ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 21. září 2005
o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterou Německo hodlá poskytnout společnosti Kronoply
(oznámeno pod číslem K(2005) 3497)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/262/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a),
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 22. prosince 2003 (A/39031) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout podle multisektorálního rámce regionální podpory pro velké investiční projekty (2) (dále jen „multisektorální rámec podpory 1998“) investiční příspěvek ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandenburg), (dále jen „společnost Kronoply“). Tato podpora byla zapsána pod číslem N 609/03.
(2)
Dopisem ze dne 18. února 2004 (SG/D/200649) sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské Unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k daným opatřením podpory vyjádřily.
(4)
Dopisem ze dne 19. března 2004 (A/32003) zaujalo stanovisko Německo.
(5)
Dopisem ze dne 24. května 2004 (A/33878) se jménem společnosti Kronoply vyjádřila advokátní kancelář Luther Menold s.r.o. (Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH). Toto stanovisko bylo dne 19. listopadu 2004 předáno Německu (D/58277).
2. POPIS PODPORY
2.1. První oznámení N 813/2000
(6)
Toto rozhodnutí souvisí s podporou N 813/2000, jejíž poskytnutí ve prospěch společnosti Kronoply Komise schválila.
(7)
Komise schválila dne 3. července 2001 (SG/D/289524) hrubou míru podpory ve výši 31,5 % ve prospěch společnosti Kronoply podle multisektorálního rámce podpory 1998 na výstavbu výrobní kapacity pro „Oriented Strand Boards“ (4) (dále jen „OSB“) v Heiligengrabe, Brandenburg, která je oblastí podpory ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES. Míra podpory byla stanovena na 3,5 procentního bodu pod maximální mírou podpory, jelikož relevantní trh byl ohodnocen jako zmenšující se trh.
(8)
Komise posoudila tři opravné faktory pro výpočet maximální míry podpory podle multisektorálního rámce podpory 1998. Pro maximální míru podpory z toho vyplynul procentní podíl ve výši 31,5 (faktor hospodářské soutěže 0,75, faktor „poměr použitý kapitál - pracovní místa“ 0,8 a faktor „regionální dopady“ 1,5). Podpora tak činila 35,4 milionů EUR (5).
(9)
Faktor hospodářské soutěže tak, jak byl stanoven, vedl k rozdílnosti názorů mezi Komisí a Německem. Obě strany ale určily relevantní trh jako trh pro OSB a výrobky z překližky. Německo předložilo na počátku studie, z nichž vyplývalo, že tento trh není na sestupu. Komise vyjádřila o těchto studiích pochybnosti, poněvadž vycházely z mimořádně silného růstu poptávky pro rok 2000 ve srovnání s předcházejícími roky. Po opakované výměně informací snížilo Německo míru oznámené podpory ze 35 % na 31,5 %:
•
Dopisem ze dne 22. prosince 2000 (A/40955) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout společnosti Kronoply podporu podle multisektorálního rámce podpory 1998.
•
Dne 3. ledna 2001 (D/56400) si Komise vyžádala další informace. Dne 11. ledna 2001 se sešli k jednání zástupci spolkové vlády, spolkové země Braniborsko, příslušného podniku a Komise. Spolková vláda poskytla dopisem ze dne 9. února 2001 (A/31359) a ze dne 20. února 2001 (A/31463) vyžádané informace. Dopisem ze dne 9. dubna 2001 (D/51511) se Komise obrátila na Německo s dalšími dotazy, které byly zodpovězeny dopisem ze dne 21. května 2001 (A/34090).
•
Dopisem ze dne 19. června 2001 (A/34812) oznámilo Německo snížení míry podpory ze 35 % na 31,5 %.
•
Dopisem ze dne 5. července 2001 (SG/D/289525) sdělila Komise Německu, že vůči podpoře nemá námitky.
(10)
Dopisem ze dne 3. ledna 2002 (A/30013) požádalo Německo o změnu rozhodnutí Komise. Německo předložilo důkazy o tom, že předpokládaný vzestup poptávky v roce 2000 skutečně nastal, a že tak nedošlo k poklesu trhu. Dopisem ze dne 5. února 2002 (D/50463) zamítla Komise změnu svého dřívějšího rozhodnutí s odůvodněním, že podpora byla vyhodnocena na základě správného výpočtu všech relevantních faktorů. Komise nemohla změnit své rozhodnutí z následujících důvodů: hodnocení faktoru hospodářské soutěže se opíralo o celkové srovnání vývoje sledované spotřeby daného výrobku a míry růstu výrobního odvětví v letech 1994 - 1999 a o prognózu, která byla v okamžiku rozhodnutí správná.
2.2. Druhé oznámení N 609/2003
(11)
Druhým oznámením byl učiněn pokus dosáhnout poskytnutím další podpory ve výši 3,5 % (v přepočtu 3 939 947 EUR) dříve zamítnutou vyšší míru podpory ve výši 35 %.
(12)
Německo argumentovalo tím, že definice trhu v prvním oznámení N 813/2000 byla věcně nesprávná, a odvolávalo se na článek 9 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (6) (dále jen nařízení (ES) č. 659/1999), podle něhož může být rozhodnutí zrušeno na základě následující podmínky: „Komise může […] zrušit rozhodnutí […], pokud bylo rozhodnutí založeno na nesprávné informaci poskytnuté během řízení, která byla rozhodujícím faktorem pro rozhodnutí...“
(13)
Zatímco byl relevantní trh v původním oznámení definován jako trh pro OSB a překližku, vyplynulo podle údajů Německa z nově předložených studií, že by bylo vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty. Podle této nové definice trhu by se trh v příslušném období ve smyslu bodu 3.4 multisektorálního rámce podpory 1998 nezmenšil a tudíž by musela být schválena nesnížená míra podpory ve výši 35 %.
2.3. Rozhodnutí o zahájení řízení
(14)
Komise nevyhověla žádosti Německa, aby se relevantní trh omezil na základě jiné definice nahraditelných výrobků na trh pro OSB a určité překližkové segmenty.
(15)
Komise nepovažovala nové hodnocení trhu za nezbytné, jelikož nebyly splněny dva důležité prvky, které způsobily značné pochybnosti o slučitelnosti podpory se společným trhem:
• Chybějící motivace: Komise měla značné pochybnosti o motivačním účinku oznámené podpory, poněvadž investice již byly uskutečněny. Jestliže podpora nepůsobí jako stimul, nelze použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, která se týkají regionálního rozvoje.
• Chybějící nezbytnost: Komise měla vážné pochybnosti o tom, zda podpory na již uskutečněné investice mohou být považovány za nezbytné pro podporu hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. V daném případě postačovala k uskutečnění investice míra podpory ve výši 31,5 %.
3. STANOVISKO NĚMECKA
(16)
Německo nadále trvalo na novém zhodnocení trhu Komisí podle článku 9 nařízení (ES) č. 659/1999:
•
Podpora by byla poskytnuta v rámci „Společného programu: Zlepšení regionální hospodářské struktury“, který Komise schválila jako regionální režim podpory. Komise má tedy pouze povinnost prověřit, zda oznámené opatření odpovídá ustanovením schváleného režimu podpory a zda je slučitelné s multisektorálním rámcem podpory 1998. Jelikož nově oznámená podpora tato ustanovení splňuje, je opatření podpory jednoznačně investiční a nikoli provozní podporou.
•
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ze dne 5. listopadu 2003 v právní věci T-130/02 (Kronoply/Komise) (7), že oznámení dodatečné podpory nebo změna již schválené podpory jsou možná. V důsledku toho nemohla Komise posoudit druhou oznámenou podporu jako podporu provozní s odůvodněním, že projekt je již uzavřen. V opačném případě by byla možnost oznámení dalších podpůrných opatření - která byla potvrzena Soudním dvorem - bezpředmětná.
4. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(17)
Společnost Kronoply trvala na stanovisku, že na jeden investiční projekt lze podat několik oznámení a doložila jej rozsudky v různých právních věcech:
•
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ve věci Kronoply/Komise (8), že další podpora nebo změna již schválené podpory jsou možné: „Kromě toho není vnitrostátním orgánům nijak zakázáno nahlásit projekt, na který má být podniku poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna.“
•
Toto stanovisko obsahuje také rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2002 v právní věci T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl/Komise) (9): „[…] rozhodnutí [Komise] nezbavuje italské úřady možnosti oznámit projekt, na který má být žalující straně poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna.“
(18)
Společnost Kronoply také zdůraznila, že Komise musí nové oznámení věcně přezkoumat, a uvedla pro to dva podstatné důvody:
•
Komise nemůže vycházet z dřívějšího hodnocení trhu, poněvadž toto hodnocení vycházelo z věcně nesprávné definice trhu.
•
Společnost Kronoply neměla možnost nechat přezkoumat původní rozhodnutí Komise soudem, poněvadž její zájmy nebyly poškozeny (10).
(19)
Společnost Kronoply popřela nedostatek motivace a uvedla pro to následující důvody:
•
V bodě 4.2 Pokynů o státní podpoře regionům (11) (dále jen „pokyny pro regionální podpory“) je uvedeno, jak lze přezkoumat, zda existuje motivační prvek. Tento bod zní: „Kromě toho musí režimy podpory stanovit, že žádost o podporu musí být předložena před zahájením projektu.“ Společnost Kronoply tuto podmínku splnila podáním žádosti o podporu u vnitrostátních orgánů před zahájením projektu. Podpora tedy poskytovala požadovaný stimul a splňovala kritérium nezbytnosti podpory hospodářského rozvoje oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
•
Společnost Kronoply stále požadovala míru podpory ve výši 35 %. Snížení míry požadované podpory neznamenalo, že již není nutná žádná další podpora. Jelikož by formální řízení mohlo trvat až 18 měsíců, bylo pro příjemce podpory výhodnější přijmout okamžitě tu část podpory, jejíž oprávněnost byla pro Komisi nesporná.
5. HODNOCENÍ
(20)
Po přezkoumání stanovisek Německa a společnosti Kronoply setrvává Komise na stanovisku, které zastávala ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, že nové hodnocení trhu podle multisektorálního rámce podpory 1998 není nutné, jelikož u podpory nejsou splněny dva základní předpoklady: motivační účinek a nezbytnost.
5.1. Žádné další investiční náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory
(21)
Komise zastává názor, že oznámení N 609/03 (ze dne 22. prosince 2003) je nutno považovat za samostatné, druhé oznámení podpory ve prospěch společnosti Kronoply, kterou však nebude dosaženo žádných dalších investic nebo vytvoření pracovních míst. Nevznikají proto žádné dodatečné náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory, které by mohly odůvodnit poskytnutí dodatečné podpory.
(22)
Komise schválila svým rozhodnutím SG (2001) D/289524 ze dne 3. července 2001 investiční podporu ve výši 35,4 milionů EUR ve prospěch společnosti Kronoply. Toto rozhodnutí vycházelo z údajů, které Německo tehdy předložilo. Komise se rozhodla, že nebude vznášet žádné námitky, a schválila podporu tak, jak byla nakonec Německem navržena. Německo a společnost Kronoply rozhodnutí akceptovaly. Německé orgány pak podporu poskytly a společnost Kronoply ukončila dne 31. ledna 2003 svůj investiční projekt.
(23)
Teprve osmnáct měsíců po konečném rozhodnutí Komise - a téměř jeden rok po ukončení investičního projektu - předložilo Německo oznámením ze dne 22. prosince 2003 novou definici trhu a prohlásilo, že by bylo na základě nových studií vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty. Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení formálního přezkumného řízení, Komise nebude za těchto okolností své předchozí rozhodnutí revidovat. Komise je toho názoru, že předložení jiné definice trhu Německem nelze zařadit pod článek 9 nařízení (ES) č. 659/1999.
(24)
V souladu s rozhodnutím Soudu prvního stupně v právní věci Kronoply/Komise zastává Komise názor, že členský stát může oznámit další podporu nebo změnit již schválený projekt nebo dokonce změnit různé tranže státní podpory na určitý projekt a Komise to může schválit, jestliže lze pro každou tranži doložit motivační účinek a nezbytnost. Německo však již kromě ukončeného projektu neoznámilo žádný další investiční projekt společnosti Kronoply. Projekt, který měl být financován, byl kromě toho dokončen téměř rok před oznámením nového projektu na poskytnutí podpory. Komise tedy došla k závěru, že tímto druhým oznámením mělo být jednoduše dosaženo větší míry podpory ve výši 35 %, která byla předtím zamítnuta, aniž by vznikly dodatečné náklady způsobilé pro podporu, pro které by mohla být schválena podpora ve výši 3 936 947 EUR, a aniž by existoval motivační účinek nebo nezbytnost.
(25)
Jak vyložil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 5. října 2000 v právní věci C-288/96 (Spolková republika Německo/Komise) (12) musí Komise takovou podporu posoudit jako podporu provozní, poněvadž je poskytována, aniž by se od příjemců vyžadoval závazek týkající se jejího využití a aniž by byla určena ke zlepšení finanční situace jejich podniků.
5.2. Motivační účinek
(26)
Komise se sice domnívá, že tato oznámení dostatečně prokázala, že poskytnutí další podpory nepovede k žádné nové investici a nebude nabízet žádné podněty, přesto by se však ráda v odpovědi na stanoviska Německa a společnosti Kronoply ještě podrobněji vrátila k pojmu motivačního účinku.
5.2.1. Investiční proces
(27)
Podnikové investice je nutno posuzovat jako dynamický proces. Důležité je rozlišovat mezi fází ex-ante a ex-post:
•
Podniky přijímají ex-ante rozhodnutí o uskutečnění investice tak, že při svých výpočtech vycházejí z očekávaných příjmů a nákladů projektu. Jestliže se očekávaný výnos z investičního projektu pohybuje nad potřebnou mírou výnosnosti, tento projekt zahájí. Regionální podpora by měla poskytovat podnět k tomu, aby podniky změnily své chování a investovaly v regionech, ve kterých by jinak neinvestovaly.
•
Jestliže je investice jednou učiněna, lze ji ex post jen velmi obtížně vrátit, jelikož její značná část proudí do určitého majetku, který nemůže být jen tak přesunut na jiné místo. Prodejem takového majetku by prodávající ztratil část svého investičního kapitálu.
5.2.2. Ex ante hodnocení motivačního účinku na základě pokynů pro regionální podpory.
(28)
V bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory se používá následující test, který má ověřit, zda podpora má motivační účinek: příjemce podpory musí podat žádost o podporu před zahájením realizace projektu. Jestliže tomu tak je, vychází Komise z toho, že motivační účinek existuje.
(29)
Ve svých připomínkách zastávalo Německo a společnost Kronoply názor, že jsou splněny předpoklady bodu 4.2 pokynů pro regionální podpory, neboť společnost Kronoply podala žádost o podporu před zahájením realizace projektu.
(30)
Test v bodě 4.2 se má pokusit ověřit motivační účinek, aniž by investici příliš oddaloval. Rozsáhlé zkoumání všech hospodářských aspektů investičního rozhodnutí příjemce podpory by se mohlo ukázat jako velmi obtížné nebo časově náročné a tím by mohlo brzdit investici a hospodářský rozvoj regionu.
(31)
Při hodnocení motivačního účinku dodatečné podpory ve výši 3,5 % je rozhodující, zda rozdíl mezi 31,5 % a 35 % působil rozdíl na motivační účinek a ovlivnil investiční rozhodnutí společnosti Kronoply:
•
Společnost Kronoply nemohla před uskutečněním investice vědět, jak vysoká podpora nakonec bude, jelikož vyhodnocení opravných faktorů v multisektorálním rámci podpor 1998 bylo na uvážení Komise. Společnost Kronoply si tedy nebyla jista, zda jí bude poskytnuta míra podpory ve výši 31,5 % nebo 35 %. Podnik tedy vycházel z toho, že očekávaná míra se bude pohybovat podle pravděpodobnosti obou možných výsledků mezi těmito dvěma hodnotami. Společnost Kronoply založila své investiční rozhodnutí na očekávané částce podpory.
•
Komise bere na vědomí, že se společnost Kronoply rozhodla pro investici, i když nebyla stanovena přesná výše podpory nebo míra podpory. Kromě toho podnik investici ukončil poté, co byla schválena míra podpory ve výši 31,5 %. Společnost Kronoply proto byla zjevně ochotna vzít na sebe riziko míry podpory pouze ve výši 31,5 %.
•
Sama skutečnost, že společnost Kronoply splňovala předpoklad v bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory proto bezpodmínečně neznamená, že očekávaná hodnota těchto dodatečných 3,5 procentních bodů měla motivační účinek.
5.2.3. Ex post hodnocení motivačního účinku na základě skutečností
(32)
Místo toho, aby se dále zabývala rozhodnutím ex ante společnosti Kronoply, považuje Komise za účelnější vycházet ze skutečností. Společnost Kronoply se zjevně rozhodla pro investici a prováděla své činnosti nadále také poté, co jí byla schválena míra podpory pouze ve výši 31,5 %. Investiční projekt byl dokončen, jak bylo původně plánováno. Společnost Kronoply nepřizpůsobila svůj investiční projekt ani s ohledem na nižší míru podpory.
(33)
Společnost Kronoply nezmění svůj postoj, ať již podnik obdrží další podporu nebo ne: Neexistuje žádný důvod pro to, aby další podpora společnosti Kronoply vedla ke zvýšení výroby nebo rozšíření výrobních zařízení. Jelikož investice byly již učiněny, neexistuje ani žádný důvod k obavám, že společnost Kronoply ukončí výrobu v případě, že nedostane další podporu.
(34)
Komise proto dospěla k závěru, že poskytnutí podpory ve výši dalších 3,5 % by nemělo žádný motivační účinek.
(35)
Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení, musí podpory působit motivačně, jestliže mají přispívat k podpoře hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Jestliže již investice byla učiněna, jako v tomto případě, nevytváří podpora žádnou motivaci a nevede k novým investicím nebo k vytváření pracovních míst. Komise proto nemůže tuto podporu odůvodnit zvýšením nových investic nebo vytvořením pracovních míst ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Komise znovu dochází k závěru, že dodatečná podpora ve výši 3 936 947 EUR je podporou provozní.
5.3. Nezbytnost podpory
(36)
Co se týče prohlášení v rozhodnutí o zahájení řízení zastává Komise názor, že zásada nezbytnosti vyplývá bezprostředně z koncepce kontroly státních podpor. Komise může prohlásit, že podpora je v souladu s čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES jen tehdy, pokud může konstatovat, že podpora přispívá k uskutečňování některého z uvedených cílů, kterých by zvýhodněný podnik nemohl za obvyklých tržních podmínek dosáhnout vlastními opatřeními. To odpovídá běžné praxi Komise, kterou potvrdil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 17. září 1980 v právní věci 730/79 (Philip Morris/Komise) (13).
(37)
Jak je podrobně uvedeno v bodech odůvodnění 26 až 35, neposkytuje plánovaná podpora žádnou motivaci pro nové investice nebo pro vytváření pracovních míst. Nevyžaduje od příjemce podpory ani odpovídající výkon ani příspěvek k cíli společného zájmu. Proto se zde jedná o provozní podporu k pokrytí běžných nákladů, které by společnost Kronoply musela jinak hradit sama.
(38)
Bod 4.15 pokynů pro regionální podpory zakazuje obvykle provozní podpory. Podpory tohoto druhu však lze výjimečně poskytnout v oblastech, na které se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, pokud jsou i) na základě svého příspěvku k regionálnímu rozvoji a ii) na základě svého druhu oprávněné a jejich výše je přiměřená k nevýhodám, které mají být vyrovnány. Německo nepředložilo údaje o případných nevýhodách, ani neukázalo, jak má další podpora přispět k regionálnímu rozvoji.
(39)
Z těchto skutečností vyplývá, že další podpora není nezbytná, jelikož se společnost Kronoply rozhodla pokračovat ve své činnosti také poté, co byla schválena pouze nižší míra podpory ve výši 31,5 %. To znamená, že hospodářský provoz společnosti Kronoply je rentabilní nebo že podnik není v žádném případě odkázán na další podpory. Každá další podpora by v této fázi byla pro společnost Kronoply neočekávaným ziskem.
(40)
Komise tedy dochází k závěru, že se podpora v tomto případě neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES také proto, že není nezbytná pro regionální rozvoj.
(41)
Závěrem se prověřuje, zda lze na podporu použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES:
•
Ustanovení o výjimkách uvedená v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům, na odstranění škod způsobených přírodními pohromami nebo na překonání rozdělení Německa jsou v tomto případě nepoužitelná.
•
Podporu rovněž nelze považovat podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES za projekt společného evropského zájmu anebo k nápravě vážné poruchy v hospodářství Německa. Rovněž není určena na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
•
Čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES upravuje schvalování podpor na rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud tyto podpory nezmění obchodní podmínky způsobem, který se neslučuje se společným zájmem. Jelikož bylo stanoveno, že se podpora v důsledku chybějícího motivačního účinku a chybějící nezbytnosti neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, nelze ze stejných důvodů prohlásit, že je v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
6. ZÁVĚR
(42)
Komise dochází k závěru, že oznámená podpora představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Jelikož podpora ani nepůsobí jako motivace ani není nezbytná, nelze použít žádné z ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES. Podpora je proto nepřípustnou provozní podporou a nesmí být poskytnuta -
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ :
Článek 1
Státní podpora ve výši 3 936 947 EUR, kterou hodlá Německo podle oznámení N609/2003 poskytnout ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být podpora poskytnuta.
Článek 2
Německo sdělí Komisi během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí opatření, která byla přijata pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 21. září 2005.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 21 de septiembre de 2005
relativa a la ayuda estatal no C 5/2004 (ex N 609/2003) que Alemania tiene previsto conceder a Kronoply
[notificada con el número C(2005) 3497]
(El texto en lengua alemana es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2006/262/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones, de conformidad con los artículos citados (1), y teniendo en cuenta dichas observaciones,
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
(1)
Por carta de 22 de diciembre de 2003 (A/39031), Alemania comunicó su intención de conceder una subvención a la inversión a Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandemburgo), (en lo sucesivo «Kronoply»), en el marco de las Directrices comunitarias multisectoriales sobre ayudas regionales a grandes proyectos de inversión (2) (en lo sucesivo «Directrices multisectoriales de 1998») . La ayuda se registró con el número N 609/03.
(2)
Por carta de 18 de febrero de 2004 (SG/D/200649), la Comisión comunicó a Alemania su decisión de incoar el procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(3)
La decisión de la Comisión de incoar el procedimiento se publicó en el Diario Oficial de la Unión Europea (3). La Comisión invitó a los interesados a presentar sus observaciones sobre la medida de ayuda en cuestión.
(4)
Por carta de 19 de marzo de 2004 (A/32003), Alemania formuló sus observaciones.
(5)
Por carta de 24 de mayo de 2004 (A/33878), el bufete de abogados Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH presentó sus observaciones en nombre de Kronoply. Estas observaciones fueron transmitidas a Alemania el 19 de noviembre de 2004 (D/58277).
2. DESCRIPCIÓN DE LA AYUDA
2.1. Primera notificación N 813/2000
(6)
La presente Decisión se refiere a la ayuda N 813/2000, cuya concesión a Kronoply fue autorizada por la Comisión.
(7)
El 3 de julio de 2001, la Comisión autorizó (SG/D/289524) una intensidad bruta de la ayuda del 31,5 % a favor de Kronoply en virtud de las Directrices multisectoriales de 1998 para la construcción de una cadena de producción de tableros de fibra orientada (4) (en lo sucesivo «OSB») en Heiligengrabe (Brandemburgo), una región asistida con arreglo al artículo 87, apartado 3, letra a), del Tratado CE. La intensidad de la ayuda se fijó en 3,5 puntos porcentuales por debajo de la intensidad máxima puesto que el mercado de referencia se consideró un mercado en retroceso.
(8)
La Comisión valoró los tres criterios de evaluación para calcular la intensidad de la ayuda con arreglo a las Directrices multisectoriales de 1998. La intensidad máxima de ayuda resultaba un porcentaje del 31,5 («factor de competencia» 0,75, factor «capital-empleo» 0,8 y factor «incidencia regional» 1,5). La ayuda ascendía así a 35,4 millones de euros (5).
(9)
La determinación del factor de competencia dio lugar a diferencias de opinión entre la Comisión y Alemania, aunque las dos partes definieron como mercado de referencia el mercado de OSB y productos de madera contrachapada. Alemania presentó en un principio estudios de los que se deducía que este mercado no debía considerarse en retroceso. La Comisión cuestionó estos estudios, ya que partían de la base de un crecimiento de la demanda extraordinariamente elevado para el año 2000 respecto de años anteriores. Tras varios intercambios de información, Alemania redujo la intensidad de la ayuda notificada del 35 % al 31,5 %.
•
Por carta de 22 de diciembre de 2000 (A/40955) Alemania comunicó su intención de conceder una ayuda a Kronoply en el marco de las Directrices comunitarias multisectoriales de 1998.
•
El 3 de enero de 2001 (D/56400), la Comisión solicitó más información. El 11 de enero de 2001, mantuvieron una reunión representantes del Gobierno federal, del Estado federado de Brandemburgo, de las empresas correspondientes y de la Comisión. El Gobierno federal presentó la información solicitada por cartas de 9 de febrero de 2001 (A/31359) y de 20 de febrero de 2001 (A/31463). Por carta de 9 de abril de 2001 (D/51511), la Comisión envió otras preguntas a Alemania, a las que ésta respondió por carta de 21 de mayo de 2001 (A/34090).
•
Por carta de 19 de junio de 2001 (A/34812), Alemania anunció una reducción de la intensidad de la ayuda del 35 % al 31,5 %.
•
Por carta de 5 de julio de 2001 (SG/D/289525), la Comisión comunicó a Alemania que no formulaba objeciones a la ayuda.
(10)
Por carta de 3 de enero de 2002 (A/30013), Alemania solicitó que la Comisión modificara su decisión. Alemania presentó pruebas de que efectivamente se había producido el aumento de la demanda pronosticado para 2000 y que, por tanto, el mercado no estaba en retroceso. Por carta de 5 de febrero de 2002 (D/50463) la Comisión denegó una modificación de su anterior decisión alegando que la ayuda debía ser evaluada según un cálculo correcto de todos los factores relevantes. En concreto, la Comisión no podía modificar su decisión por las siguientes razones: la evaluación del factor de competencia se basaba en una comparación de la evolución del consumo observado del producto en cuestión con la tasa de crecimiento de la rama de producción en su conjunto durante los años 1994 - 1999 y en unas previsiones que, en el momento de la decisión, eran correctas.
2.2. Segunda notificación N 609/2003
(11)
Con la segunda notificación se intentaba, mediante la concesión de otra ayuda del 3,5 % (aproximadamente 3 939 947 euros), alcanzar la intensidad superior del 35 % anteriormente denegada.
(12)
Alemania adujo que la definición de mercado en la primera notificación N 813/2000 era materialmente errónea y remitió al artículo 9 del Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo de 22 de marzo de 1999 por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE (6) (en lo sucesivo, Reglamento (CE) no 659/1999), según el cual podrá revocarse una decisión en las siguientes condiciones: «La Comisión […] podrá revocar una decisión […] cuando dicha decisión estuviera basada en una información incorrecta suministrada durante el procedimiento que hubiera constituido un factor determinante para la decisión. … ».
(13)
Mientras que en la notificación original se definía el mercado de referencia como el mercado de OSB y madera contrachapada, según información de Alemania, de los nuevos estudios presentados se deducía que era más adecuado definir el mercado de referencia como el mercado de OSB y sólo determinados segmentos de madera contrachapada. Según esta nueva definición de mercado, en el periodo correspondiente, con arreglo al punto 3.4 de las Directrices multisectoriales de 1998, el mercado no se consideraría en retroceso y, por tanto, debería autorizarse una intensidad de la ayuda no reducida del 35 %.
2.3. Decisión de incoar el procedimiento
(14)
La Comisión no dio curso a la solicitud de Alemania de limitar el mercado de referencia al mercado para OSB y determinados segmentos de madera contrachapada basándose en otra definición de productos sustituibles.
(15)
La Comisión no consideró necesaria una nueva delimitación del mercado ya que no se daban dos elementos importantes que suscitaban serias dudas sobre si la ayuda era compatible con el mercado común:
• Falta de incentivos: La Comisión tenía serias dudas en cuanto al efecto incentivador porque las inversiones ya se habían realizado. Cuando la ayuda no tiene un efecto incentivador, no son aplicables al desarrollo regional las excepciones establecidas en el artículo 87, apartado 3, letras a) y c), del Tratado CE.
• Falta de necesidad de la ayuda: La Comisión dudaba seriamente de que las ayudas a inversiones ya realizadas pudieran considerarse necesarias para facilitar el desarrollo de determinadas actividades o de determinadas regiones económicas, con arreglo al artículo 87, apartado 3, letras a) y c), del Tratado CE. Una intensidad de la ayuda del 31,5 % era suficiente en el presente caso como incentivo a la realización de la inversión.
3. COMENTARIOS DE ALEMANIA
(16)
Además, Alemania insistía en una nueva delimitación del mercado por parte de la Comisión con arreglo al artículo 9 del Reglamento (CE) no 659/1999:
•
La ayuda debería concederse en el marco de la «Iniciativa conjunta: Mejora de la estructura económica regional», que la Comisión autorizó como régimen de ayudas regionales. Por tanto, la Comisión sólo debía examinar si la medida anunciada corresponde a las disposiciones del régimen de ayudas autorizado y es compatible con las Directrices multisectoriales de 1998. Puesto que la ayuda notificada con la segunda notificación cumple estas disposiciones, la medida de ayuda constituye indudablemente una ayuda a la inversión y no una ayuda de funcionamiento.
•
El Tribunal de Primera Instancia, en su auto de 5 de noviembre de 2003 en el asunto T-130/02 (Kronoply/Comisión (7) confirmó que se puede comunicar una ayuda adicional o una modificación de una ayuda ya autorizada. Por tanto, la Comisión no podía clasificar la segunda ayuda notificada como ayuda de funcionamiento con el argumento de que el proyecto ya estaba concluido. De lo contrario, ya no existía la posibilidad de que se notificara otra medida de ayuda, posibilidad confirmada por el Tribunal de Justicia.
4. OBSERVACIONES DE LOS INTERESADOS
(17)
Kronoply persistía en mantener que podían existir varias notificaciones para el mismo proyecto de inversión y respaldaba su opinión con sentencias en diversos asuntos:
•
El Tribunal de Primera Instancia en su auto en el asunto Kronoply/Comisión (8) confirmó que era posible otra ayuda o una modificación de una ayuda ya autorizada: «Además, a las autoridades nacionales en modo alguno les está prohibido notificar un proyecto encaminado a crear una nueva ayuda a favor de una empresa, o a modificar una ayuda ya concedida a ésta.»
•
Esta posición se defiende también en la sentencia del Tribunal de Primera Instancia de 30 de enero de 2002 en el asunto T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl/Comisión) (9): «[…] la decisión [de la Comisión] no prejuzga la posibilidad de que las autoridades italianas notifiquen un proyecto encaminado a crear una nueva ayuda a favor de la demandante, o a modificar la ayuda ya concedida a ésta.»
(18)
Asimismo, Kronoply hacía hincapié en que la Comisión debía examinar la nueva notificación materialmente y aducía esencialmente dos razones:
•
La Comisión no podía apoyarse en la anterior evaluación del mercado porque dicha evaluación se basaba en una definición del mercado materialmente errónea.
•
Kronoply no había tenido la posibilidad de que el Tribunal examinara la decisión original de la Comisión porque sus intereses no estaban afectados (10).
(19)
Kronoply contestó la falta de incentivos, para lo que en esencia aducía los siguientes argumentos:
•
En el punto 4.2 de las Directrices sobre las ayudas de estado de finalidad regional (11) (en lo sucesivo, las «Directrices sobre ayudas regionales») se indica cómo puede probarse si existe incentivo. Dice lo siguiente: «Por otro lado, los regímenes de ayudas deben establecer que la solicitud de la ayuda se presente antes del inicio de la ejecución de los proyectos.» Al solicitar una ayuda a las autoridades nacionales antes del inicio del proyecto, Kronoply cumplió esta condición. En consecuencia, la ayuda aportaba el deseado incentivo y cumplía el criterio de su necesidad para facilitar el desarrollo económico de zonas con arreglo al artículo 87, apartado 3, letra a), del Tratado CE.
•
Kronoply había solicitado en todo momento una intensidad de la ayuda del 35 %. La disminución de la intensidad de la ayuda solicitada no significaba que no fuera necesaria otra ayuda. Puesto que el procedimiento formal podría durar hasta 18 meses, al beneficiario de la ayuda le convenía recibir inmediatamente la parte de la ayuda cuya legalidad no cuestionaba la Comisión.
5. EVALUACIÓN
(20)
Después de considerar las observaciones de Alemania y de Kronoply, la Comisión mantiene la opinión que manifestó en su decisión de incoar el procedimiento de que no es necesaria una nueva evaluación del mercado con arreglo a las Directrices multisectoriales de 1998 puesto que la ayuda no reúne dos condiciones básicas: el efecto incentivador y la necesidad.
5.1. No hay otros costes de inversión subvencionables en virtud de las Directrices sobre ayudas regionales
(21)
La Comisión opina que la notificación N 609/03 (de 22 de diciembre de 2003) debe considerarse como una segunda notificación separada de una ayuda a favor de Kronoply, con la cual, sin embargo, no se realizan otras inversiones ni se crean puestos de trabajo. Por consiguiente, no se incurre en costes subvencionables adicionales con arreglo a las Directrices sobre ayudas regionales que pudieran justificar la concesión de una ayuda adicional.
(22)
Con su decisión SG (2001) D/289524 de 3 de julio de 2001, la Comisión autorizó una ayuda a la inversión por valor de 35,4 millones de euros a favor de Kronoply. La decisión se basó en la información que entonces presentó Alemania. La Comisión decidió no formular objeciones y autorizó la ayuda tal como al final había propuesto Alemania. La decisión fue aceptada por Alemania y por Kronoply. Así pues, la ayuda fue concedida por las autoridades alemanas y Kronoply concluyó su proyecto de inversión el 31 de enero de 2003.
(23)
No fue hasta 18 meses después de la decisión final de la Comisión - y casi un año después de concluido el proyecto de inversión - cuando Alemania presentó, con su notificación de 22 de diciembre de 2003, una nueva definición de mercado y declaró que, según nuevos estudios, era más adecuado definir el mercado de referencia como aquél que abarcaba los OSB y sólo determinados segmentos de madera contrachapada. Como ya se exponía en la decisión de incoar el procedimiento formal de investigación, en estas circunstancias la Comisión no va a volver sobre su decisión anterior. La Comisión considera que la propuesta de una definición de mercado por Alemania no puede subsumirse con arreglo al artículo 9 del Reglamento (CE) no 659/1999.
(24)
La Comisión está de acuerdo con el auto del Tribunal de Primera Instancia en el asunto Kronoply/Comisión en cuanto a que un Estado miembro puede notificar otra ayuda o modificar un proyecto ya autorizado o un pago totalmente distinto de una ayuda estatal para un proyecto determinado y la Comisión autorizarlo si puede demostrarse el efecto incentivador y la necesidad de cada pago. Alemania, sin embargo, no notificó otros proyectos de inversión de Kronoply junto con el proyecto ya concluido. Además, el proyecto por financiar había finalizado aproximadamente un año antes de la notificación del nuevo proyecto de ayuda. La Comisión concluye, por tanto, que con esta segunda notificación simplemente se pretendía alcanzar la intensidad de la ayuda superior del 35 %, anteriormente denegada, sin incurrir en los costes subvencionables adicionales para los que podría autorizarse una ayuda por valor de 3 936 947 euros y sin que existiera efecto incentivador ni necesidad.
(25)
Como señalaba el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas en su sentencia de 5 de octubre de 2000 en el asunto C-288/96 (República Federal de Alemania/Comisión) (12), la Comisión debe clasificar una ayuda de este tipo como ayuda de funcionamiento ya que se concede sin exigir una obligación a los beneficiarios en cuanto a su utilización y está destinada a mejorar la situación financiera de las empresas.
5.2. Efecto incentivador
(26)
Aunque la Comisión opina que con estas observaciones ha demostrado suficientemente que la concesión de otra ayuda no va a producir una nueva inversión ni aportar un incentivo, en respuesta a las observaciones de Alemania y Kronoply desea, no obstante, ahondar en la cuestión del efecto incentivador.
5.2.1. Proceso de inversión
(27)
Las inversiones de explotación deben considerarse como un proceso dinámico. Es importante distinguir entre la fase previa y la fase posterior de una inversión de este tipo:
•
Las empresas toman previamente la decisión de realizar o no una inversión, y basan sus cálculos al respecto en los ingresos y costes esperados del proyecto. Si el rendimiento esperado del proyecto de inversión supera la tasa de rendimiento necesaria, emprenderán el proyecto. Una ayuda regional debería ser un incentivo para que las empresas modifiquen su comportamiento e inviertan en regiones en las que, de otro modo, no invertirían.
•
Una vez efectuada la inversión, es difícil anularla a posteriori porque una parte considerable de la inversión recae en determinadas instalaciones que no pueden reubicarse sin más en otro lugar. Con la venta de estas instalaciones el cedente perdería una parte del capital de inversión.
5.2.2. Valoración previa del efecto incentivador con arreglo a las Directrices sobre ayudas regionales
(28)
En el punto 4.2 de las Directrices sobre ayudas regionales se utiliza el siguiente test para comprobar si la ayuda tiene efecto incentivador: el beneficiario de la ayuda debe haber presentado la solicitud de la ayuda antes del inicio de la ejecución de los proyectos. Si es así, la Comisión supone que existe efecto incentivador.
(29)
En sus observaciones, Alemania y Kronoply opinaban que se cumplían las disposiciones del punto 4.2 de las Directrices sobre ayudas regionales puesto que Kronoply había presentado la solicitud de la ayuda antes del inicio de la ejecución del proyecto.
(30)
Mediante el test del punto 4.2 debe intentarse demostrar el efecto incentivador sin retrasar mucho la inversión. Un análisis a fondo de todos los aspectos económicos de la decisión de inversión del beneficiario de la ayuda podría resultar muy difícil y llevar mucho tiempo, obstaculizando así el desarrollo económico de la región.
(31)
Resulta decisivo en la valoración del efecto incentivador de la ayuda adicional del 3,5 % si la diferencia entre el 31,5 % y el 35 % cambiaba las cosas e influía en la decisión de inversión de Kronoply:
•
Kronoply no podía saber antes de la inversión qué cuantía tendría al final la ayuda puesto que la valoración de los criterios de evaluación en las Directrices multisectoriales de 1998 queda a la discreción de la Comisión. Kronoply tampoco estaba segura de si se le concedería una intensidad de la ayuda del 31,5 % o del 35 %. Por tanto, la empresa supuso que la intensidad prevista debía situarse entre estos dos valores dependiendo de la probabilidad de los dos resultados posibles. Kronoply basó su decisión de inversión en la cuantía de la ayuda esperada.
•
La Comisión constata que Kronoply se decidió por la inversión aunque no se había fijado ni el importe exacto ni la intensidad de la ayuda. Además, la empresa concluyó la inversión después de concederse una intensidad de la ayuda del 31,5 %. Por tanto, es evidente que Kronoply estaba dispuesta a asumir el riesgo de una intensidad de ayuda de sólo el 31,5 %.
•
El hecho en sí de que Kronoply cumpliera las condiciones del punto 4.2 de las Directrices sobre ayudas regionales no significa necesariamente, sin embargo, que el valor previsto de estos 3,5 puntos porcentuales adicionales tuviera un efecto incentivador.
5.2.3. Valoración a posteriori del efecto incentivador ateniéndose a los hechos
(32)
En lugar de seguir ahondando en la decisión a priori de Kronoply, a la Comisión le parece más juicioso basarse en los hechos. Es evidente que Kronoply decidió la inversión y también prosiguió su actividad después de que a la empresa se le concediera una intensidad de la ayuda de sólo el 31,5 %. El proyecto de inversión se completó como estaba previsto en un principio. Kronoply tampoco adaptó su proyecto de inversión a una intensidad de la ayuda más reducida.
(33)
Kronoply no cambiará su comportamiento, independientemente de que la empresa reciba o no otra ayuda: nada hace suponer que otra ayuda induciría a Kronoply a aumentar la producción o a ampliar sus instalaciones de producción. Puesto que las inversiones ya se han realizado tampoco cabe temer que Kronoply ajuste la producción en caso de no recibir más ayuda.
(34)
Por consiguiente, la Comisión concluye que la concesión de una ayuda de otro 3,5 % no tenía efecto incentivador.
(35)
Como ya se expuso en la decisión de incoar el procedimiento, las ayudas deben tener efecto incentivador para contribuir a facilitar el desarrollo de determinadas actividades o de determinadas regiones económicas, con arreglo al artículo 87, apartado 3, letras a) y c), del Tratado CE. Si, como en este caso, la inversión ya se hubiera realizado, la ayuda no actúa como tal incentivo ni induce a nuevas inversiones o a la creación de empleo. Por tanto, la Comisión no puede justificar la ayuda por el incremento de las nuevas inversiones o la creación de empleo en el sentido del artículo 87, apartado 3, letras a) y c) del Tratado CE. Una vez más, la Comisión llega a la conclusión de que la ayuda adicional de 3 936 947 euros constituye una ayuda de funcionamiento.
5.3. Necesidad de la ayuda
(36)
Por lo que se refiere a las consideraciones expuestas en la decisión de incoar el procedimiento, la Comisión opina que el principio de necesidad deriva directamente del concepto de control de las ayudas estatales. La Comisión puede declarar una ayuda compatible con el artículo 87, apartados 2 y 3, del Tratado CE sólo si puede establecer que la ayuda contribuye a la realización de uno de los objetivos citados que la empresa beneficiaria no podría alcanzar en condiciones normales de mercado por sus propios medios. Esto se ajusta a la práctica habitual de la Comisión, confirmada por el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas especialmente en su sentencia de 17 de septiembre de 1980 en el asunto 730/79 (Philip Morris/Comisión (13).
(37)
Como se explicaba en los considerandos 26 a 35, la ayuda prevista no aporta un incentivo a una nueva inversión ni a la creación de empleo. No exige del beneficiario de la ayuda una contrapartida ni una contribución a un objetivo de interés común. Por consiguiente, se trata de una ayuda de funcionamiento para el pago de gastos corrientes que normalmente tendría que costear la propia Kronoply.
(38)
El punto 4.15 de las Directrices sobre ayudas regionales prohíbe por regla general las ayudas de funcionamiento. No obstante, podrá concederse excepcionalmente este tipo de ayudas en las regiones que se benefician de la excepción del artículo 87, apartado 3, letra a), siempre y cuando i) así lo justifique su aportación al desarrollo regional y ii) su naturaleza y su importe guarden proporción con las desventajas que se pretenda paliar. Alemania no ha presentado datos sobre posibles desventajas ni tampoco ha demostrado que la otra ayuda contribuya al desarrollo regional.
(39)
De los hechos se deduce que no es necesaria otra ayuda puesto que Kronoply decidió proseguir su actividad incluso después de autorizarse la intensidad de ayuda reducida del 31,5 %. Esto significa que la explotación económica de Kronoply es rentable o que la empresa en cualquier caso no depende de otra ayuda. Cualquier otra ayuda en esta fase sería para Kronoply un beneficio no previsto.
(40)
Por tanto, la Comisión llega a la conclusión de que la ayuda en este caso tampoco es compatible con el artículo 87, apartado 3, letra a), del Tratado CE porque no es necesaria para el desarrollo regional.
(41)
Se examina, por último, si son aplicables a la ayuda las excepciones establecidas en el artículo 87, apartados 2 y 3, del Tratado CE:
•
No son aplicables en este caso las excepciones establecidas en el artículo 87, apartado 2, del Tratado CE relativas a las ayudas de carácter social concedidas a los consumidores individuales ni las ayudas destinadas a reparar los perjuicios causados por desastres naturales o a compensar la división de Alemania.
•
Tampoco puede considerarse la ayuda como un proyecto de interés común europeo o destinada a poner remedio a una grave perturbación en la economía de Alemania en virtud del artículo 87, apartado 3, letra b), del Tratado CE. Ni tampoco está destinada a promover la cultura y la conservación del patrimonio con arreglo al artículo 87, apartado 3, letra d), del Tratado CE.
•
El artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE prevé la autorización de las ayudas destinadas a facilitar el desarrollo de determinadas actividades o regiones económicas, siempre que no alteren las condiciones de los intercambios en forma contraria al interés común. Puesto que la ayuda se consideró incompatible con el artículo 87, apartado 3, letra a), del Tratado CE por no tener efecto incentivador ni ser necesaria, por las mismas razones tampoco puede declararse compatible con el artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE.
6. CONCLUSIÓN
(42)
La Comisión concluye que la ayuda notificada constituye una ayuda estatal con arreglo a lo dispuesto en el artículo 87, apartado 1, del Tratado CE. Puesto que la ayuda no tiene efecto incentivador ni es necesaria, no son aplicables ninguna de las excepciones contempladas en el artículo 87, apartados 2 y 3 del Tratado CE. Por consiguiente, se trata de una ayuda de funcionamiento ilegal y no puede concederse.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La ayuda estatal por valor de 3 936 947 euros, que Alemania tiene previsto conceder a favor de Kronoply GmbH con arreglo a la notificación N609/2003, es incompatible con el mercado común.
Dicha ayuda no puede, por tanto, concederse.
Artículo 2
Alemania informará a la Comisión, en un plazo de dos meses a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión, de las medidas adoptadas en cumplimiento de la misma.
Artículo 3
El destinatario de la presente Decisión es la República Federal de Alemania.
Hecho en Bruselas, el 21 de septiembre de 2005.