ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 9. října 2007,
kterým se Francie opravňuje, aby uplatňovala sníženou sazbu spotřební daně na „tradiční“ rum vyrobený v zámořských departementech, a kterým se zrušuje rozhodnutí 2002/166/ES
(2007/659/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy se její ustanovení vztahují na francouzské zámořské departementy, Azory, Madeiru a Kanárské ostrovy. Avšak s ohledem na strukturální sociální a hospodářskou situaci francouzských zámořských departementů, Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů, která je prohlubována jejich odlehlostí, ostrovní povahou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů, přičemž neměnnost a spolupůsobení těchto faktorů vážným způsobem ohrožuje jejich rozvoj, přijímá Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem kvalifikovanou většinou konkrétní opatření zaměřená zejména na vytvoření podmínek pro uplatnění Smlouvy v těchto regionech, včetně společných politik. Při přijímání uvedených opatření má Rada přihlédnout k oblastem, jako je daňová politika. Rada má uvedená opatření přijmout s ohledem na zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Společenství, která zahrnuje také vnitřní trh a společné politiky.
(2)
Na základě uvedených ustanovení Smlouvy přijala Rada dne 18. února 2002 ve vztahu k francouzským zámořským departementům rozhodnutí 2002/166/ES (2), kterým se Francie opravňuje rozšířit uplatňování snížené sazby spotřební daně na „tradiční“ rum vyrobený v zámořských departementech. Ve srovnání s daňovými sazbami uplatňovanými na obdobné výrobky, které nepocházejí z francouzských zámořských departementů, může být snížená sazba nižší než minimální sazba spotřební daně z alkoholu stanovená směrnicí Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů (3), nesmí však být nižší než 50 % běžné vnitrostátní sazby spotřební daně z alkoholu. Rozhodnutí Rady je použitelné do 31. prosince 2009, přičemž nejpozději v červnu roku 2006 měla být předložena zpráva v polovině období.
(3)
Dne 27. prosince 2005 předložila francouzská vláda zprávu v polovině období, v níž uvedla, že zachování daňové úpravy pro tradiční rum, s nímž se obchoduje na trhu metropolitního území Francie, je zcela nezbytné. Kromě toho vzhledem k vývoji trhu Společenství s rumem, který přináší prospěch především výrobkům pocházejícím ze třetích zemí, a vzhledem k hospodářskému a sociálnímu významu daného odvětví a strukturální povaze výrobních podmínek, které oslabují produktivitu odvětví v zámořských departementech a ztěžují udržení jeho výroby na trhu Společenství, požádala Francie, aby byla tato daňová úprava pro tradiční rum, s nímž se obchoduje na metropolitním trhu, rozšířena z hlediska objemu i doby platnosti.
(4)
Zachování odvětví cukrové třtiny-cukru-rumu v zámořských departementech je nezbytné pro zajištění jejich hospodářské a sociální rovnováhy. Ve třech nejvíce dotčených departementech, tedy Réunionu, Guadeloupu a Martiniku, totiž toto odvětví ročně dosahuje obratu více než 250 000 000 EUR a zajišťuje zhruba 40 000 pracovních míst, z nichž 22 000 představuje přímá pracovní místa. Kromě toho je třeba zdůraznit pozitivní dopad, který má pěstování cukrové třtiny na ochranu životního prostředí v zámořských departementech. Společně s pěstováním banánů představuje toto odvětví jedinou významnou vývozní činnost v oblastech, u nichž krytí dovozu vývozem nepřekračuje 7 %. Aby nebyl ohrožen vývoj francouzských zámořských departementů, je tedy nezbytné a odůvodněné, aby Francie odchylně od článku 90 Smlouvy zachovala sníženou sazbu spotřební daně z „tradičního“ rumu vyrobeného v těchto departementech.
(5)
Revize společné organizace trhu v odvětví cukru z února roku 2006 částečně přispívá k udržitelnosti tohoto odvětví v budoucnosti. Plánuje se tak zavedení podpůrných opatření v rámci systémů POSEI (nařízení Rady (ES) č. 247/2006 ze dne 30. ledna 2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie (4)) ve formě pomoci Společenství i vnitrostátní pomoci, a to s cílem zlepšit konkurenceschopnost odvětví cukrové třtiny-cukru-rumu zámořských departementů. Tato opatření však stále ještě neumožňují kompenzovat postupné odstraňování celní ochrany a zachovat tržní podíl zámořských departementů na trhu s rumem.
(6)
Vzhledem k malému rozsahu místního trhu mohou lihovary zámořských departementů pokračovat ve své činnosti pouze tehdy, mají-li dostatečný přístup na trh metropolitního území Francie, který představuje hlavní odbytiště jejich výroby rumu (více než 50 % z celkového množství).
(7)
Neschopnost čelit konkurenci na trhu Společenství, která je důsledkem především rostoucích prodejních cen, je způsobena výrobními cenami, které se od roku 2001 zvyšují. Jak výrobní náklady, tak i náklady na pracovní sílu od té doby v zámořských departementech značně vzrostly. Rumy ze zámořských departementů navíc musí splňovat regulační normy Společenství, což vyžaduje vysoké neproduktivní investice. Výše investic uskutečněných v zámořských departementech od roku 2001 překročila 45 500 000 EUR, z nichž více než polovina byla určena na ochranu životního prostředí, což představuje 47 % z celkového objemu. Ačkoli je část těchto investic kryta ze strukturálních fondů, není tomu tak u následných provozních nákladů, které zvyšují výrobní cenu rumu podle jednotlivých lihovarů zhruba o 10 až 15 %.
(8)
Veškeré tyto náklady, které se od roku 2001 výrazně zvýšily, přivádějí podniky v zámořských departementech do složité finanční situace. Jediným řešením, jak zajistit dlouhodobou udržitelnost tohoto odvětví, je kompenzovat tyto náklady větším objemem produkce.
(9)
Od roku 2002 se celkový objem dodaný na trh Společenství snížil o 12 %, což znamená, že klesl z 176 791 hl čistého alkoholu na 155 559 hl čistého alkoholu. Odvětví rumu v zámořských departementech tedy mohlo přežít jen díky trhu metropolitního území Francie, na němž je rum ze zámořských departementů předmětem zvláštního daňového režimu, který umožňuje částečnou kompenzaci jeho vysoké výrobní ceny. Vzhledem k tomu, že je třeba podpořit konkurenceschopnost tradičního rumu ze zámořských departementů na trhu metropolitního území Francie za účelem zachování činnosti odvětví cukrové třtiny-cukru-rumu těchto departementů, je třeba přezkoumat množství tradičního rumu ze zámořských departementů, na něž lze při uvolnění ke spotřebě na tomto trhu uplatnit sníženou sazbu spotřební daně.
(10)
Daňové zvýhodnění povolené tímto rozhodnutím nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k tomu, aby výrobci tradičního rumu mohli zvládnout vysoké náklady, kterým čelí.
(11)
Aby se zajistilo, že toto rozhodnutí nenaruší celistvost vnitřního trhu, nesmějí množství rumu ze zámořských departementů, jež mohou využít toto opatření, stejně jako dříve převyšovat obchodní toky zaznamenané v posledních letech u jednotlivých zdrojů zásobování.
(12)
S ohledem na potřebu vytvořit pro hospodářské subjekty v odvětví cukrové třtiny-cukru-rumu prostředí právní jistoty a s ohledem na dobu amortizace vybavení a budov a v zájmu souladu s ostatními pravidly Společenství v tomto odvětví je třeba, aby byla tato odchylka udělena do konce roku 2012.
(13)
Tuto dobu platnosti je však třeba podmínit vypracováním zprávy v polovině období, která Komisi umožní posoudit, zda důvody, které opodstatňují udělení daňové odchylky, stále přetrvávají, a v případě potřeby zvážit, zda není s ohledem na vývoj trhu Společenství v odvětví rumu nutné danou dobu platnosti nebo dotyčná množství přezkoumat.
(14)
Rozhodnutí 2002/166/ES by mělo být nahrazeno.
(15)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 87 a 88 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 90 Smlouvy se Francie opravňuje, aby na svém metropolitním území prodloužila uplatňování sazby spotřební daně na „tradiční“ rum vyrobený v zámořských departementech, která je nižší než plná sazba daně z alkoholu stanovená v článku 3 směrnice 92/84/EHS.
Článek 2
Odchylka uvedená v článku 1 je omezena na rum, jak je vymezen v čl. 1 odst. 4 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin (5), vyrobený v zámořských departementech z cukrové třtiny, která byla sklizena na místě výroby, jehož obsah jiných těkavých složek než ethanolu a methanolu činí nejméně 225 gramů na hektolitr čistého alkoholu a jehož skutečný obsah alkoholu činí nejméně 40 % objemových.
Článek 3
1. Snížená sazba spotřební daně, která se použije na výrobky uvedené v článku 2, je omezena roční kvótou ve výši 108 000 hl čistého alkoholu.
2. Snížená sazba může být nižší než minimální sazba spotřební daně z alkoholu stanovená směrnicí 92/84/EHS, ne však nižší než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně z alkoholu.
Článek 4
Do 30. června 2010 předloží Francie Komisi zprávu, která jí umožní posoudit, zda důvody, jež opodstatnily udělení snížené sazby, stále přetrvávají, a případně přizpůsobit kvótu s ohledem na vývoj trhu.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2007 do dne 31. prosince 2012.
Článek 6
1. Rozhodnutí 2002/166/ES se zrušuje.
2. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Lucemburku dne 9. října 2007.
DECISIÓN DEL CONSEJO
de 9 de octubre de 2007
por la que se autoriza a la República Francesa a aplicar un tipo reducido de impuesto especial sobre el ron «tradicional» producido en sus departamentos de ultramar y por la que se anula la Decisión 2002/166/CE
(2007/659/CE)
EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 299, apartado 2,
Vista la propuesta de la Comisión,
Visto el dictamen del Parlamento Europeo (1),
Considerando lo siguiente:
(1)
En aplicación del artículo 299, apartado 2, del Tratado, las disposiciones de este Tratado son aplicables a los departamentos franceses de ultramar y a las islas Azores, Madeira y Canarias. No obstante, teniendo en cuenta la situación estructural social y económica de los departamentos franceses de ultramar, las Azores, Madeira y las islas Canarias, agravada por su lejanía, insularidad, reducida superficie, relieve y clima adversos y dependencia económica de un reducido número de productos, factores cuya persistencia y combinación perjudican a su desarrollo, el Consejo, por mayoría cualificada, a propuesta de la Comisión y previa consulta al Parlamento Europeo, adopta medidas específicas orientadas, en particular, a fijar las condiciones para la aplicación del Tratado en dichas regiones, incluidas las políticas comunes. El Consejo, al adoptar estas medidas, tiene en cuenta ámbitos como la política fiscal, en particular. Asimismo tiene en cuenta las características y exigencias especiales de las regiones ultraperiféricas, sin poner en peligro la integridad y coherencia del ordenamiento jurídico comunitario, incluido el mercado interior y las políticas comunes.
(2)
Sobre la base de esta disposición del Tratado, se adoptó, con respecto a los departamentos franceses de ultramar, la Decisión 2002/166/CE del Consejo, de 18 de febrero de 2002, por la que se autoriza a Francia a prorrogar la aplicación de un tipo reducido de impuesto especial sobre el ron «tradicional» producido en sus departamentos de ultramar (2). Con relación a los porcentajes de imposición aplicados a los productos similares no procedentes de los departamentos franceses de ultramar, el tipo reducido podrá ser inferior al tipo mínimo de impuesto especial sobre el alcohol establecido en la Directiva 92/84/CEE del Consejo, de 19 de octubre de 1992, relativa a la aproximación de los tipos del impuesto especial sobre el alcohol y las bebidas alcohólicas (3), pero no podrá ser inferior en más del 50 % al tipo normal nacional del impuesto especial sobre el alcohol. La Decisión del Consejo es aplicable hasta el 31 de diciembre de 2009, con establecimiento de un balance intermedio a más tardar en junio de 2006.
(3)
Las autoridades francesas presentaron el 27 de diciembre de 2005 un balance intermedio, indicando que el mantenimiento del dispositivo fiscal aplicable al ron tradicional comercializado en el mercado metropolitano resulta indispensable. Además, considerando la evolución del mercado comunitario del ron, que beneficia esencialmente a los productos originarios de terceros países, y habida cuenta de la importancia económica y social del sector y el carácter estructural de las condiciones de producción que debilitan la productividad del sector en los departamentos de ultramar y dificultan el mantenimiento de su producción en el mercado comunitario, Francia solicitó la ampliación, en volumen y en duración, del dispositivo fiscal aplicable al ron tradicional comercializado en el mercado metropolitano.
(4)
El mantenimiento en los departamentos de ultramar del sector de la caña, el azúcar y el ron es indispensable para garantizar el equilibrio económico y social de estos. En efecto, en los tres departamentos más afectados, a saber, Reunión, Guadalupe y Martinica, este sector genera un volumen anual de negocios de cerca de 250 millones EUR y garantiza alrededor de 40 000 empleos, de ellos unos 22 000 directos. Conviene también tener en cuenta el impacto positivo que tiene el cultivo de la caña para la conservación del medio ambiente en los departamentos de ultramar. Con el del plátano, este sector es la única actividad exportadora significativa en regiones cuyo porcentaje de cobertura de los intercambios no rebasa el 7 %. Así pues, no obstante lo dispuesto en el artículo 90 del Tratado, se considera necesario y justificado el mantenimiento por parte de Francia de un tipo reducido de impuesto especial sobre el ron «tradicional» producido en sus departamentos de ultramar, al objeto de no poner en peligro su desarrollo.
(5)
La revisión, en febrero de 2006, de la organización común de los mercados en el sector del azúcar contribuye en parte al mantenimiento del sector. Está previsto aplicar medidas de apoyo al sector en el marco de los sistemas POSEI [Reglamento (CE) no 247/2006 del Consejo, de 30 de enero de 2006, por el que se establecen medidas específicas en el sector agrícola en favor de las regiones ultraperiféricas de la Unión (4)], mediante ayudas tanto comunitarias como nacionales, para mejorar la competitividad del sector de la caña, el azúcar y el ron de los departamentos de ultramar. Sin embargo, estas medidas no permiten siempre compensar el desmantelamiento progresivo de las protecciones aduaneras y preservar las cuotas de mercado del ron procedente de los departamentos de ultramar.
(6)
Dada la limitación del mercado local, las destilerías de los departamentos de ultramar solo podrán mantener sus actividades si mantienen la suficiente cuota de mercado en el territorio metropolitano de Francia, que constituye la principal salida para su producción de ron (más del 50 % del total).
(7)
Su déficit competitivo en el mercado comunitario se debe esencialmente a los elevados precios de comercialización, dados los altos precios de coste, situación que ha empeorado desde 2001. Desde entonces, los costes tanto de producción como de mano de obra se han incrementado sustancialmente en los departamentos de ultramar. Además, el ron de los departamentos de ultramar debe cumplir las normas reglamentarias comunitarias, lo que requiere inversiones no productivas importantes. Desde 2001, las inversiones realizadas en los departamentos de ultramar han superado los 45,5 millones EUR, de las que las dedicadas a la preservación del medio ambiente representan un 47 % de ese total. Si bien una parte de estas inversiones procede de los Fondos Estructurales, tal no es el caso de las cargas de explotación que generan, que incrementan el precio de coste del ron en un 10-15 % según las destilerías.
(8)
El conjunto de estos costes, que han aumentado mucho desde 2001, pone a las empresas de los departamentos de ultramar en una situación financiera difícil. La única solución para garantizar el mantenimiento del sector a largo plazo consiste en amortiguar estas cargas mediante volúmenes de producción más importantes.
(9)
Desde 2002, el volumen total expedido al mercado comunitario ha disminuido en un 12 %, pasando de 176 791 HAP a 155 559 HAP. Así pues, el sector del ron de los departamentos de ultramar únicamente puede mantenerse gracias al mercado metropolitano, en el cual es objeto de un régimen fiscal específico que le permite compensar parcialmente su elevado precio de coste. Considerando que conviene apoyar la competitividad del ron tradicional de los departamentos de ultramar en el mercado metropolitano francés con el fin de preservar la actividad del sector de la caña, el azúcar y el ron de estos departamentos, procede revisar las cantidades de ron tradicional originario de los departamentos de ultramar que pueden beneficiarse de un tipo de impuesto especial reducido para su despacho al consumo en este mercado.
(10)
La ventaja fiscal autorizada por la presente Decisión no va más allá de lo que necesitan los productores de ron tradicional para hacer frente a su elevado coste de producción.
(11)
Con el fin de garantizar que la presente Decisión no perjudique a la integridad del mercado interior, las cantidades de ron originario de los departamentos de ultramar que pueden acogerse a esta medida no pueden, como anteriormente, ser superiores a los flujos comerciales registrados estos últimos años, según los orígenes de abastecimiento del mercado.
(12)
Teniendo en cuenta la necesidad de crear un clima de seguridad jurídica para los operadores económicos del sector de la caña, el azúcar y el ron, como también el tiempo necesario para amortizar los equipos y los edificios, y por coherencia con otras normativas comunitarias del sector, procede mantener esta excepción hasta finales de 2012.
(13)
Procede no obstante combinar la concesión de esta prórroga con la obligación de presentar un informe intermedio que permita a la Comisión evaluar la persistencia de las razones que justifican la concesión de la excepción fiscal y, en su caso, examinar la necesidad de revisar la duración o las cantidades afectadas en función de la evolución del mercado comunitario del ron.
(14)
Procede sustituir la Decisión 2002/166/CE.
(15)
La presente Decisión no afecta a la posible aplicación de las disposiciones de los artículos 87 y 88 del Tratado.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
No obstante lo dispuesto en el artículo 90 del Tratado, se autoriza a Francia a prorrogar la aplicación, en su territorio metropolitano, de un tipo de impuesto especial sobre el ron «tradicional» producido en sus departamentos de ultramar inferior al tipo íntegro del impuesto sobre el alcohol establecido en el artículo 3 de la Directiva 92/84/CEE.
Artículo 2
La excepción mencionada en el artículo 1 estará limitada al ron tal como se define en el artículo 1, apartado 4, letra a), del Reglamento (CEE) no 1576/89 del Consejo, de 29 de mayo de 1989, por el que se establecen las normas generales relativas a la definición, designación y presentación de las bebidas espirituosas (5), producido en los departamentos franceses de ultramar a partir de caña de azúcar cosechada en el lugar de fabricación, con un contenido en sustancias volátiles distintas de los alcoholes etílico y metílico igual o superior a 225 gramos por hectolitro de alcohol puro y un grado alcohólico adquirido igual o superior al 40 % vol.
Artículo 3
1. El tipo reducido de impuesto especial aplicable al producto que se menciona en el artículo 2 se limitará a un contingente anual de 108 000 hectolitros de alcohol puro.
2. El tipo reducido podrá ser inferior al tipo mínimo de impuesto especial sobre el alcohol establecido en la Directiva 92/84/CEE, pero no podrá ser inferior en más del 50 % al tipo normal nacional del impuesto especial sobre el alcohol.
Artículo 4
A más tardar el 30 de junio de 2010, Francia presentará a la Comisión un informe que le permita determinar la persistencia de las razones que han justificado la concesión del tipo reducido y, en su caso, ajustar el contingente a la evolución del mercado.
Artículo 5
La presente Decisión será aplicable del 1 de enero de 2007 al 31 de diciembre de 2012.
Artículo 6
1. Queda derogada la Decisión 2002/166/CE.
2. Las referencias a la Decisión derogada se entenderán hechas a la presente Decisión.
Artículo 7
El destinatario de la presente Decisión será la República Francesa.
Hecho en Luxemburgo, el 9 de octubre de 2007.