Směrnice Rady
ze dne 18. března 1991,
kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech
(91/156/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 130s této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že směrnice 75/442/EHS [4] stanovila soubor pravidel Společenství pro odstraňování odpadů; že tato pravidla musí být pozměněna, aby byly respektovány zkušenosti získané při provádění této směrnice v členských státech; že změny jsou založeny na vysokém stupni ochrany životního prostředí;
vzhledem k tomu, že usnesením ze dne 7. května 1990 o odpadové politice se Rada zavázala pozměnit směrnici 75/442/EHS [5];
vzhledem k tomu, že ke zvýšení účinnosti nakládání s odpady ve Společenství je zapotřebí jednotná terminologie a definice odpadů;
vzhledem k tomu, že k dosažení vysokého stupně ochrany životního prostředí musí členské státy vedle opatření k zajištění odpovědného odstraňování a využití odpadů činit opatření k omezování tvorby odpadů, zejména podporou čistých technologií a výrobků, které je možno recyklovat a opětovně využít, a to s přihlédnutím ke stávajícím či potenciálním možnostem odbytu využitého odpadu;
vzhledem k tomu, že odlišnosti v zákonech členských států týkajících se odstraňování a využití odpadů mohou ovlivnit kvalitu životního prostředí a poškozovat působení vnitřního trhu;
vzhledem k tomu, že je žádoucí podporovat recyklaci odpadu a jeho opětovné použití jako suroviny; že by mohlo být zapotřebí přijmout pro opětovně použitelný odpad zvláštní předpisy;
vzhledem k tomu, že pro Společenství jako celek je důležité, aby se v odstraňování odpadu stalo soběstačným, a pro jednotlivé členské státy je žádoucí, aby o takovou soběstačnost usilovaly;
vzhledem k tomu, že k dosažení výše uvedených cílů je třeba, aby byly v členských státech vypracovány plány pro nakládání s odpady;
vzhledem k tomu, že je žádoucí omezovat pohyb odpadu a že by členské státy ve svých programech nakládání s odpady měly za tímto účelem přijmout nezbytná opatření;
vzhledem k tomu, že k zabezpečení vysokého stupně ochrany a účinné regulace je nutno udělovat povolení a kontrolovat provoz podniků, které provádějí odstraňování a využití odpadu;
vzhledem k tomu, že při respektování určitých podmínek a za předpokladu dodržování požadavků ochrany životního prostředí některé podniky, které samy zpracovávají nebo využívají svůj odpad, mohou být vyňaty z povinnosti získat povolení; že takové podniky musí být registrovány;
vzhledem k tomu, že v zájmu možnosti monitorování odpadu od jeho vzniku až po konečné odstranění se povinnost povolení či registrace a podrobení se přiměřené kontrole musí vztahovat i na ostatní podniky, které se zabývají odpady, např. provádějí jeho sběr, přepravu či s tím spojenou zprostředkovatelskou činnost;
vzhledem k tomu, že je třeba zřídit výbor, který by byl Komisi nápomocen při provádění této směrnice a při jejím přizpůsobování vědeckému a technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 75/442/EHS se mění takto:
1. Články 1 až 12 se nahrazují tímto:
"Článek 1
Pro účely této směrnice se:
a) "odpadem" rozumí jakákoli látka nebo předmět spadající do kategorií uvedených v příloze I, kterých se držitel zbavuje nebo se od něho požaduje, aby se jich zbavil;
Nejpozději do 1. dubna 1993 vypracuje Komise postupem podle článku 18 seznam odpadů spadajících do kategorií uvedených v příloze I. Tento seznam bude pravidelně přezkoumán a v případě potřeby stejným postupem revidován;
b) "původcem" rozumí kdokoli, jehož činností vzniká odpad ("prvotní původce") nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů;
c) "držitelem" rozumí původce odpadu nebo fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem odpadu;
d) "nakládáním s odpady" rozumí sběr, přeprava, využití a odstraňování odpadů, včetně dozoru nad těmito činnostmi, a následná péče o místa odstranění;
e) "odstraňováním" rozumí kterýkoli z postupů uvedených v příloze II A;
f) "využitím" rozumí kterýkoli z postupů uvedených v příloze II B;
g) "sběrem" rozumí znamená shromažďování, třídění nebo směšování odpadů pro účely přepravy.
Článek 2
1. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyňaty:
a) plynné emise vypouštěné do ovzduší;
b) oblasti již upravené jinými předpisy:
i) radioaktivní odpady;
ii) odpady vznikající při geologickém průzkumu, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a provozu povrchových dolů;
iii) mrtvá těla zvířat a tyto zemědělské odpady: exkrementy a další přírodní nikoli nebezpečné látky používané v zemědělství;
iv) odpadní vody s výjimkou odpadů v kapalné formě;
v) vyřazené výbušniny.
2. Zvláštní pravidla pro jednotlivé případy nebo doplňující pravidla uvedená v této směrnici mohou být stanovena jednotlivými směrnicemi.
Článek 3
1. Členské státy přijmou vhodná opatření na podporu:
a) za prvé, předcházení nebo omezování vzniku odpadů a jejich škodlivosti, zejména:
- vývojem čistých technologií, šetrnějších při využívání přírodních zdrojů,
- technickým vývojem a uváděním na trh výrobků navržených tak, aby způsobem své výroby, používání nebo konečného odstranění nepřispívaly nebo přispívaly co nejméně ke zvyšování množství nebo škodlivosti odpadů a nebezpečí znečišťování životního prostředí,
- vývojem vhodných technologií konečného odstranění nebezpečných látek obsažených v odpadech určených k využití;
b) za druhé:
i) využití odpadů prostřednictvím recyklace, opětovného použití, regenerace nebo každé jiné činnosti zaměřené na získávání druhotných surovin nebo
ii) používání odpadů jako zdroje energie.
2. Členské státy uvědomí Komisi ES o všech opatřeních, která zamýšlejí přijmout pro dosažení cílů uvedených v odstavci 1, s výjimkou případů, na které se vztahuje směrnice Rady 83/189/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se stanoví postup pro poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů [6]. Komise o těchto opatřeních uvědomí ostatní členské státy a výbor uvedený v článku 18.
Článek 4
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že odpady se budou odstraňovat bez ohrožení lidského zdraví a bez poškozování životního prostředí, zejména:
- bez ohrožení vod, ovzduší, půdy, rostlin a živočichů,
- bez obtěžování hlukem nebo zápachem,
- bez nepříznivého ovlivňování krajiny nebo míst zvláštního zájmu.
Členské státy rovněž učiní nezbytná opatření pro zákaz svévolného opuštění, nepovoleného ukládání a nekontrolovaného odstraňování odpadů.
Článek 5
1. Členské státy přijmou ve spolupráci s dalšími členskými státy, pokud je to nezbytné nebo účelné, vhodná opatření k vybudování jednotné a přiměřené sítě zařízení na odstraňování odpadu s využitím nejlepší dostupné technologie, která nevyžaduje nadměrné náklady. Tato síť musí Společenství jako celku umožnit, aby dosáhlo soběstačnosti v odstraňování odpadu, a členským státům, aby se tomuto cíli individuálně přibližovaly, přičemž se berou v úvahu zeměpisné podmínky nebo potřeby specializovaných zařízení pro určité druhy odpadu.
2. Tato síť musí též umožnit, aby se odpad odstraňoval v některém z nejbližších vhodných zařízení, s použitím co nejvhodnějších metod a technologií k zajištění vysokého stupně ochrany životního prostředí a veřejného zdraví.
Článek 6
Členské státy zřídí nebo určí příslušný orgán nebo orgány, které budou odpovědné za provádění této směrnice.
Článek 7
1. K dosažení cílů uvedených v článcích 3, 4 a 5 je třeba, aby příslušný orgán nebo orgány uvedené v článku 6 co nejdříve vypracovaly jeden nebo několik plánů pro nakládání s odpady. Tyto plány mají zejména obsahovat:
- druh, množství a původ odpadu určeného k využití nebo odstranění,
- obecné technické požadavky,
- veškerá zvláštní opatření týkající se zvláštních odpadů,
- vhodná místa nebo zařízení pro odstraňování odpadu.
Tyto plány mohou například zahrnovat:
- fyzické nebo právnické osoby zmocněné k nakládání s odpady,
- rozpočtové náklady na postupy využití a odstraňování,
- vhodná opatření na podporu racionalizace sběru, třídění a úpravy odpadu.
2. Kde to je vhodné, budou členské státy při sestavování těchto plánů spolupracovat s dalšími zúčastněnými členskými státy a s Komisí. Uvědomí o tom Komisi.
3. Členské státy mohou přijímat nezbytná opatření, aby se zabránilo pohybům odpadu, které nejsou v souladu s jejich plány nakládání s odpady. O všech takových opatřeních uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 8
Členské státy učiní nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že každý držitel odpadu:
- s ním bude manipulovat prostřednictvím soukromé nebo veřejné organizace, která uskutečňuje operace uvedené v příloze II A či B, nebo
- využívá nebo odstraňuje odpad sám v souladu s ustanoveními této směrnice.
Článek 9
1. V zájmu provedení článků 4, 5 a 7 musí každá organizace nebo podnik, který provádí operace uvedené v příloze II A, získat povolení od příslušného orgánu podle článku 6.
Toto povolení zahrnuje:
- druhy a množství odpadů,
- technické požadavky,
- bezpečnostní opatření, která je třeba přijmout,
- místo odstraňování,
- metodu úpravy.
2. Povolení mohou být udělována na určité období, mohou být obnovitelná, mohou se na ně vztahovat podmínky a závazky anebo, zejména je-li navrhovaná metoda odstraňování nepřijatelná z hlediska ochrany životního prostředí, mohou být zamítnuta.
Článek 10
Pro účely provádění článku 4 musí každé zařízení nebo podnik, který provádí operace uvedené v příloze II B, obdržet povolení.
Článek 11
1. Aniž je dotčena směrnice Rady 78/319/EHS ze dne 20. března 1978 o toxických a nebezpečných odpadech [7], naposledy pozměněná aktem o přistoupení Španělska a Portugalska, je možno vyjmout z požadavků povolení požadovaných v článku 9 nebo v článku 10:
a) zařízení nebo podniky, které odstraňují vlastní odpad v místě jeho vzniku;
b) zařízení nebo podniky provádějící využití odpadů.
Tuto výjimku je možno uplatnit pouze:
- jestliže příslušné orgány přijaly obecná pravidla pro každý typ činnosti, kterými se stanoví druhy a množství odpadů a podmínky, za kterých může být daná činnost vyňata z požadavků povolení,
a
- jestliže druhy nebo množství odpadů a metody odstraňování nebo využití jsou takové, že jsou splněny podmínky požadované v článku 4.
2. Zařízení nebo podniky podle odstavce 1 musí být zaregistrovány u příslušných orgánů.
3. Členské státy uvědomí Komisi o obecných pravidlech přijatých na základě odstavce 1.
Článek 12
Zařízení nebo podniky, které profesionálně sbírají nebo přepravují odpad nebo které zařizují odstraňování či využití odpadů pro potřeby jiných osob (obchodníků nebo zprostředkovatelů), musí být, pokud nejsou subjektem povolení, registrovány u příslušných orgánů.
Článek 13
Zařízení nebo podniky, které provádějí operace uvedené v článcích 9 až 12, musí podléhat přiměřené pravidelné kontrole příslušnými orgány.
Článek 14
Všechna zařízení a podniky uvedené v článcích 9 a 10 musí:
- vést záznamy o množství, charakteru, původu a případně o určení, frekvenci sbírání, způsobu přepravy a metodě zpracování odpadů uvedených v příloze I a o činnostech uvedených v příloze II A nebo B,
- poskytnout tyto informace na požádání příslušným orgánům uvedeným v článku 6.
Členské státy mohou požadovat, aby se ustanoveními tohoto článku řídili také původci odpadu.
Článek 15
Na základě zásady "znečišťovatel platí" musí náklady na odstraňování odpadů nést:
- držitel, který přenechá manipulaci s odpadem zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku uvedenému v článku 9,
nebo
- předchozí držitelé nebo výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl.
Článek 16
1. Každé tři roky, poprvé 1. dubna 1995, zašlou členské státy Komisi zprávu o opatřeních přijatých k provádění této směrnice. Zpráva je založena na dotazníku vypracovaném postupem podle článku 18, který Komise rozešle členským státům šest měsíců před výše uvedeným datem.
2. Na základě zpráv uvedených v odstavci 1 uveřejní Komise každé tři roky souhrnnou zprávu, poprvé 1. dubna 1996.
Článek 17
Změny nutné pro přizpůsobování příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku je třeba přijímat postupem podle článku 18.
Článek 18
Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci. Stanovisko se přijímá většinou podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy o založení EHS pro přijímání rozhodnutí, která má přijímat Rada na návrh Komise. Hlasům zástupců členských států je přidělena váha stanovená v uvedeném článku. Předseda nehlasuje.
Komise přijme zamýšlená opatření, jsou-li v souladu se stanoviskem výboru.
Pokud však zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise Radě neprodleně návrh opatření, která mají být přijata. Rada se usnese kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců ode dne, kdy jí byl návrh předán, přijme navrhovaná opatření Komise."
2. Dosavadní články 13, 14 a 15 se označují jako 19, 20 a 21.
3. Doplňují se tyto přílohy:"
PŘÍLOHA I
KATEGORIE ODPADŮ
Q1 Zbytky z výroby nebo spotřeby níže nespecifikované
Q2 Výrobky neodpovídající normě
Q3 Výrobky s prošlou lhůtou
Q4 Látky náhodně rozsypané, ztracené nebo znehodnocené nehodou, včetně všech látek, vybavení atd. znečištěných v důsledku uvedené nehody
Q5 Látky kontaminované nebo znečištěné v důsledku záměrných činností (např. zbytky z čištění, obalové materiály, kontejnery atd.)
Q6 Nepoužitelné součástky (např. vybité baterie, vypotřebované katalyzátory atd.)
Q7 Látky, které již neplní svou funkci (např. znečištěné kyseliny, rozpouštědla, vyčerpané kalicí soli atd.)
Q8 Odpad z průmyslových procesů (např. strusky, destilační zbytky atd.)
Q9 Odpad z procesů na ochranu životního prostředí (např. kaly z praní plynů, prach z rukávových filtrů, upotřebené filtry atd.)
Q10 Odpad z obrábění a tváření (např. třísky ze soustružení, okuje z frézování atd.)
Q11 Odpad z těžby a zpracování surovin (např. odpad z důlní těžby, kaly z těžby ropy atd.)
Q12 Kontaminované látky (např. oleje znečištěné PCB atd.)
Q13 Jakékoli materiály, látky nebo výrobky, jejichž používání je zakázáno zákonem
Q14 Produkty, pro které držitel nemá další využití (např. odpad ze zemědělství, domácností, úřadů, obchodů, dílen atd.)
Q15 Kontaminované látky nebo produkty pocházející ze sanace půd
Q16 Veškeré látky nebo produkty neobsažené ve výše uvedených kategoriích.
PŘÍLOHA II A
ZPŮSOBY ODSTRAŇOVÁNÍ ODPADŮ
Poznámka:
Tato příloha uvádí seznam způsobů odstraňování, které se používají v praxi. V souladu s článkem 4 musí být odpady odstraňovány, aniž je ohroženo lidské zdraví a aniž jsou použity postupy či metody poškozující životní prostředí.
D1 Ukládání na povrch nebo pod úroveň povrchu země (např. skládkování apod.)
D2 Úprava půdními procesy (např. biologický rozklad kapalných odpadů nebo kalů v půdě apod.)
D3 Hlubinná injektáž (např. injektáž čerpatelných odpadů do vrtů, solných komor nebo jiných přírodních úložišť apod.)
D4 Ukládání do povrchových nádrží (např. vypouštění kapalných odpadů nebo kalů do prohlubní, nádrží nebo lagun apod.)
D5 Ukládání do speciálně technicky provedených skládek (např. ukládání do utěsněných oddělených prostor, které jsou uzavřeny a izolovány navzájem i od vnějšího prostředí apod.)
D6 Vypouštění tuhých odpadů do vodních těles s výjimkou moří a oceánů
D7 Vypouštění do moří a oceánů, včetně ukládání do mořského dna
D8 Biologická úprava jinde v této příloze nespecifikovaná, jejímž konečným produktem jsou sloučeniny nebo směsi, které se odstraňují některým ze způsobů uvedených v této příloze
D9 Fyzikálně-chemická úprava jinde v této příloze nespecifikovaná, jejímž konečným produktem jsou sloučeniny nebo směsi, které se odstraňují některým ze způsobů uvedených v této příloze (např. odpařování, sušení, kalcinace apod.)
D10 Spalování na pevnině
D11 Spalování na moři
D12 Trvalé uložení (např. uložení kontejnerů v dole apod.)
D13 Míšení nebo směšování před odstraněním některým ze způsobů uvedených v této příloze
D14 Předúprava před odstraněním některým ze způsobů uvedených v této příloze
D15 Skladování před odstraněním některým ze způsobů uvedených v této příloze, s výjimkou dočasného skladování na místě vzniku před sběrem.
PŘÍLOHA II B
ZPŮSOBY VYUŽITÍ ODPADŮ
Poznámka:
Tato příloha uvádí způsoby využití, které se používají v praxi. V souladu s článkem 4 musí být odpady využívány, aniž je ohroženo lidské zdraví a aniž jsou použity postupy či metody poškozující životní prostředí.
R1 Zpětné získávání/regenerace rozpouštědel
R2 Recyklace/zpětné získávání organických látek, které se nepoužívají jako rozpouštědla
R3 Recyklace/zpětné získávání kovů a sloučenin kovů
R4 Recyklace/zpětné získávání ostatních anorganických materiálů
R5 Regenerace kyselin nebo zásad
R6 Využití složek používaných ke snižování znečištění
R7 Využití složek katalyzátorů
R8 Rafinace olejů nebo jiné opětné použití olejů
R9 Použití jako paliva nebo jiným způsobem k výrobě energie
R10 Aplikace do půdy, která je přínosem pro zemědělství nebo životní prostředí, včetně kompostování a jiných biologických transformačních procesů, s výjimkou odpadů vyloučených v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu iii)
R11 Použití odpadů získaných některým ze způsobů R1 až R10
R12 Předúprava odpadů pro využití některým ze způsobů R1 až R11
R13 Skladování materiálů určených pro využití některým ze způsobů uvedených v této příloze, s výjimkou dočasného skladování na místě vzniku před sběrem.
"
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. dubna 1993. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 18. března 1991.
DIRECTIVA DEL CONSEJO de 18 de marzo de 1991 por la que se modifica la Directiva 75/442/CEE relativa a los residuos (91/156/CEE)
EL CONSEJO DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Económica Europea y, en particular, su artículo 130 S,
Vista la propuesta de la Comisión (1),
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (2),
Visto el dictamen del Comité Económico y Social (3),
Considerando que la Directiva 75/442/CEE (4) instauró a nivel comunitario una reglamentación para la eliminación de residuos; que, para tener en cuenta las experiencias adquiridas por los Estados miembros al aplicar dicha Directiva, es conveniente modificar esta reglamentación; que estas modificaciones tienen como base un nivel elevado de protección del medio ambiente;
Considerando que en su Resolución, de 7 de mayo de 1990, sobre la política en materia de residuos (5), el Consejo se comprometió a modificar la Directiva 75/442/CEE;
Considerando que, para hacer más eficaz la gestión de los residuos en la Comunidad, es necesario disponer de una terminología común y de una definición de residuos;
Considerando que para alcanzar un alto nivel de protección del medio ambiente, es necesario que los Estados miembros, además de garantizar la eliminación y la valorización responsables de los residuos, adopten medidas encaminadas a limitar la producción de residuos, en particular promoviendo las tecnologías limpias y los productos reciclables y reutilizables, tomando en consideración las oportunidades de comercialización actuales o potenciales de los residuos valorizados;
Considerando además que una disparidad entre las legislaciones de los Estados miembros en lo relativo a la eliminación y la valorización de los residuos puede afectar a la calidad del medio ambiente y al buen funcionamiento del mercado interior;
Considerando que es deseable fomentar el reciclado de los residuos y su reutilización como materias primas; que puede ser necesario adoptar normas específicas para los residuos reutilizables;
Considerando que es importante que el conjunto de la Comunidad sea capaz de garantizar por sí mismo la eliminación de sus residuos y que es deseable que cada Estado miembro, de forma individual, tienda a este objetivo;
Considerando que los Estados miembros deben elaborar planes de gestión de residuos para dar cumplimiento a los antedichos objetivos;
Considerando que conviene reducir los movimientos de residuos y que con este fin los Estados miembros puedan adoptar las medidas necesarias en el marco de sus planes de gestión;
Considerando que para garantizar un nivel de protección elevado y un control eficaz, es necesario estipular la autorización y control de las empresas de eliminación y de valorización de residuos;
Considerando que determinados establecimientos que tratan sus propios residuos o valorizan residuos pueden estar exentos de la autorización exigida en determinadas condiciones y siempre y cuando respeten los requisitos de protección del medio ambiente; que tales establecimientos deben estar sujetos a registro;
Considerando que para garantizar el seguimiento de los residuos desde su producción hasta su eliminación definitiva, conviene asimismo someter a autorización o registro y a una inspección adecuada a otras empresas relacionadas con los residuos, tales como las que se ocupan de la recogida, del transporte y de la comercialización de residuos;
Considerando que es conveniente constituir un comité encargado de asistir a la Comisión en la aplicación de la presente Directiva y su adaptación al progreso científico y técnico,
HA ADOPTADO LA PRESENTE DIRECTIVA:
Artículo 1
La Directiva 75/442/CEE queda modificada como sigue:
1) Los artículos 1 al 12 deberán sustituirse por los siguientes:
« Artículo 1
Con arreglo a la presente Directiva, se entenderá por:
a) "residuo": cualquier sustancia u objeto perteneciente a una de las categorías que se recogen en el Anexo I y del cual su poseedor se desprenda o del que tenga la intención o la obligación de desprenderse.
El 1 de abril de 1993 como muy tarde, la Comisión, con arreglo al procedimiento establecido en el artículo 18, elaborará una lista de residuos pertenecientes a las categorías enumeradas en el Anexo I. Dicha lista se revisará periódicamente y, en caso necesario, se modificará según el mismo procedimiento;
b) "productor": cualquier persona cuya actividad produzca residuos ("productor inicial") y/o cualquier persona que efectúe operaciones de tratamiento previo, de mezcla o de otro tipo que ocasionen un cambio de naturaleza o de composición de esos residuos;
c) "poseedor": el productor de los residuos o la persona física o jurídica que los tenga en su posesión;
d) "gestión": la recogida, el transporte, la valorización y la eliminación de los residuos, incluida la vigilancia de estas operaciones, así como la vigilancia de los lugares de descarga después de su cierre;
e) "eliminación": cualquiera de las operaciones enumeradas en el Anexo II A;
f) "valorización": cualquiera de las operaciones enumeradas en el Anexo II B;
g) "recogida": operación consistente en recoger, clasificar y/o agrupar residuos para su transporte.
Artículo 2
1. Quedan excluidos del ámbito de aplicación de la presente Directiva:
a) los efluentes gaseosos emitidos en la atmósfera;
b) cuando ya estén cubiertos por otra legislación:
i) los residuos radiactivos;
ii) los resíduos resultantes de la prospección, de la extracción, del tratamiento y del almacenamiento de recursos minerales, así como de la explotación de canteras;
iii) los cadáveres de animales y los residuos agrícolas siguientes: materias fecales y otras sustancias naturales y no peligrosas utilizadas en el marco de la explotación agrícola;
iv) las aguas residuales, con excepción de los residuos en estado líquido;
v) los explosivos desclasificados.
2. Las disposiciones específicas particulares o complementarias de las de la presente Directiva, destinadas a regular la gestión de determinadas categorías de residuos, podrán establecerse mediante directivas específicas.
Artículo 3
1. Los Estados miembros tomarán las medidas adecuadas para fomentar:
a) en primer lugar, la prevención o la reducción de la producción de los residuos y de su nocividad, en particular mediante:
- el desarrollo de tecnologías limpias y que permitan un ahorro mayor de recursos naturales;
- el desarrollo técnico y la comercialización de productos diseñados de tal manera que no contribuyan o contribuyan lo menos posible, por sus características de fabricación, utilización o eliminación, a incrementar la cantidad o la nocividad de los residuos y los riesgos de contaminación;
- el desarrollo de técnicas adecuadas para la eliminación de las sustancias peligrosas contenidas en los residuos destinados a la valorización;
b) en segundo lugar:
i) la valorización de los residuos mediante reciclado, nuevo uso, recuperación o cualquier otra acción destinada a obtener materias primas secundarias, o
ii) la utilización de los residuos como fuente de energía.
2. Excepto en aquellos casos en que se apliquen las disposiciones de la Directiva 83/189/CEE del Consejo, de 28 de marzo de 1983, por la que se establece un procedimiento de información en materia de las normas y reglamentaciones técnicas (*), los Estados miembros informarán a la Comisión de las medidas cuya adopción proyecten con el fin de alcanzar los objetivos del apartado 1. La Comisión informará de dichas medidas a los demás Estados miembros y al Comité mencionado en el artículo 18.
(*) DO no L 109 de 26. 4. 1983, p. 8.
Artículo 4
Los Estados miembros adoptarán las medidas necesarias para garantizar que los residuos se valorizarán o se eliminarán sin poner en peligro la salud del hombre y sin utilizar procedimientos ni métodos que puedan perjudicar el medio ambiente y, en particular:
- sin crear riesgos para el agua, el aire o el suelo, ni para la fauna y la flora;
- sin provocar incomodidades por el ruido o los olores;
- sin atentar contra los paisajes y los lugares de especial interés.
Los Estados miembros adoptarán también las medidas necesarias para prohibir el abandono, el vertido y la eliminación incontrolada de residuos.
Artículo 5
1. Los Estados miembros adoptarán las medidas apropiadas, en cooperación con otros Estados miembros si ello es necesario o conveniente, para crear una red integrada y adecuada de instalaciones de eliminación, teniendo en cuenta las mejores tecnologías disponibles que no impliquen costes excesivos. Dicha red deberá permitir a la Comunidad en su conjunto llegar a ser autosuficiente en materia de eliminación de residuos y a cada Estado miembro individualmente tender hacia ese objetivo, teniendo en cuenta las circunstancias geográficas o la necesidad de instalaciones especializadas para determinado tipo de residuos.
2. Dicha red deberá permitir además la eliminación de los residuos en una de las instalaciones adecuadas más próximas, mediante la utilización de los métodos y las tecnologías más adecuados para garantizar un nivel elevado de protección del medio ambiente y de la salud pública.
Artículo 6
Los Estados miembros establecerán o designarán la autoridad o autoridades competentes encargadas de aplicar las disposiciones de la presente Directiva.
Artículo 7
1. Para realizar los objetivos a los que se refieren los artículos 3, 4 y 5, la autoridad o autoridades competentes a que se refiere el artículo 6 tendrán la obligación de establecer tan pronto como sea posible uno o varios planes de gestión de residuos. Dichos planes se referirán en particular a:
- los tipos, cantidades y origen de los residuos que han de valorizarse o eliminarse;
- las prescripciones técnicas generales;
- todas las disposiciones especiales relativas a residuos particulares;
- los lugares o instalaciones apropiados para la eliminación.
Dichos planes podrán incluir, por ejemplo:
- las personas físicas o jurídicas facultadas para proceder a la gestión de los residuos;
- la estimación de los costes de las operaciones de valorización y de eliminación;
- las medidas apropiadas para fomentar la racionalización de la recogida, de la clasificación y del tratamiento de los residuos.
2. Los Estados miembros colaborarán, en su caso, con los demás Estados miembros y con la Comisión en el establecimiento de los planes citados y los pondrán en conocimiento de la Comisión.
3. Los Estados miembros podrán tomar las medidas necesarias para evitar los movimientos de residuos que no se ajusten a sus planes de gestión de residuos. Informarán de dichas medidas a la Comisión y a los Estados miembros.
Artículo 8
Los Estados miembros adoptarán las disposiciones necesarias para que todo poseedor de residuos:
- los remita a un recolector privado o público o a una empresa que efectúe las operaciones previstas en los Anexos II A o II B, o
- se ocupe el mismo de la valorización o la eliminación de acuerdo con las disposiciones de la presente Directiva.
Artículo 9
1. A efectos de la aplicación de los artículos 4, 5 y 7, cualquier establecimiento o empresa que efectúe las operaciones citadas en el Anexo II A deberá obtener una autorización de la autoridad competente mencionada en el artículo 6.
Dicha autorización se referirá, en particular:
- a los tipos y cantidades de residuos;
- a las prescripciones técnicas;
- a las precauciones que deberán tomarse en materia de seguridad;
- al lugar de eliminación;
- al método de tratamiento.
2. Las autoridades podrán, o bien concederse por un período determinado, renovarse y estar sujetas a condiciones y obligaciones, o bien denegarse, en particular en el caso de que el método de eliminación previsto no sea aceptable desde el punto de vista de la protección del medio ambiente.
Artículo 10
A efectos de la aplicación del artículo 4, cualquier establecimiento o empresa que efectúe las operaciones citadas en el Anexo II B deberá obtener una autorización al respecto.
Artículo 11
1. Sin perjuicio de las disposiciones de la Directiva 78/319/CEE del Consejo, de 20 de marzo de 1978, relativa a los residuos tóxicos y peligrosos (*), cuya última modificación la constituye el Acta de adhesión de España y de Portugal, se podrá dispensar de la autorización mencionada en el artículo 9 o en el artículo 10 a:
a) los establecimientos o empresas que se ocupen ellos mismos de la eliminación de sus propios residuos en los lugares de producción,
y
b) los establecimientos o empresas que valoricen residuos.
Únicamente se podrá aplicar esta exención:
- si las autoridades competentes han adoptado normas generales para cada tipo de actividad en las que se fijen los tipos y cantidades de residuos y las condiciones en las que la actividad puede quedar dispensada de la autorización,
y
- si los tipos o cantidades de residuos o las formas de eliminación o de valorización cumplen las condiciones establecidas en el artículo 4.
2. Los establecimientos o empresas a que hace referencia el apartado 1 deberán estar registrados ante las autoridades competentes.
3. Los Estados miembros informarán a la Comisión de las normas generales adoptadas en virtud del apartado 1.
(*) DO no L 84 de 31. 3. 1978, p. 43.
Artículo 12
Los establecimientos o empresas que efectúen con cáracter profesional la recogida o el transporte de residuos o que se ocupen de la eliminación o valorización de residuos por encargo de terceros (negociantes o agentes), si no están sujetos a autorización, deberán estar registrados ante las autoridades competentes.
Artículo 13
Los establecimientos o empresas que se ocupen de las operaciones mencionadas en los artículos 9 a 12 estarán sujetos a inspecciones periódicas apropiadas por parte de las autoridades competentes.
Artículo 14
Cualquier establecimiento o empresa mencionado en los artículos 9 y 10 deberán:
- llevar un registro en el que se indique la cantidad, naturaleza, origen y, cuando ello sea pertinente, el destino, la frecuencia de recogida, el medio de transporte y el método de tratamiento de los residuos enumerados en el Anexo I y las operaciones enumeradas en los Anexos II A o II B;
- facilitar dichas indicaciones a las autoridades competentes mencionadas en el artículo 6, a petición de éstas.
Los Estados miembros también podrán exigir a los productores que cumplan las disposiciones del presente artículo.
Artículo 15
De conformidad con el principio "quien contamina paga", el coste de la eliminación de los residuos deberá recaer sobre:
- el poseedor que remitiere los residuos a un recolector o a una empresa de las mencionadas en el artículo 9, y/o
- los poseedores anteriores o el productor del producto generador de los residuos.
Artículo 16
1. Cada tres años, y por primera vez el 1 de abril de 1995, los Estados miembros remitirán a la Comisión un informe sobre las medidas adoptadas para la aplicación de las disposiciones de la presente Directiva. Este informe se redactará, en particular, a partir de un cuestionario conforme al procedimiento indicado en el artículo 18, que la Comisión remitirá a los Estados miembros seis meses antes de la fecha arriba mencionada.
2. La Comisión publicará cada tres años, y por primera vez el 1 de abril de 1996, un informe de síntesis basado en los informes a los que se refiere el apartado 1.
Artículo 17
Las modificaciones necesarias para adaptar los Anexos de la presente Directiva al progreso científico y técnico se aprobarán de conformidad con el procedimiento que establece el artículo 18.
Artículo 18
La Comisión estará asistida por un comité compuesto por representantes de los Estados miembros y presidido por el representante de la Comisión.
El representante de la Comisión presentará al Comité un proyecto de las medidas que deban tomarse. El Comité emitirá su dictamen sobre dicho proyecto en un plazo que el presidente podrá determinar en función de la urgencia de la cuestión de que se trate. El dictamen se emitirá según la mayoría prevista en el apartado 2 del artículo 148 del Tratado para adoptar aquellas decisiones que el Consejo deba tomar a propuesta de la Comisión. Con motivo de la votación en el Comité, los votos de los representantes de los Estados miembros se ponderarán de la manera definida en el artículo anteriormente citado. El presidente no tomará parte en la votación.
La Comisión adoptará las medidas previstas cuando sean conformes al dictamen del Comité.
Cuando las medidas previstas no sean conformes al dictamen del Comité o en caso de ausencia de dictamen, la Comisión someterá sin demora al Consejo una propuesta relativa a las medidas que deban tomarse. El Consejo se pronunciará por mayoría cualificada.
Si transcurrido un plazo de tres meses a partir del momento en que la propuesta se haya sometido al Consejo, éste no se hubiere pronunciado, la Comisión adoptará las medidas propuestas. ».
2) Los artículos 13, 14 y 15 pasan a ser los artículos 19, 20 y 21.
3) Se añadirán los Anexos siguientes:
« ANEXO I
CATEGORÍAS DE RESIDUOS
Q1 Residuos de producción o de consumo no especificados a continuación Q2 Productos que no respondan a las normas Q3 Productos caducados Q4 Materias que se hayan vertido por accidente, que se hayan perdido o que hayan sufrido cualquier otro incidente con inclusión del material, del equipo, etc, contaminado a causa del incidente en cuestión Q5 Materias contaminadas o ensuciadas a causa de actividades voluntarias (por ejemplo, residuos de operaciones de limpieza, materiales de embalaje, contenedores, etc) Q6 Elementos inutilizables (por ejemplo, baterías fuera de uso, catalizadores gastados, etc) Q7 Sustancias que hayan pasado a ser inutilizables (por ejemplo, ácidos contaminados, disolventes contaminados, sales de temple agotadas, etc) Q8 Residuos de procesos industriales (por ejemplo, escorias, posos de destilación, etc) Q9 Residuos de procesos anticontaminación (por ejemplo, barros de lavado de gas, polvo de filtros de aire, filtros gastados, etc) Q10 Residuos de mecanización/acabado (por ejemplo, virutas de torneado o fresado, etc) Q11 Residuos de extracción y preparación de materias primas (por ejemplo, residuos de explotación minera o petrolera, etc) Q12 Materia contaminada (por ejemplo, aceite contaminado con PCB, etc) Q13 Toda materia, sustancia o producto cuya utilización esté prohibida por la ley Q14 Productos que no son de utilidad o que ya no tienen utilidad para el poseedor (por ejemplo, artículos desechados por la agricultura, los hogares, las oficinas, los almacenes, los talleres, etc) Q15 Materias, sustancias o productos contaminados procedentes de actividades de regeneración de terrenos Q16 Toda sustancia, materia o producto que no esté incluido en las categorías anteriores.
ANEXO II A
OPERACIONES DE ELIMINACIÓN
NB: Se considera que el presente Anexo recoge las operaciones de eliminación tal como se efectúan en la práctica. De conformidad con el artículo 4, los residuos deben eliminarse sin poner en peligro la salud humana y sin utilizar procedimientos o métodos que puedan causar perjuicios al medio ambiente.
D1 Depósito en el suelo o en su interior (por ejemplo, descarga, etc) D2 Tratamiento en medio terrestre (por ejemplo, biodegradación de residuos líquidos o lodos en el suelo, etc) D3 Inyección en profundidad (por ejemplo, inyección de residuos bombeables en pozos, minas de sal, fallas geológicas naturales, etc) D4 Lagunaje (por ejemplo, vertido de residuos líquidos o lodos en pozos, estanques o lagunas, etc) D5 Descarga en lugares de vertido especialmente preparados (por ejemplo, envasado en alveolos estancos separados, recubiertos y aislados entre sí y el medio ambiente, etc) D6 Vertido de residuos sólidos en el medio acuático, salvo en el mar D7 Vertido en el mar, incluido el soterramiento en el subsuelo marino D8 Tratamiento biológico no especificado en ningún otro punto del presente Anexo y que dé como resultado compuestos o mezclas que se eliminen mediante uno de los procedimientos enumerados en el presente Anexo D9 Tratamiento fisicoquímico no especificado en ningún otro punto del presente Anexo y que dé como resultado compuestos o mezclas que se eliminen mediante uno de los procedimientos enumerados en el presente Anexo (por ejemplo, evaporación, secado, calcinación, etc) D10 Incineración en tierra D11 Incineración en el mar D12 Almacenamiento permanente (por ejemplo, colocación de contenedores en una mina, etc) D13 Agrupación previa a una de las operaciones del presente Anexo D14 Reacondicionamiento previo a una de las operaciones del presente Anexo D15 Almacenamiento previo a una de las operaciones del presente Anexo, con exclusión del almacenamiento temporal previo a la recogida en el lugar de producción.
ANEXO II B
OPERACIONES QUE DEJAN UNA POSIBILIDAD DE VALORIZACIÓN
NB: Se considera que el presente Anexo recoge las operaciones de valorización tal como se efectúan en la práctica. De conformidad con el artículo 4, los residuos deben valorizarse sin poner en peligro la salud humana y sin utilizar procedimientos o métodos que puedan causar perjuicios al medio ambiente.
R1 Recuperación o regeneración de disolventes R2 Reciclado o recuperación de sustancias orgánicas que no se utilizan como disolventes R3 Reciclado o recuperación de metales o de compuestos metálicos R4 Reciclado o recuperación de otras materias inorgánicas R5 Regeneración de ácidos o de bases R6 Valorización de productos que sirven para captar contaminantes R7 Valorización de productos procedentes de catalizadores R8 Regeneración u otro nuevo empleo de aceites R9 Utilización principal como combustible u otro modo de producir energía R10 Esparcimiento sobre el suelo en provecho de la agricultura o la ecología, incluidas las operaciones de formación de abono y otras transformaciones biológicas, con excepción de los residuos excluidos de conformidad con el artículo 2, apartado 1, letra b), inciso iii) R11 Utilización de residuos obtenidos a partir de una de las operaciones enumeradas anteriormente en R1 a R10 R12 Intercambio de residuos para someterlos a una cualquiera de las operaciones enumeradas anteriormente en R1 a R11 R13 Almacenamiento de materiales para someterlos a una de las operaciones que figuran en el presente Anexo, con exclusión del almacenamiento temporal previo a la recogida en el lugar de producción. ».
Artículo 2
1. Los Estados miembros pondrán en vigor las disposiciones legales, reglamentarias y administrativas necesarias para dar cumplimiento a lo dispuesto en la presente Directiva a más tardar el 1 de abril de 1993. Informarán de ello inmediatamente a la Comisión.
2. Cuando los Estados miembros adopten dichas disposiciones, éstas harán referencia a la presente Directiva o irán acompañadas de dicha referencia en su publicación oficial. Los Estados miembros establecerán las modalidades de la mencionada referencia.
3. Los Estados miembros comunicarán a la Comisión el texto de las disposiciones de Derecho interno que adopten en el ámbito regulado por la presente Directiva.
Artículo 3
Los destinatarios de la presente Directiva son los Estados miembros. Hecho en Bruselas, el 18 de marzo de 1991.