti státu vlajky nebo odpovědnosti podobné těm, které má hostitelský stát za lodě typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidla spadající do oblasti působnosti této směrnice a provozované mezi přístavem členského státu a přístavem třetího státu, o požadavcích uložených touto směrnicí každé společnosti zajišťující liniovou dopravu do přístavu Společenství nebo z něj.
Článek 16
Regulativní výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 12 odst. 1 směrnice 93/75/EHS.
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme své stanovisko k tomuto návrhu ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou stanovenou v čl. 148 odst. 2 Smlouvy pro přijímání rozhodnutí, která má Rada přijímat na návrh Komise. Při hlasování ve výboru je hlasům zástupců členských států přidělena váha stanovená ve zmíněném článku. Předseda nehlasuje.
3. a) Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
b) Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou. Pokud se Rada neusnese ve lhůtě osmi měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise.
Článek 17
Postup změn
Postupem podle článku 16 mohou být v míře nezbytné k jejich uvedení do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, která vstoupila v platnost, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice změněny:
a) přílohy,
b) definice,
c) odkazy na právní akty Společenství,
d) odkazy na rezoluce IMO.
Přílohy mohou být rovněž měněny postupem podle článku 16, pokud to je nezbytné ke zdokonalení opatření zavedených touto směrnicí, ale bez rozšiřování oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tyto sankce byly uplatňovány. Sankce takto stanovené musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 19
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. prosince 2000 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. d) se použijí nejpozději do 30 měsíců po zveřejnění normy IEC č. 61996 nebo od 1. ledna 2001, podle toho, co nastane dříve.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si určí členské státy.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi všechny vnitrostátní právní předpisy, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 20
Posouzení provádění
Tři roky po dni uvedeném v čl. 19 odst. 1 Komise na základě sdělení, které má být poskytnuto členskými státy v souladu s článkem 13, posoudí provádění této směrnice.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 22
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 29. dubna 1999.
DIRECTIVA 1999/35/CE DEL CONSEJO
de 29 de abril de 1999
sobre un régimen de reconocimientos obligatorio para garantizar la seguridad en la explotación de servicios regulares de transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, el apartado 2 de su artículo 84,
Vista la propuesta de la Comisión(1),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social(2),
De conformidad con el procedimiento a que se refiere el artículo 189 C del Tratado(3),
(1) Considerando que, en el marco de la política común de transporte, es necesario adoptar medidas adicionales que permitan mejorar la seguridad del transporte marítimo de pasajeros;
(2) Considerando que en la Comunidad existe gran preocupación ante los accidentes de transbordadores de carga rodada que se han cobrado un gran número de vidas humanas; que quienes utilizan buques de transbordo de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad tienen derecho a esperar y confiar en un nivel adecuado de seguridad;
(3) Considerando que, en su Resolución de 22 de diciembre de 1994 sobre la seguridad de los buques de transbordo rodado de pasajeros(4), el Consejo invitó a la Comisión a que presentara propuestas para un régimen de reconocimientos obligatorio y para el establecimiento de un sistema de control de la seguridad de todos los transbordadores de carga rodada que operen desde y hacia los puertos de la Comunidad y que incluya el derecho de investigar los accidentes marítimos;
(4) Considerando que, en particular, los aspectos del transporte marítimo de pasajeros relacionados con el mercado interior hacen que una iniciativa comunitaria resulte la manera más eficaz de instaurar en toda la Comunidad un nivel mínimo común de seguridad de los buques;
(5) Considerando que la acción a escala comunitaria es la mejor manera de garantizar la aplicación armonizada de algunos principios acordados en la Organización Marítima Internacional (OMI) para evitar así el falseamiento de la competencia entre los diferentes puertos comunitarios y transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad;
(6) Considerando que, en vista del principio de proporcionalidad, el instrumento legal apropiado es una Directiva del Consejo, pues ésta brinda el marco para la aplicación obligatoria de las prescripciones comunes de seguridad por parte de los Estados miembros, a los que deja la facultad de decidir los modos más compatibles con su propio ordenamiento jurídico;
(7) Considerando que la seguridad del buque incumbe principalmente al Estado de abanderamiento; que cada Estado miembro debe poder garantizar el cumplimiento de las prescripciones de seguridad aplicables a los transbordadores y naves de gran velocidad que enarbolan su pabellón y a las empresas que los explotan;
(8) Considerando que el control del Estado del puerto no dispone reconocimientos e inspecciones periódicas preventivas y pormenorizadas de transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad; que, por consiguiente, deberá verificarse que las empresas y sus transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad cumplen con las normas de seguridad acordadas en la OMI y, en su caso, a nivel regional mediante un régimen de inspecciones periódicas obligatorias por parte de los Estados de acogida; que se debe impedir que las empresas exploten tales transbordadores y naves de gran velocidad si dichas inspecciones ponen de manifiesto peligrosos incumplimientos de las mencionadas normas de seguridad;
(9) Considerando que la presente Directiva va dirigida a los Estados miembros en calidad de Estados de acogida; que las responsabilidades ejercidas en dicha calidad se basan en las específicas del Estado del puerto, plenamente acordes con lo estipulado en la Convención de las Naciones Unidas sobre el Derecho del Mar de 1982 (CNUDM);
(10) Considerando que, a fin de mejorar la seguridad y evitar que se falsee la competencia, las prescripciones comunes de seguridad han de aplicarse a los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que ofrezcan servicio regular con destino u origen en puertos de los Estados miembros en viajes internacionales y nacionales por zonas marítimas que se encuentren a más de 20 millas de la línea de costa donde puedan desembarcar pasajeros en caso de naufragio, dejándose a los Estados miembros la facultad de extender el ámbito de aplicación de la presente Directiva a transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que lleven a cabo viajes nacionales por zonas marítimas a un máximo de 20 millas de la línea de costa;
(11) Considerando que es necesario que los Estados de acogida controlen si los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que naveguen entre puertos comunitarios cumplen determinadas condiciones armonizadas de certificación e inspección por parte del Estado de abanderamiento;
(12) Considerando que los mencionados transbordadores de carga rodada y naves de pasaje deberán conformarse, tanto en la fase de construcción como durante toda su vida útil, a las normas de clasificación que les sean aplicables en relación con la construcción y mantenimiento de su casco, maquinarias principales y auxiliares, instalación eléctrica y de control y deberán estar dotados de un registrador de datos de la travesía que satisfaga los requisitos internacionales pertinentes;
(13) Considerando que los Estados miembros deberán controlar que las empresas que ofrecen este tipo de servicios exploten sus transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad para garantizar un máximo de seguridad; que los Estados miembros interesados, distintos del Estado de abanderamiento, deben poder participar plenamente en cualquier investigación de siniestros marítimos;
(14) Considerando que es fundamental comprobar que las administraciones de terceros Estados de abanderamiento asumen el compromiso de las empresas de cooperar en la investigación de los siniestros o incidentes marítimos y de cumplir las normas de las organizaciones de clasificación reconocidas y, en su caso, de certificación; que esas administraciones deberán aceptar el uso de procedimientos armonizados de reconocimiento y certificación;
(15) Considerando que, para asegurar el cumplimiento permanente de las prescripciones de la presente Directiva, los Estados de acogida deberán llevar a cabo reconocimientos antes de que comience a prestarse un servicio de conformidad con lo dispuesto en la presente Directiva y, posteriormente, a intervalos periódicos y siempre que se produzca un cambio de importancia en las circunstancias de explotación;
(16) Considerando que, para reducir la carga que supone para las empresas, se deben tomar en cuenta las verificaciones y reconocimientos anteriores; que se deberá eximir de reconocimientos a los transbordadores de carga rodada y las naves de pasaje de gran velocidad cuando se haya comprobado que cumplen con la Directiva relativa a la explotación de rutas similares y los transbordadores y naves de reemplazo deberán disfrutar de arreglos especiales; que los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que hayan sido controlados a satisfacción del Estado miembro de acogida no deberán someterse a inspecciones ampliadas con arreglo a la Directiva 95/21/CE del Consejo, de 19 de junio de 1995, sobre el cumplimiento de las normas internacionales de seguridad marítima, prevención de la contaminación y condiciones de vida y de trabajo a bordo, por parte de los buques que utilicen los puertos comunitarios o las instalaciones situados en aguas bajo jurisdicción de los Estados miembros (control del Estado del puerto)(5);
(17) Considerando que los Estados miembros deben cooperar en el ejercicio de las competencias que ostentan en calidad de Estados de acogida;
(18) Considerando que a los Estados miembros puede resultarles útil que les ayuden en la realización de sus tareas organizaciones reconocidas que cumplan lo prescrito en la Directiva 94/57/CE del Consejo, de 22 de noviembre de 1994, sobre reglas y estándares comunes para las organizaciones de inspección y peritaje de buques y para las actividades correspondientes de las administraciones marítimas(6);
(19) Considerando que se deben tomar debidamente en consideración, al proyectar las inspecciones, los programas operacional y de mantenimiento de los transbordadores de carga rodada y las naves de pasaje de gran velocidad;
(20) Considerando que los Estados miembros han de garantizar que su Derecho interno les permita, a ellos y a otros Estados miembros significativamente interesados, realizar, participar o colaborar en la investigación de accidentes, en virtud de lo dispuesto en el Código para la investigación de siniestros marítimos de la OMI; que ha de darse publicidad a los resultados de tales investigaciones;
(21) Considerando que un conjunto de medidas complementarias en los ámbitos de sistemas de guía para la navegación, planes de emergencia y restricciones de operaciones locales reforzarán más la seguridad;
(22) Considerando que, para permitir el seguimiento de la aplicación de la presente Directiva, se establecerá una base de datos que se alimentará de la información que se obtenga de las inspecciones;
(23) Considerando que es necesario que un Comité integrado por representantes de los Estados miembros asista a la Comisión en la aplicación efectiva de la presente Directiva; que dicha función puede ser realizada por el Comité creado en virtud del artículo 12 de la Directiva 93/75/CEE del Consejo, de 13 de septiembre de 1993, sobre las condiciones mínimas exigidas a los buques con destino a los puertos marítimos de la Comunidad o que salgan de los mismos y transporten mercancías peligrosas o contaminantes(7);
(24) Considerando que el mencionado Comité podrá modificar determinadas disposiciones de la presente Directiva para ajustarlas a las medidas comunitarias o de la OMI y mejorar su régimen en función de las enmiendas introducidas en el Convenio internacional para la seguridad de la vida humana en el mar de 1974 (SOLAS) que entren en vigor en el futuro, así como para garantizar una aplicación armónica de las enmiendas que se introduzcan en algunas resoluciones de la OMI sin ampliar su ámbito,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
Finalidad
La presente Directiva tiene por finalidad establecer un régimen obligatorio de reconocimientos que proporcione una mayor garantía de seguridad en la explotación de servicios regulares de transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad con origen o destino en puertos de los Estados miembros de la Comunidad, y conferir a estos últimos el derecho a realizar, participar o colaborar en toda investigación que se lleve a cabo sobre siniestros o incidentes marítimos que afecten a los citados servicios.
Artículo 2
Definiciones
A efectos de la presente Directiva y sus anexos, se entenderá por:
a) "transbordador de carga rodada": el buque marítimo de pasaje que permite el embarco y desembarco rodado de vehículos de carretera y ferrocarril, y que transporta más de doce pasajeros;
b) "nave de pasaje de gran velocidad": la nave de gran velocidad, definida en la regla 1 del capítulo X del Convenio SOLAS de 1974, en su forma enmendada en la fecha de adopción de la presente Directiva, que transporte más de doce pasajeros;
c) "pasajero": toda persona excepto:
i) el capitán y los miembros de la tripulación u otras personas empleadas u ocupadas a bordo del buque en cualquier cometido relacionado con las actividades de éste, y
ii) los niños menores de un año;
d) "convenio SOLAS de 1974": el Convenio para la seguridad de la vida humana en el mar, junto con los protocolos y enmiendas al mismo que estén en vigor en la fecha de adopción de la presente Directiva;
e) "código de naves de gran velocidad": el "Código internacional de seguridad para las naves de gran velocidad" contenido en la Resolución (MSC) 36(63), de 20 de mayo de 1994, del Comité de seguridad marítima de la OMI, en su forma enmendada en la fecha de adopción de la presente Directiva;
f) "servicio regular": una serie de travesías efectuadas por transbordadores de carga rodada o naves de pasaje de gran velocidad entre dos o más puertos, o una serie de viajes con origen y destino en el mismo puerto sin escalas intermedias, ya sea:
i) ajustándose a unos horarios públicos, o
ii) con un grado de regularidad o frecuencia que lo convierten en una serie sistemática reconocible;
g) "zona marítima": toda zona marítima incluida en la relación establecida conforme al artículo 4 de la Directiva 98/18/CE del Consejo, de 17 de marzo de 1998, sobre reglas y normas de seguridad aplicables a los buques de pasaje(8)
h) "certificados":
i) por lo que respecta a los transbordadores de carga rodada y a las naves de pasaje de gran velocidad que realizan viajes internacionales, los certificados de seguridad expedidos conforme a las disposiciones del Convenio SOLAS de 1974 con sus modificaciones, junto con los inventarios pertinentes del equipo y, si procede, los certificados de exención y los permisos de navegación;
ii) por lo que respecta a los transbordadores de carga rodada y a las naves de pasaje de gran velocidad que realizan viajes nacionales, los certificados de seguridad expedidos conforme a la Directiva 98/18/CE junto con los pertinentes inventarios del equipo y, si procede, certificados de exención y permisos de navegación;
i) "certificado de exención": todo certificado expedido con arreglo a lo prescrito en la regla I B/12(a)(vi) del Convenio SOLAS de 1974;
j) "administración del Estado de abanderamiento": las autoridades competentes del Estado miembro cuyo pabellón tiene derecho a enarbolar el transbordador de carga rodada o la nave de pasaje de gran velocidad;
k) "Estado de acogida": el Estado miembro en cuyo territorio se encuentran los puertos desde o hacia los cuales presta servicio regular un transbordador de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad;
l) "viaje internacional": todo viaje por mar desde un puerto de un Estado miembro a otro puerto situado fuera de dicho Estado miembro, o viceversa;
m) "viaje nacional": todo viaje en zona marítima entre un puerto de un Estado miembro y el mismo puerto u otro puerto situado en el mismo Estado miembro;
n) "organización reconocida": una organización reconocida de conformidad con el artículo 4 de la Directiva 94/57/CE;
o) "compañía": una compañía que explota uno o más transbordadores de carga rodada a la que se ha expedido un documento de conformidad con arreglo al apartado 2 del artículo 5 del Reglamento (CE) n° 3051/95 del Consejo, de 8 de diciembre de 1995, sobre la gestión de la seguridad de transbordadores de pasajeros de carga rodada(9), o una compañía que explota una nave de pasaje de gran velocidad a la que se ha expedido un certificado de conformidad con la regla IX/4 del Convenio SOLAS de 1974, en su forma enmendada en la fecha de adopción de la presente Directiva;
p) "Código para la investigación de siniestros marítimos": el Código para la investigación de los siniestros e incidentes marítimos aprobado por la OMI mediante la Resolución A.849(20) de la Asamblea, de 27 de noviembre de 1997;
q) "reconocimiento específico": un reconocimiento realizado por el Estado de acogida, con arreglo a lo dispuesto en los artículos 6 y 8;
r) "inspector cualificado": un empleado del sector público u otra persona debidamente facultados por la autoridad competente de un Estado miembro para realizar reconocimientos e inspecciones en relación con los certificados, y que cumple los criterios de cualificación e independencia que figuran en el anexo V;
s) "deficiencia": un aspecto que incumple alguna de las prescripciones de la presente Directiva.
Artículo 3
Ámbito de aplicación
1. La presente Directiva se aplicará a todo transbordador de carga rodada y nave de pasaje de gran velocidad que preste servicio regular con origen o destino en un puerto de un Estado miembro con independencia del pabellón que enarbole, cuando realice viajes internacionales o nacionales en zonas marítimas de la clase A según el artículo 4 de la Directiva 98/18/CE.
2. Los Estados miembros podrán aplicar lo dispuesto en la presente Directiva a los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que efectúen viajes nacionales en zonas marítimas distintas de las mencionadas en el apartado 1. En tales circunstancias, se aplicarán las normas pertinentes a todos los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que operen en las mismas condiciones, sin discriminación por motivos de pabellón ni de nacionalidad o lugar de establecimiento de la compañía.
Artículo 4
Verificaciones iniciales requeridas para los transbordadores de carga rodada o naves de pasaje de gran velocidad
1. Con anterioridad a una entrada en servicio regular del buque de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad, o bien en el plazo de doce meses después de la fecha fijada en el apartado 1 del artículo 19 si el buque o nave está ya prestando servicio regular en la mencionada fecha, los Estados de acogida verificarán que los transbordadores de carga rodada y las naves de pasaje de gran velocidad:
a) lleven certificados válidos, expedidos por la administración del Estado de abanderamiento o una organización reconocida que actúe en su nombre;
b) hayan sido objeto de los oportunos reconocimientos para la expedición de certificados, con arreglo a los procedimientos y directrices anexos a la Resolución A.746(18) de la Asamblea de la OMI "Directrices para efectuar reconocimientos de conformidad con el sistema armonizado de reconocimientos y certificación", vigentes en la fecha de adopción de la presente Directiva, u otros procedimientos destinados al mismo fin;
c) cumplan las normas especificadas para su clasificación en las reglas de una organización reconocida u otras normas consideradas equivalentes por la administración del Estado de abanderamiento por lo que se refiere a la construcción y el mantenimiento del casco, la maquinaria principal y auxiliar y las instalaciones eléctricas y automáticas;
d) estén provistos de un registrador de datos de la travesía (RDT) que sirva para facilitar información en caso de posible investigación de un siniestro. El RDT tendrá las prestaciones que se especifican en la Resolución A.861(20) de la Asamblea de la OMI, de 27 de noviembre de 1997, y habrá superado las normas de ensayo establecidas en la norma n° 61996 de la Comisión electrotécnica internacional (CEI). Sin embargo, se podrá eximir del cumplimiento de algunas prescripciones relacionadas con la instalación del RDT a los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad construidos antes de que se adopte la presente Directiva. Dichas exenciones, así como las condiciones que permiten su concesión, se aprobarán con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 16;
e) cumplan los requisitos de estabilidad adoptados a nivel regional, a los que haya sido adaptado su Derecho nacional con arreglo al procedimiento de notificación que establece la Directiva 98/34/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 22 de junio de 1998, por la que se establece un procedimiento de información en materia de las normas y reglamentaciones técnicas y de las reglas relativas a los servicios de la sociedad de la información(10), cuando presten en la región de que se trate, un servicio cubierto por el Derecho nacional, siempre que dichos requisitos no excedan los que se especifican en el anexo de la Resolución 14 (requisitos de estabilidad del Acuerdo) del Convenio SOLAS de 1995, y se hayan notificado al Secretario General de la OMI, con arreglo al procedimiento que establece el punto 3 de dicha Resolución
2. La letra e) del apartado 1 solamente se aplicará a las naves de pasaje de gran velocidad cuando resulte conveniente.
Artículo 5
Verificaciones iniciales requeridas a las compañías y Estados de abanderamiento
Con anterioridad a la entrada en servicio regular del transbordador de pasaje de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad, o bien en el plazo de doce meses después de la fecha fijada en el apartado 1 del artículo 19 si el buque o nave está ya en dicha fecha prestando servicio regular, los Estados de acogida deberán:
1) Cerciorarse de que las compañías que explotan o tienen intención de explotar dicho buque o nave para un servicio regular:
a) adoptan las medidas necesarias para garantizar que se aplican las prescripciones específicas que figuran en el anexo I y, acreditan ante los Estados que acojan el servicio que cumplen lo dispuesto en el presente apartado y en el artículo 4;
b) acuerdan de antemano que los Estados de acogida y cualquier otro Estado miembro con interés significativo puedan realizar, participar plenamente o colaborar en cualquier investigación de un siniestro o incidente marítimo, con arreglo a lo dispuesto en el artículo 12, y tengan acceso a la información recuperada de los RDT instalados a bordo de transbordadores o naves que se hayan visto envueltos en dichos siniestros o incidentes.
2) Cerciorarse, en lo que respecta a buques o naves que enarbolen un pabellón distinto del de un Estado miembro, del acuerdo del Estado de abanderamiento en aceptar el compromiso de la compañía de cumplir las prescripciones de la presente Directiva.
Artículo 6
Reconocimientos específicos iniciales
1. Con anterioridad a la entrada en servicio regular del transbordador de pasaje de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad, o bien en el plazo de doce meses después de la fecha fijada en el apartado 1 del artículo 19, si el buque o nave está ya en dicha fecha prestando servicio regular, el Estado de acogida llevará a cabo un reconocimiento específico inicial con arreglo a los anexos I y III, para asegurarse de que el transbordador de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad reúne todas las condiciones para prestar servicio regular.
2. Cuando este artículo se aplique antes de la entrada en servicio, los Estados de acogida fijarán una fecha para el reconocimiento específico inicial que no deberá exceder en más de un mes a la de recepción de las pruebas necesarias para completar la verificación prevista en los artículos 4 y 5.
Artículo 7
Disposiciones especiales
1. Cuando un transbordador de carga rodada o una nave de pasaje de alta velocidad vaya a empezar a prestar un servicio regular distinto, un Estado de acogida nuevo deberá tener en cuenta lo más posible las verificaciones o reconocimientos ya realizados en dicho buque o nave en relación con la navegación en un servicio regular anterior cubierto por la presente Directiva. Siempre que el nuevo Estado de acogida considere concluyentes estas verificaciones y reconocimientos previos y que sean pertinentes para las nuevas condiciones de navegación, no se aplicarán los artículos 4, 5 y 6 con anterioridad a la entrada en servicio del transbordador de carga rodada o la nave de alta velocidad en el nuevo servicio regular.
2. No será necesario aplicar los artículos 4, 5 y 6 cuando un buque de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad que cumple lo dispuesto en la presente Directiva que ya está prestando un servicio regular cubierto por la presente Directiva es trasferido a otro servicio regular en que los Estados de acogida interesados estén de acuerdo en que las características de la ruta son similares, y todos los Estados de acogida acuerden que el transbordador o la nave cumple todas las prescripciones de seguridad en la navegación para dicho servicio.
A solicitud de una compañía, los Estados de acogida de que se trate podrán confirmar por adelantado su acuerdo con que las características de la ruta son similares.
3. En los casos en que a raíz de circunstancias imprevistas deba utilizarse rápidamente un transbordador o una nave para sustituir a otro y garantizar la continuidad del servicio y en el que no sean de aplicación los apartados 1 y 2, el Estado de acogida podrá permitir que el buque o nave entren en servicio siempre que:
a) la inspección visual y la verificación de los documentos no susciten dudas de que el buque o la nave no cumplan las prescripciones necesarias para la seguridad de la navegación, y
b) el Estado de acogida complete las verificaciones y reconocimientos contemplados en los artículos 4, 5 y 6 en el plazo de un mes.
Artículo 8
Reconocimientos específicos periódicos y otros reconocimientos
1. Los Estados de acogida realizarán una vez cada doce meses:
- un reconocimiento específico, de conformidad con las directrices establecidas en el anexo III, y
- un reconocimiento durante una travesía regular cuya finalidad será verificar suficientes elementos de los recogidos en los anexos I, III y IV para cerciorarse de que el transbordador o nave sigue cumpliendo todos los requisitos necesarios para la seguridad de la navegación.
Un reconocimiento específico inicial de conformidad con el artículo 6 tendrá la consideración de reconocimiento específico a los efectos del presente artículo.
2. El Estado de acogida efectuará también un reconocimiento específico conforme a las directrices establecidas en el anexo III cada vez que el transbordador de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad sufra reparaciones, alteraciones o modificaciones de importancia, cambie de armador o de bandera, o sea transferido a otra clase. No obstante, en caso de cambio de armador o de bandera o de transferencia de clase, el Estado de acogida podrá dispensar al buque o nave del reconocimiento específico establecido en el presente apartado, tras tener en cuenta las verificaciones o reconocimientos expedidos con anterioridad para el buque o nave y siempre que no se vea afectada la seguridad para la navegación del buque o nave por dicho cambio o transferencia.
3. En caso de que los reconocimientos contemplados en el apartado 1 confirmen o revelen la existencia de deficiencias en relación con los requisitos de la presente Directiva que acarreen la prohibición de navegación, todos los costes relativos a los reconocimientos en cualquier período contable normal correrán a cargo de la compañía.
Artículo 9
Notificación
El Estado de acogida informará por escrito a la compañía del resultado de las verificaciones y reconocimientos a que se refieren los artículos 4, 5, 6 y 8.
Artículo 10
Prohibición de navegación
1. El Estado de acogida impedirá la navegación de transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad en servicio regular en caso de que:
a) no haya podido confirmar que se cumple lo dispuesto en los artículos 4 y 5,
b) se encuentren deficiencias en el curso de los reconocimientos a que hacen referencia los artículos 6 y 8 que plantean un peligro inmediato para la vida, el buque o nave, su tripulación y los pasajeros,
c) se compruebe que no se cumplen los instrumentos comunitarios enunciados en el anexo II y esto representa un peligro inmediato para la vida, para el buque o nave, su tripulación y los pasajeros,
d) no haya sido consultado por el Estado de abanderamiento con relación a los asuntos contemplados en los apartados 1 y 5 del artículo 13,
hasta que el Estado de acogida compruebe que se ha eliminado el peligro y que se cumplen los requisitos de la Directiva.
El Estado de acogida informará a la compañía por escrito de la decisión de impedir la navegación de dicho transbordador de carga rodada o nave de alta velocidad, explicando detalladamente las razones.
2. No obstante, cuando el transbordador de carga rodada o la nave de gran velocidad ya esté prestando un servicio regular y se comprueba que existen deficiencias, los Estados de acogida exigirán a la compañía que tome las medidas necesarias para rectificarlas con prontitud, o en un plazo prudencial bien delimitado, si no presentan un riesgo inmediato para la seguridad del buque o nave, la tripulación o los pasajeros. Una vez rectificada la deficiencia, los Estados de acogida interesados comprobarán que dicha rectificación se ha realizado a su entera satisfacción, y de no ser así impedirán la utilización del transbordador o la nave.
3. Los Estados miembros, conforme a su legislación interna, establecerán y mantendrán los procedimientos adecuados que regulen el derecho de la compañía a recurrir la resolución por la que se prohiba la navegación. Los recursos se tramitarán rápidamente. El recurso no acarreará la suspensión automática de la resolución.
La autoridad competente informará debidamente a la compañía de su derecho a recurrir.
4. En los casos en que se apliquen los artículos 4, 5 y 6 antes de la entrada en servicio en una línea regular de un transbordador o nave de pasaje de gran velocidad, la decisión de impedir la navegación se adoptará en el plazo de un mes a partir del reconocimiento específico inicial y se comunicará a la compañía inmediatamente.
Artículo 11
Procedimientos relacionados con los reconocimientos específicos iniciales y periódicos
1. Los transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad que hayan superado los reconocimientos específicos a satisfacción del Estado o Estados de acogida, quedarán exentos de las inspecciones ampliadas que dichos Estados hubieran de realizar, ya sea conforme al apartado 4 del artículo 7 de la Directiva 95/21/CE, o por el motivo fundado de pertenecer a la categoría de buques de pasaje, según figura en el apartado 1 del artículo 7 y en el punto 3 de la sección A del anexo V de dicha Directiva.
2. Las administraciones de dos o más Estados de acogida que participen en el reconocimiento específico de un mismo buque o nave colaborarán entre sí. Los reconocimientos los efectuará un equipo integrado por inspectores cualificados del Estado o Estados de acogida. En caso de que sea necesaria una evaluación cualitativa del cumplimiento de las disposiciones relativas a la clase, los Estados de acogida velarán por que los integrantes del equipo tengan los conocimientos y experiencia necesarios, en su caso incluyendo a un supervisor de una organización reconocida. Los inspectores informarán de las deficiencias que detecten a las administraciones de los Estados de acogida. El Estado de acogida comunicará esta información al Estado de abanderamiento si éste no fuera un Estado de acogida implicado en el reconocimiento.
3. Cualquiera de los Estados de acogida implicados puede aceptar llevar a cabo un reconocimiento a petición de otro de los Estados de acogida implicados.
4. A petición de la compañía, el Estado de acogida invitará a la administración del Estado de abanderamiento que no sea Estado de acogida a estar representada en todo reconocimiento específico que se lleve a cabo de conformidad con lo dispuesto en la presente Directiva.
5. Cuando planee un reconocimiento conforme a los artículos 6 y 8, el Estado de acogida tendrá debidamente en cuenta el programa de operaciones y mantenimiento del buque o nave.
6. La información obtenida durante los reconocimientos específicos se recogerá en un informe cuya estructura se definirá con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 16.
7. De persistir desavenencia entre varios Estados de acogida respecto de la conformidad con las disposiciones del artículo 4 y el apartado 1 del artículo 5, la administración de todo Estado de acogida que participe en un reconocimiento específico notificará de inmediato a la Comisión sobre sus causas.
8. La Comisión iniciará inmediatamente los trámites oportunos para tomar una decisión, de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 16.
Artículo 12
Investigación de accidentes
1. En el marco de sus respectivos ordenamientos jurídicos, los Estados miembros definirán un estatuto legal que les permita, a ellos y a otros Estados miembros que tengan interés significativo, participar, colaborar o, cuando así esté previsto en el Código para la investigación de siniestros en el mar, realizar toda investigación sobre siniestros o incidentes marítimos en que se haya visto envuelto cualquier transbordador de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad.
2. "Estado que tenga interés significativo", "Estado investigador principal" y "siniestro marino" se entenderán en el mismo sentido que en el Código para la investigación de siniestros en el mar de la OMI.
3. Cuando un transbordador de carga rodada o nave de pasaje de gran velocidad se vean implicados en un siniestro marino, el procedimiento de investigación será incoado por el Estado en cuyas aguas ocurra el accidente o incidente o, en otras aguas, por el último Estado miembro visitado por el buque. Dicho Estado será responsable de la investigación y coordinación con otros Estados que tengan interés significativo hasta el momento en que se disponga de mutuo acuerdo cuál será el Estado investigador principal.
4. Los Estados miembros que realicen, participen o colaboren en tales investigaciones garantizarán que éstas se llevan a cabo del modo más eficaz y en el plazo más breve posibles, y que cumplen el Código para la investigación de siniestros en el mar.
5. Los Estados miembros velarán por que los informes con los resultados de la investigación se hagan públicos de conformidad con el punto 12.3 del Código para la investigación de siniestros en el mar y se notifiquen a la Comisión.
Artículo 13
Medidas de acompañamiento
1. Los Estados miembros que expidan o reconozcan un certificado de exención colaborarán con el Estado de acogida o administración del Estado de abanderamiento interesados para resolver cualquier discrepancia sobre la conveniencia de otorgar dicha exención, antes de que se efectúe el reconocimiento específico inicial.
2. Conviene que los Estados miembros hagan funcionar sistemas costeros de guía para la navegación adecuados y otros sistemas de información conforme a la Resolución A. 795(19) de la OMI que contribuyan a la seguridad del servicio regular, o de parte del mismo, sobre la que tengan jurisdicción, prestado por transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad.
3. Los Estados miembros transmitirán a la Comisión copias de los informes a que se hace referencia en el apartado 6 del artículo 11, con su número de identificación de la OMI, si procede. La Comisión, de acuerdo con el procedimiento establecido en el artículo 16, podrá decidir los medios apropiados para asignar un número de identificación a otros buques. Si en el servicio regular están interesados dos o más Estados de acogida, bastará que uno de ellos facilite dichos datos. La Comisión creará y mantendrá una base de datos con la información facilitada. Las condiciones de acceso a la base de datos se decidirán de conformidad con el procedimiento establecido en el artículo 16.
4. Los Estados miembros garantizarán que las compañías que exploten servicios regulares de transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad pueden mantener y aplicar un sistema integrado de planes de emergencia de a bordo. Para ello, utilizarán el marco establecido en virtud de la Resolución A.852(20) de la Asamblea de la OMI "Directrices sobre la estructura de un sistema integrado de planes de emergencia de a bordo". Si dos o más Estados miembros están interesados en el servicio regular en calidad de Estados de acogida, establecerán conjuntamente un plan para las distintas rutas.
5. Los Estados miembros que vayan a ser Estados de acogida se asegurarán de que la administración del Estado de abanderamiento ha contado plenamente con su participación en calidad de tales con vistas a la expedición del permiso de utilización para naves de gran velocidad, conforme a las disposiciones del punto 1.9.3 del Código de naves de gran velocidad. Los Estados miembros garantizarán que se imponen y mantienen las restricciones operacionales requeridas por las situaciones locales para proteger la vida, los recursos naturales y las actividades costeras, y tomarán medidas para la aplicación de las mismas.
Artículo 14
Cooperación entre Estados de acogida
Los Estados de acogida que participen en un mismo servicio regular se coordinarán entre sí en la aplicación de las disposiciones de la presente Directiva.
Artículo 15
Medidas de apoyo
Los Estados miembros informarán de las prescripciones que la presente Directiva impone a toda compañía que presta servicio regular con origen o destino en un puerto de la Comunidad a los terceros países que tengan responsabilidades de Estado de abanderamiento u otras similares a las del Estado de acogida en relación con transbordadores de carga rodada y naves de pasaje de gran velocidad a los que se aplique la presente Directiva y que naveguen entre un puerto de un Estado miembro y otro de un tercer Estado.
Artículo 16
Comité regulador
1. La Comisión estará asistida por el Comité creado conforme al apartado 1 del artículo 12 de la Directiva 93/75/CEE.
2. El representante de la Comisión presentará al Comité un proyecto de las medidas que deban tomarse. El Comité emitirá su dictamen sobre dicho proyecto en un plazo que el presidente podrá determinar en función de la urgencia de la cuestión de que se trate. El dictamen se emitirá según la mayoría prevista en el apartado 2 del artículo 148 del Tratado para adoptar aquellas decisiones que el Consejo deba tomar a propuesta de la Comisión. Con motivo de la cotación en el Comité, los votos de los representantes de los Estados miembros se ponderarán de la manera definida en el artículo anteriormente citado. El presidente no tomará parte en la votación.
3. a) La Comisión adoptará las medidas previstas cuando sean conformes al dictamen del Comité.
b) Cuando las medidas previstas no sean conformes al dictamen del Comité o en caso de ausencia de dictamen, la Comisión someterá sin demora al Consejo una propuesta relativa a las medidas que deban tomarse. El Consejo se pronunciará por mayoría cualificada. Si transcurrido un plazo de ocho semanas, a partir del momento en que la propuesta se haya sometido al Consejo, éste no se hubiere pronunciado, la Comisión adoptará las medidas propuestas.
Artículo 17
Procedimiento de modificación
De acuerdo con el procedimiento establecido en el artículo 16,
a) los anexos,
b) las definiciones,
c) las referencias a instrumentos comunitarios,
d) las referencias a Resoluciones de la OMI,
podrán ser modificadas en el grado necesario para que se conformen a las medidas de la Comunidad o de la OMI que hayan entrado en vigor, pero sin que se amplíe su ámbito de aplicación.
Los anexos también podrán modificarse de acuerdo con el procedimiento establecido en el artículo 16 en caso de que resulte necesario para mejorar el régimen establecido por la presente Directiva, pero sin que se amplíe el ámbito de la Directiva.
Artículo 18
Sanciones
Los Estados miembros determinarán el régimen de sanciones aplicables a las disposiciones nacionales adoptadas en aplicación de la presente Directiva, y adoptarán todas las medidas necesarias para asegurar su aplicación. Estas sanciones deberán ser efectivas, proporcionadas y disuasorias.
Artículo 19
Aplicación
1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva a más tardar el 1 de diciembre de 2000, e informarán inmediatamente de ello a la Comisión.
2. Las disposiciones de la letra d) del apartado 1 del artículo 4 serán de aplicación en el plazo, como máximo, de treinta meses a partir de la publicación de la norma CEI no 61996 o como muy tarde el 1 de enero de 2001, si esta última fecha es posterior.
3. Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
4. Los Estados miembros comunicarán inmediatamente a la Comisión el texto de todas las disposiciones básicas de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva. La Comisión informará de ello a los demás Estados miembros.
Artículo 20
Evaluación de la aplicación
Tres años después de la fecha mencionada en el apartado 1 del artículo 19, la Comisión evaluará, a partir de la información aportada por los Estados miembros conforme al artículo 13, la aplicación de esta Directiva.
Artículo 21
Entrada en vigor
La presente Directiva entrará en vigor el día de su publicación en el Diario Oficial de las Comunidades Europeas.
Artículo 22
Destinatarios
Los destinatarios de la presente Directiva serán los Estados miembros.
Hecho en Luxemburgo, el 29 de abril de 1999.