ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2008
o státní podpoře C 19/05 (ex N 203/05), kterou Polsko poskytlo společnosti Stocznia Szczecińska
(oznámeno pod číslem K(2008) 6770)
(Pouze polské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/3/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Podle ustanovení přílohy IV bodu 3 Smlouvy o přistoupení týkajících se prozatímního mechanismu oznámilo Polsko dopisem ze dne 27. dubna 2004, zaevidovaným dne 28. dubna 2004, restrukturalizační opatření pro společnost Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. (Nové štětínské loděnice s.r.o., dále jen „SSN“). Případ byl zaevidován pod číslem PL 31/2004.
(2)
Dopisem ze dne 19. května 2004 Komise Polsko požádala, aby poskytlo některé chybějící dokumenty. Tyto dokumenty byly poskytnuty dne 16. června 2004. Komise si vyžádala další informace dopisy ze dne 12. srpna 2004, 18. listopadu 2004 a 4. března 2005, na něž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 24. září 2004, zaevidovaným téhož dne, 28. ledna 2005, zaevidovaným dne 2. února 2005, 30. března 2005, zaevidovaným dne 1. dubna 2005, a 18. dubna 2005, zaevidovaným dne 20. dubna 2005. Schůzky s polskými orgány se uskutečnily v těchto dnech: 9. listopadu 2004, 17. listopadu 2004 a 3. března 2005.
(3)
Dopisem ze dne 22. dubna 2005, zaevidovaným téhož dne, Polsko akceptovalo, že Komise bude považovat rovněž oznámení případu PL 31/2004 ze dne 27. dubna 2004 za oznámení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na opatření, u nichž bylo zjištěno, že představují novou podporu. Tomuto případu bylo přiděleno nové číslo N 203/2005.
(4)
Dne 1. června 2005 Komise přijala s ohledem na podporu na restrukturalizaci společnosti SSN, kterou oznámily polské orgány, rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Komise zveřejnila toto rozhodnutí v Úředním věstníku (2) a vyzvala Polsko a zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(5)
Dopisem ze dne 24. června 2005 polské orgány sdělily, že rozhodnutí obsahuje důvěrné údaje, a požádaly, aby tyto informace byly ve veřejné verzi rozhodnutí vypuštěny. Komise odpověděla dopisem ze dne 15. července 2005. Polsko požádalo o prodloužení lhůty pro podání připomínek k rozhodnutí o zahájení řízení dopisem ze dne 30. června 2005, zaevidovaným dne 1. července 2005, 26. července, zaevidovaným dne 27. července 2005, a 30. srpna 2005, zaevidovaným dne 1. září 2005. Komise odpověděla dopisy ze dne12. července, 2. srpna a 9. září 2005. Dopisem ze dne 4. října 2005, zaevidovaným dne 7. října 2005, polské orgány předložily své připomínky k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. V tomto dopise Polsko rovněž předložilo plán restrukturalizace na období 2002-2004 z prosince 2002, který byl v říjnu 2003 pozměněn (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2003“). Dopisem ze dne 10. října 2005, zaevidovaným téhož dne, sdělil právní zástupce společnosti SSN, že jeho stanovisko a připomínky byly zahrnuty do podání polských orgánů.
(6)
Připomínky předložily tyto třetí strany: Związek Pracodawców Forum Okrętowe (sdružení polských námořních odvětví) dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, Towimor S.A. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, H. Cegielski - Poznań S.A. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným téhož dne, Peter Dohle Shiffahrts-KG dopisem ze dne 5. října 2005, zaevidovaným dne 6. října 2005, Odjefjell ASA dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005, odbory společnosti SSN („Solidarność“, „Solidarność 80“ a „Stoczniowiec“) dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 10. října 2005, primátor města Štětína dopisem ze dne 5. října, zaevidovaným dne 11. října 2005, Lubmor Sp. z o.o. dopisem ze dne 6. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005, a Business Club Szczecin dopisem ze dne 12. října 2005, zaevidovaným téhož dne. Komise předala tyto připomínky Polsku dopisem ze dne 27. října 2005. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 21. listopadu 2005.
(7)
K posouzení plánu restrukturalizace z roku 2003 si Komise vyžádala pomoc externího poradce. Poradce předložil Komisi zprávu v březnu 2006.
(8)
Dopisem ze dne 13. ledna 2006 Komise polské orgány požádala, aby poskytly další informace o procesu restrukturalizace společnosti SSN. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 20. února 2006, zaevidovaným téhož dne. Dne 22. února 2006 se uskutečnila schůzka mezi polskými orgány, zástupci loděnice a zaměstnanci Komise. Po schůzce Komise Polsko požádala o doplňkové informace dopisy ze dne 8. března 2006, 30. března 2006, 12. dubna 2006 a 28. dubna 2006. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 13. března 2006, zaevidovaným téhož dne, 29. března 2006, zaevidovaným dne 30. března 2006, 6. dubna 2006, zaevidovaným dne 10. dubna 2006, 19. dubna 2006, zaevidovaným dne 20. dubna 2006, a 26. května 2006, zaevidovaným dne 30. května 2006. Dopisem ze dne 23. června 2006, zaevidovaným dne 26. června 2006, předložil poradce loděnice Komisi předlohu plánu restrukturalizace s názvem „Plán rozvoje společnosti Stocznia Szczecinska Nowa Sp. z o.o. na období 2006-2011“ za účelem konzultací.
(9)
Dne 12. července 2006 se uskutečnila schůzka mezi polskými orgány, zástupci loděnice a zaměstnanci Komise. Polské orgány předložily informace týkající se procesu restrukturalizace společnosti SSN dopisem ze dne 13. července 2006, zaevidovaným dne 17. července 2006. Dopisem ze dne 17. července 2006 Komise polské orgány požádala, aby poskytly doplňkové informace. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 1. září 2006, zaevidovaným téhož dne. Dne 4. září 2006 Polsko předložilo pozměněný plán restrukturalizace společnosti SSN s názvem „Plán rozvoje společnosti Stocznia Szczecinska Nowa Sp. z o.o. na období 2006-2011“ (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2006“).
(10)
V dopise ze dne 26. září 2006, zaevidovaném dne 27. září 2006, a 21. listopadu 2006, zaevidovaném dne 27. listopadu 2006, poskytly polské orgány doplňkové informace týkající se daného případu.
(11)
Dne 7. prosince 2006 se konala schůzka mezi členkou Komise pí Neelie Kroes a polským ministrem hospodářství, p. Piotrem Wozniakem. P. Wozniak uvedl, že Polsko hodlá obnovit proces privatizace společnosti SSN prostřednictvím otevřeného a transparentního řízení, jež mělo být dokončeno do června 2007. Polsko toto prohlášení potvrdilo dopisem ze dne 27. prosince 2006, zaevidovaným dne 4. ledna 2007, a poukázalo na rozhodnutí polské Rady ministrů ze dne 19. prosince 2006, která vydala dokument s názvem „Informace o stavu odvětví stavby lodí“. Polsko Komisi požádalo, aby se zapojila do jednání o otázce vyrovnávacích opatření. Dne 18. prosince 2006 zaměstnanci Komise spolu s externím poradcem loděnici navštívili, aby zjistili skutečnosti a získali údaje potřebné k posouzení vyrovnávacích opatření. Externí poradce předložil zprávu hodnotící stávající kapacitu loděnice dne 16. ledna 2007.
(12)
Komise odpověděla na dopis ze dne 27. prosince 2006 dopisem ze dne 29. ledna 2007, v němž mimo jiné Polsko požádala, aby do konce února 2007 předložilo návrh vyrovnávacích opatření pro společnost SSN.
(13)
Dopisem ze dne 28. února 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo určitá vysvětlení týkající se privatizace společnosti SSN a návrh vyrovnávacích opatření. Polské orgány navrhly uzavření jednoho ze tří skluzů loděnice od března 2010.
(14)
Na základě toho se dne 15. března 2007 uskutečnila technická schůzka zaměstnanců Komise, polských orgánů a zástupců loděnice, která se týkala především vyrovnávacích opatření, byl však na ní projednán rovněž probíhající proces privatizace. Komise a polské orgány se dohodly, že Komise projedná technické záležitosti přímo se společností SSN s cílem opatřit si veškeré údaje potřebné pro posouzení polského návrhu vyrovnávacích opatření.
(15)
Po schůzce si Komise od společnosti SSN vyžádala řadu údajů dopisy ze dne 29. března 2007, 27. dubna 2007 a 30. dubna 2007. Loděnice odpověděla dopisem ze dne 18. dubna 2007, zaevidovaným dne 27. dubna 2007, 8. května 2007, zaevidovaným dne 10. května 2007, a 4. června 2007, zaevidovaným dne 5. června 2006. Dne 8. června se konala schůzka mezi zaměstnanci Komise, polskými orgány a zástupci loděnice. Společnost SSN poskytla doplňkové informace dopisem ze dne 15. června 2007, zaevidovaným téhož dne.
(16)
Dopisem ze dne 31. července 2007 Komise Polsko informovala, že za určitých podmínek považuje předběžně uzavření skluzu Wulkan 1 za dostatečné vyrovnávací opatření. V odpovědi ze dne 24. srpna 2007, zaevidovaném dne 28. srpna 2007, polské orgány potvrdily svůj záměr provést snížení kapacity uvedené v dopise Komise.
(17)
Polské orgány poskytly informace týkající se privatizace a restrukturalizace společnosti SSN dopisem ze dne 5. ledna 2007, zaevidovaným téhož dne, a 9. ledna 2007, zaevidovaným dne 11. ledna 2007. Komise odpověděla dopisem ze dne 29. ledna 2007. V dopise ze dne 28. února 2007, zaevidovaném téhož dne, se polské orgány zavázaly do konce června 2007 vybrat pro loděnici investora a podepsat smlouvu o privatizaci.
(18)
Komise si vyžádala další objasnění týkající se privatizace společnosti SSN dopisy ze dne 29. května 2007, 28. června 2007 a 30. července 2007. Polsko poskytlo informace v tomto ohledu dopisem ze dne 1. června 2007, zaevidovaným dne 4. června 2007, který obsahoval seznam podniků, jimž byla zaslána výzva k předložení nabídek na koupi společnosti SSN. Další informace byly poskytnuty dopisem ze dne 25. června 2007, zaevidovaným téhož dne, a 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne.
(19)
Dopisem ze dne 1. srpna 2007, zaevidovaným dne 6. srpna 2007, polské orgány předložily první předlohu informačního memoranda společnosti SSN. Dopisem ze dne 13. srpna 2007 Komise zaslala své připomínky k informačnímu memorandu. Dopisem ze dne 21. srpna 2007, zaevidovaným dne 27. srpna 2007, polské orgány Komisi informovaly, že se finanční situace loděnice podstatně zhoršila, a proto veřejní vlastníci loděnice plánují, že ji podpoří kapitálovými vklady. Polsko rovněž oznámilo, že bude odpovídajícím způsobem aktualizováno informační memorandum.
(20)
Komise si vyžádala vysvětlení dopisem ze dne 4. září 2007. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 7. září 2007, zaevidovaným dne 10. září 2007, a 11. září 2007, v nichž Polsko předložilo novou verzi informačního memoranda a Komisi informovalo, že výzvy k předložení nabídek byly zaslány 221 potenciálním investorům.
(21)
Komise si vyžádala doplňkové informace dopisem ze dne 12. září 2007. Komise předložila své připomínky k informačnímu memorandu a vyžádala si vysvětlení dopisy ze dne 14. září 2007 a 3. října 2007. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 12. října 2007, zaevidovaným dne 16. října 2007, a uvedly, že kopii informačního memoranda loděnice si vyžádalo šest potenciálních investorů. Dopisem ze dne 23. října 2007, zaevidovaným téhož dne, předložily polské orgány aktualizovaný harmonogram privatizace, který předpokládal, že jednání s potenciálními investory budou zahájena v lednu 2008.
(22)
Dopisem ze dne 30. listopadu 2007 Komise požádala, aby předloha plánu restrukturalizace vypracovaného novým vlastníkem loděnice byla předložena do konce února 2008. Polsko poskytlo další informace o procesu privatizace dopisem ze dne 11. prosince 2007, zaevidovaným dne 13. prosince 2007, a 19. prosince 2007, zaevidovaným dne 20. prosince 2007. Dopisem ze dne 21. prosince 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi informovalo, že dne 20. prosince 2007 byla jediným uchazečem, který předložil závaznou nabídku na koupi akcií společnosti SSN, společnost Amber Sp. z o.o. (dále jen „Amber“, dceřiná společnost zcela ve vlastnictví polského obchodníka s ocelí, společnosti Złomrex).
(23)
Dne 10. ledna 2008 se uskutečnila schůzka mezi polskými orgány a Komisí. Po této schůzce Komise polské orgány požádala, aby poskytly další informace týkající se procesu privatizace, dopisy ze dne 17. ledna 2008, 30. ledna 2008, 28. února 2008, 18. března 2008 a 2. dubna 2008. Polské orgány odpověděly na žádosti Komise dopisem ze dne 23. ledna 2008, zaevidovaným dne 24. ledna 2008, 25. ledna 2008, zaevidovaným dne 28. ledna 2008, a 30. ledna 2008, zaevidovaným dne 31. ledna 2008. Dopisem ze dne 8. února 2008, zaevidovaným téhož dne, předložilo Polsko kopii závazné nabídky společnosti Amber.
(24)
Dopisem ze dne 14. února 2008, zaevidovaným dne 19. února 2008, Polsko Komisi informovalo, že nebude možné dokončit privatizaci loděnice ve stanovené lhůtě do konce února 2008 a že se polské orgány zavazují dokončit proces privatizace a schválit plán restrukturalizace do léta 2008.
(25)
Dopisem ze dne 29. února 2008, zaevidovaným dne 3. března 2008, polské orgány předložily dva dokumenty společnosti Amber: „Dodatečné vysvětlivky, nástin programu restrukturalizace a oznámené závazky týkající se koupě společnosti SSN předložené společností Amber“ ze dne 29. února 2008 a „První verze plánu restrukturalizace společnosti SSN s obchodním plánem společnosti SSN na období 2008-2012 s přihlédnutím k informacím získaným v průběhu hloubkové kontroly provedené v loděnici“.
(26)
Dopisem ze dne 28. března 2008, zaevidovaným téhož dne, polské orgány sdělily, že období exkluzivity udělené společnosti Amber pro jednání bylo prodlouženo do dne 15. dubna 2008. Na žádost polských orgánů v dopise ze dne 4. dubna 2008, zaevidovaném dne 7. dubna 2008, se dne 10. dubna 2008 uskutečnila schůzka polských orgánů, zástupců společností SSN a Amber a zaměstnanců Komise.
(27)
E-mailem ze dne 9. dubna 2008, zaevidovaným dne 24. dubna 2008, předložil poradce společnosti Amber předběžné finanční výhledy pro loděnici. Společnost Amber poskytla informace rovněž na schůzce dne 10. dubna 2008 a tyto informace byly zaevidovány dne 18. dubna 2008.
(28)
Polsko předložilo informace o pokroku jednání se společností Amber dopisem ze dne 7. dubna 2008, zaevidovaným dne 18. dubna 2008, 23. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne, 25. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne, 28. dubna 2008, zaevidovaným dne 29. dubna 2008, a 29. dubna 2008, zaevidovaným dne 5. května 2008. Komise si vyžádala informace dopisem ze dne 30. dubna 2008. Dne 8. května 2008 se konala schůzka mezi polskými orgány a Komisí.
(29)
Komise zaslala připomínky k pokroku procesu privatizace dopisy ze dne 21. dubna 2008 a 30. dubna 2008.
(30)
Dopisem ze dne 12. května 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi informovalo, že společnost Amber odstoupila z procesu privatizace.
(31)
Polsko Komisi rovněž informovalo, že polské orgány podnikají kroky k obnovení procesu privatizace s cílem podepsat smlouvy o privatizaci do konce listopadu 2008. Ode dne 3. června 2008 Polsko předkládalo Komisi každodenní zprávy o opatřeních přijatých zúčastněnými stranami v obnoveném procesu privatizace. Komise se sešla s polskými orgány dne 13. června 2008.
(32)
Dne 20. června 2008 se na žádost polských orgánů zaměstnanci Komise sešli s polskými orgány a s norskou společností Ulstein a dne 24. června 2008 s polskými orgány a s polskou společností Mostostal Chojnice. Tyto společnosti byly Komisi představeny jako potencionální kupci společnosti SSN. Dopisem ze dne 26. června 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko poskytlo předlohu plánu restrukturalizace společnosti SSN, kterou vypracovala společnost Mostostal Chojnice. Doplňkové informace byly poskytnuty dopisem ze dne 7. července 2008, zaevidovaným dne 8. července 2008.
(33)
Dopisem ze dne 14. července 2008 se Polsko zavázalo, že úplný plán restrukturalizace Komisi předloží do 12. září 2008.
(34)
Dne 16. července 2008 Komise předběžně vyložila posouzení a závěry v předloze rozhodnutí o uzavření formálního vyšetřovacího řízení, v němž bylo uvedeno, že státní podpora poskytnutá společnosti SSN je neslučitelná se společným trhem a že je nutno ji vrátit. Na základě dopisu Polska ze dne 14. července 2008 se však Komise rozhodla odložit přijetí tohoto rozhodnutí, aby mohla posoudit, zda nový plán restrukturalizace, který měly polské orgány předložit do 12. září 2008, situaci významně zlepší a umožní považovat podporu za slučitelnou se společným trhem.
(35)
Polsko poté Komisi každý týden informovalo o pokroku procesu privatizace (dopisy ze dne 28. července, 4. srpna, 12. srpna, 21. srpna, 25. srpna, 1. září, 8. září, 16. září a 23. září 2008, zaevidovanými vždy téhož dne).
(36)
Dopisem ze dne 18. července 2008, zaevidovaným dne 21. července 2008, Polsko požádalo o kolo konzultací se zaměstnanci Komise k předloze plánu restrukturalizace, aby mohlo vypracovat konečnou verzi plánu přihlížející k připomínkám zaměstnanců Komise. Komise souhlasila s harmonogramem konzultací v dopise ze dne 31. července 2008.
(37)
Komise však předlohu plánu restrukturalizace společnosti SSN obdržela neoficiálně až 3. září 2008. Na základě tohoto podání se dne 4. září 2008 konala první schůzka mezi polskými orgány a zaměstnanci Komise za přítomnosti společnosti Mostostal. Dne 8. září Komise obdržela revidovanou předlohu plánu restrukturalizace a dne 10. září 2008 byla uspořádána další schůzka s polskými orgány, společností Mostostal a potenciálním spoluinvestorem, společností Ulstein.
(38)
Dopisem ze dne 12. září 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo konečný plán restrukturalizace společnosti SSN vypracovaný společností Mostostal ve spolupráci s norskou loděnicí Ulstein.
(39)
Dopisem ze dne 16. září 2008, zaevidovaným dne 17. září 2008, Polsko poskytlo předlohu smlouvy o privatizaci mezi společností Mostostal a veřejnými vlastníky společnosti SSN, a to Agenturou pro rozvoj průmyslu a Korporací polských loděnic.
(40)
Dopisem ze dne 22. září 2008, zaevidovaným téhož dne, společnost Ulstein Komisi informovala, že odstupuje z procesu privatizace a že se nebude podílet na restrukturalizaci společnosti SSN.
(41)
Dopisem ze dne 22. září 2008, zaevidovaným dne 25. září 2008, společnost Mostostal Komisi informovala, že vzhledem k rozhodnutí společnosti Ulstein je společnost Mostostal připravena provést celý plán restrukturalizace společnosti SSN sama. Dne 30. září 2008 se uskutečnila schůzka polských orgánů, Komise a společnosti Mostostal.
(42)
Dopisem ze dne 27. října 2008 Komise Polsku sdělila rámcové podmínky pro provedení tohoto rozhodnutí. Dopisem ze dne 3. listopadu 2008, zaevidovaným dne 4. listopadu 2008, se Polsko zavázalo, že tyto podmínky plně dodrží. Komise přijala tento závazek dopisem ze dne 6. listopadu 2008.
(43)
Dopisem ze dne 14. června 2007 Komise polské orgány požádala, aby poskytly informace o státní podpoře, kterou společnost SSN obdržela po zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Polské orgány odpověděly dopisem ze dne 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne. Komise si vyžádala další vysvětlení dopisem ze dne 13. listopadu 2007. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 9. ledna 2008, zaevidovaným téhož dne. Polsko předložilo doplňkové informace týkající se státní podpory poskytnuté loděnici dopisem ze dne 9. ledna 2008, zaevidovaným dne 10. ledna 2008. Polsko Komisi informovalo o dodatečných opatřeních provedených ve prospěch společnosti SSN dopisem ze dne 6. prosince 2007, zaevidovaným téhož dne, 9. ledna 2008, zaevidovaným dne 10. ledna 2008, 12. února 2008, zaevidovaným dne 13. února 2008, 26. června 2008, zaevidovaným dne 27. června 2008, a 12. září 2008, zaevidovaným téhož dne.
2. POPIS
2.1 PŘÍSLUŠNÝ PODNIK
(44)
Příjemce se nachází v oblasti Zachodniopomorskie (Západní Pomořansko) na severozápadě Polska. Komise podotýká, že podle pravidel státní podpory jsou podniky usazené v této oblasti způsobilé pro podporu ze strukturálních fondů v rámci cíle Konvergence (3) a z Fondu soudržnosti (4). Podniky v této oblasti jsou případně způsobilé zejména pro podporu z regionálního operačního programu pro oblast Zachodniopomorskie v rámci prioritních os pro podporu malých a středních podniků, inovací a převodu technologií (se zaměřením na tvorbu pracovních příležitostí v dlouhodobém horizontu) a pro sociální infrastrukturu a vzdělávací infrastrukturu se zaměřením na odborné vzdělávání a celoživotní učení. Podniky v této oblasti jsou rovněž způsobilé pro operační program Inovativní hospodářství.
(45)
Společnost SSN byla založena dne 25. června 2002 za účelem převzetí loďařských činností od společnosti Stocznia Szczecińska Porta Holding S.A. (dále jen „SSPH“) a její hlavní loďařské dceřiné společnosti Stocznia Szczecińska (dále jen „SS“), které dne 29. července 2002 vyhlásily úpadek. Společnost SSN byla založena jako tzv. „empty shell“, bez dluhů společností SSPH a SS souvisejících s jejich dřívější činností.
(46)
Novou loděnici převzala Agencja Rozwoju Przemysłu S.A. (Agentura pro rozvoj průmyslu, a.s., dále jen „ARP“) ve vlastnictví státu a státní pokladna s cílem dokončit stávající výrobu a pokračovat v loďařské činnosti a současně provést nezbytnou restrukturalizaci. Původně byla společností, která převzala předchozí loďařskou činnost, dceřiná společnost společnosti SSPH založená v roce 1989, Allround Ship Services Sp. z o.o. (dále jen „ASS“). Ve skutečnosti se již v roce 2001 společnost SSPH zcela ve vlastnictví státu, která se potýkala s obtížnou finanční situací, rozhodla soustředit loďařskou činnost ve společnosti ASS, o níž se usuzovalo, že je otevřenější vůči restrukturalizaci než společnost SS. V lednu 2002 společnost ASS, původně malá dceřiná společnost působící v oblasti nátěrů, uzavřela se společností SSPH rámcovou smlouvu týkající se stavby trupů lodí a pronajala si od společnosti SSPH za tímto účelem výrobní aktiva. Několik týdnů před tím, než společnost SSPH podala návrh na vyhlášení úpadku, prodala společnost ASS agentuře ARP za částku 1 PLN. Společnost ASS byla poté přejmenována na Stocznia Szczecinska Nowa (SSN - příjemce podpory).
(47)
V té době společnost SSN nepřevzala aktiva společností SSPH a SS, nýbrž si je od správce majetkové podstaty až do července 2004 pronajala. Dne 20. července 2004 společnost SSN podepsala se správci majetkové podstaty společností SSPH a SS smlouvy, na jejichž základě získala tato aktiva. Společnost SSN nepřevzala dluhy společností SSPH nebo SS, takže tyto dluhy zůstaly těmto dvěma společnostem a byly řešeny v rámci úpadkového řízení. Společnost SSN převzala některé probíhající práce uzavřením nových smluv s majiteli lodí.
(48)
Společnost ASS převzala zaměstnance společností SSPH a SS, loděnice však postupně snížila počet pracovníků z 8 071 osob v roce 2001 na 5 322 osob na konci roku 2006. V roce 2007 činil průměrný počet zaměstnanců 4 700 osob.
(49)
Objem výroby se zvýšil z 158 000 CGT v roce 2003 na 213 000 CGT v roce 2005, v roce 2006 však poklesl na 167 000 CGT. Kniha zakázek ze srpna 2007 zahrnovala 30 lodí v celkové hodnotě 1 134 milionů EUR. Společnost SSN zaujímá celosvětově 32. místo a 6. místo v Evropě, pokud jde o velikost její knihy zakázek.
(50)
Její hlavní zákazníci se nacházejí v Německu, Nizozemsku, Rusku a Itálii. Jejími hlavními konkurenty v Evropě jsou španělské, německé a chorvatské loděnice.
(51)
V současnosti 80 % akcií společnosti SSN vlastní Korporacja Polskie Stocznie S.A. (Korporace polských loděnic, a.s., dále jen „KPS“) a 18 % ARP. 2 % akcií vlastní státní pokladna. ARP je veřejnoprávní společnost s ručeným omezeným, která je zcela ve vlastnictví státní pokladny. ARP vykonává činnosti, které jí jsou svěřeny zákonem, včetně účasti na procesech restrukturalizace vlastnictví ve státních podnicích, správy aktiv státní pokladny a akcií jménem státních institucí a poskytování úvěrů a záruk pro restrukturalizaci veřejných podniků. KPS je zcela ve vlastnictví ARP a byla založena s cílem poskytovat loďařským společnostem v Polsku finanční prostředky.
(52)
Společnost SSN působí v oblasti stavby lodí, včetně kontejnerových lodí, chemických tankerů, lodí typu ro-ro a víceúčelových plavidel. 1 % podnikání společnosti se týká výroby kovových konstrukcí a různých služeb souvisejících se stavbou lodí.
(53)
Hlavní výrobní zařízení společnosti SSN tvoří tři skluzy: Wulkan Nowy, Odra Nowa a Wulkan 1.
(54)
Neprodleně po svém založení v roce 2002 začala společnost SSN provádět restrukturalizační činnosti. Vypracovala plán restrukturalizace z roku 2003, který byl akcionáři nejprve dne 19. prosince 2002 schválen a později v říjnu 2003 pozměněn. Jako hlavní příčiny úpadku bývalého stavitele lodí ve Štětíně byly stanoveny tyto faktory: technologické problémy, projekční chyby, nízká produktivita, vysoké náklady a vnější činitele jako vysoký směnný kurz polského zlotého a asijská konkurence. Kvůli těmto problémům se finanční trhy zdráhaly financovat stavbu lodí, což vedlo k zpoždění dodávek, a tudíž nahromadění sankcí a dluhů.
(55)
Cílem restrukturalizační strategie bylo dosáhnout trvalé ziskovosti tím, že se společnost zaměří na trh kontejnerových lodí a stane se důležitým výrobcem chemických tankerů, plavidel typu ro-ro a con-ro a jednoúčelových plavidel. Plán restrukturalizace zahrnoval rovněž možnost nalezení strategického investora. V roce 2003 bylo nezbytné původní plán restrukturalizace pozměnit kvůli finančním potížím spolupracujících společností, zaměstnancům a činnostem úzce spojeným se společností SSN.
(56)
Finanční situace společnosti SSN se postupně významně zhoršovala.
Tabulka 1
Výroba společnosti SSN
(v milionech PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
30.9.2007
Obrat
424,88
1 114,44
1 303,46
1 416,04
1 199,38
655,87
Provozní výsledek
-6,16
-39,64
- 119,80
-11,44
- 194,24
- 134,36
Vlastní kapitál
65,01
62,01
112,83
247,96
149,43
81,96
Zdroj: informační memorandum z roku 2006 předložené polskými orgány dne 12. října 2007 a „Obchodní plán společnosti SSN na období 2008-2012 s přihlédnutím k informacím získaným v průběhu hloubkové kontroly provedené v loděnici“, předložený v dopise ze dne 29. února 2008.
(57)
K vnějším činitelům přispívajícím k obtížné finanční situaci patřily oslabení dolaru (měna, v níž jsou vykazovány výnosy loděnice) a zhodnocení zlotého (měna, v níž jsou vykazovány náklady), zvýšení cen oceli a potíže při získávání financování lodí po úpadku společnosti SSPH. Co se týká interních příčin potíží loděnice, uvádělo se, že zařízení jsou ve špatném stavu a vyžadují značnou modernizaci. Od roku 2006 se loděnice potýkala s vážnými problémy v souvislosti s pracovníky: vysoká míra absence v práci, střídání zaměstnanců a odliv kvalifikovaných pracovníků do jiných loděnic, zejména v Německu a Norsku, kde byly nabízené mzdy podstatně vyšší.
2.2 ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY O ES
(58)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise původně shledala, že některá oznámená opatření představují novou podporu podle bodu 3 přílohy IV smlouvy o přistoupení, jelikož nebyla provedena v době přistoupení. Komise uvedla tato opatření v části B přílohy uvedeného rozhodnutí.
(59)
Komise rovněž rozhodla, že řada opatření uvedených v části A přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla ve prospěch společnosti SSN provedena přede dnem 1. května 2004 a nebyla použitelná po přistoupení ve smyslu bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení, nebyla proto přezkoumána v rámci řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Na tato opatření se proto toto rozhodnutí nevztahuje. Je však nutno k těmto opatřením přihlédnout při posuzování slučitelnosti opatření provedených po přistoupení se společným trhem.
(60)
Co se týká opatření uvedených v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, Komise tvrdila, že údajně závazné rozhodnutí o těchto opatřeních nebylo vydáno před přistoupením, ačkoliv uznala, že byly podniknuty určité předběžné kroky směrem k takovémuto rozhodnutí.
(61)
Prvním z těchto opatření je vložení kapitálu agenturou ARP. Plán restrukturalizace z roku 2003 předpokládal kapitálový vklad ve výši 241 752 900 PLN, před přistoupením však byla vložena pouze část tohoto kapitálu (180 milionů PLN). Agentura ARP nebyla z rozpočtových důvodů schopna provést celé navýšení kapitálu ve výši 241 752 900 PLN. Podle Polska bylo rozhodnutí o provedení zbývajícího navýšení kapitálu (61 752 652 PLN) vydáno dne 21. prosince 2004.
(62)
Druhým a třetím opatřením podpory jsou záruky za plnění, které poskytla agentura ARP (každá odpovídající podpoře ve výši 1 935 000 PLN). Tyto záruky souvisí s loděmi zadanými v roce 2002. Záruky za další lodě musely být vydány, jakmile byly dodány předchozí lodě. Záruky za lodě 7 a 8 měly být podle předpokladů poskytnuty v době dodání lodí 4 a 5 (v roce 2005).
(63)
Posledním souborem opatření, která podle dostupných informací nebyla provedena před přistoupením, jsou opatření, jež ve prospěch společnosti SSN provedlo město Štětín formou odpisů a odkladů platby daně z nemovitostí. Celkem tato opatření představují částku ve výši 12,5 milionu PLN. Tato opatření nebyla podle informací, které poskytly polské orgány (5), dosud ve prospěch loděnice provedena.
(64)
Komise se rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení kvůli níže uvedeným pochybnostem, co se týká slučitelnosti podpory na restrukturalizaci se společným trhem.
(65)
Komise měla za prvé pochybnosti týkající se způsobilosti společnosti SSN na restrukturalizační podporu. Zdálo se, že společnost byla založena s cílem převzít činnosti svého předchůdce, jež vyhlásil úpadek, aniž by však převzala jeho dluhy. Komise se proto domnívala, že společnost SSN je novou společností ve smyslu platných pokynů Společenství.
(66)
Komise měla za druhé pochybnosti, zda restrukturalizační činnosti (již provedené a probíhající) povedou k dlouhodobé životaschopnosti společnosti SSN. Restrukturalizace, kterou loděnice provedla, se týkala zejména snížení zadlužení a zlepšení likvidity, aby mohla pokračovat výroba. Údajné náklady na skutečné restrukturalizační činnosti zahrnovaly náklady na pořízení výrobních prostředků od správce majetkové podstaty společností SSPH a SS. Komise podotýká, že i na konci období restrukturalizace byla plánovaná úroveň produktivity v porovnání s produktivitou konkurenčních evropských loděnic poměrně nízká.
(67)
Na základě dostupných informací měla Komise za třetí pochybnosti, zda byla přijata náležitá vyrovnávací opatření, jelikož ve skutečnosti nedošlo k žádnému skutečnému snížení výrobní kapacity loděnice.
(68)
Komise měla za čtvrté pochybnosti, zda by některé z údajných restrukturalizačních nákladů, například náklady na pořízení výrobních prostředků, měly být považovány za způsobilé, jelikož skutečně souvisí s restrukturalizací.
(69)
Komise měla rovněž pochybnosti, zda byl vlastní příspěvek příjemce k plánu restrukturalizace, ať už z vlastních zdrojů nebo financování z vnějších zdrojů za tržních podmínek, významný. Komise zejména pochybovala, zda použití kumulovaného zisku představovalo vlastní příspěvek. Komise mimoto uvádí, že se 78 % údajného vlastního příspěvku skládalo ze zálohových plateb majitelů lodí zaručených KUKE, polskou vývozní úvěrovou agenturou. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost SSN byla podnikem ve finančních potížích, měla Komise pochybnosti, zda účtované záruční prémie náležitě odrážely související riziko, zda bylo zajištění požadované KUKE dostatečné, a zda proto navrhovaný státní příspěvek nezahrnoval státní podporu.
2.3 PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
2.3.1 PŘIPOMÍNKY POLSKA
(70)
Po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení předložily polské orgány své připomínky k rozhodnutí. Příjemce nepředložil žádné zvláštní argumenty, nýbrž potvrdil podání polské vlády.
(71)
Polské orgány nadnesly řadu záležitostí. Hlavní spornou záležitostí bylo to, zda byla určitá opatření podpory provedena před přistoupením Polska k Evropské unii, tj. před 1. květnem 2004, a nebyla po přistoupení nadále použitelná. Tato opatření nemůže Komise přezkoumat; Komise posuzuje jako oznámenou podporu nebo jako protiprávní podporu pouze opatření, jež nebyla provedena před přistoupením, a to na základě řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(72)
Polské orgány zpochybnily zjištění Komise, že opatření uvedená v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení představují novou podporu. Polské orgány tvrdily, že veškerá opatření uvedená ve zmíněné tabulce byla provedena před přistoupením Polska, pro společnost SSN proto nebyla plánována žádná nová podpora, ani jí nebyla poskytnuta.
(73)
Polské orgány za prvé uvedly, že společnost SSN oprávněně očekávala, že podpora uvedená v plánu restrukturalizace z roku 2003 je slučitelná s právem v oblasti státních podpor. Polské orgány poukazují zejména na dva dokumenty: „Situace polského odvětví stavby lodí, doporučená opatření a podpora tohoto odvětví“ (přijato Radou ministrů dne 16. července 2002) a „Střednědobá strategie záruk státní pokladny do roku 2010“ (přijato Radou ministrů dne 10. června 2003). Polské orgány tvrdily, že tato a podobná opatření ústředních, regionálních a obecních orgánů byla součástí rozsáhlého programu na záchranu odvětví stavby lodí.
(74)
Polské orgány za druhé uvedly, že Komise vyžadováním přijetí „právně závazného aktu“ uplatňovala kritéria práva ES na události a vnitrostátní právo před přistoupením. Polsko prohlásilo, že před přistoupením platily polské právní předpisy v oblasti státních podpor a že tyto právní předpisy „v žádném okamžiku řízení nevyžadují formální rozhodnutí o udělení podpory určené příjemci“. Jediné, co polské právní předpisy vyžadují, je schválení plánu restrukturalizace a opatření podpory, jež jsou v něm obsažena, předsedou Úřadu na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů, který byl skutečně vydán. Polské orgány uvedly, že „je nesporné, že všechna opatření obsažená v plánu restrukturalizace schváleném s konečnou platností byla dohodnuta mezi společností SSN a příslušným orgánem poskytujícím podporu“. Polsko dále uvedlo, že předpisy práva ES nejsou použitelné na události, k nimž došlo před přistoupením Polska, a že se případ Fleuren (6), na nějž Komise poukázala ve svém rozhodnutí o zahájení formálního šetření, od tohoto případu zásadně liší.
(75)
Za třetí bylo uvedeno, že za udělení podpory je nutno považovat schválení plánu restrukturalizace dozorčí radou společnosti SSN. V reakci na pochybnosti Komise, zda byla dozorčí rada subjektem, který je oprávněn přijímat rozhodnutí s finančními důsledky závaznými pro akcionáře, Polsko uvedlo, že dozorčí rada zastupuje zájmy akcionářů, jelikož je jimi jmenována. Členové dozorčí rady jednají na pokyn akcionářů (ARP a státní pokladna) a jejich úkony představují závazek ARP a státní pokladny týkající se poskytnutí podpory.
(76)
Polsko za čtvrté uvedlo, že schválení plánu restrukturalizace z roku 2003 týmem ARP pro odvětví stavby lodí posílilo oprávněná očekávání loděnice, jelikož členy tohoto týmu byli zástupci ARP v dozorčí radě. Polsko rovněž potvrdilo, že rozhodnutí jsou přijímána dozorčí radou a valnou hromadou akcionářů ARP.
(77)
Polské orgány uvedly, že podpora byla udělena před přistoupením, jelikož v plánu restrukturalizace z roku 2003 byla přesně stanovena účast státu, byla proto známá před přistoupením.
(78)
Polské orgány poukázaly na systém obnovování, podle něhož je při skončení platnosti předchozí záruky poskytnuta nová záruka, a tvrdily, že tento systém (a tudíž všechny záruky, na něž se vztahuje) byl dozorčí radou schválen jako součást plánu restrukturalizace z roku 2003. Uvedly kritéria pro posouzení, zda je záruka použitelná po přistoupení, a měly za to, že tato kritéria jsou rozhodující pro určení, zda byla poskytnuta podpora.
(79)
Polské orgány nereagovaly na tvrzení Komise, že u dvou sporných záruk agentura ARP nepřijala stejné procesní kroky jako v případě záruk udělených dříve. Polské orgány nezpochybnily poznatek Komise, že smlouvy o stavbě lodí uzavřené v roce 2002 obsahovaly ustanovení, jež kupci umožňovalo ukončit jednostranně smlouvu, pokud loděnice ve stanovené lhůtě neposkytne záruku za plnění.
(80)
Polsko uvedlo, že přesná hospodářská účast státu na těchto opatřeních byla známá před přistoupením. Potvrdilo, že orgán poskytující podporu nemohl vydat konečná rozhodnutí o odkladu a odpisu předem.
(81)
V reakci na pochybnosti Komise, zda byla loděnice, jako společnost založená po vyhlášení úpadku předchozí společnosti, jež vykonávala loďařské činnosti ve Štětíně, způsobilá pro restrukturalizační podporu, Polsko uvedlo, že příjemce podpory existoval pod jiným názvem (ASS) před úpadkem předchozího subjektu a že se podílel na stavbě lodí.
(82)
Polské orgány předložily rovněž připomínky týkající se ostatních aspektů rozhodnutí Komise. Polsko zejména uvedlo, že restrukturalizace společnosti SNN měla dopad na mnoho oblastí její činnosti a byla v podstatě zaměřena na zlepšení výkonnosti loděnice. Loděnice přijala koncentrovanější strategii, provedla restrukturalizaci zaměstnanosti, zvýšila produktivitu, zavedla účinnější systém řízení a zlepšila svou finanční situaci. V roce 2005 se očekávalo dosažení zisku.
(83)
Polsko rovněž uvedlo, že loděnice provedla přiměřená vyrovnávací opatření, jelikož společnost SSN získala pouze část pozemků a staveb, jež předtím vlastnila společnost SSPH, a že tyto přímo souvisely s loďařskou kapacitou loděnice.
(84)
Polské orgány uvedly, že navrhovaný vlastní příspěvek byl dostatečný. Budoucí zisky, jimiž loděnice hodlá financovat část restrukturalizačních nákladů, nelze považovat za státní prostředky, představují proto vlastní příspěvek. Polské orgány tvrdily, že zálohové platby zaručené polskou vývozní úvěrovou agenturou KUKE, jimiž byl financován provoz loděnice, je nutno považovat rovněž za vlastní příspěvek. Polsko popsalo podmínky, za nichž KUKE vydává tyto záruky (prémie a druh požadovaného zajištění), a zdůraznilo, že v rámci poskytnutých záruk KUKE neuskutečnila pro majitele lodí žádné platby.
(85)
Polské orgány podotkly, že přijetí restrukturalizačních opatření zlepšilo finanční situaci loděnice a v důsledku toho je možno prokázat její životaschopnost.
2.3.2 PŘIPOMÍNKY OSTATNÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(86)
Polské sdružení zaměstnavatelů v odvětví stavby lodí Forum Okrętowe objasnilo důvody potíží loděnice a uvedlo, že podle jeho názoru loděnice přežila pouze díky úspěšnému provedení restrukturalizačního plánu a státní podpoře poskytnuté na restrukturalizaci.
(87)
Dodavatel palubních jeřábů a kotevního a úvazového zařízení pro loděnici, společnost Towimor S.A., uvedl, že loděnice obnovila své loďařské kapacity a přežila krizi v období 2002-2004 pouze proto, že se ARP ujala procesu restrukturalizace. Společnost zdůraznila, že restrukturalizační plán byl úspěšně proveden a že dosažená zlepšení jsou dlouhodobé povahy.
(88)
Společnost Lubmor Sp. z o.o., dodavatel vnitřního vybavení plavidel, zdůraznila význam, jaký pro ni a pro ostatní společnosti spolupracující s loděnicí má existence společnosti SSN.
(89)
Další dodavatel H. Cegielski, který vyrábí především lodní motory, zdůraznil, že úspěšná restrukturalizace společnosti SSN v období 2002-2004 zachránila celé odvětví stavby lodí a trvale se zlepšující finanční výsledky loděnice naznačují, že restrukturalizační opatření vedla k dlouhodobému zlepšení.
(90)
Společnost Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V., zákazník společnosti SSN, vyzdvihla rozsáhlé know-how loděnice v různých segmentech stavby lodí a kvalitu plavidel, jež společnost postavila. Majitel lodí poukázal na skutečnost, že společnost SSN pro něj postavila osm víceúčelových plavidel s vysokými technickými požadavky a normami jakosti. Majitel lodí vyjádřil naději, že Komise schválí podporu, která byla loděnici poskytnuta. Ostatní zákaznici loděnice, Peter Dohle Schiffahrts-KG a Odfjell, vyslovili podobné názory.
(91)
Odborový svaz Solidarność zdůraznil význam loděnice pro zaměstnanost a hospodářskou situaci celé oblasti. Vyjádřil naději, že Komise neprodleně ukončí šetření a schválí podporu, kterou loděnice obdržela.
(92)
Primátor města Štětína vyzdvihl význam existence loděnice pro region a podotkl, že navzdory určitým prodlevám přinesla provedená restrukturalizace očekávané výsledky a loděnice je schopna být z dlouhodobého hlediska na trhu konkurenceshopná.
(93)
Business Club Szczecin, sdružení zaměstnavatelů pro rozvoj Štětína a Západního Pomořanska, vyjádřil svou podporu restrukturalizaci společnosti SSN. Popsal potíže, s nimiž se region potýkal po vyhlášení úpadku společnosti SSPH v roce 2002, a uvedl, že podpora polských orgánů, kterou poskytly loděnici, umožnila tuto krizi překonat.
2.4 VÝVOJ PO VYDÁNÍ ROZHODNUTÍ KOMISE O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(94)
Níže je shrnuto šetření Komise a příslušné události.
(95)
V reakci na rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení na podzim 2005 předložily polské orgány dvě linie argumentace: na straně jedné zpochybnily pravomoc Komise jednat s ohledem na opatření určená v rozhodnutí Komise jako nová podpora a na druhou stranu tvrdily, že i kdyby tato opatření představovala novou podporu, jsou slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci.
(96)
K doložení svého tvrzení, že se jedná o slučitelnou podporu, předložilo Polsko Komisi plán restrukturalizace z roku 2003. Komise přezkoumala plán restrukturalizace z roku 2003 a vyžádala si pomoc externího poradce. Komise dospěla k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2003 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení restrukturalizační podpory, které jsou stanoveny v platných pokynech.
(97)
V prosinci 2005 Komise z veřejných zdrojů (7) zjistila, že KPS, kapitálová skupina ve veřejném vlastnictví, byla založena s cílem integrovat tři velké polské loděnice v Gdyni, Gdaňsku a Štětíně pod jednu střechu (dále jen „konsolidační plán“). Hlavní úlohou KPS bylo poskytnout loděnicím finanční prostředky na výrobu. Polsko Komisi o konsolidačním plánu v této fázi řízení neinformovalo, a to před vydáním rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, ani posléze.
(98)
Na žádost Komise polské orgány počátkem roku 2006 objasnily, že dříve byl konsolidační plán skutečně zvažován, bylo však od něho upuštěno a brzy bude přijata nová strategie restrukturalizace polského odvětví stavby lodí. Polsko objasnilo, že úlohou KPS bylo poskytnout polským loděnicím provozní financování, zejména v podobě krátkodobých úvěrů.
(99)
Na schůzce mezi polskými orgány a zaměstnanci Komise dne 22. února 2006 Komise Polsko informovala, že na základě informací, které má k dispozici, není s to dospět k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2003 postačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice. Komise zdůraznila, že plán restrukturalizace z roku 2003 je spíše plánem k zahájení činnosti, který se zabývá zejména finančními opatřeními nezbytnými k obnovení činnosti po úpadku společnosti SSPH, než restrukturalizačním plánem, jenž zaručuje obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Zejména plánované investice nejsou dostatečné vzhledem k špatnému stavu vybavení a zařízení loděnice. Polské orgány a loděnice uvedly, že loděnice již obnovila svou životaschopnost. Polsko však potvrdilo, že loděnice ve skutečnosti potřebuje značné investice do modernizace ve výši nejméně 200 milionů PLN, a v roce 2008-2009 bude proto prodána soukromému investorovi. Na schůzce polské orgány potvrdily, že Komisi bude předložen nový plán restrukturalizace nebo revidovaná verze plánu restrukturalizace z roku 2003.
(100)
Po schůzce se polské orgány zavázaly (8), že do 22. května 2006 Komisi předloží pozměněný plán restrukturalizace společnosti SSN.
(101)
Dne 26. června 2006 Komise obdržela první předlohu plánu restrukturalizace s názvem „Plán rozvoje společnosti Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. na období 2006-2011“ vypracovaný s pomocí poradenské společnosti Deloitte Advisory.
(102)
S ohledem na tuto předlohu plánu vyjádřila Komise velké obavy během návštěvy na místě dne 13. června 2006 a písemně dne 17. července 2006 a podotkla, že se nezdá, že by první předloha plánu restrukturalizace byla dostatečně rozsáhlá k zajištění toho, že bude obnovena dlouhodobá životaschopnost loděnice. Komise vyzdvihla, že významná část restrukturalizace musí být financována z vlastních zdrojů nezahrnujících státní podporu, což se v předložené předloze plánu nepředpokládalo, a že musí být provedena smysluplná vyrovnávací opatření. S ohledem na pokračující spoléhání se na záruky poskytované KUKE, státní agenturou, Komise loděnici a polské orgány upozornila, že tyto záruky představují státní podporu. Komise Polsko vyzvala, aby předlohu plánu restrukturalizace revidovalo a do konce srpna 2006 předložilo úplné znění plánu.
(103)
Navzdory tomuto upozornění se plán restrukturalizace z roku 2006, který Polsko nakonec předložilo v září 2006 (o dva měsíce později), významně nelišil od první předlohy. Hlavní kritika plánu restrukturalizace z roku 2006 je popsána níže.
(104)
V září 2006 Polsko Komisi informovalo, že dne 31. srpna 2006 rozhodla valná hromada společnosti SSN o navýšení kapitálu loděnice o 95 milionů PLN a o vypracování nabídek pro potenciální investory zajímající se o získání nově emitovaných akcií do 15. října 2006. Do 31. prosince 2006 projevily zájem o získání akcií společnosti SSN pouze dvě společnosti: polská společnost obchodující s ocelí, Złomrex, a ISD Polska, dceřiná společnost ukrajinského výrobce oceli, společnosti Donbas.
(105)
Na schůzce dne 7. prosince 2006 (a písemně dopisem ze dne 29. ledna 2007) Komise polským orgánům objasnila, že plán restrukturalizace z roku 2006 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení restrukturalizační podpory podle platných pokynů. Na schůzce se polské orgány zavázaly zprivatizovat loděnici s cílem zlepšit vyhlídky na obnovení životaschopnosti a zajistit dostatečný vlastní příspěvek na restrukturalizaci. Polské orgány posléze potvrdily závazek zprivatizovat loděnici do 30. června 2007 v dopise ze dne 5. ledna 2007. Během vypracovávání dokumentů pro privatizaci Polsko Komisi požádalo, aby uvedla, jaká vyrovnávací opatření pro společnost SSN považuje za nezbytná, aby bylo možno informovat potenciální investory.
(106)
Na základě dohody mezi komisařkou paní Neelie Kroesovou a ministrem panem Piotrem Wozniakem z prosince 2006 se Komise zúčastnila intenzivních diskusí s polskými orgány a společností SSN s cílem stanovit potřebná vyrovnávací opatření. Polsko předložilo návrh vyrovnávacích opatření ve společnosti SSN a zavázalo se uzavřít skluz Wulkan 1, jakmile budou splněny smlouvy týkající se stavby lodí, které již byly podepsány, tj. v březnu 2010.
(107)
Komise si od společnosti SSN vyžádala řadu údajů. Zaměstnanci Komise poté dopisem ze dne 31. července 2007 Polsko informovali, že předběžně považují uzavření skluzu Wulkan 1 za dostatečné vyrovnávací opatření, pokud bude zařízení nevratně vyřazeno pro účely montáže a spuštění lodí a uzavření bude provedeno do 1. června 2009, nebo dříve, bude-li ukončena dříve stavba lodi 587-IV/09, posledního z plavidel, jejichž montáž je na tomto skluzu naplánována. V roce 2009 je možno použít skluz Wulkan 1 pouze pro montáž lodi 587-IV/09. Základ pro tento závěr Komise je popsán níže. Polské orgány potvrdily svůj záměr provést snížení kapacity, jak bylo popsáno v dopise Komise.
(108)
V únoru 2007 zaslalo vedení loděnice výzvy ke koupi většinového podílu ve společnosti SSN 57 potenciálním investorům. V té době již loděnice řadu měsíců jednala se společností Zlomrex, nakonec však nebylo přijato žádné rozhodnutí.
(109)
Nové úsilí o privatizaci bylo zahájeno na podzim 2007. V srpnu a září 2007 byla s Komisí konzultována předloha informačního memoranda. V září zaslal poradce společností KPS a ARP pro privatizaci výzvy k předložení nabídek 221 potenciálním investorům.
(110)
Šest potenciálních investorů projevilo zájem o získání akcií loděnice a vyžádalo si kopii informačního memoranda. Lhůta pro předložení nabídek potenciálními investory byla několikrát prodloužena.
(111)
S ohledem na prodlevy v procesu privatizace Komise polské orgány dopisem ze dne 3. října 2007 vyzvala, aby privatizaci neprodleně dokončily. Dopisem ze dne 23. října 2007 Polsko Komisi informovalo, že privatizace nebude dokončena podle plánu do konce roku 2007. Polsko se místo toho zavázalo zahájit v lednu 2008 jednání s vybranými investory. Komise zopakovala své obavy ohledně prodlev dopisem ze dne 30. listopadu 2007 a uvedla, že očekává, že nový vlastník společnosti SSN předloží první předlohu nového plánu restrukturalizace do konce února 2008. Tato žádost byla poté Komisí mnohokrát zopakována. Komise opakovaně trvala na přísném dodržení harmonogramu privatizace.
(112)
Po dokončení procesu hloubkové kontroly předložila dne 20. prosince 2007 společnost Amber, jediný potencionální investor zajímající se o nabytí společnosti SSN, podmíněnou závaznou nabídku, která byla posouzena poradcem společností KPS a ARP pro privatizaci.
(113)
Ode dne 20. března 2008 byla společnosti Amber udělena výhradní vyjednávací práva, jejich platnost byla poté několikrát prodloužena a skončila dne 12. května 2008.
(114)
Dne 29. února 2008 Polsko Komisi předložilo první předlohu plánu restrukturalizace společnosti SSN, kterou vypracovala společnost Amber (9). Společnost Amber předložila aktualizované finanční výhledy e-mailem ze dne 9. dubna 2008. Komise předložila ústní připomínky k této předloze na schůzce mezi zaměstnanci Komise, polskými orgány, loděnicí a společností Amber ve Varšavě dne 10. dubna 2008 a zaslala písemné připomínky v dopise ze dne 21. dubna 2008.
(115)
Na schůzce s polskými orgány dne 12. května 2008 společnost Amber oznámila, že odstupuje z procesu privatizace společnosti SSN. Polsko Komisi o tomto vývoji informovalo týž den. Ve svém vysvětlení pro státní pokladnu společnost Amber uvedla, že hlavním důvodem jejího odstoupení je skutečnost, že po hloubkové kontrole situace loděnice dospěla k závěru, že ani po provedení restrukturalizačních opatření, včetně významných investic, nebude loděnice zisková. Jelikož společnost Amber byla jediným uchazečem, její odstoupení znamenalo, že proces privatizace zahájený v roce 2007 skončil.
(116)
Dne 26. května 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace byl obnoven. V následných každodenních zprávách Polsko Komisi informovalo o opatřeních, jež polské orgány přijaly k nalezení kupce pro společnost SSN. Polsko zaslalo Komisi řadu dopisů, v nichž potenciální investoři žádali o poskytnutí informací o pokračujícím procesu privatizace a o zaslání informačního memoranda, jakmile bude k dispozici.
(117)
Na schůzce dne 13. června 2008 polské orgány Komisi informovaly, že několik společností zamýšlí předložit Komisi restrukturalizační plány do 26. června 2008. Komise se následně na žádost polských orgánů a v jejich přítomnosti sešla se dvěma potenciálními investory, kteří projevili zájem o koupi společnosti SSN: norskou společností Ulstein a polskou společností Mostostal Chojnice. Na těchto schůzkách obě společnosti Komisi předložily své restrukturalizační strategie.
(118)
Polsko posléze Komisi poskytlo předlohu restrukturalizačního plánu vypracovaného společností Mostostal Chojnice z června 2008 s názvem „Předloha programu restrukturalizace společnosti SSN na období 2008-2018, rozpracovaná práce“ (dále jen „plán restrukturalizace z června 2008“). Dne 7. července Polsko Komisi informovalo, že společnosti Mostostal a Ulstein podepsaly prohlášení o úmyslu týkající se možné spolupráce, pokud se společnost Mostostal stane vlastníkem společnosti SSN. V souvislosti s tímto prohlášením o úmyslu Polsko předložilo Komisi aktualizovaný restrukturalizační plán vyhotovený společností Mostostal.
(119)
Dopisem ze dne 14. července 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace společnosti SSN pokračuje, a požádalo o dodatečnou lhůtu, aby potenciální investoři mohli dokončit plán restrukturalizace. Polsko se zavázalo předložit Komisi hotový plán restrukturalizace společnosti SSN nejpozději do 12. září 2008.
(120)
Komise souhlasila s navrhovanou lhůtou pro předložení úplného restrukturalizačního plánu.
(121)
Dne 12. září 2008 Polsko předložilo konečný plán restrukturalizace loděnice s názvem „Program restrukturalizace společnosti Stocznia Szczecińska Nowa na období 2008-2012“ (dále jen „plán restrukturalizace ze dne 12. září 2008“).
(122)
Dne 22. září společnost Ulstein Komisi sdělila, že odstupuje z procesu privatizace. V této situaci měla Komise za to, že plán ze září 2008 založený na spolupráci mezi společnostmi Ulstein a Mostostal již neplatí. Tento plán bude nicméně popsán a posouzen níže, zejména proto, že společnost Mostostal v dopise ze dne 22. září oznámila, že plán provede sama.
(123)
Na schůzce dne 30. září 2008 společnost Mostostal Komisi informovala, že se společností Ulstein hodlá nadále spolupracovat na restrukturalizaci společnosti SSN. Společnost Mostostal poskytla předlohu dohody se společností Ulstein (která nebyla podepsána ani parafována), podle níž měly obě společnosti navázat preferenční dodavatelsko-odběratelské vztahy. Společnost měla zadávat Štětínským loděnicím výrobu trupů lodí a později kompletovat pro skupinu Ulstein pobřežní plavidla za tržních podmínek. Opět za tržních podmínek měla společnost Ulstein rovněž sdílet své know-how a zkušenosti v odvětví stavby lodí se společností Mostostal. Nová předloha smlouvy o spolupráci nepředpokládala žádný finanční příspěvek společnosti Ulstein k plánu restrukturalizace ze dne 12. září 2008.
2.5 PLÁN RESTRUKTURALIZACE ZE ZÁŘÍ 2006
(124)
Pozměněný plán restrukturalizace se týkal období 2006-2011. Byl vypracován ve spolupráci s poradenskou společností Deloitte a jeho cílem bylo dokončit restrukturalizaci, která byla zahájena v roce 2002 na základě plánu, jenž byl Komisi předložen v říjnu 2005 a který se považoval za nedostatečný k obnovení životaschopnosti podniku. Podle pozměněného restrukturalizačního plánu měla loděnice obnovit svou dlouhodobou životaschopnost v roce 2009.
(125)
Jedním z hlavních pilířů nového restrukturalizačního plánu bylo přeorientování společnosti SSN na výrobu špičkových plavidel. Toto přeorientování vycházelo z následujících aspektů: vyšší přidaná hodnota, rostoucí cenová soutěž v segmentech nižších technologií, neschopnost společnosti SSN z technického hlediska vyrábět velmi velká kontejnerová plavidla, po nichž v současnosti roste poptávka, a stávající know-how společnosti SSN, zejména s ohledem na vysoce specializované chemické tankery z nerezové oceli s dvojitým trupem.
(126)
Zatímco se stávající kniha zakázek (dodávky v letech 2008-2009) skládala převážně z kontejnerových plavidel (70 %), loděnice již vyráběla špičkové chemické tankery a lodě typu con-ro (30 %). Plán předpokládal, že do roku 2010 loděnice rozšíří svůj sortiment ve třech segmentech trhu, a to chemické tankery, lodě typu ro-ro (včetně con-ro a ro-pax) a špičkové víceúčelové lodě.
(127)
Provedení nové strategie mělo být doprovázeno marketingovými a prodejními kampaněmi a organizačními a technologickými změnami v loděnici. Celkové náklady na plánované investice a iniciativy byly odhadnuty na částku ve výši 203,9 milionu PLN. Investice a iniciativy měly být provedeny v období 2006-2009.
(128)
K vyřešení problému vysoké absence v práci a odlivu kvalifikovaných pracovníků plán zahrnoval zvýšení mezd. To by znamenalo, že by průměrná mzda v roce 2011 byla o 28 % vyšší než průměrná mzda v roce 2006.
(129)
Plán předpokládal další snížení počtu pracovníků do roku 2011 na 4 298 osob, tj. snížení počtu pracovníků přibližně o 20 % oproti úrovni v roce 2006 (5 322) a celkem o 53 % oproti úrovni v roce 2001 (8 071). Z plánu však nebylo zřejmé, zda se toto snížení týkalo nadbytečných pracovníků nebo převedení do dceřiných společností.
(130)
Další opatření, jež měla motivovat kvalifikované pracovníky, byla zformulována velmi obecně: bude vypracována nová politika lidských zdrojů, bude stanovena optimální úroveň zaměstnanosti, bude přezkoumán stávající systém hodnocení a bude vypracován pobídkový plán. Obdobné projekty byly plánovány pro střední management.
(131)
Plán obsahoval opatření týkající se optimalizace finanční politiky, například plán na zavedení smluvních ujednání snižujících riziko vystavení výkyvům cen materiálu a směnných kurzů (hedging) a plán na jednání s bankami s cílem získat termínové smlouvy. Neexistovaly žádné důkazy o úspěšném sjednání termínových smluv se soukromými bankami.
(132)
Na konci období restrukturalizace v roce 2011 měla výroba loděnice podle očekávání dosáhnout 211 682 CGT v porovnání s 213 044 CGT v roce 2005.
(133)
Snížení počtu pracovníků by vedlo k zvýšení produktivity z 34 CGT na zaměstnance v roce 2003 na 49,3 CGT na zaměstnance v roce 2011. Pokud jde o osobohodiny/CGT, produktivita v roce 2003 činila 47. Cílová produktivita pro rok 2011 činila 34 osobohodin/CGT.
(134)
Plán předpokládal, že návratnost použitého kapitálu (ROCE) bez přihlédnutí k růstu mezd bude v období 2007-2011 činit v průměru 19 % ročně, což byla (jak se tvrdilo) úroveň návratnosti, kterou by očekával soukromý investor. Odhad při zohlednění růstu mezd činil 1,45 % ročně.
(135)
Plán obsahoval rovněž analýzu citlivosti s ohledem na změny v předpokládaných směnných kurzech, nákladech práce a cenách oceli. Plán analyzoval tyto činitele: zhodnocení zlotého o 5 % a 10 % během období restrukturalizace 2006-2011 (základní předpoklad byl 3,26 PLN/USD), roční růst mezd o 7,5 % (základní předpoklad byl 5 % ročně) a růst cen oceli o 20 %.
(136)
Plán předpokládal, že stávající model financování činností ze zálohových plateb majitelů lodí zaručených KUKE, záruk státní pokladny a státních úvěrů bude nahrazen zálohovými platbami majitelů lodí se zárukami KUKE a komerčními úvěry.
(137)
Plán předpokládal financování formou dalších záruk státní pokladny za úvěry ve výši 35 milionů USD na roky 2006 a 2007 a 25 milionů USD na roky 2008 a 2009. Předpokládal rovněž nahrazení záruk KUKE zárukami získanými na trhu a získání komerčních úvěrů. Plán restrukturalizace z roku 2006 uváděl pouze jednu úspěšnou smlouvu o záruce. Plán předpokládal, že budou nadále využívány záruky KUKE s průměrným ročním limitem ve výši 200 milionů USD.
(138)
Plán předpokládal restrukturalizační náklady ve výši 374,7 milionů PLN a provozní náklady během období restrukturalizace ve výši 11 120 milionů PLN. Oba tyto údaje platily pro období 2002-2009. Náklady na plánované iniciativy a investice byly odhadovány na 203,9 milionů PLN. Bylo uvedeno, že kromě odpisu částky ve výši 20,7 milionu PLN byla finanční restrukturalizace dokončena.
(139)
Restrukturalizace měla být financována z vnějších zdrojů ve výši 190 milionů PLN, včetně částky ve výši 95 milionů PLN z navýšení akciového kapitálu loděnice emisí nových akcií, jež měly být převzaty soukromým investorem. Usnesení o navýšení akciového kapitálu bylo přijato na mimořádné valné hromadě akcionářů. V září 2006 by upsání nových akcií v hodnotě 95 milionů PLN znamenalo nabytí 21 % akcií společnosti SSN, zbytek by zůstal nadále státu.
(140)
Předpokládalo se, že zbývající částka ve výši 95 milionů PLN bude získána prostřednictvím dlouhodobého investičního úvěru, rovněž ze soukromého zdroje. Podle finanční prognózy mělo k navýšení kapitálu a získání dlouhodobého investičního úvěru podle předpokladů dojít v období 2006-2009.
(141)
Plán mimoto počítal s vlastním příspěvkem ve výši 165,9 milionu PLN obchodního úvěru, který nebyl blíže popsán.
(142)
V plánu bylo uvedeno, že za vlastní příspěvek je nutno považovat dodatečné platby majitelů lodí ve výši 628,7 milionu PLN po sjednání nových smluv.
(143)
Plán počítal s financováním probíhajících činností z komerčních úvěrů a zálohových plateb majitelů lodí bez záruk KUKE, jejichž celková hodnota během období restrukturalizace 2002-2009 byla odhadována na částku 3 200 milionů PLN.
(144)
Plán předpokládal, že budoucí peněžní tok ve výši 399 milionů PLN bude použit částečně (14,5 milionu PLN) na investice a částečně na provozní činnost. V plánu však bylo výslovně připuštěno, že to nepředstavuje vlastní prostředky ve smyslu platných pokynů Společenství.
(145)
Podle restrukturalizačního plánu provedla společnost SSN vyrovnávací opatření v podobě snížení kapacity vyplývající ze skutečnosti, že společnost SSN nepřevzala významnou část aktiv a pracovníků společnosti SSPH po jejím úpadku. V roce 2001, tj. před vyhlášením úpadku společnosti SSPH, měla tato společnost údajně maximální roční výrobní kapacitu ve výši 345 600 CGT, přičemž v období 1995-1999 měla maximální výrobní kapacitu ve výši 322 000 CGT (průměrná roční výroba v tomto období činila 244 000 CGT). V restrukturalizačním plánu bylo uvedeno, že stávající kapacita společnosti SSN činí 255 720 CGT. Podle plánu by proto snížení kapacity činilo téměř 100 000 CGT.
2.6 PLÁN RESTRUKTURALIZACE Z ČERVNA 2008
(146)
Společnost Mostostal je podnikem usazeným v Polsku, který zcela vlastní skupina KEM. Společnost vyrábí ocelové konstrukce různých typů (mosty, jeřáby, budovy atd.). Předtím byla státním podnikem, v roce 1 002 byla zprivatizována a od roku 2003 patří do rodinné průmyslové skupiny KEM. Skupina KEM působí v oblasti zpracování ocelového odpadu a obchodování s ocelovým odpadem a velkoobchodu s hutními výrobky, jako jsou výrobky společností Mostostal. Obrat skupiny KEM v roce 2007 činil 700 milionů PLN (207 milionů EUR), přičemž částku ve výši 100 milionů PLN (30 milionů EUR) vytvořila společnost Mostostal.
(147)
Hlavní obchodní strategií byla diverzifikace loděnice na dvě hlavní činnosti: výroba ocelových konstrukcí a stavba lodí. To mělo snížit citlivost loděnice na výkyvy na trhu pro stavbu lodí. K restrukturalizaci výroby mělo dojít ve dvou etapách. V první etapě do počátku roku 2009 loděnice dokončí stávající knihu zakázek na lodě a zahájí práce na výrobě ocelových konstrukcí. V druhé etapě se rozšíří podnikání v oblasti výroby ocelových konstrukcí, přičemž konečným cílem je využívat k tomuto účelu 50 % výrobní kapacity a dalších 50 % kapacity bude využíváno na stavbu lodí.
(148)
Pokud jde o loďařské činnosti, společnost Mostostal založila svůj plán na partnerství s norským stavitelem lodí, společností Ulstein. Dne 7. července 2008 podepsaly obě společnosti prohlášení o úmyslu schvalující sjednání možné smlouvy o spolupráci. Spolupráce měla spočívat v zásadě v tom, že společnost Ulstein bude využívat část kapacity společnosti SSN.
(149)
Co se týká činnosti související s výrobou ocelových konstrukcí, společnost Mostostal zamýšlela využívat výrobní zařízení ve Štětínských loděnicích k rozšíření vlastní výroby a využít přístup k námořní dopravě. Plán pohlížel optimisticky na vývoj polského trhu s ocelovými konstrukcemi a očekával zejména rozsáhlé investice do infrastruktury v Polsku. Ohledně loďařské činnosti plán předpokládal stavbu plavidel typu ro-pax a víceúčelových plavidel a uváděl, že v těchto segmentech ceny vykazují „stoupající tendenci nezávisle na vývoji trhů pro stavbu lodí“.
(150)
Plán předpokládal restrukturalizaci majetku spočívající ve vyčlenění přibližně 30 % stávající výrobní plochy na jiné než hlavní činnosti, včetně pronájmu třetí straně. Jeden skluz, Wulkan 1, měl být vyňat z výroby lodí a měl se používat k výrobě ocelových konstrukcí pro jiné účely než stavbu lodí. To bylo v plánu uvedeno jako vyrovnávací opatření.
(151)
Plán předpokládal investice ve výši 264 milionů EUR v období 2008-2012 a další investice ve výši 90 milionů PLN v období 2013-2018. Plán uváděl seznam investic a odhadované úspory, pokud jde o osobohodiny a provozní náklady. Zmiňoval však rovněž, že dne 12. června 2008 loděnice uzavřela s externím poradcem smlouvu za účelem vyhotovení plánu modernizace loděnice, včetně určení nezbytných investic.
(152)
Restrukturalizační plán předpokládal zvýšení počtu pracovníků o 14 % na 5 010 osob v roce 2012.
(153)
Předpokládalo se, že stavba lodí bude financována ze zálohových plateb majitelů lodí ve výši 80-90 % prodejní ceny.
(154)
Podle plánu závisel úspěch restrukturalizace na tom, zda loděnice obdrží další státní podporu. Plán předpokládal několik kapitálových vkladů a přeměnu dluhu na kmenové akcie ze strany státní pokladny nebo podřízených veřejných subjektů v celkové hodnotě ve výši 588 milionů PLN. To zahrnovalo vklad kapitálu ve výši 145 milionů PLN agenturou ARP, o němž bylo rozhodnuto v červnu 2008. Plán mimoto předpokládal získání úvěru ve výši 32 milionů USD (68 milionů PLN) od ARP. Plán rovněž předpokládal další záruky KUKE za zálohové platby v nominální hodnotě 431 milionů PLN.
(155)
Investor uvedl, že je ochoten vložit kapitál ve výši 149,5 milionu PLN na financování části investičního programu na období 2008-2012. Zbývající část investičního programu na toto období měla být financována z peněžního toku loděnice.
(156)
Plán obsahoval finanční výhledy pro období restrukturalizace 2008-2012 ukazující návrat k ziskovosti od roku 2010. Plán uváděl obecně a bez předložení důkazů řadu předpokladů, na jejichž základě byly finanční výhledy vypracovány, neobsahoval však finanční model použitý k vypracování odhadů. Návratnost vlastního kapitálu, jíž mělo být dosaženo v roce 2012, by podle plánu činila okolo 26 %, plán však připouštěl, že tato zjevně vysoká ziskovost je výsledkem toho, že vlastní kapitál zůstane nízký kvůli nahromaděným ztrátám z předchozích let. Reálnější scénář nepřihlížející k nahromaděným ztrátám uváděl, že by návratnost vlastního kapitálu měla v roce 2011 dosáhnout 7,6 % a v roce 2012 pak 9,8 %, což by podle plánu znamenalo mezní ziskovost pro plánovanou investici.
(157)
Z odhadované rozvahy vyplývalo, že se hodnota fixních aktiv zvýší z přibližně 100 milionů PLN v roce 2008 na 200 milionů PLN v roce 2012.
2.7 PLÁN RESTRUKTURALIZACE ZE DNE 12. ZÁŘÍ 2008
(158)
Plán restrukturalizace ze dne 12. září 2008 vycházel z obdobných předpokladů jako plán z června 2008. Nejdůležitější strategickou myšlenkou byla i nadále diverzifikace činností a úspěch restrukturalizace měla zajistit spolupráce společností Mostostal a Ulstein, spojení jejich zkušeností v odvětví výroby ocelových konstrukcí a stavby lodí. V porovnání s červnovou verzí byl revidovaný restrukturalizační plán rozpracovanější, co se týká některých restrukturalizačních opatření a praktického provedení předpokládané diverzifikace činností; to se projevuje v plánované organizační restrukturalizaci a restrukturalizaci podniku (viz tabulka 2).
(159)
Plán předpokládal, že stávající loděnice přejmenovaná na „SSN Nowa“ dokončí výrobu ztrátových plavidel ve stávající knize zakázek a poté bude zlikvidována. Majetek loděnice bude prodán třem novým společnostem: SSN Mostostal (zcela ve vlastnictví společnosti Mostostal), SSN Ulstein (zcela ve vlastnictví společnosti Ulstein) a SSN Wspólna (ve společném vlastnictví společností Mostostal a Ulstein, přičemž každá vlastní 50 % akcií). Stávající projekční kancelář se stane samostatnou společností s názvem SSN Biuro Projektowe. Plán předpokládal, že v roce 2010 společnost Mostostal založí další novou společnost, SSN Odra, která by pokračovala ve stávající loďařské činnosti a vyráběla by plavidla typu ro-pax, ro-ro a con-ro a chemické tankery.
Tabulka 2
Restrukturalizace společnosti SSN předpokládaná v plánu restrukturalizace ze dne 12. září 2008
Vlastnictví
Činnost
Kapitálové vklady
(v mil. PLN)
Obrat
(v mil. PLN)
Počet pracovníků
Investiční program
(v mil. PLN)
SSN Nowa
100 % Mostostal
Stavba lodí - stávající kniha zakázek
434 (státní podpora)
Rok 2009: 680
Rok 2010: 1 000
Později: 0
4 011 v roce 2009, cíl - 0
žádné
SSN Mostostal
100 % Mostostal
Ocelové konstrukce
80
148 (10 %)
297 v roce 2009, cíl - 352
59
SSN Ulstein
100 % Ulstein
Stavba lodí - pobřežní plavidla
67,3
155 (11 %)
150
10
SSN Wspólna
50 % Mostostal, 50 % Ulstein
Výroba ocelových dílů
95
370-400 (28 %)
1 062 v roce 2009, cíl - 663
34,5
SSN Biuro Projektowe
50 % Mostostal, 50 % Ulstein
Projektování
0,2
9 (0,6 %)
150
0,5
SSN Odra
100 % Mostostal
Stavba lodí - plavidla typu ro-pax, ro-ro, chemické tankery
0,2
600-700 (49 %)
835 v roce 2010, cíl - 500
žádné
Celkem
434 stát a 242,7 investoři
1 412
1 815
104
(160)
Plán předpokládal, že společnosti SSN Nowa a SSN Odra, tj. podniky, o nichž se předpokládalo, že budou pokračovat ve stávající loďařské činnosti loděnice, nebudou mít žádný majetek a budou výrobu ocelových dílů zadávat společnosti SSN Wspólna a kapacita společností SSN Mostostal nebo SSN Ulstein bude využívána k montáži a vybavení plavidel. Plán nepopisoval, jak by bylo toto sdílení kapacit řízeno v praxi nebo za jakých podmínek by byla kapacita poskytována společnosti SSN Nowa a později SSN Odra.
(161)
Obě společnosti SSN Ulstein a SSN Mostostal měly vstoupit na nové trhy, s nimiž neměla společnost SSN žádné zkušenosti; plán však neobsahoval analýzy těchto trhů.
(162)
Plán objasňoval, že společnost Ulstein v současnosti zadává výrobu trupů lodí, hodlá však kontrolovat předchozí fáze výroby, a získáním kapacity ve Štětíně by tudíž dosáhla vertikální integrace výrobního procesu. Společnost SSN Ulstein připouštěla přiměřenou křivku osvojování si znalostí a plánovala stavět nejprve trupy lodí a poté polovybavená a plně vybavená pobřežní plavidla. Plán neobsahoval podrobnosti ohledně plánovaného objemu výroby, předpokládaných cen trupů/plavidel, nákladů, ziskovosti atd.
(163)
Důvody investic společnosti Mostostal do Štětínských loděnic byly stejné jako v plánu restrukturalizace z června 2008. Cílem investora bylo rozšířit kapacity v oblasti výroby ocelových konstrukcí a získat přímý přístup k vodní dopravě, což by snížilo jeho dopravní náklady tím, že by byla možná přeprava větších, zcela smontovaných konstrukcí. Plánovaný objem výroby, předpokládané ceny, náklady, obchodní rozpětí atd. nebyly popsány.
(164)
Plán nepředpokládal restrukturalizaci společnosti SSN Nowa s tím, že po dokončení ztrátových plavidel ve stávající knize zakázek bude zlikvidována. Plán obsahoval tržní analýzu odvětví stavby lodí, která se však do značné míry vztahovala na segmenty trhu, v nichž loděnice nehodlala v budoucnu působit.
(165)
Plán neobsahoval žádný obchodní plán pro společnost SSN Odra. Co se týká strategie společnosti SSN Odra, plán předpokládal, že společnost získá ziskové zakázky od státní společnosti Polska Żegluga Morska (Polská mořeplavba) v souvislosti s výrobou plavidel pro osobní přepravu typu ro-pax. Společnost SSN Odra by mimoto mohla uvážit výrobu vojenské verze těchto plavidel, ohledně tohoto však nebyly uvedeny žádné další informace.
(166)
Společnost SSN Wspólna měla především poskytovat služby ostatním společnostem. Plán odhadoval, že kapacita zpracování oceli společnosti SSN Wspólna bude činit 74 tisíc t. Společnost SSN Ulstein bude potřebovat 15-20 tisíc t a společnost SSN Mostostal 12-15 tisíc t. Plán předpokládal, že přibližně 30 tisíc t oceli bude přiděleno na loďařskou činnost jinou než činnost společnosti SSN Ulstein. Plán mimoto předpokládal, že zbývající kapacita společnosti SSN Wspólna (9-17 tisíc t oceli, tj. 12-23 % kapacity) bude využita pro subdodávky jiným společnostem, nepopisoval však cílový trh, poptávku či to, jaké ziskovosti by bylo možno dosáhnout.
(167)
Kromě organizační restrukturalizace plán předpokládal restrukturalizaci majetku, finanční restrukturalizaci a významné snížení počtu pracovníků.
(168)
Plán předpokládal celkové investice do společností SSN Ulstein, SSN Mostostal a SSN Wspólna ve výši 104 milionů PLN. Společnost SSN Nowa by mimoto investovala částku ve výši […] (10) milionů PLN do přemístění určitých výrobních aktiv s cílem uvolnit pozemky, jejichž prodej měl přinést hotovost určenou na restrukturalizaci.
(169)
Co se týká plánovaného uzavření jednoho skluzu, plán ze dne 12. září (stejně jako červnový plán) uváděl, že skluz Wulkan 1 nebude používán ke stavbě lodí, nýbrž pro výrobu ocelových konstrukcí společností SSN Mostostal.
(170)
Co se týká zaměstnanosti, plán předpokládal snížení počtu pracovníků o téměř 60 % na 1 815 zaměstnanců.
(171)
Z finančních výhledů vyplývalo, že společnost SSN Ulstein zahájí činnost v roce 2009 a v roce 2010 začne být zisková. Společnost SSN Mostostal a SSN Wspólna měly podle předpokladů zahájit činnost v roce 2009 a současně být ziskové. Společnost SSN Odra by zahájila stavbu lodí v roce 2010 a podle finančních výhledů by byla ihned zisková.
(172)
Předpokládaný výnos z prodeje v případě společnosti SSN Ulstein činil 6 %, což plán považoval za dostatečné. U společnosti SSN Odra by výnos z prodeje v prvním roce výroby činil 11 % (to vyplývalo ze dvou vysoce ziskových zacházek spadajících do tohoto roku) a v následujících letech by se snížila na 7-8 %. Společnost SSN Mostostal předpokládala výnos z prodeje ve výši 6-9 % v období 2009-2011 a 11 % v roce 2012. Výnos z prodeje u společností SSN Wspólna a SSN Biuro Projektowe by byl okrajový: 0,4 % za celé období u společnosti SSN Wspólna a 1,6 % u společnosti SSN Biuro Projektowe. Podle plánu je tento nízký výnos z prodeje u obou společností důsledkem nízkých obchodních rozpětí a je odůvodněný, jelikož se jedná o společnosti poskytující služby společnostem vyrábějícím konečné výrobky do značné míry pomocí materiálů poskytnutých příkazci.
(173)
Společnost SSN Nowa měla dokončit výrobu ztrátových plavidel ve stávající knize zakázek loděnice, což znamenalo, že po celé období bude nadále ztrátová, dokud nebude zlikvidována. Provedení plánu proto záviselo na další státní podpoře ve výši 430 milionů PLN, která bude poskytnuta na krytí budoucích ztrát společnosti SSN Nowa. V porovnání s červnovým plánem, který předpokládal kapitálový vklad státu ve výši 588 milionů PLN a úvěr ve výši 68 milionů PLN, se požadovaná částka státní podpory jeví jako nižší. Komise však podotýká, že mezitím byla v srpnu 2008 veřejnými subjekty (ARP a KPS) provedena přeměna dluhu na kmenové akcie ve výši 130 milionů PLN.
2.8 VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(174)
Na základě dohody mezi polskými orgány a Komisí z prosince 2006 zahájila Komise s polskými orgány a společností SSN intenzivní rozhovory s cílem určit nezbytná vyrovnávací opatření.
(175)
Ve spolupráci s externím poradcem a loděnicí Komise stanovila níže uvedenou metodiku pro posouzení snížení kapacity navrhovaného Polskem jako vyrovnávací opatření.
(176)
Aby byla vyrovnávací opatření smysluplná, musí být snížení kapacity dostatečné, aby bylo zajištěno, že budoucí kapacita loděnice po restrukturalizaci bude nižší než její stávající kapacita.
(177)
Komise za prvé posoudila stávající technickou kapacitu loděnice za předpokladu, že montáž plavidel na skluzech představuje ve výrobním procesu loděnice jednu z překážek, kterou nelze snadno odstranit prostřednictvím externího zadávání. Podle metodiky, kterou Komise použila a kterou polské orgány nebo loděnice nezpochybnily, je kapacita vypočítána pomocí doby trvání montáže na skluzu a typické škály plavidel (jelikož se plavidla liší v hodnotě CGT, jejich montáž však může trvat stejně dlouho).
(178)
Výpočet stávající kapacity vzal v úvahu dobu skutečně potřebnou pro montáž (určitého typu) lodi na skluzu. Tato doba musí odrážet veškeré stávající nedostatky ve výrobním procesu, například nízkou produktivitu, překážky, zastaralá aktiva, neúčinný výrobní tok a problémy s pracovníky. Kromě doby montáže mohly být zohledněny pouze účinky finančních omezení vyplývajících z obtížné finanční situace loděnice. Nepravidelný přístup či žádný přístup k provoznímu kapitálu může vážně narušit výrobní proces. Jelikož se jedná o vnější činitel, který je typický pro všechny společnosti ve finančních potížích a nesouvisí s neefektivností samotné společnosti, Komise uznala, že skutečná výkonnost loděnice může být upravena za předpokladu bezproblémového přístupu k provoznímu kapitálu.
(179)
Odhad budoucí kapacity přihlížel k době pravděpodobně potřebné pro montáž (určitého typu) lodi na skluzu za předpokladu, že produktivita loděnice je srovnatelná s měřítkem stanoveným ostatními konkurenčními evropskými loděnicemi. Jinými slovy, je nutno vzít v úvahu účinky nezbytné modernizace zařízení a optimalizace pracovních podmínek (organizace, finance, dodávky, pracovníci).
(180)
Tato modernizace byla nevyhnutelná, pokud loděnice chtěla obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Související růst produktivity by loděnici umožnil snížit vstupy a vyrábět rychleji. Jelikož by se zlepšily různé aspekty výroby, kapacita ve smyslu schopnosti vyrobit určitý objem by se zvýšila. Je proto důležité uvést, že uzavření některých zařízení, například navrhované uzavření jednoho skluzu ve Štětínských loděnicích, může být vyrovnáno zvýšením kapacity zbývající části doku. Pokud měla být vyrovnávací opatření smysluplná, muselo být snížení kapacity takové, aby kapacita loděnice na konci období restrukturalizace, tj. po provedení investic a zvýšení produktivity, byla nižší než její stávající kapacita. Pouze tímto způsobem je možno sladit dva cíle, a to dosažení dlouhodobé životaschopnosti, což znamenalo zvýšení produktivity, a pokud možno co největší omezení nepříznivých účinků na obchod.
(181)
K zajištění konzistentnosti výpočtu stávající i budoucí kapacity je nutno použít stejnou sortimentní skladbu, tj. stejné typy plavidel. Alternativně je možno použít jako náhradní proměnnou „průměrné plavidlo“ (tj. průměrná hodnota CGT s přihlédnutím ke knize zakázek loděnice).
(182)
Na základě informací, které poskytla společnost SSN, byla její stávající kapacita při provozu s finančními omezeními odhadnuta v rozmezí od 177 tisíc CGT do 202 tisíc CGT v závislosti na tom, zda měla výroba loděnice zahrnovat chemické tankery, či nikoli. Kapacita loděnice bez finančních omezení činila 208 tisíc CGT (9,15 plavidla), pokud měla její výroba zahrnovat chemické tankery, a 238 tisíc CGT (10,7 plavidla), pokud její výroba nezahrnovala chemické tankery.
(183)
Loděnice uvedla, že investice, jež se předpokládají v plánu restrukturalizace z roku 2006, nebudou mít žádný dopad na dobu montáže, nýbrž se projeví spíše ve snížení nákladů. Rovněž bylo objasněno, že ačkoli by některé investice mohly zkrátit dobu montáže, tento účinek bude vyrovnán významnou změnou výrobní metody spočívající v dřívějším vybavení lodi. Loděnice rovněž objasnila, že k významnému zkrácení doby montáže by bylo nutno investovat do samotných skluzů. Loděnice tyto investice vyčíslila na 200 milionů EUR, což je částka, která je zjevně mimo její možnosti.
(184)
Budoucí kapacita by proto v případě, že nebudou uzavřena žádná zařízení, byla při scénáři neexistujících finančních omezení totožná se stávající kapacitou, tj. 208 tisíc CGT, pokud výroba zahrnuje chemické tankery, a 238 tisíc CGT bez chemických tankerů.
(185)
Po uzavření nejmenšího skluzu (Wulkan 1) by kapacita loděnice byla v rozmezí od 149 tisíc CGT (6,25 plavidla) pro sortiment s nejmenší náročností, pokud jde o CGT (s chemickými tankery), a 178 tisíc CGT (7,8 plavidla) u sortimentu s nejvyšší náročností s ohledem na CGT (bez chemických tankerů).
(186)
Na základě těchto údajů Komise zjistila, že snížení kapacity po uzavření malého skluzu bude podle předpokládané sortimentní skladby v rozmezí od 25 % do 46 %. Na tomto základě a s přihlédnutím ke skutečnosti, že by uzavření dalšího skluzu znamenalo snížení kapacity nejméně o 59 %, vyvodila Komise předběžný závěr, že uzavření nejmenšího skluzu, Wulkan 1, které Polsko navrhlo, je dostatečným vyrovnávacím opatřením.
2.9 OPATŘENÍ PODPORY
(187)
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení týkající se opatření podpory popsaných v části B přílohy rozhodnutí. To zahrnovalo vklad kapitálu a dvě záruky za plnění, jež měly být poskytnuty agenturou ARP, a několik odkladů a odpisů daně z nemovitostí poskytnuté městem Štětín. Nominální hodnota těchto opatření činila 126 524 652 PLN.
(188)
Polsko Komisi informovalo, že dvě záruky za plnění uvedené jako opatření 62 a 63 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebyly poskytnuty (11). Polsko Komisi rovněž sdělilo, že odpisy daně z nemovitostí uvedené jako opatření 64 a 68 v části B rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení byly odloženy (12).
(189)
Tabulka 3 udává opatření provedená v období mezi 1. květnem 2004, dnem přistoupení Polska k EU, a 30. červnem 2007. Polsko tato opatření oznámilo dopisem ze dne 11. července 2007. Jejich nominální hodnota činí 259 560 990 PLN. Opatření 1 odpovídá opatření 61 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(190)
Tabulka 3 zahrnuje úvěry poskytnuté KPS, které byly použity k financování potřeb loděnice s ohledem na provozní kapitál. V dopisech ze dne 11. července 2007 a 9. ledna 2008 Polsko tvrdilo, že tyto úvěry nepředstavují státní podporu, jelikož účtované úroky odpovídají posouzení rizik konkrétního projektu, pro nějž byl úvěr určen.
(191)
U těchto úvěrů poskytnutých v letech 2005-2007 KPS účtovala úrokovou sazbu ve výši těsně nad 6 %. Referenční sazba pro Polsko v období, kdy KPS poskytla úvěry loděnici, činila od 5,56 % do 6,24 %. KPS mimoto účtovala jednorázový poplatek v rozmezí od 0,1 % do 0,4 %. Podle polských orgánů požadovala KPS zajištění v podobě uznání vymáhání, dohody o postoupení pohledávek, bezpodmínečného platebního příkazu, neoznačeného dluhopisu nebo zastavení majetku (13).
(192)
Společnost KPS byla založena v roce 2004 jako dceřiná společnost zcela ve vlastnictví ARP s funkcí fondu rizikového kapitálu pro ARP. Měla sloužit především jako prostředek ke konsolidaci tří velkých loděnic v Polsku, od tohoto projektu však bylo v roce 2006 upuštěno. Podle informací, jež Polsko poskytlo v roce 2006 (14), měla být KPS financována kapitálovými vklady ARP, příspěvky formou věcného plnění (akcie v třetích společnostech) poskytnutými APR a revolvingovým bankovním úvěrem zaručeným ARP, který byl určen výhradně na podporu financování loděnic. Podle informací, jež jsou k dispozici na internetových stránkách vlády, měla KPS podporovat loďařské činnosti v Polsku rovněž emisemi obligací plně zaručených ARP. Dokument s názvem „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ (15) skutečně potvrzoval, že KPS měla vytvořit zdroje z emisí dluhových nástrojů v hodnotě přibližně 100 milionů USD zajištěných aktivy vyhrazenými pro restrukturalizaci odvětví stavby lodí v podobě finančních prostředků, které státní pokladna převedla na ARP.
(193)
Tabulka 4 udává podporu, kterou ARP a KPS poskytly v období od 30. června 2007 do 15. února 2008 a která byla Komisi oznámena po 11. červenci 2007 dopisy ze dne 6. prosince 2007 a 12. února 2008. Udává rovněž další úvěry poskytnuté ARP a KPS, o nichž se Komise dověděla z informačního memoranda společnosti SSN z června 2008 (16), restrukturalizačního plánu společnosti Mostostal předloženého v červnu 2008 (17) a restrukturalizačního plánu předloženého v září 2008. Nominální hodnota těchto opatření činí 417 531 254 PLN.
(194)
Tabulka 5 udává nevymáhané veřejné pohledávky v podobě nedoplatků daně z nemovitostí ve výši 12 402 000 PLN za období od července 2003 do prosince 2004. Toto opatření odpovídá opatřením 64-68 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(195)
Vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice nemůže Komise vyloučit možnost, že společnosti SSN byla poskytnuta další státní podpora podobné povahy.
(196)
Společnost SSN měla prospěch ze záruk za plnění poskytnutých KUKE (dále jen „záruky za zálohové platby“ nebo „záruky KUKE“). Prakticky veškerá výroba lodí v loděnici od 1. května 2004 byla financována díky těmto zárukám. V období od 1. května 2004 do 30. května 2008 obdržela společnost SSN 96 záruk v celkové hodnotě 1 928 869 694 PLN (18). Ve svém podání ze dne 11. července 2007 Polsko Komisi informovalo, že v období do konce roku 2008 bude KUKE společnosti SSN nadále poskytovat záruky. Podle plánu restrukturalizace předloženého dne 12. září 2008 bylo společnosti SSN dne 26. června poskytnuto dalších deset záruk KUKE v celkové výši 429 578 282 PLN.
(197)
Společným znakem tohoto odvětví je, že loděnice obvykle nemají dostatečný provozní kapitál na stavbu lodí a spoléhají na financování z vnějších zdrojů, ať už prostřednictvím půjček (tzv. úvěry na výrobu), nebo zálohových plateb od majitelů lodí, z nichž je výroba financována. Majitelé lodí obvykle hradí 80 % ceny předem ve splátkách, které se časově shodují s určitými rozhodujícími fázemi výstavby, a zbývajících 20 % je hrazeno při dodání. Účast majitelů lodí na financování výstavby je proto zásadní. Úlohou záruk KUKE za zálohové platby pro společnost SSN bylo zajistit zálohové platby majitelů lodí proti riziku nedodání lodě ze strany loděnice.
(198)
Podle informací, které Polsko poskytlo, byly záruky KUKE poskytovány společnosti SSN takto. Za prvé byla s majitelem lodi podepsána smlouva, která byla obvykle podmíněna tím, že loděnice ve stanovené lhůtě prokáže, že se za financování výroby zaručí KUKE. KUKE vydala rozhodnutí za tím účelem, že zajistí financování celé lodi zaručením zálohových plateb. V následných individuálních dohodách KUKE aktivovala záruku za každou jednotlivou zálohovou platbu (obvykle čtyři). Celková účast KUKE na možném nedodání lodi loděnicí obvykle činí 80 % celé kupní ceny, což odpovídá celkovým zálohovým platbám uhrazeným majitelem lodi před dodáním. Tato celková účast je známá, když KUKE vydává rozhodnutí o zajištění zálohových plateb uskutečněných majitelem lodi. Platnost záruky skončí při dodání lodi.
(199)
Činnosti KUKE jakožto polské vývozní úvěrové agentury se liší (19) a lze je v zásadě rozdělit na komerční část podnikání a činnost prováděnou jménem státní pokladny či zaručenou státní pokladnou. Posledně uvedená činnost je vykonávána prostřednictvím odděleného bankovního účtu nazvaného „Interes Narodowy“. Záruky vztahující se na společnost SSN spadají do činnosti zaručené státní pokladnou.
(200)
Podle informací poskytnutých Polskem byly záruky KUKE za zálohové platby společnosti SSN poskytovány za záruční prémii, která se lišila podle hodnoty záruky. Poplatek činil 2 % ročně u záruk nižších než 35 milionů PLN a 1 % ročně u záruk vyšších než 35 milionů PLN. Jako zajištění KUKE požadovala převod vlastnictví lodi, lodi nacházející se ve výstavbě nebo materiálu.
(201)
Z tabulek č. 3-5 a výše uvedených informací vyplývá, že od 1. května 2004 byla společnost SSN příjemcem opatření v celkové nominální hodnotě ve výši 3 047 943 120,5 PLN (přibližně 896 milionů EUR).
Tabulka 3
Státní podpora poskytnutá společnosti SSN v období od 1. května 2004 do 30. června 2007, údaje poskytnuté polskými orgány
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení
Datum účinnosti
Úroky
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
(v PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
1.
ARP
Kapitálový vklad
Zákon ze dne 15.9.2000 o obchodních společnostech (Dz.U. č. 94, 1037 ve znění pozdějších předpisů)
Rep. A č. 4528/2004
21.12.2004
20.6.2005
Nepoužije se
Jednorázová podpora
61 752 652,83
2.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 1/10/2005
13.10.2005
14.10.2005
1M WIBOR +2 %
13.4.2006
20 000 000,00
3.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 1/2/2006
15.2.2006 (přílohy: 27.4.2006, 24.8.2006, 26.9.2006, 27.11.2006, 21.12.2006, 31.1.2007)
21.2.2006
27.4.2006
27.9.2006
16.2.2007
21.2.2007
30.3.2007
1.5.2007
31.5.2007
Žádné údaje
31.8.2009
68 405 400,00
(18 000 000,00 USD)
4.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 12.1.2007
12.1.2007
3.4.2007
5.4.2007
16.4.2007
26.4.2007
30.4.2007
16.5.2007
31.5.2007
Žádné údaje
31.1.2009
82 902 937,50 (21 375 000,00 USD)
5.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 1/2/2007
9.2.2007 (přílohy: 29.3.2007, 4.4.2007)
9.2.2007
WIBOR 1M +2,25 %
27.4.2007
12 200 000,00
6.
KPS
Úvěr
Zákon ze dne 23.4.1964 občanský zákoník (Dz.U. č. 16, 93 ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva č. 2/2/2007
12.2.2007
12.2.2007
WIBOR 1M +2,25 %
12.8.2007
14 300 000,00
Celkem
259 560 990,33
Tabulka 4
Další podpora poskytnutá společnosti SSN v období od 30. června 2007 do 12. září 2008, údaje poskytnuté polskými orgány
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Datum udělení
Nominální hodnota podpory
(v PLN)
1
2
3
4
5
6
7.
KPS
Kapitálový vklad
Smlouva
7.8.2007
9 999 954,69
8.
KPS
Kapitálový vklad
7.8.2007
33 999 919,80
9.
ARP
Kapitálový vklad
Smlouva mezi společností SSN a ARP o státní podpoře ve formě vložení kapitálu
19.9.2008
86 000 151,93
10.
ARP
Úvěr
Zákon ze dne 30.8.1996 o komercializaci a privatizaci (Dz. U. 02.171.1397 ve znění pozdějších předpisů)
5.12.2007
49 000 000,00
11.
ARP
Úvěr
Smlouva OPP/3/08
6.2.2008
41 000 000,00
12.
KPS
Úvěr
Smlouva 1/11/2007
23.11.2007
9 000 000,00
13.
KPS
Úvěr
Smlouva 1.3.2008
5.3.2008
20 000 000,00
14.
ARP
Úvěr
Smlouva OPP/5/08
30.9.2009
32 250 000,00
15.
KPS
Úvěr
12.8.2007
4 709 380,37
16.
ARP
Přeměna dluhu na kmenové akcie
Rep. A. č. 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
110 999 077,11
17.
KPS
Přeměna dluhu na kmenové akcie
Rep. A. č. 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
20 572 770,24
Celkem
417 531 254,1
Tabulka 5
Veřejné závazky nevymáhané po 1. květnu 2004
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Závazek
Dlužná částka
(v PLN)
12.
Město Štětín
Odklad
Dlužná daň z nemovitostí za období mezi červencem 2003 a prosincem 2004
12 402 000,00
3. POSOUZENÍ
3.1 PRAVOMOC KOMISE
(202)
Bod 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení stanoví tzv. prozatímní mechanismus. Představuje právní rámec pro posouzení režimů podpory a jednotlivých opatření podpory provedených v novém členském státě přede dnem jeho přistoupení k EU, které jsou nadále použitelné po přistoupení.
(203)
Opatření podpory, která byla provedena před přistoupením a nejsou použitelná po přistoupení, nemůže Komise posoudit na základě prozatímního mechanismu, ani řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(204)
Na druhou stranu opatření, která byla provedena až po přistoupení, posoudí Komise jako oznámenou podporu nebo jako protiprávní podporu na základě řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(205)
K zjištění data, k němuž bylo určité opatření provedeno, je příslušným kritériem právně závazný akt, jímž se příslušný vnitrostátní orgán zavazuje k poskytnutí podpory (20). To, zda je správní akt právně závazný, je věcí vnitrostátního práva. Komise však musí (zejména ve sporných případech) být s to přezkoumat tyto správní akty a na základě jejich formy a obsahu posoudit, zda mohou na straně příjemců vést k oprávněným očekáváním, která jsou vymahatelná u polského soudu. Tato schopnost přezkoumat vnitrostátní správní akty je nezbytná pro výkon výlučné pravomoci Komise schvalovat výjimky z obecného zákazu státní podpory s ohledem na opatření, jež Polsko provedlo po 1. květnu 2004.
(206)
Opatření je použitelné po přistoupení, pokud bylo provedeno před přistoupením, avšak po přistoupení vede k poskytnutí další podpory nebo zvýšení částky již udělené podpory, tj. pokud přesná hospodářská účast státu není známa v okamžiku udělení podpory, ani v okamžiku přistoupení.
(207)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení dospěla Komise na základě informací předložených Polskem k závěru, že řada opatření oznámených Komisi ve skutečnosti představovala novou podporu, jež má být udělena po 1. květnu 2004, dni přistoupení Polska k EU. Komise se zejména domnívala, že novou podporu představuje kapitálový vklad, dvě záruky za plnění a odpis a odklad daně z nemovitostí.
(208)
Polsko za prvé Komisi informovalo, že dvě sporné záruky za plnění (opatření 62 a 63 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení) nakonec nebyly vůbec poskytnuty. Proto se na ně toto rozhodnutí nevztahuje.
(209)
Polsko za druhé potvrdilo, že dluh vůči městu Štětín v souvislosti s daní z nemovitostí vzniklý v období mezi červencem 2003 a prosincem 2004 (opatření 64-68 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení) nebyl vymáhán, ani dosud odepsán. To znamená, že po dni přistoupení byl závazek převeden a nebyl vymáhán. V ustálené judikatuře (21) je stanoveno, že trvalé nevymáhání veřejných pohledávek může představovat státní podporu, jak bude podrobněji projednáno níže. Toto nevymáhání jednoznačně spadá do pravomoci Komise podle článku 88 Smlouvy o ES, pokud se týká období po přistoupení. Na tato opatření se proto vztahuje toto rozhodnutí.
(210)
Za třetí, co se týká kapitálového vkladu ARP (opatření 61 v části B přílohy rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení), připomínky, které Polsko a třetí strany předložily k rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, Komisi nepřesvědčily, že toto opatření nepředstavuje novou podporu. Na toto opatření se proto vztahuje toto rozhodnutí.
(211)
Komise níže objasní důvody, proč nemůže přijmout tvrzení předložená Polskem a zúčastněnými stranami.
(212)
Co se týká tvrzení Polska, že kapitálový vklad je nutno posoudit v rámci rozsáhlého programu polské vlády na záchranu odvětví stavby lodí v Polsku, Komise se domnívá, že takovýto obecný vládní program nemůže vést k oprávněnému očekávání na straně společnosti SSN, že jeden z jejích akcionářů, ARP, musí provést celý kapitálový vklad. Ve skutečnosti nebyla ARP z rozpočtových důvodů schopna provést plně kapitálový vklad oznámený v plánu restrukturalizace z roku 2003.
(213)
Co se týká tvrzení Polska, že Komise uplatňuje kritéria práva ES na události a vnitrostátní právo před přistoupením, pravomoc Komise jednat s ohledem na opatření provedená před přistoupením je stanovena v aktu o přistoupení, který je pro Společenství a Polsko závazný. Komise vykládá pojem „provedený před přistoupením“ analogicky s pojmem poskytnutí podpory (22).
(214)
Polsko tvrdí, že podle vnitrostátního práva bylo nutné pouze schválení restrukturalizačního plánu a opatření v něm obsažených předsedou Úřadu na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů. Komise se nedomnívá, že toto schválení může být považováno „za provedení opatření před přistoupením“. Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž ověřil slučitelnost podpory s vnitrostátními právními předpisy v oblasti státních podpor, avšak stejně jako při přezkumu státní podpory Komisí podle článku 88 Smlouvy o ES jeho schválení nevede k oprávněným očekáváním podle vnitrostátního práva, že podpora bude skutečně udělena.
(215)
Polsko rovněž považuje za nespornou skutečnost, že kapitálový vklad uvedený v plánu restrukturalizace z roku 2003 byl dohodnutý mezi společností SSN a ARP. Jak Komise uvedla v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, je nutno mít za to, že podpora byla poskytnuta, pokud příslušný orgán přijme akt, jenž podle vnitrostátního práva může vést k oprávněným očekáváním (která jsou vymahatelná u vnitrostátního soudu), že podpora bude udělena. Komise musí být za účelem výkonu své pravomoci na základě aktu o přistoupení samozřejmě schopna ověřit, zda tomu tak je. Polsko ani zúčastněné třetí strany neposkytly žádné důkazy, že by společnost SSN mohla u vnitrostátního soudu uplatnit oprávněná očekávání z toho důvodu, že v plánu restrukturalizace z roku 2003, který schválila ARP, byl zahrnut celkový kapitálový vklad ve výši 241 milionů PLN. Ve skutečnosti byla k provedení tohoto kapitálového vkladu nezbytná dvě usnesení mimořádné valné hromady akcionářů: usnesení ze dne 29. dubna 2004 (180 milionů PLN) (23) a 24. prosince 2004 (61 milionů PLN).
3.2 STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
3.2.1 EXISTENCE STÁTNÍ PODPORY
(216)
Čl. 87 odst. 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(217)
Komise uvádí, že veškerá opatření popsaná v části 2.7 byla provedena státem nebo ze státních prostředků a vzhledem k tomu, že byla provedena ve prospěch jednoho konkrétního podniku, jsou selektivní.
(218)
Společnost SSN je jednou z největších loděnic v Evropě. V posledních letech představovala kontejnerová plavidla více než 60 % knihy zakázek loděnice. Společnost SSN proto aktivně soutěží s loděnicemi v Německu a Dánsku. Trvalé dotování společnosti SSN, které jí umožnilo uzavírat smlouvy bez úplného vyhodnocení nebo kompenzace souvisejících rizik, mělo nepříznivý dopad na ostatní evropské loděnice schopné vyrábět kontejnerová plavidla.
(219)
Komise podotýká, že společnost SSN působí rovněž v jiných segmentech nákladních lodí a nabízí výrobky jako víceúčelová plavidla, chemické tankery a lodě typu ro-ro (včetně ro-pax a con-ro) a soutěží v těchto segmentech s ostatními evropskými loděnicemi. Například tankery na přepravu výrobků a chemické tankery představovaly koncem roku 2006 přibližně 8 % knih zakázek evropských loděnic. V těchto segmentech působí zejména německé a rumunské loděnice.
(220)
Na základě výše uvedených skutečností Komise vyvozuje závěr, že státní podpora poskytnutá společnosti SSN ovlivnila obchod mezi členskými státy.
(221)
Komise musí rovněž určit, zda opatření provedená ve prospěch společnosti SSN udělila nepatřičnou výhodu, a tím narušila nebo mohla narušit hospodářskou soutěž. Komise poznamenává, že polské orgány zpochybnily hodnocení úvěrů KPS a záruk KUKE jako státní podpory a tvrdily, že opatření splnila kritérium tržního investora. Polsko nezpochybnilo hodnocení ostatních opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, jako státní podpory.
(222)
Komise níže objasní, proč soustavné nevymáhání veřejných pohledávek nesplňuje kritérium věřitele v tržním hospodářství. Komise poté podrobně posoudí opatření, která Polsko zpochybnilo. Komise nakonec posoudí okolnosti, za nichž byla opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, provedena a jejich dopad na hospodářskou soutěž.
a) Nevymáhání veřejných pohledávek
(223)
V ustálené judikatuře (24) je stanoveno, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek může představovat státní podporu, jak bude podrobněji projednáno níže. Takovéto nevymáhání jednoznačně spadá do pravomoci Komise podle článku 88 Smlouvy o ES, pokud se týká období po přistoupení. Komise se domnívá, že by žádný věřitel v tržním hospodářství nesouhlasil s takovýmto dlouhodobým odkladem splacení jeho pohledávek. Polsko mimoto neposkytlo žádné důkazy, že příslušný daňový orgán přijal opatření k vymáhání veřejných pohledávek za společností SSN, zejména prostřednictvím řízení o vymáhání pohledávky nebo na základě úpadkového zákona. Toto nevymáhání je mimoto v rozporu s prohlášením polských orgánů, že od 1. května 2004 společnost SSN pravidelně plní své veřejné závazky a s ohledem na tyto závazky nevyužila žádné odklady nebo splátkové kalendáře.
b) Opatření, která Polsko zpochybnilo jakožto opatření splňující kritérium investora v tržním hospodářství
(224)
Co se týká podpory poskytnuté KPS v podobě úvěrů na provozní kapitál, Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že tyto úvěry nezahrnovaly státní podporu. Komise podotýká, že úroková sazba, kterou KPS účtovala, byla víceméně na úrovni referenční sazby. Podotýká rovněž, že se společnost SSN řadu let nacházela ve velmi obtížné finanční situaci. Společnost SSN nebyla s to získat žádné jiné financování výroby z vnějších zdrojů se státní podporou, buď v podobě účasti KPS nebo záruk. Její provozní kapitál byl financován ze zálohových plateb, jež byly plně kryty zárukami KUKE, nebo úvěry KPS. Nelze proto mít za to, že úroková sazba účtovaná KPS odráží plně riziko, které KPS nesla. Je pravdou, že KPS požadovala zajištění, hodnota tohoto zajištění je však sporná; je nutno připomenout, že KUKE požadovala podobné zajištění a že vzhledem k poměru pasiv a aktiv společnosti SSN je nepravděpodobné, že by se KPS podařilo jako zajištění získat prvořadé pohledávky za aktivy loděnice. Polsko každopádně neposkytlo podrobné informace, které by Komisi umožnily posoudit skutečnou hodnotu požadovaného zajištění.
(225)
Komise dále nevidí žádný rozdíl mezi úvěry poskytnutými KPS a úvěry poskytnutými ARP, vlastníkem KPS. Lze obtížně souhlasit s tvrzením polských orgánů, že úvěry poskytnuté ARP představují státní podporu, zatímco úvěry poskytnuté její dceřinou společností, KPS, jsou slučitelné se zásadou investora v tržním hospodářství.
(226)
Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že úvěry poskytnuté KPS v konsorciu s bankami Bank Handlowy S.A. a Bank Pekao S.A. (opatření 3 a 4 v tabulce 3, 201. bod odůvodnění) byly uděleny za tržních podmínek a že vzhledem k tomu, že se KPS a banky účastnily konsorcia a poskytly financování „za podobných podmínek“, neobsahuje příspěvek KPS státní podporu.
(227)
Komise poznamenává, že v době, kdy konsorcium poskytlo úvěry, byla společnost SSN podnikem v obtížích. Bez státní podpory by loděnice nemohla získat na trhu žádné financování v podobě záruky nebo účasti na financování jako v případě dotyčných opatření. Jelikož nebylo poskytnuto žádné jiné financování z vnějších zdrojů než financování konsorcia s KPS, zdá se, že banky byly ochotny loděnici půjčit finanční prostředky pouze kvůli účasti KPS na této transakci.
(228)
Komise dále poznamenává, že úroková sazba, kterou KPS účtovala u úvěrů pro společnost SSN, byla podobná jako referenční sazba pro Polsko v době poskytnutí úvěrů. Podle sdělení Komise o způsobu stanovování referenčních a diskontních sazeb (25) je referenční sazba oznámená Komisí spodní sazbou, kterou lze v případech zvláštního rizika (např. podnik v obtížích nebo není-li poskytnuto zajištění, jež je obvykle požadováno bankami) zvýšit. V tomto případě nebyla úroková sazba zvýšena, aby se přihlédlo k obtížné situaci společnosti SSN.
(229)
Komise podotýká, že společnost KPS byla založena jako fond ovládaný státem s cílem veřejné politiky a její financování bylo zcela poskytnuto nebo zaručeno státem prostřednictvím ARP. Podle dokumentu „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ byla KPS „založena s cílem organizovat financování výroby loděnic, dokud nebudou loděnice převzaty soukromými investory“. Strategie, jejíž cíle nejsou pouze hospodářské, nýbrž rovněž sociální a makroekonomické (26), poskytuje KPS spolu s ARP, státní pokladnou a ostatními příslušnými veřejnými subjekty řadu pravomocí. Finanční vazby KPS na ARP a státní pokladnu jsou zřejmé a KPS působí spíše jako prostředek pro převod aktiv vyčleněných ve státním rozpočtu pro loděnice v Polsku, včetně společnosti SSN.
(230)
Vzhledem k těmto činitelům vyvozuje Komise závěr, že KPS nejednala jako investor v tržním hospodářství, když společnosti SSN poskytla úvěry na provozní kapitál.
(231)
Ve svých připomínkách po přijetí rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Polsko uvedlo, že záruky za zálohové platby, které KUKE poskytla společnosti SSN, nepředstavují státní podporu. Komise nemůže toto tvrzení přijmout.
(232)
Komise za prvé připomíná, že záruky KUKE za zálohové platby jsou zaručeny státní pokladnou a vedeny na zvláštním bankovním účtu s názvem „Interes Narodowy“. Pokud by tento účet neobsahoval dostatečné finanční prostředky, KUKE může čerpat úvěry ze státní pokladny nebo využít úvěrové záruky státní pokladny.
(233)
Komise za druhé připomíná své rozhodnutí ze dne 18. července 2007 ve věci N 105/2007 (27), v němž jako režim nezahrnující státní podporu schválila režim, podle něhož KUKE uskutečňuje program pojištění vývozních úvěrů zaručených státní pokladnou. Tento režim v současnosti zahrnuje druh záruk za plnění, jež jsou společnosti SSN poskytovány řadu let. Komise podotýká, že tento režim výslovně vylučuje (28) podniky ve finančních potížích ve smyslu pokynů pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Hlavním znakem režimu je to, že záruční prémie jsou stanoveny na základě posouzení rizik. Například záruční prémie pro společnost patřící do nejvyšší rizikové kategorie odpovídá […] % p.a. v případě záruk trvajících po dobu kratší než dva roky a […] % p.a. v případě záruk delších než dva roky. Základní prémie činí […] % p.a. Pro srovnání, záruky pro společnost SSN byly KUKE poskytovány s prémií ve výši 2 % p.a., pokud byla záruka nižší než 35 milionů PLN, a s prémií ve výši 1 % p.a., jestliže záruka překračovala tuto částku.
(234)
Je zřejmé, že společnost SSN nebyla způsobilá pro záruky, na něž se vztahoval výše popsaný režim, který Komise schválila jako režim nezahrnující podporu. Záruky poskytnuté společnosti SSN proto zahrnují podporu.
(235)
Mimoto je zjevné, že záruční prémie účtovaná společnosti SSN je mnohem nižší než základní prémie používaná u záruk pro zdravé společnosti a několikrát nižší než prémie účtovaná vysoce rizikovým společnostem, jež byly v rámci výše popsaného režimu přesto způsobilé. Komise vyvozuje závěr, že záruční prémie hrazená společností SSN neodpovídá tržní prémii, tyto záruky proto představují státní podporu.
(236)
Za třetí, podle sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (29) platí, že dlužník nesmí mít finanční potíže, aby jednotlivá státní záruka nepředstavovala státní podporu. Tak tomu v tomto případě zjevně není. Podle téhož sdělení platí, že má-li dlužník finanční potíže, může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka krytá zárukou.
(237)
Komise poznamenává, že se společnost SSN spoléhala výhradně na záruky KUKE a státní pokladny a na trhu se jí nepodařilo získat žádné jiné záruky. To podporuje závěr Komise, že záruky za zálohové platby poskytnuté KUKE představují státní podporu.
(238)
Na základě výše uvedených skutečností Komise vyvozuje závěr, že KUKE nejednala jako hospodářský subjekt v tržním hospodářství, když záruky rozšířila na společnost SSN.
c) Narušení hospodářské soutěže způsobené státní podporou pro společnost SSN
(239)
Komise uvádí, že díky plnému spoléhání se na státní podporu se společnost SSN podílela na praktikách narušujících hospodářskou soutěž, například stanovování cen nižších než výrobní náklady, a neutrpěla důsledky, jež tyto praktiky obvykle přinášejí, tj. odchod z trhu.
(240)
Komise dále poznamenává, že hlavním trvalým problémem společnosti SSN bylo to, že uzavřela smlouvy, jež se ukázaly jako ztrátové kvůli trvalému posilování zlotého vůči dolaru, což je převládající měna v odvětví stavby lodí, a růstu světových cen ocelových plechů. Tyto vnější činitele byly určeny jako hlavní hrozby pro provoz loděnice již v plánu restrukturalizace z roku 2002, pak znovu v novém plánu restrukturalizace z roku 2006 a nakonec během pokusu o privatizaci v roce 2008.
(241)
Ačkoli si vedení loděnice bylo vědomo těchto nebezpečí, loděnice nadále uzavírala smlouvy, aniž přijala opatření k snížení těchto rizik, či přijala pouze opatření s omezeným dopadem. Tyto obchodní praktiky pokračovaly v období nebývalého boomu na trhu pro stavbu lodí mezi roky 2004 a 2008, kdy ceny lodí vzrostly na nebývalé úrovně. V důsledku tohoto jednání se loděnici podařilo zachovat provoz a udržet zaměstnanost, avšak za cenu obrovských ztrát u běžné výroby lodí. Podle hloubkové kontroly, kterou provedla společnost Amber v prvním pololetí 2008, a jak potvrdilo Polsko, stávající kniha zakázek s termíny dodání v roce 2008 a 2009 je rovněž zatížena značnými ztrátami kvůli ztrátovým smlouvám uzavřeným bez jakýchkoliv opatření k snížení rizik nebo se zjevně nedostatečnými opatřeními.
(242)
Na tomto základě Komise vyvozuje závěr, že veškerá opatření ve prospěch společnosti SSN narušovala nebo mohla narušit hospodářskou soutěž na trhu pro stavbu lodí.
(243)
Závěrem se Komise domnívá, že veškerá opatření ve prospěch společnosti SSN jsou státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3.2.2 MOŽNOST POLSKA A ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN PODAT PŘIPOMÍNKY
(244)
Rozhodnutím ze dne 1. června 2005 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení s ohledem na řadu opatření, jež měla být provedena podle různých právních základů jak místním orgánem, tak i agenturou ARP ve vlastnictví státu, a která zahrnovala restrukturalizaci dluhu, kapitálový vklad a záruky za plnění.
(245)
Komise rovněž uvedla, že nelze přijmout tvrzení Polska, že zálohové platby majitelů lodí je nutno považovat za vlastní příspěvek. V této souvislosti Komise vyjádřila pochybnosti, zda záruky KUKE za zálohové platby nepředstavují státní podporu, a oznámila, že prošetří povahu těchto záruk.
(246)
Polské orgány předložily své připomínky, a ačkoliv zpochybnily pravomoc Komise posoudit slučitelnost některých dotčených opatření, nezpochybnily závěr Komise, že pokud byla tato opatření provedena po přistoupení Polska k EU, představují novou podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Výjimkou byla povaha záruk poskytnutých KUKE, jež údajně neobsahují státní podporu. Později Polsko rovněž tvrdilo, že úvěry poskytnuté KPS nepředstavují státní podporu. Komise se těmito argumenty Polska zabývala výše.
(247)
V průběhu šetření Komise se strategie polské vlády jako většinového vlastníka společnosti SSN několikrát významně změnila, jak dokládá výše uvedený popis událostí. Strategie konsolidace odvětví stavby lodí byla nahrazena strategií částečné privatizace loděnice, jež byla později nahrazena strategií úplné privatizace. V současnosti je tato poslední strategie ohrožena zjevně nedostatečným zájmem trhu o koupi loděnice.
(248)
Jak bylo popsáno výše, Komise byla v pravidelném kontaktu s polskými orgány jakožto vlastníkem společnosti SSN a se samotnou společností SSN. Komise pravidelně Polsko i loděnici informovala, že veškerá opatření provedená ve prospěch loděnice ze státních prostředků se vší pravděpodobností představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice a prakticky neexistenci jakéhokoliv financování z vnějších zdrojů, jež by nezahrnovalo státní podporu. Komise rovněž upozornila, že tato státní podpora byla poskytnuta v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy a zjevně není slučitelná se společným trhem. Komise rovněž opakovaně poukázala na skutečnost, že záruky KUKE poskytnuté společnosti SSN představují státní podporu.
(249)
Během šetření Komise získala další informace o činnosti KPS a o povaze úvěrů na provozní kapitál, jež KPS poskytla loděnici. Komise sdělila Polsku, že tyto úvěry se vší pravděpodobností představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3.3 SLUČITELNOST PODPORY: VÝJIMKA PODLE ČL. 87 ODST. 3 SMLOUVY O ES
(250)
Hlavním cílem opatření je pomoci společnosti ve finančních potížích a udržet ji. V těchto případech je možno použít výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, jež umožňuje schválit státní podporu, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, jsou-li splněny příslušné podmínky.
(251)
Podpora na záchranu a restrukturalizaci upadajících společností je v současnosti upravena pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (30) (dále jen „pokyny“), které nahradily dřívější text přijatý v roce 1999 (31) (dále jen „pokyny z roku 1999“).
(252)
Přechodná ustanovení v pokynech stanoví, že oznámení evidovaná před 10. říjnem 2004 budou posuzována z hlediska kritérií platných v době oznámení (bod 103). V daném případě byla některá opatření Komisi oznámena v rámci „prozatímního mechanismu“ stanoveného v bodě 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení dne 29. dubna 2004, kdy platily pokyny z roku 1999. V pokynech je však stanoveno, že se vztahují na posouzení jakékoli podpory na záchranu či restrukturalizaci poskytnuté bez schválení Komise (protiprávní podpora), pokud je část nebo celá podpora poskytnuta po 1. říjnu 2004 (bod 104 první pododstavec). Komise uvádí, že téměř všechna opatření popsaná v tabulce č. 3 a tabulce č. 4 byla provedena protiprávně po tomto dni, a že proto platí pokyny z roku 2004.
(253)
Pokyny platí pro podniky ve všech odvětvích s výjimkami uvedenými v bodě 18 pokynů. Bod 12 rámce pro státní podporu pro stavbu lodí (32), který představuje právní rámec pro posouzení státní podpory pro toto odvětví, odkazuje na pokyny jako na příslušný právní základ pro posouzení podpory na záchranu a restrukturalizaci.
(254)
Pokyny umožňují udělit podporu na záchranu jako dočasnou pomoc pro podniky ve finančních potížích s cílem poskytnout jim čas na vypracování plánu restrukturalizace nebo likvidace nebo vyřešit akutní krizi v souvislosti s likviditou, kterou lze vyřešit v době, na niž se vztahuje podpora na záchranu.
(255)
Komise podotýká, že státní podpora poskytnutá společnosti SSN nesplňuje požadavek, aby se jednalo o dočasnou pomoc, jelikož veškerá opatření podpory zahrnovala období, jež značně přesahovala stanovených šest měsíců, nebo požadavek, aby se jednalo o vratnou pomoc, jelikož podpora obsahovala nevratná opatření, například kapitálové vklady srovnatelné s granty.
(256)
Komise proto vyvozuje závěr, že opatření, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, nejsou slučitelná se společným trhem jako podpora na záchranu.
(257)
Podle definice obsažené v bodě 17 pokynů vychází podpora na restrukturalizaci z uskutečnitelného a vnitřně provázaného plánu s širokým pokrytím, jehož cílem je obnovit v přiměřené lhůtě dlouhodobou životaschopnost podniku. Restrukturalizace obvykle zahrnuje tyto prvky: restrukturalizaci veškerých aspektů činnosti podniku a reorganizaci a racionalizaci činností podniku; to zahrnuje ukončení ztrátových činností a finanční restrukturalizaci. Restrukturalizaci činností využívající státní podporu však nelze omezit na nápravu minulých ztrát, aniž by se zabývala příčinami těchto ztrát, tj. bez provedení skutečné restrukturalizace. Pokyny vyžadují, aby podpora na restrukturalizaci byla omezena na nezbytné minimum, a proto významná část restrukturalizace musí být financována ze zdrojů, které nezahrnují státní podporu. Aby bylo zajištěno, že nepříznivé účinky podpory a narušení hospodářské soutěže jsou omezeny na nejnižší možnou míru, je nutno přijmout vyrovnávací opatření.
(258)
Vzhledem k povaze podpory na restrukturalizaci, jež velmi narušuje hospodářskou soutěž, se Komise domnívá, že podpora pro podniky v obtížích může přispět k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivnila obchod v míře, která je v rozporu se zájmem Společenství, pouze tehdy, jsou-li splněny všechny podmínky stanovené v pokynech.
(259)
Komise bude níže analyzovat, zda byly tyto podmínky splněny.
(260)
K posouzení slučitelnosti opatření představujících novou podporu, a zejména schopnosti procesu restrukturalizace obnovit životaschopnost podniku a omezení podpory na nezbytné minimum, musí Komise posoudit plán restrukturalizace a podporu jako celek, včetně „minulé podpory“, tj. podpory poskytnuté před přistoupením, která není poté použitelná.
3.3.1 ZPŮSOBILOST PODNIKU
(261)
Podle pokynů se za podnik v obtížích, a proto způsobilý pro podporu na záchranu a restrukturalizaci, považuje podnik, který není schopen z vlastních zdrojů nebo finančních prostředků, které získá od akcionářů či společníků nebo prostřednictvím vnějších výpůjček, zamezit ztrátě, která by jej bez vnějšího zásahu ze strany orgánů veřejné moci v krátkodobém nebo střednědobém výhledu téměř jistě odsoudila k ukončení podnikatelské činnosti. Pokyny rovněž uvádějí typické příznaky toho, že podnik je v potížích, například rostoucí ztráty nebo snižování obratu.
(262)
V bodě 12 pokynů z roku 1999 je stanoveno, že nově vytvořený podnik není způsobilý pro podporu na restrukturalizaci, i když je jeho počáteční finanční situace nejistá. To platí například tehdy, když po likvidaci původního podniku vznikne nový podnik nebo když dotyčný podnik pouze převezme aktiva původního podniku. V pokynech je upřesněno, že za nově vytvořený podnik se podnik považuje v zásadě během prvních tří let po zahájení činnosti v příslušné oblasti.
(263)
Polské orgány tvrdí, že SSN je pouze jiný název pro společnost ASS, která existovala a spolupracovala se SSPH a SS před jejich úpadkem.
(264)
Ze všech okolností však vyplývá, že společnost SSN nepřevzala dluhy společností SSPH nebo SS a že tyto dluhy zůstaly těmto dvěma společnostem a byly řešeny v rámci úpadkového řízení. Polsko uvedlo, že společnost SSN převzala dluhy společnosti SSPH související s dodavateli ve výši 15 milionů PLN, neposkytly však žádné další informace nebo doklady.
(265)
Společnost SSN proto svou činnost zahájila bez dluhů svých předchůdců. Polské orgány neposkytly žádné důkazy, že společnost SSN převzala jakékoli dluhy. Vzhledem k rozsahu podnikatelské činnosti loděnice by závazek ve výši 15 milionů PLN, který údajně tato společnost převzala, neodůvodnil tvrzení, že mezi společnostmi SSPH/SS a SSN existovala hospodářská kontinuita. Komise mimoto podotýká, že existující smlouvy byly převzaty během výrobního cyklu, kdy byly závazky vyrovnány pohledávkami, nepředstavovaly proto žádnou dodatečnou zděděnou zátěž. Společnost SSN ve skutečnosti uzavřela pro tyto lodě nové smlouvy (33).
(266)
Za druhé, ačkoli Komise bere na vědomí, že společnost ASS společně se společností SS působila v odvětví stavby lodí před úpadkem společnosti SSPH (rámcová smlouva a nájemní smlouva z ledna 2002), Komise rovněž podotýká, že pouhá velikost společnosti SSN po červnu 2002 v porovnání s velikostí společnosti ASS před červnem 2002 zpochybňuje tvrzení, že mezi těmito dvěma subjekty existovala hospodářská kontinuita. Z výkazu zisků a ztrát vyplývá, že se obrat zvýšil z 88 milionů PLN v roce 2001 na 425 milionů PLN v roce 2002 a 1 100 milionů PLN v roce 2003.
(267)
Komise proto vyvozuje závěr, že nemůže uznat tvrzení polských orgánů, že společnost SSN byla pokračováním společnosti ASS, jež existovala dlouho před úpadkem společnosti SSPH. Z ekonomického hlediska existuje jednoznačné oddělení mezi činnostmi těchto dvou subjektů, což dokládá v prvé řadě skutečnost, že nebyly převzaty žádné závazky. Společnost SSN byla proto novým podnikem, který nebyl způsobilý pro podporu na restrukturalizaci.
(268)
Podle bodu 12 pokynů se podnik považuje za nově vytvořený během prvních tří let po zahájení činnosti. Zvažovaná situace je specifická v tom, že nový podnik vznikl z likvidace dřívějšího podniku. Podle bodu 12 pokynů je tento scénář jedním z případů, který vede k tomu, že podnik není způsobilý pro podporu na záchranu a restrukturalizaci. V daném případě má Komise za to, že v tomto ohledu je rozhodující podání návrhu na vyhlášení úpadku společností SSPH a SS v červenci 2002. Tento úpadek znamená oddělení starého hospodářského subjektu a nového hospodářského subjektu, který byl chráněn před závazky starého hospodářského subjektu. Komise proto vyvozuje závěr, že společnost SSN nebyla způsobilá pro podporu na záchranu a restrukturalizaci v období tří let počínaje od července 2002, kdy zahájila novou činnost bez starých závazků.
(269)
V bodě 12 pokynů se uznává, že podnik, který byl zpočátku považován za nově vytvořený, se stane způsobilým pro podporu na záchranu a restrukturalizaci po uplynutí tříleté lhůty od jeho založení za předpokladu, že je považován za podnik v obtížích ve smyslu pokynů. Komise poznamenává, že podmínky pro to, aby byla společnost SSN podle pokynů způsobilá, byly splněny po uplynutí tříletého období. Společnost SSN vykazovala trvale ztráty a byla několikrát zachráněna před úpadkem pouze zásahem státu. Od července 2005 je proto způsobilá jako podnik v obtížích ve smyslu bodu 11 pokynů.
3.3.2 OBNOVENÍ ŽIVOTASCHOPNOSTI
(270)
Podle bodu 34 pokynů musí být poskytnutí podpory podmíněno prováděním plánu restrukturalizace, který musí v přiměřené lhůtě podniku umožnit obnovení jeho životaschopnosti. Obnovení životaschopností znamená, že podnik po dokončení restrukturalizace je schopen pokrýt všechny náklady a zajistit dostatečnou kapitálovou návratnost, aby mohl konkurovat na základě vlastních předností. Doba trvání plánu restrukturalizace musí být co nejkratší.
(271)
Komise za prvé podotýká, že v průběhu tohoto šetření přezkoumala dva plány restrukturalizace, a to z roku 2002 a 2006, jež vypracovalo vedení loděnice a které byly schváleny státem. Komise s ohledem na oba plány dospěla k závěru, že Polsko neprokázalo, že postačují k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice. Jelikož plán restrukturalizace z roku 2006 nahradil plán restrukturalizace z roku 2002, Komise níže objasní důvody svého závěru ohledně plánu restrukturalizace z roku 2006.
(272)
Plánovaná strategie zaměření se na mezery na trhu, s ohledem na něž loděnice předpokládala konkurenční výhodu a usuzovala, že celkové soutěžní a tržní prostředí je příznivé, se skutečně jevila jako vhodná pro společnost SSN. Skutečnost, že téměř 70 % plavidel v knize zakázek loděnice pro následující roky jsou kontejnerové lodě, však nenaznačovala, že došlo k významné změně orientace loděnice. Neexistovaly žádné jiné signály, například velké výzkumné a vývojové projekty nebo marketingové činnosti, na podporu závěru, že loděnice bude v krátkodobém horizontu schopna provést tuto strategii. Komise proto nebyla přesvědčena o tom, že tato tržní strategie je reálně dosažitelná.
(273)
Plánovaná úroveň investic ve výši 200 milionů PLN byla jednoznačně nedostatečná vzhledem k tomu, že zařízení loděnice byla ve špatném stavu a byla značně amortizovaná. Zatímco účetní hodnota aktiv v roce 2006 byla 130 milionů PLN, předpokládané odpisy v období 2006-2009 činily 85 milionů EUR. To naznačovalo, že by velká část investic byla okamžitě vyrovnána amortizací a skutečná modernizace by byla omezená.
(274)
Názor Komise, že rozsah plánovaných investic nebyl dostatečný, potvrzovala skutečnost, že plán restrukturalizace z roku 2006 předpokládal, že v roce 2011 dosáhne produktivita společnosti SSN úrovně průměrné produktivity EU v roce 2000 (přičemž její produktivita v té době byla srovnatelná s průměrem EU v roce 1992), a Komise toto považovala za nedostatečné, aby loděnice mohla soutěžit na trhu bez dlouhodobé státní podpory.
(275)
Komise pochybovala, zdá plánované zvýšení mezd ve výši přibližně 5 % ročně bude postačovat k motivování pracovníků, aby zůstali v loděnici, přičemž vysoká úroveň absence v práci a nedostatek kvalifikovaných pracovníků (jelikož ti odcházeli za lepší mzdou do jiných evropských loděnic) byly (a dosud jsou) jedním z hlavních problémů loděnice.
(276)
Plán předpokládal, že návratnost použitého kapitálu (ROCE) bez přihlédnutí k růstu mezd bude v období 2007-2011 činit v průměru 19 % ročně, což byla údajně úroveň návratnosti, kterou by očekával soukromý investor. Avšak s přihlédnutím k nevyhnutelnému růstu mezd by ROCE v témže období činila přibližně 1,45 % ročně, což je značně pod úrovní přijatelnou pro soukromého investora.
(277)
Komise obecně podotýká, že kromě fyzických investic, které loděnice určila, podrobně popsala, vyčíslila, stanovila jejich pořadí podle priority a naplánovala, byla plánovaná opatření zformulována neurčitě a obecně, většinou v podobě doporučení pro následné analýzy. Komise proto nemohla posoudit dopad těchto opatření, nebyla tudíž přesvědčená o tom, že jsou přiměřená a dostatečně dalekosáhlá, aby vyřešila strukturální problémy loděnice.
(278)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívala, že plánovaná průmyslová a organizační restrukturalizace nepostačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice. Plán nebyl dostatečně podrobný a cílové výsledky pro rok 2011 nebyly uspokojivé. Loděnici jednoznačně chyběl dodatečný kapitál, který by bylo možno použít na modernizaci a zvýšení efektivnosti. Komise pochybovala, zda by loděnice mohla získat potřebný kapitál pro rozsáhlou restrukturalizaci na trhu.
(279)
Tyto pochybnosti potvrdil skutečný vývoj procesu privatizace společnosti SSN. Jak bylo popsáno výše, jako většinový vlastník společnosti SSN se agentura ARP pokusila třikrát nalézt soukromého investora, který by byl ochoten loděnici převzít. Žádný pokus o privatizaci (částečná privatizace v roce 2006 či dva pokusy prodat většinový podíl v loděnici v roce 2007) nebyl úspěšný. Komise podotýká, že k pokusům o privatizaci došlo v době, kdy se trh pro stavbu lodí vyznačoval nebývalým boomem, nabízel proto optimální podmínky pro prodej loděnice. Negativní výsledek procesu privatizace lze vykládat pouze jako nedostatečnou důvěru na straně účastníků trhu, pokud jde o schopnost loděnice obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Toto dále dokládá odstoupení společnosti Amber z procesu privatizace po provedení hloubkové kontroly (34).
(280)
Komise rovněž zaznamenala obnovené úsilí polských orgánů o nalezení soukromého investora pro společnost SSN po odstoupení společnosti Amber. Až do dne tohoto rozhodnutí však nedošlo k ničemu, co by Komisi přesvědčilo, že obnovené úsilí o privatizaci může v blízké budoucnosti a v souladu s pokyny dospět k pozitivnímu závěru.
(281)
Komise posoudila plán restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost Mostostal, rovněž s přihlédnutím k předložení plánu společností Mostostal na schůzce dne 24. června 2008. Komise podotýká, že v mnoha ohledech byl tento plán restrukturalizace pouhým nástinem, který sloužil jako základ pro další analytickou práci investora. V určitých ohledech však obsahoval vážné nedostatky, které Komisi vedly k závěru, že neprokazuje, že se loděnice v přiměřené lhůtě vrátí k životaschopnosti.
(282)
Komise se zejména domnívá, že nebyla prokázána věrohodnost obchodní strategie s ohledem na odvětví stavby lodí. Plán neposkytoval žádné podrobné údaje kromě pouhého prohlášení, že loděnice bude nadále stavět lodě. Neobsahoval žádnou analýzu schopnosti loděnice stavět plavidla typu ro-pax a víceúčelová plavidla (např. projekční kapacity, dovednosti) nebo její schopnost v krátkodobém až střednědobém horizontu uzavřít smlouvy na takovéto lodě (např. kontakty se zákazníky nebo s jinými loděnicemi ohledně možnosti subdodávek), žádné tržní prognózy pro tyto segmenty, které by prokazovaly, že tuto obchodní strategii odůvodňuje očekávaná poptávka, a žádný odhad, co se týká ziskovosti těchto segmentů.
(283)
Komise podotýká, že společnost Mostostal připustila své nedostatečné zkušenosti v odvětví stavby lodí a to, že jejím skutečným záměrem je nalézt strategického partnera pro řízení loďařské činnosti loděnice. Ačkoli Komise byla informována, že společnost Mostostal skutečně vedla jednání s některými potenciálními partnery pro spolupráci, před vypracováním plánu restrukturalizace předloženého Komisi nebyla žádná takováto spolupráce navázána. Prohlášení o úmyslu vydané společně se společností Ulstein pouze prokazovalo, že strany budou jednat, zda a jaká spolupráce by byla možná. Z revidovaného plánu restrukturalizace předloženého dne 7. července 2008 lze spolu s prohlášením o úmyslu vyvodit, že společnost Ulstein zkoumala možnost využití výrobního zařízení společnosti SSN, nikoli však jako vlastník, nýbrž jako součást smluvních vztahů. Žádný z těchto dokumentů nenaznačoval, že by společnost Ulstein vstoupila do partnerství se společností Mostostal za účelem restrukturalizace a řízení loďařské činnosti společnosti SSN. To vyvolává vážné pochybnosti ohledně předpokládaných výsledků restrukturalizace a finančních výhledů, přinejmenším co se týká stavby lodí, a proto samotné koncepce diverzifikace činností.
(284)
Investiční program obsažený v plánu, který vypracovalo vedení loděnice, neprokazoval, že navrhované investice jsou nezbytné k obnovení životaschopnosti loděnice. Na druhou stranu Komise uvádí, že by přibližně 60 % plánovaných investic sloužilo pouze k zachování hodnoty fixních aktiv loděnice na současné úrovni. Co je důležitější, revidovaný plán restrukturalizace předložený dne 7. července 2008 potvrzoval, že externí poradce pracuje na investičním programu pro loďařské činnosti, což prokazuje, že investiční program naplánovaný společností Mostostal nelze považovat za věrohodný základ pro finanční výhledy společnosti Mostostal nebo pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti. Komise se proto domnívá, že nebylo prokázáno, že navrhovaný investiční program je dostatečně rozsáhlý k obnovení životaschopnosti.
(285)
Komise rovněž podotýká, že některá důležitá restrukturalizační opatření (organizační restrukturalizace, řízení dodávek a zásob, restrukturalizace zaměstnanosti) byla popsána příliš obecně a že plán byl spíše nástinem sloužícím jako základ pro další analytickou práci investora. Ačkoli je kladně hodnocena skutečnost, že plán identifikoval určité oblasti vyžadující restrukturalizaci, úroveň obecnosti Komisi neumožňuje posoudit, zda restrukturalizační opatření přiměřeně řešila problémy loděnice a na základě jakých předpokladů a v jakém časovém horizontu by je bylo možno provést.
(286)
Co se týká finančních výhledů, plán nevysvětloval podrobně, jak jednotlivá restrukturalizační opatření, včetně investic a různých opatření k snížení nákladů, a související zvýšení produktivity ovlivní finanční výhledy. Neexistovala rovněž žádná analýza ověřující citlivost těchto odhadů na rizikové faktory, jako je vývoj trhu, cen, materiálových nákladů, směnných kurzů a mezd. Při neexistenci podrobného popisu a odůvodnění předpokladů, na nichž jsou finanční výhledy založeny, se Komise domnívá, že věrohodnost těchto odhadů a spolehlivost plánu restrukturalizace nebyly prokázány. To je zvlášť důležité vzhledem k tomu, že investor sám uvedl, že finanční výhledy prokazují, že ziskovost investice je sporná.
(287)
Komise rovněž podotýká, že investor podmínil úspěšné provedení plánu restrukturalizace další státní podporou. I s touto další státní podporou a zásahem investora by kapitálová návratnost na konci období restrukturalizace byla nadále poměrně nízká vzhledem k tomu, že alternativní možnosti investování, například státní obligace, zahrnují obdobnou návratnost a menší riziko, jak potvrzuje samotný investor.
(288)
Komise proto usuzuje, že schopnost loděnice obnovit životaschopnost na základě plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost Mostostal, nebyla prokázána.
(289)
Komise uvádí, že ačkoli plán restrukturalizace předložený v září 2008 je rozpracovanější než plán z června 2008, nadále platí většina pochybností Komise, co se týká spolehlivosti a věrohodnosti plánu.
(290)
Plán neobsahuje úplnou tržní analýzu pro všechny plánované činnosti nástupců společnosti SSN. Pro plánovanou činnost společností SSN Ulstein a SSN Nowa je předložen pouze omezený tržní popis a tento popis neuvádí předpokládanou poptávku nebo ziskovost této činnosti. Pro společnost SSN Odra nebyl předložen žádný obchodní plán jako takový a v plánu restrukturalizace je pouze uvedeno, že by společnost mohla stavět určité typy plavidel, aniž by bylo předloženo dostatečné odůvodnění.
(291)
Komise podotýká, že společnost SSN Odra, o níž se předpokládalo, že bude pokračovat v loďařské činnosti společnosti SSN, bude zcela vlastnit společnost Mostostal, jež nemá žádné zkušenosti s odvětvím stavby lodí. Společnost Ulstein, jejíž účast na projektu restrukturalizace měla podle předpokladů přinést potřebné know-how a zkušenosti v odvětví stavby lodí, neuvažovala o finanční účasti ve společnosti SSN Odra.
(292)
Co se týká společnosti SSN Wspólna, Komise poznamenává, že podle plánu má být přibližně 40 % její kapacity využíváno buď společností, která bude zlikvidována (SSN Nowa), nebo společností, jež nemá žádný obchodní plán (SSN Odra). Mimoto se předpokládá, že zbývající kapacita společnosti SSN Wspólna (9-17 tisíc t oceli, tj. 12-23 % její kapacity) bude využíváno pro subdodávky jiným společnostem, nebyly však analyzovány cílový trh, poptávka a úroveň ziskovosti, jíž by bylo možno dosáhnout.
(293)
Komise se proto domnívá, že plán restrukturalizace ze dne 12. září nadále neprokazuje věrohodnost obchodní strategie, zejména s ohledem na odvětví stavby lodí.
(294)
Co se týká plánované restrukturalizace majetku, Komise podotýká, že plán nepředkládá žádnou analýzu investičních potřeb loděnice, ani odůvodnění investičního programu. Komise má za to, že plánovaná investice ve výši […] milionů PLN na přemístění některých výrobních aktiv s cílem uvolnit pozemky je spíše náhradní investicí než skutečnou modernizací aktiv.
(295)
Náklady plánované modernizace proto činí pouze 104 milionů PLN a investice do modernizace by se uskutečnily ve společnostech SSN Mostostal, SSN Ulstein a SSN Wspólna. Společnost SSN Odra, která podle předpokladů v budoucnu vytvoří téměř 50 % výnosů všech nástupnických společností společnosti SSN, by neuskutečnila žádné investice a neměla by žádná fixní aktiva. Komise poznamenává, že plán, který společnost Mostostal předložila v červnu 2008, předpokládal investice ve výši 264 milionů PLN. Jelikož nebylo předloženo žádné odůvodnění takovéhoto omezení investičního programu (40 % v porovnání s červnovým plánem) a jelikož neexistuje žádná analýza investičních potřeb společností, Komise se domnívá, že nebylo prokázáno, že plánovaný investiční program postačuje k obnovení dlouhodobé životaschopnosti činností.
(296)
Očekávané výsledky restrukturalizačních opatření nejsou popsány a plán neobjasňuje, kdy provedení těchto opatření přinese výsledky a bude mít dopad na finanční výsledky společností. Plán dále nepopisuje předpoklady finančních výhledů s ohledem na předpokládané příjmy a náklady. Tyto činitele vyvolávají pochybnosti, co se týká věrohodnosti odhadů. Z analýzy citlivosti mimoto vyplývá, že společnost SSN Mostostal, a zejména společnost SSN Odra, budou nadále velmi citlivé na měnící se tržní podmínky. V období 2009-2012 by oslabení amerického dolaru o 10 % u společnosti SSN Mostostal zapříčinilo snížení akumulovaného zisku o 40 % a u společnosti SSN Odra o 83 % (analýza pro společnost SSN Odra nepochybně nepřihlíží k politice v oblasti hedgingu). Plán dále předpokládá, že 10 % růst cen oceli způsobí u společnosti SSN Mostostal pokles akumulovaného zisku o 40 % a u společnosti SSN Odra o 50 %. Komise proto vyvozuje závěr, že plán neprokazuje, že po provedení náležité politiky v oblasti hedgingu bude citlivost společností na výkyvy směnného kurzu nebo cen oceli na přijatelné úrovni.
(297)
Co se týká plánovaného výnosu z prodeje, jelikož plán nepopisuje, na jakém základě byly odhadnuty plánované výsledky u prodeje (pokud jde o provozní náklady, ceny plavidel, ziskovost činnosti související s výrobou ocelových konstrukcí atd.), musí Komise vyvodit závěr, že nebylo prokázáno, že předpokládané výsledky jsou založeny na reálných předpokladech. Předpokládaný výnos z prodeje u společností SSN Wspólna a SSN Biuro Projektowe je mimoto okrajový, jak se připouští v plánu restrukturalizace. Komise se nedomnívá, že by takováto nízká úroveň výnosnosti postačovala k tomu, aby tyto společnosti mohly soutěžit na trhu bez státní podpory. Ačkoli je v plánu uvedeno, že společnosti SSN Wspólna a SSN Biuro Projektowe mají podle předpokladů poskytovat služby ostatním společnostem, což údajně odůvodňuje nízký předpokládaný výnos z prodeje, Komise poznamenává, že podle předpokladů mají být nezávislými společnostmi a jejich slabé předpokládané výsledky vyvolávají pochybnosti, co se týká dlouhodobé životaschopnosti celého projektu.
(298)
Komise proto vyvozuje závěr, že věrohodnost finančních výhledů je problematická a předpokládané výsledky jsou velmi citlivé na měnící se tržní podmínky. Komise se proto domnívá, že spolehlivost plánu nebyla prokázána.
(299)
Na základě výše uvedených skutečností má Komise za to, že schopnost loděnice obnovit životaschopnost na základě plánu restrukturalizace ze dne 12. září 2008 nebyla prokázána. Komise dále podotýká, že společnost Ulstein odstoupila z procesu privatizace společnosti SSN, což znamená, že plán restrukturalizace ze dne 12. září nelze provést za podmínek, jež se v plánu předpokládaly. Výše uvedené posouzení každopádně prokazuje, že i kdyby se společnost Ulstein podílela na projektu, nebo kdyby společnost Mostostal hodlala provést plán restrukturalizace ze dne 12. září sama (jak bylo oznámeno v dopise ze dne 22. září 2008), tento plán nelze považovat za dostatečný.
(300)
Selhání pokusů o privatizaci znamená, že loděnice není s to získat za tržních podmínek dostatečný kapitál pro provedení plánu restrukturalizace z roku 2006, natož provést potřebnou rozsáhlou restrukturalizační strategii, která by zajistila dlouhodobou životaschopnost loděnice bez nutnosti další státní podpory. Znamená to rovněž, že společnost SSN není s to získat manažerské dovednosti a znalosti trhu, které jsou potřebné pro restrukturalizaci.
(301)
Při neexistenci reálného a rozsáhlého plánu restrukturalizace vyvozuje Komise závěr, že podpora poskytnutá společnosti SSN popsaná v části 2.7 je čistě provozní podporou, nikoli podporou na restrukturalizaci, která je slučitelná se společným trhem.
3.3.3 PODPORA OMEZENÁ NA MINIMUM
(302)
Podle bodu 43 pokynů musí být výše podpory omezená na úplné minimum restrukturalizačních nákladů nutných k provedení restrukturalizace. Od příjemce podpory se očekává, že významně přispěje k restrukturalizaci z vlastních zdrojů nebo z vnějších zdrojů za tržních podmínek. Toto přispění svědčí na jedné straně o tom, že jsou hospodářské subjekty přesvědčeny o možnosti opětovné životaschopnosti podniku, a na druhou stranu představuje způsob, jak zajistit, aby státní podpora byla omezena na minimum. V případě velkých podniků, jako je společnost SSN, by tento příspěvek měl činit nejméně 50 % restrukturalizačních nákladů.
(303)
Za prvé, z výše uvedeného popisu situace společnosti SSN vyplývá, že loděnice byla stěží s to získat vnější zdroje na financování své restrukturalizace.
(304)
Co se týká vlastního příspěvku, podle plánu restrukturalizace z roku 2006 by restrukturalizační náklady včetně provozních nákladů činily 11 500 milionů PLN, zatímco navrhovaný vlastní příspěvek by byl 3 600 milionů PLN, tj. 30 %. Pokud by byly z nákladů a financování vyloučeny provozní náklady, restrukturalizační náklady by činily 374,7 milionů PLN a vlastní příspěvek by byl 190 milionů PLN.
(305)
Komise měla pochybnosti, zda je očekávané získání částky ve výši 190 milionů PLN na trhu reálné. V té době neexistoval žádný náznak, že by společnost SSN mohla získat tento kapitál na trhu. Navrhovaný příspěvek proto nelze považovat za skutečný a opravdový, jak vyžadují pokyny. Ve skutečnosti několik neúspěšných pokusů KPS a ARP (nejprve přilákat menšinové akcionáře a poté prodat veškeré akcie loděnice) prokazuje, že trh nemá zájem investovat do společnosti SSN.
(306)
Co se týká financování činnosti, plán restrukturalizace z roku 2006 předpokládal, že výroba bude financována prostřednictvím komerčních úvěrů a zálohových plateb majitelů lodí bez záruk KUKE, jejichž celková hodnota během období restrukturalizace 2002-2009 měla činit 3 200 milionů PLN v porovnání s částkou ve výši 4 200 milionů PLN financovanou díky zárukám KUKE. V té době opět neexistoval žádný náznak, že společnost SSN bude schopna získat tyto finanční prostředky na trhu. Navrhovaný příspěvek v podobě komerčních úvěrů a záruk proto nebylo možno považovat za skutečný a opravdový, jak vyžadují pokyny. Komise uvádí, že se loděnici dosud nepodařilo získat financování své činnosti na trhu bez státní podpory.
(307)
Plán restrukturalizace z roku 2006 mimoto uváděl, že za vlastní příspěvek je nutno považovat dodatečné platby majitelů lodí ve výši 628,7 milionů PLN na základě sjednání nových smluv. Některé smlouvy byly skutečně sjednány znovu. Komise podotýká, že podle pokynů by měl vlastní příspěvek svědčit o tom, že hospodářské subjekty jsou přesvědčeny o možnosti opětovné životaschopnosti podniku. Skutečnost, že majitelé lodí čelící riziku nedodání zadaných plavidel jsou s přihlédnutím k vnějším činitelům (např. růstu cen oceli) ochotni zvýšit cenu zadaných plavidel, neprokazuje, že jsou přesvědčeni o schopnosti loděnice stát se opět životaschopnou a soutěžit z dlouhodobého hlediska. Majitelé lodí mimoto nesouhlasili s dodatečnými platbami k pokrytí restrukturalizačních nákladů, nýbrž pouze (a pouze do jisté míry) k pokrytí nákladů na výrobu zadaných plavidel. Komise proto nemůže uznat dodatečné platby majitelů lodí za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů.
(308)
Plán restrukturalizace z června 2008 neobsahoval v tomto ohledu žádné podstatné zlepšení. Ačkoli se investor zavázal vložit částku ve výši 149,5 milionu PLN, která má být použita částečně na financování investičního programu, požadoval rovněž dodatečný kapitálový vklad státu v celkové výši 588 milionů PLN a úvěr od ARP ve výši 68 milionů PLN. Investor rovněž požadoval další záruky KUKE k financování provozního kapitálu.
(309)
Restrukturalizační náklady, které bylo možno určit na základě omezených informací obsažených v plánu restrukturalizace z června 2008, odpovídaly přinejmenším odhadované částce potřebné k pokrytí očekávaných ztrát ze stávajících smluv o stavbě lodí v období 2008-2009 (588 milionů PLN) a investičních potřeb předpokládaných v období 2008-2012 (264 milionů PLN).
(310)
Většina těchto nákladů měla být uhrazena státní podporou. Ve skutečnosti jediným předpokládaným vlastním příspěvkem investora byl kapitálový vklad ve výši 149,5 milionu PLN, což odpovídalo 17 % výše uvedených restrukturalizačních nákladů. V souladu s ustálenou praxí (35) se Komise domnívá, že budoucí peněžní toky nelze považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, jelikož to nepředstavuje skutečný a opravdový příspěvek podniku nebo jeho akcionářů či společníků na pokrytí restrukturalizačních nákladů. Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace, které začalo v roce 2002. Vzhledem k značné státní podpoře, kterou loděnice v tomto období využila, je vlastní příspěvek ve vztahu k celkovým restrukturalizačním nákladům dále rozmělněn. Je proto zřejmé, že vlastní příspěvek se ani vzdáleně nepřiblížil prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak vyžadují pokyny.
(311)
Plán restrukturalizace ze dne 12. září 2008 rovněž nezlepšuje plánovanou úroveň vlastního příspěvku na restrukturalizační náklady.
(312)
Plán restrukturalizace ze dne 12. září poskytuje podrobnější informace o plánovaných restrukturalizačních nákladech a zdrojích financování. Plánované restrukturalizační náklady se skládají z investičních nákladů (104 miliony PLN), nákladů na přemístění výrobních aktiv do jiné oblasti loděnice (50 milionů PLN), restrukturalizace zaměstnanosti (53,4 milionu PLN), pokrytí budoucích ztrát ze stávajících smluv (840 milionů PLN) a pokrytí akumulovaných závazků loděnice vůči ARP a KPS (197,5 milionu PLN) (36).
(313)
Restrukturalizační náklady činí celkem 1,354 miliardy PLN.
(314)
V plánu jsou mimoto za součást restrukturalizačních nákladů považovány požadavky na provozní kapitál ve výši 227,6 milionu PLN. Komise považuje požadavky na provozní kapitál za součást běžné činnosti společnosti, nikoli za restrukturalizační náklady, jejich financování by proto mělo být posouzeno zvlášť.
(315)
Co se týká vlastního příspěvku, plán předpokládá tyto kategorie: dodatečné platby majitelů lodí po sjednání nových smluv (376 milionů PLN), kapitálové vklady investorů (242 milionů PLN), výnosy z prodeje aktiv (118 milionů PLN) a financování provozního kapitálu (půjčka a obchodní úvěr od společnosti Mostostal ve výši 170 milionů PLN).
(316)
Pokud jde o financování požadavků na provozní kapitál, Komise se domnívá, že vzhledem k dlouhým výrobním cyklům a vysoké hodnotě konečných výrobků v odvětví stavby lodí představuje financování provozního kapitálu zvláštní problém. V odvětví stavby lodí je provozní kapitál z velké části získáván z externích zdrojů. Část provozního kapitálu je získána ze zálohových plateb majitelů lodi, obvykle oproti záruce, kterou v Polsku poskytuje nejčastěji KUKE. Jelikož zálohové platby obvykle nepřevyšují 80 % kupní ceny, musí loděnice využít překlenovací půjčky nebo obchodní úvěr od svých dodavatelů. Komise se proto domnívá, že vzhledem k zvláštní situaci v odvětví stavby lodí vyžadují požadavky na provozní kapitál strukturální řešení a nejsou součástí jednorázových restrukturalizačních nákladů, Komise má proto za to, že v odvětví stavby lodí nelze považovat úvěry na provozní kapitál za vlastní příspěvek, jelikož slouží k financování probíhajících činností, nikoli restrukturalizačních nákladů.
(317)
Jak bylo objasněno výše, Komise se domnívá, že dodatečné platby majitelů lodí po sjednání nových smluv za účelem zvýšení kupní ceny nelze považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů.
(318)
Co se týká plánovaných výnosů z prodeje nadbytečného majetku v odhadované hodnotě 118 milionů PLN, Komise se domnívá, že nebylo prokázáno, že tento zdroj financování je možno považovat za skutečný a opravdový.
(319)
Za prvé, podle předlohy smlouvy o privatizaci mezi ARP a KPS (současní vlastníci společnosti SSN) a společností Mostostal se předpokládalo, že výše uvedený majetek bude společností Mostostal prodán subjektu, který vyberou ARP a KPS, za nejméně 118 milionů PLN. Tento předpoklad vyvolává obavy, jelikož se zdá, že se to rovná státní záruce ohledně minimálních výnosů z prodeje tohoto majetku kupci, kterého vybere stát. Komise má proto pochybnosti, že tento případný prodej nezahrnuje státní podporu.
(320)
Za druhé, ocenění pozemku bylo založeno na porovnání s prodejem nemovitostí v atraktivních lokalitách v štětínské oblasti, jež budou použity pro výstavbu bytů a poskytování služeb, a nikoli jako průmyslová zóna. Z tohoto ocenění je vidět, že ceny pozemků prodaných pro průmyslové účely mohou být až 10krát nižší než částky předpokládané v tomto ocenění. V ocenění se mimoto předpokládá zbourání všech stávajících budov a zařízení a vyčištění a příprava pozemku před prodejem. V ocenění se připouští, že by tato příprava znamenala náklady. Nebyl uveden žádný odhad těchto nákladů a plán restrukturalizace neobsahuje žádné informace za tímto účelem (37).
(321)
Komise za třetí pochybuje, zda byla hodnota těchto aktiv náležitě zohledněna v rozvaze společnosti SSN a následně v ceně, kterou by společnost Mostostal zaplatila za společnost SSN. Komise poznamenává, že podle rozvahy společnosti SSN činila celková hodnota fixních aktiv loděnice na konci roku 2007 […] milionů PLN. Plán však předpokládá, že loděnice prodá svá výrobní aktiva novým společnostem (SSN Ulstein, SSN Mostostal a SSN Wspólna) za jejich nominální hodnotu ve výši […] milionů PLN a nadbytečná aktiva odprodá třetím stranám za odhadovanou tržní hodnotu ve výši […] milionů PLN. To prokazuje, že účetní hodnota těchto aktiv byla podhodnocena, nebo že je nadhodnocen odhadovaný výnos z jejich prodeje.
(322)
Na konci roku 2007 činila čistá hodnota aktiv společnosti SSN […] milionů PLN. Od té doby ARP a KPS provedly přeměnu dluhu na kmenové akcie ve výši 131,5 milionu PLN a plánuje se nový kapitálový vklad ve výši 434 milionů PLN. Na druhou stranu odhadovaná ztráta ze stávajících smluv činí 465 milionů PLN. Při bližší úvaze se zdá, že za předpokladu, že se všechny ostatní činitele nezmění, by nabytím společnosti SSN společnost Mostostal převzala aktiva v čisté hodnotě ve výši […] milionů PLN prakticky zdarma. Veškeré výnosy z prodeje majetku má podle předpokladů použít loděnice (tj. SSN Nowa) na restrukturalizaci (např. restrukturalizaci zaměstnanosti) a jako provozní kapitál pro dokončení plavidel ve stávající knize zakázek. Komise tudíž vyvozuje závěr, že se zdá, že loděnici je v rámci její privatizace poskytnuta další státní podpora formou převedení aktiv za nižší než tržní hodnotu (38). Snížením prodejní ceny akcií oplátkou za závazek kupujícího, že provede restrukturalizační opatření, stát tato opatření nepřímo financuje. Komise proto nemůže přijmout, že prodej majetku, který investor získal za cenu nižší, než je jeho tržní hodnota, lze považovat za vlastní příspěvek (39).
(323)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že nebylo prokázáno, že plánovaný výnos z prodeje nadbytečných aktiv ve výši 118 milionů PLN lze považovat za skutečný a opravdový zdroj financování restrukturalizačních nákladů.
(324)
Co se týká plánovaných kapitálových vkladů soukromých investorů, Komise se domnívá, že nebylo prokázáno, že je lze považovat zcela za skutečné a opravdové.
(325)
Plán restrukturalizace za prvé předpokládá, že celkový finanční příspěvek společnosti Ulstein bude činit 114,9 milionu PLN. Podle předběžné smlouvy o spolupráci mezi společnostmi Mostostal a Ulstein, která byla dne 5. září (nepodepsaná) předložena Komisi, se společnost Ulstein zavázala navýšit kapitál společnosti SSN Ulstein o 52,5 milionu PLN (a nikoli o 67,3 milionu PLN, jak předpokládal plán), ve společnosti SSN Wspólna o 44,65 milionu PLN (zatímco plán předpokládal účast společnosti Ulstein ve výši 47,5 milionu PLN) a ve společnosti SSN Biuro Projektowe o 0,85 milionu PLN (plán předpokládal 0,1 milionu PLN). Celkový příspěvek, k němuž se společnost Ulstein ve smlouvě zavázala, činí tudíž 98 milionů PLN, tj. o 16,9 milionu PLN méně, než předpokládal plán restrukturalizace.
(326)
Za druhé, ačkoliv plán restrukturalizace předpokládá, že investoři loděnici přispějí svým vlastním kapitálem, připouští rovněž možnost, že společnost Ulstein bude možná muset získat financování na trhu. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že společnost Ulstein bude s to zajistit toto financování, jež proto nelze považovat za skutečné a opravdové. Na schůzce dne 10. září 2008 zástupci společnosti Ulstein objasnili, že společnost Ulstein hodlala poskytnout kapitál v celkové výši 98 milionů PLN (tj. v souladu s výše popsanou smlouvou o spolupráci), přičemž kapitálový vklad by představovalo pouze 30 milionů PLN. Zbývající část by bylo nutno získat na trhu. Společnost Ulstein objasnila, že pokud by nebyla s to získat toto financování na trhu, kapitál by nevložila (40). Nic z toho se neobjevuje v plánu, který pouze uvádí, že to, zda společnost Ulstein financuje projekt z vlastních zdrojů, nebo z vnějšího úvěru, „nemění zásady a výsledky provozní činnosti společnosti, ani úroveň vlastních příspěvků investorů“.
(327)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že neobdržela dostatečné záruky ohledně částky, kterou je společnost Ulstein ochotna investovat, a ohledně její ochoty investovat z vlastních zdrojů v případě, že se jí nepodaří získat financování z vnějších zdrojů. Komise proto dospěla k závěru, že z plánovaného navýšení kapitálu ve výši 242 milionů PLN lze za skutečnou a opravdovou považovat pouze částku ve výši 157,2 milionu PLN. Odstoupení společnosti Ulstein z procesu privatizace, oznámené v jejím dopise ze dne 22. září, a informace, že by společnost Mostostal mohla provést plán restrukturalizace ze dne 12. září sama, činí financování předpokládané v plánu ještě nejistějším.
(328)
I v případě, že se vezmou v úvahu pouze restrukturalizační náklady, které by investorovi vznikly (1,354 miliardy PLN), vlastní příspěvek, který je skutečný a opravdový a nezahrnuje státní podporu (157,1 milionu PLN), činí pouze 12 %. Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace začínající od roku 2002. Vzhledem k značné státní podpoře, která byla loděnici v tomto období poskytnuta, je vlastní příspěvek ve vztahu k celkovým restrukturalizačním nákladům dále rozmělněn. Je proto zřejmé, že vlastní příspěvek se ani vzdáleně nepřibližuje k prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak požadují pokyny.
(329)
Komise podotýká, že po odstoupení společnosti Ulstein z privatizace a restrukturalizace společnosti SSN, společnost Mostostal ve svém podání ze dne 25. září 2008 připojila dopis od přední kazašské banky, BTA, týkající se případného zájmu banky o projekt SSN. V tomto dopise banka uvedla, že je připravena poskytnout na projekt SSN finanční prostředky ve výši 100 milionů USD, a požádala společnost Mostostal, aby jí zaslala plán restrukturalizace, jakmile bude schválen Evropskou komisí. Komise uvádí, že tento dopis je ze dne 26. června 2008, nemůže se proto týkat plánu restrukturalizace ze září 2008, nýbrž červnového plánu, který již není platný. Komise se tudíž domnívá, že tento dopis nemůže být dokladem skutečného a opravdového financování plánu ze září 2008. Každopádně i v případě, že by bylo toto financování považováno za skutečné a opravdové a pokud by se analyzovaly pouze plánované restrukturalizační náklady, vlastní příspěvek by činil nejvýše 17 % restrukturalizačních nákladů (41), tj. podstatně méně, než vyžadují pokyny.
(330)
Na základě výše uvedených skutečností Komise uvádí, že ve skutečnosti loděnice nezískala prakticky žádný vlastní příspěvek ve smyslu pokynů a její vlastní příspěvek každopádně není významný. Plán restrukturalizace předložený společností Mostostal mimoto nezajišťuje dostatečnou úroveň vlastního příspěvku. Jelikož vlastní příspěvek by měl zajistit omezení výše státní podpory na nezbytné minimum, při neexistenci takovéhoto vlastního příspěvku musí Komise vyvodit závěr, že požadavek, aby podpora byla omezena na nezbytné minimum, není splněn. Naopak, plán restrukturalizace společnosti Mostostal je založen na předpokladu, že bude poskytnuta další státní podpora, a sám uvádí, že jeho provedení závisí na této dodatečné státní podpoře.
(331)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že požadavek, aby byla podpora omezena na minimum a doprovázena opravdovým příspěvkem nezahrnujícím státní podporu, není splněn.
3.3.4 ZAMEZENÍ NEPATŘIČNÉMU NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(332)
Komise připomíná svou předchozí dohodu s Polskem o uzavření skluzu Wulkan 1. Na základě dalšího vývoje po uzavření této dohody a vzhledem k výše uvedeným závěrům ohledně prvních dvou podmínek pokynů není v této fázi nutné posoudit, zda jsou vyrovnávací opatření navrhovaná Polskem dostatečná.
3.3.5 ZÁVĚR
(333)
Komise vyvozuje závěr, že oznámenou státní podporu pro společnost SSN nelze prohlásit za slučitelnou se společným trhem, musí být proto navrácena.
4. PROVEDENÍ
(334)
Prvek podpory obsažený v opatřeních ve prospěch společnosti SSN uvedených v 187.-201. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno získat zpět. Obecně je prvek podpory, který je nutno získat zpět, tj. výhoda, kterou obdržel příjemce podpory, roven rozdílu mezi podmínkami, jichž by příjemce mohl dosáhnout na trhu, a podmínkami, za nichž bylo opatření provedeno.
(335)
K výpočtu prvku podpory se jako náhrada tržní sazby používají referenční a diskontní sazby oznámené Komisí, zvláště v případě, kdy se podpora vyplácí v několika splátkách, a k výpočtu části podpory, která vyplývá z režimů dotace úroků (42). V případě podniků v obtížích, jako je společnost SSN, se Komise domnívá, že by se referenční sazba měla zvýšit nejméně o 400 základních bodů, aby zohledňovala vysoké riziko spojené s transakcí, a o dalších 200 základních bodů kvůli nedostatečnému zajištění či špatnému zajištění poskytnutému příjemcem. Jak je objasněno výše, hodnota zajištění, které poskytla loděnice, je sporná vzhledem k poměru pasiv a aktiv společnosti. U podniků v obtížích může v případě, že podnik není schopen získat financování na trhu, činit prvek podpory až 100 % nominální hodnoty získaných finančních prostředků (43).
(336)
Komise má za to, že v analyzovaném období, kdy společnost SSN obdržela podporu popsanou v 187.-201. bodě odůvodnění, se tato společnost nacházela ve vážných finančních potížích (jak je popsáno v 45.-57. bodě odůvodnění) a nemohla získat žádné financování na trhu. Loděnici nadále vznikaly ztráty a v analyzovaném období nezískala na trhu prakticky žádné financování. V této situaci by hospodářský subjekt v tržním hospodářství nebyl ochoten poskytnout loděnici žádné finanční prostředky vzhledem k vysokému souvisejícímu riziku. Komise se proto domnívá, že by žádná banka nesouhlasila s půjčkou pro loděnici, a to ani s vysokou úrokovou sazbou, a žádná banka by nesouhlasila s poskytnutím záruky, a to ani výměnou za vysokou záruční prémii.
(337)
Jelikož by společnost SSN neobdržela úvěr nebo záruku na trhu, představuje jakýkoli úvěr nebo záruka, které byly v analyzovaném období loděnici poskytnuty, automaticky podporu. Dosud platné záruky musí být tudíž neprodleně ukončeny a úvěry musí být bezodkladně splaceny.
(338)
Splacení případných úvěrů poskytnutých loděnici však nepostačuje k obnovení původní situace, jelikož až do dne splacení bude mít loděnice k dispozici finanční prostředky, které by na trhu normálně nezískala. V zájmu obnovení původní situace by proto měla být vrácena rovněž tato výhoda, jejíž výši lze stanovit pouze přibližně pomocí úrokové sazby pro vysoce rizikový úvěr. Proto pro období ode dne poskytnutí úvěru loděnici do dne, kdy jej loděnice splatí, musí Komise nařídit navrácení rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně platila společnost SSN, a úrokovou sazbou, která by byla teoreticky přiměřená pro úvěr představující velmi vysoké riziko. Ke stanovení posledně uvedené úrokové sazby Komise uvádí, že ve sdělení Komise o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb je uvedeno, že riziková přirážka může činit až 400 základních bodů nebo více než referenční sazba, „kdyby žádná soukromá banka nesouhlasila s poskytnutím příslušné půjčky“, což platí v tomto případě. Komise v řadě rozhodnutí shledala, že přirážka ve výši 600 základních bodů nad referenční sazbou je přiměřené minimum k zohlednění vysoce rizikové situace (44). Komise usuzuje, že to představuje minimum pro úvěry v daném případě.
(339)
Co se týká záruk, Komise použije stejný přístup: pro období ode dne, k němuž byla záruka poskytnuta, až do dne jejího ukončení musí Komise nařídit navrácení grantového ekvivalentu podpory obsaženého v záruce.
(340)
S ohledem na záruky se Komise domnívá, že (jak je objasněno ve sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (45) grantový ekvivalent podpory je roven úrokové dotaci dosažené díky záruce (pokud se záruka vztahuje na úvěr poskytnutý s nižší než tržní úrokovou sazbou) nebo rizikovému faktoru u zaručené částky po odečtení prémií uhrazených příjemcem.
(341)
V případě záruk za zálohové platby však Komise uvádí, že zálohové platby se zárukami KUKE jsou aspektem prodejní smlouvy, nikoli úvěrové smlouvy, a u zálohových plateb se neúčtují žádné úroky. Komise proto usuzuje, že za účelem výpočtu prvku podpory obdržené příjemcem je nutno provést srovnání mezi prémiemi zaplacenými loděnicí a prémiemi, které by byly normálně účtovány na trhu. Komise se domnívá, že jako referenční prémie pro výše uvedený výpočet by mohly sloužit prémie účtované v rámci režimu neobsahujícího státní podporu, na jehož základě KUKE provádí svůj program pojištění vývozních úvěrů se zárukami státní pokladny a který Komise schválila v rozhodnutí ze dne 18. července 2007. Tyto prémie je opět nutno navýšit nejméně o 400 základních bodů k zohlednění skutečnosti, že loděnice nebyla způsobilá k obdržení záruk na základě tohoto režimu. Poskytnutí záruk loděnici proto znamenalo podstatně vyšší riziko.
(342)
Jak bylo objasněno výše, jelikož loděnice nebyla vzhledem ke své obtížné finanční situaci schopna získat na trhu žádné záruky, musí být záruky KUKE okamžitě zrušeny s cílem ukončit narušení hospodářské soutěže způsobené touto podporou.
(343)
Trvalé nevymáhání dluhů ze strany orgánů veřejné správy rovněž představuje státní podporu a je nutno je vzít v úvahu (46). Toto se podobá revolvingovému úvěru poskytnutému za zvýhodněných podmínek, podpora proto odpovídá rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány trhem (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtoval orgán poskytující podporu.
(344)
Komise má za to, že vzhledem k přetrvávající obtížné finanční situaci loděnice by věřitel v tržním hospodářství vymáhal své pohledávky neprodleně po uplynutí jejich splatnosti. Skutečnost, že polské orgány nepřijaly bezodkladně opatření k vymáhání pohledávek, představovala udělení podpory, a tudíž datum splatnosti závazku, který nebyl splacen, bude datem, k němuž byla podpora poskytnuta. Prvek podpory se rovná rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány na trhu (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtovaly orgány.
(345)
Jelikož by hospodářský subjekt v tržním hospodářství požadoval okamžité splacení dluhů loděnicí, je nutno splatit nejen prvek podpory vyplývající z nedostatečných úroků, nýbrž neprodleně musí být uhrazeny rovněž nahromaděné pohledávky.
(346)
Komise poznamenává, že vklady kapitálu ze strany státu nebo subjektů ovládaných státem, jako je ARP a KPS, do podniků v obtížích, u nichž nelze v době vložení kapitálu očekávat žádnou návratnost, je nutno považovat za nevratné granty (47). K odstranění narušení hospodářské soutěže způsobeného kapitálovým vkladem musí loděnice vrátit celou výši vloženého kapitálu.
(347)
V dopise ze dne 3. listopadu 2008 se Polsko zavázalo provést toto rozhodnutí odprodejem aktiv loděnice za tržní cenu prostřednictvím otevřeného, transparentního bezpodmínečného a nediskriminačního nabídkového řízení (uskutečněného v souladu se zvláštními podmínkami poprvé stanovenými v dopise Komise ze dne 27. října 2008) a likvidací společnosti SSN. Veškeré pohledávky v souvislosti s navrácením státní podpory podle tohoto rozhodnutí musí Polsko neprodleně zaregistrovat v řízení o likvidaci společnosti SSN. Dopisem ze dne 6. listopadu 2008 Komise Polsko informovala, že budou-li splněny tyto podmínky, nebude prodej aktiv zahrnovat novou podporu pro kupujícího (kupující) aktiv loděnice a aktiva je možno převést na kupujícího (kupující) bez jakéhokoliv závazku týkajícího se splacení protiprávní a neslučitelné podpory poskytnuté loděnici v minulosti v souladu s požadavkem, aby neexistovala žádná hospodářská kontinuita mezi příjemci podpory a činností kupujících (48). Komise bude podrobně sledovat, zda jsou splněny podmínky stanovené v dopise Komise ze dne 27. října 2008, jež polské orgány přijaly, s cílem posoudit, zda je toto rozhodnutí prováděno správně.
(348)
Tyto podmínky, k nimž se Polsko výslovně zavázalo, jsou následující.
(349)
Aktiva (bez závazků) budou zprivatizována prostřednictvím otevřeného, transparentního, nediskriminačního a bezpodmínečného nabídkového řízení. Společnost SSN s případnými zbývajícími aktivy a pasivy bude zlikvidována.
(350)
Aktiva musí být prodána za tržní cenu (uchazeči s nejvyšší nabídkou). Aktiva musí být nabídnuta k prodeji samostatně nebo ve velkém počtu malých balíků s cílem maximalizovat výnosy z prodeje. Tyto balíky nesmí sestávat z organizovaných částí podniku nebo podnikatelské činnosti. Toto vymezení balíků však nemá případným kupujícím bránit v tom, aby předložili společnou nabídku týkající se několika aktiv/balíků.
(351)
Nabídkové řízení nesmí být diskriminační, to znamená, že musí zajistit, aby byl prodej otevřen všem kategoriím případných kupců bez jakéhokoliv rozlišování s ohledem na účel jejich investice.
(352)
Nabídkové řízení nesmí být spojeno s žádnými podmínkami (např. zachování zaměstnanosti nebo činnosti či převzetí stávajících smluv). Jediným kritériem pro výběr úspěšné nabídky by měla být maximalizace výnosů ve prospěch věřitelů loděnice.
(353)
U věřitelů loděnice, veřejných a soukromých, včetně zákazníků loděnice, by mělo být zachováno stejné pořadí a práva, co se týká výnosu z prodeje aktiv, jaká by měli v úpadkovém řízení.
(354)
V rámci prodeje nesmí být udělena žádná nová podpora, ať už ve formě odpisu nebo státem financovaného splacení veřejných závazků nebo pohledávek soukromých věřitelů, kapitálových vkladů, úvěrů, záruk či jiných opatření. Z aktiv v rámci likvidace je nutno vymáhat zpět jakékoli nové veřejné závazky nahromaděné během období nezbytně nutného k dokončení prodeje.
(355)
Prodej musí provést nezávislý správce, který má práva a povinnosti podobné právům a povinnostem správce majetkové podstaty. Je nutno vytvořit strukturu, která věřitelům umožní dohlížet účinně na prodej a zajistit, aby se uskutečnil za tržních podmínek, a na zachování jejich pořadí a práv s ohledem na výnosy z prodeje. Polsko a Komise společně jmenují kontrolního správce, jehož zvláštním úkolem je napomáhat Komisi při ověřování, zda se proces prodeje a navrácení podpory uskutečňuje v plném souladu s výše uvedenými požadavky. Za tímto účelem bude kontrolní správce předkládat Komisi pravidelné podrobné zprávy o každé fázi řízení.
(356)
Polsko uvedlo, že k provedení tohoto rozhodnutí je nutno přijmout legislativní opatření. Komise uznává, že je proto odůvodněné delší období provádění, než je stanoveno obvykle, rovněž vzhledem k počtu jednotlivých opatření státní podpory, jichž se toto rozhodnutí týká, a jejich různým formám a době trvání. Komise proto Polsko žádá, aby toto rozhodnutí provedlo do sedmi měsíců ode dne jeho oznámení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora popsaná v 187.-201. bodě odůvodnění, kterou Polsko protiprávně poskytlo společnosti SSN v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná se společným trhem.
Případné záruky za zálohové platby, které Polsko udělilo společnosti SSN v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES ode dne 1. července 2007 do dne tohoto rozhodnutí, jsou neslučitelné se společným trhem.
Článek 2
Co se týká úvěrů získaných od různých veřejných subjektů, jak bylo popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně uhradila společnost SSN, a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat úvěr na trhu, a to za období mezi poskytnutím úvěru a jeho splacením. Pokud některý z úvěrů nebyl v době tohoto rozhodnutí dosud splacen, musí být splacen bezodkladně.
Článek 3
S ohledem na záruky za zálohové platby, které poskytla KUKE, jak je popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi záruční prémií uhrazenou příjemcem a záruční prémií, za niž by příjemce mohl získat záruku na trhu, a to za období mezi udělením záruky a vypršením její platnosti. Pokud jsou některé z těchto záruk v době tohoto rozhodnutí dosud aktivní, musí být neprodleně ukončeny.
Článek 4
Článek 3 se obdobně vztahuje rovněž na jakékoli záruky za zálohové platby, které společnosti SSN Polsko poskytlo v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES v období od 1. července 2007 do dne tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Pokud jde o nevymáhané závazky vůči různým veřejným subjektům, jak je popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou skutečně uhrazenou společností SSN a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat odklad splatnosti závazků od věřitele v tržním hospodářství, a to po dobu mezi udělením podpory a splacením veřejného závazku. Případné dosud nesplacené veřejné závazky musí být splaceny bezodkladně.
Článek 6
Co se týká kapitálových vkladů různých veřejných subjektů, jak je popsáno v 187.-201. bodě odůvodnění, Polsko získá zpět podporu rovnající se plné výši vloženého kapitálu.
Článek 7
1. Polsko zajistí navrácení podpory příjemcem, jak je stanoveno v článcích 2 až 6. Podpora je navrácena v souladu s pokyny uvedenými v 334.-347. bodě odůvodnění.
2. Částka, která má být navrácena, podléhá úrokům ode dne, kdy byla společnosti SSN k dispozici, až do dne, kdy byla získána zpět.
3. Úroky se vypočtou na základě složené úrokové míry v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (49) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (50), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Polsko zruší veškeré nevyplacené platby podpory uvedené v článku 1 s účinkem ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 8
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Polsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě sedmi měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 9
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Polsko Komisi tyto informace:
a)
celková částka (jistina a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit;
d)
důkazy, že byly ukončeny všechny dosud aktivní záruky za zálohové platby.
2. Polsko Komisi informuje o pokroku následných vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do doby navrácení podpory uvedené v článku 1.
Na žádost Komise Polsko neprodleně poskytne informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Polsko poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Toto rozhodnutí je určeno Polsku.
V Bruselu dne 6. listopadu 2008.
DECISIÓN DE LA COMISIÓN
de 6 de noviembre de 2008
relativa a la ayuda estatal C 19/05 (ex N 203/05) concedida por Polonia al Astillero Szczecin
[notificada con el número C(2008) 6770]
(El texto en lengua polaca es el único auténtico)
(Texto pertinente a efectos del EEE)
(2010/3/CE)
LA COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS,
Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea y, en particular, su artículo 88, apartado 2, párrafo primero,
Visto el Acuerdo sobre el Espacio Económico Europeo y, en particular, su artículo 62, apartado 1, letra a),
Después de haber emplazado a los interesados para que presentaran sus observaciones (1), de conformidad con las disposiciones citadas del Tratado y del Acuerdo,
Considerando lo siguiente:
1. PROCEDIMIENTO
(1)
De conformidad con las disposiciones del anexo IV, punto 3, del Tratado de Adhesión por las que se rige el procedimiento de medidas transitorias, Polonia notificó, mediante carta de 27 de abril de 2004, registrada el 28 de abril de 2004, medidas de reestructuración a favor de Stocznia Szczecińska Nowa Sp.z o.o. (Nuevos Astilleros Szczecin, SL, en lo sucesivo «Astilleros Szczecin»). El asunto se registró con el número PL 31/2004.
(2)
Mediante carta de 19 de mayo de 2004, la Comisión solicitó a las autoridades polacas algunos documentos que faltaban. Estos documentos fueron facilitados el 16 de junio de 2004. La Comisión solicitó información complementaria mediante cartas de 12 de agosto de 2004, 18 de noviembre de 2004 y 4 de marzo de 2005, a las que las autoridades polacas respondieron, respectivamente, mediante cartas de 24 de septiembre de 2004, registrada ese mismo día; de 28 de enero de 2005, registrada el 2 de febrero de 2005; de 30 de marzo de 2005, registrada el 1 de abril de 2005; y de 18 de abril de 2005, registrada el 20 de abril de 2005. Se celebraron reuniones con las autoridades polacas en las fechas siguientes: 9 de noviembre de 2004, 17 de noviembre de 2004 y 3 de marzo de 2005.
(3)
Mediante carta de 22 de abril de 2005, registrada ese mismo día, las autoridades polacas aceptaron que la Comisión tratase la notificación de 27 de abril de 2004 del asunto PL 31/2004 también como notificación con arreglo al artículo 88, apartado 2, del Tratado CE con respecto a cualesquiera medidas que fueran consideradas nueva ayuda. Se asignó un nuevo número al asunto: N 203/2005.
(4)
El 1 de junio de 2005, la Comisión adoptó la decisión de incoar el procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE en relación con la ayuda de reestructuración destinada al Astillero Szczecin, notificada por las autoridades polacas, que se publicó en el Diario Oficial (2), e invitó a las autoridades polacas y a los terceros interesados a que presentaran sus observaciones.
(5)
Mediante carta de 24 de junio de 2005, las autoridades polacas indicaron la existencia de información confidencial en la Decisión y solicitaron que se eliminara de su versión pública. La Comisión respondió mediante carta de 15 de julio de 2005. Las autoridades polacas solicitaron la ampliación del plazo para presentar observaciones a la decisión de incoación mediante cartas de 30 de junio de 2005, registrada el 1 de julio de 2005; 26 de julio, registrada el 27 de julio de 2005; y 30 de agosto de 2005, registrada el 1 de septiembre de 2005. La Comisión respondió mediante cartas de 12 de julio, 2 de agosto y 9 de septiembre de 2005, respectivamente. Mediante carta de 4 de octubre de 2005, registrada el 7 de octubre de 2005, las autoridades polacas presentaron observaciones a la decisión de incoación del procedimiento de investigación formal. En esta carta, las autoridades polacas presentaron también un plan de reestructuración para el período 2002-2004, fechado en diciembre de 2002 y modificado en octubre de 2003 (en lo sucesivo denominado «el plan de reestructuración de 2003»). Mediante carta de 10 de octubre de 2005, registrada ese mismo día, un representante legal del Astillero Szczecin informó de que se habían incorporado en el escrito de las autoridades polacas la opinión y las observaciones de la empresa.
(6)
Los terceros interesados que figuran a continuación presentaron observaciones: Związek Pracodawców Forum Okrętowe (Asociación de Industrias Marítimas de Polonia) por carta de 6 de octubre de 2005, registrada ese mismo día; Towimor S.A. por carta de 6 de octubre de 2005, registrada ese mismo día; H. Cegielski - Poznan S.A. por carta de 6 de octubre de 2005, registrada ese mismo día; Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V. por carta de 6 de octubre de 2005, registrada ese mismo día; Peter Dohle Shiffahrts-KG por carta de 5 de octubre de 2005, registrada el 6 de octubre de 2005; Odjefjell ASA, por carta de 6 de octubre de 2005, registrada el 11 de octubre de 2005; los sindicatos del Astillero Szczecin («Solidarność», «Solidarność 80» y «Stoczniowiec») por carta de 7 de octubre de 2005, registrada el 10 de octubre de 2005; el alcalde de la ciudad de Szczecin por carta de 5 de octubre, registrada el 11 de octubre de 2005; Lubmor Sp. z o.o. por carta de 6 de octubre de 2005, registrada el 11 de octubre de 2005 y Business Club Szczecin por carta de 12 de octubre de 2005, registrada ese mismo día. La Comisión remitió estas observaciones a las autoridades polacas mediante carta de 27 de octubre de 2005, a la que estas respondieron por carta de 21 de noviembre de 2005.
(7)
La Comisión solicitó los servicios de un consultor externo para evaluar el plan de reestructuración de 2003. El consultor entregó su informe a la Comisión en marzo de 2006.
(8)
Mediante carta de 13 de enero de 2006, la Comisión solicitó a las autoridades polacas información adicional sobre el proceso de reestructuración del Astillero Szczecin. Estas respondieron mediante carta de 20 de febrero de 2006, registrada ese mismo día. El 22 de febrero de 2006, se celebró una reunión entre las autoridades polacas, representantes del astillero y los servicios de la Comisión. A raíz de este encuentro, la Comisión solicitó a las autoridades polacas información adicional mediante cartas de 8 de marzo de 2006, 30 de marzo de 2006, 12 de abril de 2006 y 28 de abril de 2006. Las autoridades polacas respondieron mediante cartas de 13 de marzo de 2006, registrada ese mismo día; 29 de marzo de 2006, registrada el 30 de marzo de 2006; 6 de abril de 2006, registrada el 10 de abril de 2006; 19 de abril de 2006, registrada el 20 de abril de 2006; y 26 de mayo de 2006, registrada el 30 de mayo de 2006. Mediante carta de 23 de junio de 2006, registrada el 26 de junio de 2006, el asesor del astillero consultó a la Comisión sobre un proyecto de plan de reestructuración denominado «Plan de desarrollo del Astillero Szczecin para el período 2006-2011».
(9)
El 12 de julio de 2006, se celebró una reunión entre las autoridades polacas, representantes del astillero y los servicios de la Comisión. Las autoridades polacas remitieron información en relación con el proceso de reestructuración del Astillero Szczecin mediante carta de 13 de julio de 2006, registrada el 17 de julio de 2006. Por carta de 17 de julio de 2006, la Comisión solicitó a las autoridades polacas información complementaria. Estas respondieron mediante carta de 1 de septiembre de 2006, registrada ese mismo día. El 4 de septiembre de 2006, las autoridades polacas enviaron un plan de reestructuración modificado para el Astillero Szczecin denominado «Plan de desarrollo del Astillero Szczecin Nowa Sp. z o.o. para el período 2006-2011» (en lo sucesivo, «el plan de reestructuración de 2006».
(10)
Mediante cartas de 26 de septiembre de 2006, registrada el 27 de septiembre; y 21 de noviembre de 2006, registrada el 27 de noviembre de 2006, las autoridades polacas facilitaron información complementaria en relación con el asunto.
(11)
El 7 de diciembre de 2006 se celebró una reunión entre la Comisaria Neelie Kroes y Piotr Woźniak, Ministro de Economía polaco. El ministro Woźniak afirmó que Polonia estaba decidida a volver a poner en marcha el proceso de privatización del Astillero Szczecin mediante un procedimiento abierto y transparente que culminaría antes de junio de 2007. Las autoridades polacas confirmaron estas declaraciones mediante carta de 27 de diciembre de 2006, registrada el 4 de enero de 2007, remitiéndose a la decisión del Consejo de Ministros de Polonia, de 19 de diciembre de 2006, por la que se aceptó un documento titulado «Información sobre la situación en el sector de la construcción naval». Las autoridades polacas solicitaron a la Comisión que iniciase conversaciones sobre la cuestión de las medidas compensatorias. Los servicios de la Comisión visitaron el astillero el 18 de diciembre de 2006, en presencia de su consultor externo, con objeto de conocer los hechos y datos necesarios para evaluar las medidas compensatorias. El consultor externo presentó su informe de evaluación de la capacidad actual del astillero el 16 de enero de 2007.
(12)
A la carta de 27 de diciembre de 2006 la Comisión respondió mediante carta de 29 de enero de 2007, en la que, entre otras cosas, solicitaba a las autoridades polacas que presentaran una propuesta de medidas compensatorias para el Astillero Szczecin antes de que finalizase febrero de 2007.
(13)
Mediante carta de 28 de febrero de 2007, registrada ese mismo día, las autoridades polacas presentaron algunas explicaciones en relación con el proceso de privatización del Astillero Szczecin y una propuesta de medidas compensatorias. Las autoridades polacas propusieron el cierre de una de las tres gradas del astillero a partir de marzo de 2010.
(14)
En este contexto, el 15 de marzo de 2007, se celebró una reunión de carácter técnico entre los servicios de la Comisión, las autoridades polacas y los representantes del astillero, en la que se abordó esencialmente la cuestión de las medidas compensatorias, aunque también se habló del proceso de reestructuración en curso. La Comisión y las autoridades polacas acordaron que la Comisión tratase las cuestiones de índole técnica directamente con el Astillero Szczecin con vistas a reunir todos los datos necesarios para evaluar la propuesta de medidas compensatorias presentada por las autoridades polacas.
(15)
Tras la reunión, la Comisión solicitó una serie de datos al Astillero Szczecin mediante cartas de 29 de marzo de 2007, 27 de abril de 2007 y 30 de mayo de 2007. La empresa respondió por cartas de 18 de abril de 2007, registrada el 27 de abril de 2007; 8 de mayo de 2007, registrada el 10 de mayo de 2007; y 4 de junio de 2007, registrada el 5 de junio de 2006. El 8 de junio tuvo lugar una reunión entre los servicios de la Comisión, las autoridades polacas y representantes del astillero. El Astillero Szczecin facilitó información complementaria por carta de 15 de junio de 2007, registrada ese mismo día.
(16)
Por último, mediante carta de 31 de julio de 2007 los servicios de la Comisión informaron a las autoridades polacas de que, con carácter preliminar, consideraban que el cierre de la grada Wulkan 1 era una medida compensatoria suficiente con algunas condiciones. En su respuesta de 24 de agosto de 2007, registrada el 28 de agosto de 2007, las autoridades polacas confirmaban su intención de llevar a la práctica las reducciones de capacidad descritas en la carta de la Comisión.
(17)
Las autoridades polacas facilitaron información sobre el proceso de privatización y reestructuración del Astillero Szczecin mediante cartas de 5 de enero de 2007, registrada el mismo día; y 9 de enero de 2007, registrada el 11 de enero de 2007. La Comisión respondió por carta de 29 de enero de 2007. En una carta de 28 de febrero de 2007, registrada ese mismo día, las autoridades polacas se comprometieron a elegir un inversor para el astillero y a firmar el acuerdo de privatización antes de que finalizase junio de 2007.
(18)
La Comisión solicitó nuevas aclaraciones sobre el proceso de privatización del Astillero Szczecin mediante cartas de 29 de mayo de 2007, 28 de junio de 2007 y 30 de julio de 2007. Las autoridades polacas facilitaron información al respecto por carta de 1 de junio de 2007, registrada el 4 de junio de 2007, en la que figuraba la lista de empresas a las que se había enviado una invitación para presentar ofertas relativas a la adquisición del Astillero Szczecin. Mediante cartas de 25 de junio de 2007, registrada ese mismo día; y 11 de julio de 2007, registrada ese mismo día; se remitió información complementaria.
(19)
Por carta de 1 de agosto de 2007, registrada el 6 de agosto de 2007, las autoridades polacas enviaron el primer proyecto de memorando informativo del astillero. Mediante carta de 13 de agosto de 2007, la Comisión presentó observaciones al memorando informativo. Por carta de 21 de agosto de 2007, registrada el 27 de agosto de 2007, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que la situación financiera del astillero se había deteriorado sensiblemente y, por lo tanto, sus propietarios públicos se planteaban inyectar capital para sostenerlo. Las autoridades polacas anunciaron también que se actualizaría en consecuencia el memorando informativo.
(20)
Mediante carta de 4 de septiembre de 2007, la Comisión solicitó aclaraciones. Las autoridades polacas respondieron por cartas de 7 de septiembre de 2007, registrada el 10 de septiembre de 2007; y 11 de septiembre de 2007, en las que las autoridades polacas facilitaron la nueva versión del memorando informativo e informaron a la Comisión de que se habían remitido invitaciones a presentar ofertas a 221 inversores potenciales.
(21)
Mediante carta de 12 de septiembre de 2007, la Comisión solicitó información adicional. La Comisión presentó observaciones a propósito del memorando informativo y solicitó aclaraciones mediante cartas de 14 de septiembre de 2007 y 3 de octubre de 2007. Las autoridades polacas respondieron mediante carta de 12 de octubre de 2007, registrada el 16 de octubre de 2007, en la que informaban de que seis inversores potenciales habían solicitado una copia del memorando informativo del astillero. Mediante carta de 23 de octubre de 2007, registrada el mismo día, las autoridades polacas remitieron un calendario de privatización actualizado, previendo el inicio de las negociaciones con los inversores potenciales en enero de 2008.
(22)
Mediante carta de 30 de noviembre de 2007, la Comisión solicitó que, antes de finales de febrero de 2008, se presentara un proyecto de plan de reestructuración elaborado por el nuevo propietario del astillero. Las autoridades polacas facilitaron información complementaria sobre el proceso de privatización mediante cartas de 11 de diciembre de 2007, registrada el 13 de diciembre de 2007; y 19 de diciembre de 2007, registrada el 20 de diciembre de 2007. En la carta de 21 de diciembre de 2007, registrada ese mismo día, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que el 20 de diciembre de 2007 Amber Sp. z o.o. (filial al 100 % de un operador siderúrgico polaco, Zlomrex, en lo sucesivo, «Amber») fue el único licitador que presentó una oferta vinculante de compra de acciones del Astillero Szczecin.
(23)
El 10 de enero de 2008 tuvo lugar una reunión entre las autoridades polacas y la Comisión. Tras la reunión, la Comisión solicitó a las autoridades polacas que facilitasen información adicional sobre el proceso de privatización mediante cartas de 17 de enero de 2008, 30 de enero de 2008, 28 de febrero de 2008, 18 de marzo de 2008 y 2 de abril de 2008. Las autoridades polacas respondieron a las solicitudes de la Comisión mediante cartas de 23 de enero de 2008, registrada el 24 de enero de 2008; 25 de enero de 2008, registrada el 28 de enero de 2008; y 30 de enero de 2008, registrada el 31 de enero de 2008. Mediante carta de 8 de febrero de 2008, registrada ese mismo día, Polonia envió una copia de la oferta de Amber.
(24)
Mediante carta de 14 de febrero de 2008, registrada el 19 de febrero de 2008, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que no era posible respetar el plazo para la privatización del astillero antes de finales de febrero de 2008, se comprometieron a finalizar el proceso de privatización y acordaron el plan de reestructuración del astillero antes del verano de 2008.
(25)
Por carta de 29 de febrero de 2008, registrada el 3 de marzo de 2008, las autoridades polacas enviaron dos documentos de la empresa Amber: «Aclaraciones adicionales, líneas maestras del programa de reestructuración y compromisos declarados en relación con la adquisición del Astillero Szczecin suscritos por Amber» de 29 de febrero de 2008 y «Primera versión del plan de reestructuración del Astillero Szczecin que incluye el plan de negocio de la empresa para 2008-2012 teniendo en cuenta la información obtenida en el curso del proceso de diligencia debida llevado a cabo en el astillero».
(26)
Mediante carta de 28 de marzo de 2008, registrada ese mismo día, las autoridades polacas informaron de que el período de exclusividad para negociar con Amber se había ampliado hasta el 15 de abril de 2008. A raíz de la invitación cursada por las autoridades polacas por carta de 4 de abril de 2008, registrada el 7 de abril de 2008, el 10 de abril de 2008 tuvo lugar una reunión entre las autoridades polacas, representantes del Astillero Szczecin, Amber y los servicios de la Comisión.
(27)
Por correo electrónico de 9 de abril de 2008, registrado el 24 de abril de 2008, el asesor de Amber envió estimaciones financieras preliminares en relación con el astillero. Además, Amber facilitó información en la reunión de 10 de abril de 2008, que fue registrada el 18 de abril de 2008.
(28)
Las autoridades polacas enviaron información sobre el avance de las negociaciones con Amber por cartas de 7 de abril de 2008, registrada el 18 de abril de 2008; 23 de abril de 2008, registrada ese mismo día; 25 de abril de 2008, registrada ese mismo día; 28 de abril de 2008, registrada el 29 de abril de 2008; y 29 de abril de 2008, registrada el 5 de mayo de 2008. La Comisión solicitó información por carta de 30 de abril de 2008. El 8 de mayo de 2008, se celebró una reunión entre las autoridades polacas y la Comisión.
(29)
La Comisión presentó observaciones a propósito de la evolución del proceso de privatización mediante cartas de 21 y 30 de abril de 2008.
(30)
Por último, mediante carta de 12 de mayo de 2008, registrada ese mismo día, las autoridades polacas comunicaron a la Comisión que Amber se retiraba del proceso de privatización.
(31)
Las autoridades polacas informaron también a la Comisión de que estaban tomando medidas para relanzar el proceso de privatización con vistas a firmar los acuerdos de privatización antes de finales de noviembre de 2008. Desde el 3 de junio de 2008, Polonia ha venido enviando a la Comisión informes diarios sobre las medidas adoptadas por varios accionistas en este renovado proceso de privatización. La Comisión se reunió con las autoridades polacas el 13 de junio de 2008.
(32)
El 20 de junio de 2008, los servicios de la Comisión se reunieron con las autoridades polacas, a petición de estas últimas, y con la empresa noruega Ulstein y, el 24 de junio de 2008, con las autoridades polacas y la empresa polaca Mostostal Chojnice, que fueron presentadas a la Comisión como compradoras potenciales del Astillero Szczecin. Mediante carta de 26 de junio de 2008, registrada ese mismo día, las autoridades polacas remitieron un proyecto de plan de reestructuración para el Astillero Szczecin elaborado por Mostostal Chojnice. El 7 de julio de 2008 se envió información complementaria, registrada el 8 de julio de 2008.
(33)
Mediante carta de 14 de julio de 2008, las autoridades polacas se comprometieron a presentar a la Comisión antes del 12 de septiembre de 2008 un plan de reestructuración completo.
(34)
El 16 de julio de 2008, la Comisión aceptó provisionalmente la evaluación y las conclusiones presentadas en un proyecto de decisión final por la que se da por concluido el procedimiento de investigación formal considerando que la ayuda estatal concedida al Astillero Szczecin es incompatible con el mercado común y ha de ser recuperada. A la luz de la carta de las autoridades polacas de 14 de julio de 2008, la Comisión decidió posponer la adopción de esta decisión con objeto de estar en condiciones de determinar si el nuevo plan de reestructuración, que debía ser remitido por las autoridades polacas antes del 12 de septiembre de 2008, mejoraba sensiblemente la situación y permitía que la ayuda fuese considerada compatible con el mercado común.
(35)
Posteriormente, las autoridades polacas han venido informando semanalmente a la Comisión de la evolución del proceso de privatización (cartas de 28 de julio, 4 de agosto, 12 de agosto, 21 de agosto, 25 de agosto, 1 de septiembre, 8 de septiembre, 16 de septiembre y 23 de septiembre de 2008, registradas esos mismos días).
(36)
Mediante carta de 18 de julio de 2008, registrada el 21 de julio de 2008, las autoridades polacas propusieron una ronda de consultas con los servicios de la Comisión sobre el plan de reestructuración, con el fin de preparar su versión definitiva, teniendo en cuenta las observaciones de los servicios de la Comisión. La Comisión aceptó el calendario de la consulta por carta de 31 de julio de 2008.
(37)
La Comisión no recibió informalmente un proyecto de plan de reestructuración para el Astillero Szczecin hasta el 3 de septiembre de 2008. A continuación, el 4 de septiembre de 2008 se celebró un primer encuentro entre las autoridades polacas y los servicios de la Comisión, en presencia de Mostostal. El 8 de septiembre de 2008, la Comisión recibió una versión corregida del plan y el 10 de septiembre de 2008 se organizó otra reunión con las autoridades polacas, Mostostal y el coinversor potencial, Ulstein.
(38)
Mediante carta de 12 de septiembre de 2008, registrada ese mismo día, las autoridades polacas remitieron el plan de reestructuración definitivo del Astillero Szczecin elaborado por Mostostal en cooperación con la empresa noruega de construcción naval Ulstein.
(39)
Mediante carta de 16 de septiembre de 2008, registrada el 17 de septiembre de 2008, las autoridades polacas remitieron el borrador del acuerdo de reestructuración entre Mostostal y los propietarios públicos del Astillero Szczecin: la Agencia de Desarrollo Industrial y la Corporación de Astilleros de Polonia.
(40)
Mediante carta de 22 de septiembre de 2008, registrada ese mismo día, Ulstein informó a la Comisión de que se retiraba del proceso de privatización y no participaría en la reestructuración del Astillero Szczecin.
(41)
Mediante carta de 22 de septiembre de 2008, registrada el 25 de septiembre de 2008, Mostostal informó a la Comisión de que, a la vista de la decisión de Ulstein, estaba dispuesta a llevar a cabo en solitario la totalidad del plan de reestructuración del Astillero Szczecin. El 30 de septiembre de 2008, se celebró una reunión entre las autoridades polacas, los servicios de la Comisión y la empresa Mostostal.
(42)
Por carta de 27 de octubre de 2008, la Comisión indicó a las autoridades polacas las condiciones generales para la ejecución de la presente Decisión. Mediante carta de 3 de noviembre de 2008, registrada el 4 de noviembre de 2008, las autoridades polacas se comprometieron a observar plenamente estas condiciones. La Comisión aceptó este compromiso de las autoridades polacas por carta de 6 de noviembre de 2008.
(43)
Mediante carta de 14 de junio de 2007, la Comisión solicitó a las autoridades polacas que le facilitasen información sobre la ayuda estatal recibida por el Astillero Szczecin con posterioridad a la incoación del procedimiento de investigación formal. Estas respondieron mediante carta de 11 de julio de 2007, registrada ese mismo día. Mediante carta de 13 de noviembre de 2007, la Comisión solicitó aclaraciones adicionales. Las autoridades polacas respondieron mediante carta de 9 de enero de 2008, registrada ese mismo día. Las autoridades polacas facilitaron información adicional en relación con la ayuda estatal concedida al astillero mediante carta de 9 de enero de 2008, registrada el 10 de enero de 2008. Las autoridades polacas informaron a la Comisión de las medidas adicionales concedidas al Astillero Szczecin mediante cartas de 6 de diciembre de 2007, registrada ese mismo día; 9 de enero de 2008, registrada el 10 de enero de 2008; 12 de febrero de 2008, registrada el 13 de febrero de 2008; 26 de junio de 2008, registrada el 27 de junio 2008; y 12 de septiembre de 2008, registrada ese mismo día.
2. DESCRIPCIÓN
2.1. LA EMPRESA
(44)
El beneficiario de la ayuda está situado en la región de Pomerania Occidental, al noroeste de Polonia. La Comisión señala que las empresas situadas en esta región reúnen las condiciones para recibir, con arreglo a las normas relativas a las ayudas estatales, ayudas procedentes de los Fondos Estructurales en el marco del objetivo de convergencia (3) y del Fondo de Cohesión (4). En particular, las empresas establecidas en esta región son beneficiarias potenciales de ayudas procedentes del Programa Operativo Regional para la región de Pomerania Occidental al amparo de los ejes prioritarios de apoyo a las medidas destinadas a las pequeñas y medianas empresas, la innovación y la transferencia de tecnología (orientadas a la creación a largo plazo de puestos de trabajo) y a las infraestructuras sociales y educativas, centradas en la formación profesional y el aprendizaje permanente. Las empresas situadas en esta región también pueden acogerse al Programa Operativo para la Economía Innovadora.
(45)
El Astillero Szczecin fue fundado el 25 de junio de 2002 con el fin de absorber las actividades de Stocznia Szczecinska Porta Holding S.A. (en lo sucesivo, «SSPH») y de su filial principal en el sector de la construcción naval, el Astillero Szczecin (en lo sucesivo, «SS»), que solicitaron el concurso de acreedores el 29 de julio de 2002. El Astillero Szczecin fue creado como estructura vacía (empty shell), exenta de las deudas de SSPH y SS derivadas de sus actividades anteriores.
(46)
La nueva empresa de construcción naval fue absorbida por la empresa pública Agencja Rozwoju Przemysłu S.A. (Agencia de Desarrollo Industrial S.A., en lo sucesivo, «ARP») y el Tesoro Público con el fin de finalizar las actividades en curso y de reanudar las actividades de construcción naval, al tiempo que se llevaba a cabo la necesaria reestructuración. Formalmente, la empresa que absorbió las actividades anteriores de construcción naval era una filial de SSPH, creada ya en 1989, Allround Ship Services Sp. z o.o. (en lo sucesivo, «ASS»). En realidad, ya en 2001, al enfrentarse a una difícil situación financiera, la empresa de titularidad pública al 100 % SSPH decidió concentrar las actividades de construcción naval en ASS, que se consideraba más fácil de reestructurar que SS. En enero de 2002, ASS, originalmente una pequeña filial que realizaba trabajos de pintura, celebró con SSPH un convenio marco para la construcción de cascos y, a tal efecto, alquiló los activos de producción de SSPH. Unas semanas antes de que SSPH solicitara el concurso de acreedores, vendió ASS a ARP por 1 zloty polaco (PLN). A continuación ASS fue rebautizada como Stocznia Szczecińska Nowa (Astillero Szczecin, el beneficiario de la ayuda).
(47)
En ese momento el Astillero Szczecin no absorbió los activos de SSPH y SS sino que se los alquiló al administrador concursal hasta julio de 2004. El 20 de julio de 2004, el Astillero Szczecin firmó con los administradores de SSPH y SS el convenio por el que adquiría estos activos. El Astillero Szczecin no asumió las deudas de SSPH ni de SS, sino que estas dos empresas siguieron siendo responsables de unas deudas sujetas al procedimiento concursal. El Astillero Szczecin asumió una parte de los trabajos en curso celebrando nuevos convenios con los propietarios de los buques.
(48)
ASS absorbió los empleados de SSPH y SS, pero fue reduciendo paulatinamente la plantilla de 8 071 trabajadores en 2001 a 5 322 a finales de 2006. En 2007, la empresa empleaba a una media de 4 700 personas.
(49)
El volumen de producción aumentó de 158 000 CGT en 2003 a 213 000 CGT en 2005, mientras que en 2006 la producción descendió a 167 000 CGT. En agosto de 2007, en la cartera de pedidos figuraban 30 buques por un valor total de 1 134 millones EUR. En términos de magnitud de la cartera de pedidos, SSN ocupa el puesto 32o a escala mundial y el 6o en Europa.
(50)
Los principales clientes del astillero se encuentran en Alemania, Países Bajos, Rusia e Italia. Sus principales competidores en Europa son los astilleros españoles, alemanes y croatas.
(51)
En la actualidad el 80 % del Astillero Szczecin está en manos de Korporacja Polskie Stocznie S.A. (Corporación de Astilleros de Polonia S.A., en lo sucesivo, «KPS») y el 18 % es propiedad de ARP. El Tesoro Público controla un 2 % del capital en acciones. ARP es una sociedad por acciones de titularidad pública constituida por ley y propiedad al 100 % del Tesoro Público. ARP desarrolla actividades que le son confiadas por ley. Entre otras cosas, participa en procesos de reestructuración de la titularidad en empresas públicas, gestiona paquetes de acciones y participaciones del Tesoro Público en nombre de las instituciones públicas y concede créditos y avales para la reestructuración de empresas públicas. ARP posee el 100 % del capital en acciones de KPS, que fue creada con el fin de garantizar la financiación de las empresas del sector de la construcción naval en Polonia.
(52)
El Astillero Szczecin construye buques, como portacontenedores, buques destinados al transporte de productos químicos, ro-ro y multipropósito. El 1 % de la actividad de la empresa consiste en la fabricación de estructuras metálicas y diversos servicios afines a la construcción naval.
(53)
Entre las principales instalaciones de producción del Astillero Szczecin se encuentran tres gradas: Wulkan Nowy, Odra Nowa y Wulkan 1.
(54)
Inmediatamente después de su creación en 2002, el Astillero Szczecin comenzó a desarrollar actividades de reestructuración. Elaboró el plan de reestructuración de 2003 que, en primer lugar, fue aprobado por sus accionistas el 19 de diciembre de 2002 y fue modificado posteriormente en octubre de 2003. Algunas de las razones principales de la insolvencia de la anterior empresa de construcción naval de Szczecin son las siguientes: problemas tecnológicos, errores de diseño, escasa productividad, costes elevados y factores externos tales como el elevado tipo de cambio del zloty polaco y la competencia asiática. Estos problemas condujeron a que los mercados financieros perdieran la motivación para financiar actividades de construcción de buques, lo que, a su vez, provocó retrasos en las entregas y la acumulación de penalizaciones y deudas.
(55)
La estrategia de reestructuración pretendía lograr la rentabilidad permanente, centrándose en el mercado de buques portacontenedores, y convertir a la empresa en un gran productor de buques para el transporte de productos químicos, buques ro-ro y con-ro, así como de buques para fines específicos. El plan de reestructuración también incluía la posibilidad de encontrar un inversor estratégico. Era necesario modificar el plan de reestructuración inicial de 2003 debido a las dificultades financieras de las empresas que cooperaban, a los trabajadores y a las actividades que se encontraban integradas en el Astillero Szczecin.
(56)
La situación financiera del Astillero Szczecin se fue deteriorando de manera gradual.
Cuadro 1
Producción del Astillero Szczecin
(en millones PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
30.9.2007
Volumen de negocios
424,88
1 114,44
1 303,46
1 416,04
1 199,8
655,87
Resultado de explotación
-6,16
-39,64
- 119,80
-11,44
- 194,24
- 134,36
Capital propio
65,01
62,01
112,83
247,96
149,43
81,96
Fuente: Memorando informativo de 2006, presentado por las autoridades polacas el 12 de octubre de 2007 y «Plan de negocio del Astillero Szczecin para 2008-2012 teniendo en cuenta la información obtenida en el transcurso del proceso de diligencia debida llevado a cabo en el astillero», remitido por carta de 29 de febrero de 2008.
(57)
Los factores que provocaron esta difícil situación financiera eran externos, tales como la depreciación del dólar (la divisa en la que el astillero percibía sus ingresos) y la apreciación del zloty (la divisa de los costes del astillero), el aumento de los precios del acero y las dificultades para acceder a la financiación tras la solicitud de concurso de acreedores de SSPH. En cuanto a las razones internas que explican las dificultades, se ha reconocido que las instalaciones del astillero se encontraban en malas condiciones y requerían mejoras sustanciales. Desde 2006, la empresa ha debido hacer frente a graves problemas laborales: un elevado absentismo, la rotación de los empleados y la partida de trabajadores cualificados a otros astilleros, especialmente con dirección a Alemania y Noruega, países en los que se ofrecían salarios notablemente superiores.
2.2. DECISIÓN DE INCOAR EL PROCEDIMIENTO CONTEMPLADO EN EL ARTÍCULO 88, APARTADO 2, DEL TRATADO CE
(58)
En su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, la Comisión llegó a la conclusión, en primer lugar, de que las medidas notificadas a la Comisión en el marco del anexo IV, punto 3, del Tratado de Adhesión constituyen nueva ayuda porque aún no se habían concedido en el momento de la adhesión. La Comisión enumeró estas medidas en la parte B del anexo a dicha decisión.
(59)
La Comisión concluyó también que una serie de medidas incluidas en la parte A del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal se habían concedido al Astillero Szczecin antes del 1 de mayo de 2004, no eran aplicables con posterioridad a la adhesión con arreglo a lo dispuesto en el anexo IV, apartado 3, del Tratado de Adhesión y, por lo tanto, no se evaluarían al amparo del procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2. Por consiguiente, la presente Decisión no abarca estas medidas. No obstante, se han de tener en cuenta en la evaluación de la compatibilidad con el mercado común de las medidas concedidas tras la adhesión.
(60)
Esencialmente, por lo que respecta a las medidas enumeradas en la parte B del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, la Comisión alegó que la decisión legalmente vinculante sobre estas medidas no se había adoptado antes de la adhesión, si bien se reconoció que se habían dado algunos pasos preliminares hacia tal decisión legalmente vinculante.
(61)
La primera de estas medidas es una inyección de capital por parte de ARP. El plan de reestructuración de 2003 contemplaba una inyección de capital de 241 752 900 PLN, aunque solo una parte de la misma (180 millones PLN) se efectuó antes de la adhesión de Polonia a la UE. ARP no estaba en condiciones, sin embargo, de llevar a cabo la totalidad de la inyección de capital de 241 752 900 PLN por razones presupuestarias. En opinión de las autoridades polacas, el resto de la inyección de capital (61 752 652 PLN) se decidió el 21 de diciembre de 2004.
(62)
La segunda y la tercera de estas medidas de ayuda son garantías de ARP para la construcción de buques (cada una corresponde a una ayuda por un importe de 1 935 000 PLN). Estas garantías se refieren a buques cuya construcción fue encargada en 2002. Las garantías para los buques posteriores debían constituirse tan pronto como se entregaran los anteriores. Por tanto, las garantías para los buques 7o y 8o debían constituirse en el momento en que se entregaran los buques 4o y 5o (en 2005).
(63)
El último conjunto de medidas que, según la información de que se dispone, no se concedió antes de la adhesión, es el otorgado al Astillero Szczecin por parte de la Ciudad de Szczecin en forma de condonaciones y aplazamientos de pago del impuesto sobre bienes inmuebles. En total, estas medidas representan 12 500 000 PLN. Según los datos facilitados por las autoridades polacas (5), a día de hoy estas medidas aún no se han hecho efectivas al astillero.
(64)
La Comisión decidió incoar el procedimiento de investigación formal debido a las dudas que se detallan a continuación en cuanto a la compatibilidad de las ayudas de reestructuración con el mercado común.
(65)
En primer lugar, la Comisión albergaba dudas en cuanto a la elegibilidad del Astillero Szczecin para recibir ayudas de reestructuración. Daba la impresión de que la empresa había sido creada para continuar con la actividad de su predecesora, que había solicitado el concurso de acreedores, sin asumir, sin embargo, sus deudas. La Comisión consideró, por tanto, que el Astillero Szczecin era una nueva empresa en el sentido de las Directrices comunitarias aplicables.
(66)
En segundo lugar, la Comisión tenía dudas de que las actividades de reestructuración ya realizadas y en curso fueran a lograr la rentabilidad a largo plazo del Astillero Szczecin. La reestructuración llevada a cabo por el astillero consistía principalmente en la reducción de la deuda y la mejora de la liquidez, con el fin de garantizar la continuidad de la producción. Entre los presuntos costes de las verdaderas actividades de reestructuración se incluyen los costes de adquisición de los activos productivos al administrador concursal de SSPH y SS. La Comisión constató que, incluso al término del período de reestructuración, el nivel de producción previsto seguiría siendo relativamente bajo en relación con el de astilleros europeos competidores.
(67)
En tercer lugar, y teniendo en cuenta la información disponible, la Comisión albergaba dudas de que se hubieran adoptado las medidas compensatorias adecuadas, ya que, en la práctica, en el astillero no se había logrado una verdadera reducción de la capacidad de producción.
(68)
En cuarto lugar, la Comisión dudaba de que algunos de los presuntos costes de reestructuración, como, por ejemplo, los de adquisición de los activos productivos, fueran a ser considerados elegibles por estar relacionados verdaderamente con la reestructuración.
(69)
Por último, la Comisión albergaba dudas de que la contribución propia del beneficiario al plan de reestructuración a partir de sus propios recursos o de financiación externa en condiciones de mercado fuera significativa. La Comisión dudaba especialmente de que el uso del beneficio acumulado constituyera contribución propia. Además, la Comisión señaló que el 78 % de la supuesta contribución propia estaba constituido por anticipos de armadores garantizados por KUKE, la Agencia polaca de Crédito a la Exportación. Habida cuenta de que el Astillero Szczecin era una empresa que atravesaba por dificultades financieras, la Comisión no tenía la certeza de que las primas de garantía reflejasen adecuadamente el riesgo implícito ni de que los avales exigidos fueran suficientes. Por ello, la Comisión no estaba segura de que la contribución propia propuesta estuviera exenta de ayuda estatal.
2.3. OBSERVACIONES DE LOS TERCEROS INTERESADOS
2.3.1. OBSERVACIONES DE LAS AUTORIDADES POLACAS
(70)
A raíz de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, las autoridades polacas remitieron sus observaciones a propósito de la decisión. El beneficiario de la ayuda no presentó alegaciones propias, sino que suscribió lo indicado por las autoridades polacas.
(71)
Las autoridades polacas abordaron varias cuestiones. El principal asunto controvertido era el de determinar si algunas medidas de ayuda habían sido ejecutadas antes de la adhesión de Polonia a la Unión Europea, es decir, antes del 1 de mayo de 2004, y si no eran aplicables tras la adhesión. Estas medidas no pueden ser evaluadas por la Comisión, ya que solo las medidas que no hubieran sido otorgadas antes de la adhesión son evaluadas por la Comisión en calidad de ayudas notificadas o de ayudas ilegales en aplicación del procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(72)
Las autoridades polacas se mostraron en desacuerdo con la conclusión de la Comisión de que las medidas presentadas en la parte B del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal constituían nueva ayuda. Las autoridades polacas aseguran que todas las medidas incluidas en ese cuadro habían sido concedidas antes de la adhesión de Polonia y, por lo tanto, no se había previsto o concedido ninguna nueva ayuda al Astillero Szczecin.
(73)
En primer lugar, las autoridades polacas arguyen que el Astillero Szczecin albergaba expectativas legítimas de que la ayuda contemplada en el plan de reestructuración de 2003 fuera compatible con la normativa en materia de ayudas estatales. Las autoridades polacas hacen referencia especialmente a dos documentos: «Situación del sector polaco de la construcción naval, acciones recomendadas y mecanismos de apoyo a este sector» (adoptado por el Consejo de Ministros el 16 de julio de 2002) y«Estrategia a medio plazo de constitución de avales y garantías del Tesoro Público» (adoptado por el Consejo de Ministros de 10 de junio de 2003). Las autoridades polacas sostienen que estas y otras acciones similares adoptadas por las autoridades centrales, regionales y municipales formaban parte de un amplio programa destinado a salvar el sector de la construcción naval.
(74)
En segundo lugar, las autoridades polacas alegan que, al exigir la promulgación de un «acto legalmente vinculante», la Comisión aplica criterios del Derecho comunitario a acontecimientos y al Derecho nacional anteriores a la adhesión. Polonia sostiene que antes de la adhesión era de aplicación la normativa polaca en materia de ayudas estatales y que esta normativa «no contemplaba una decisión formal relativa a la concesión de ayuda destinada al beneficiario en ningún momento del procedimiento». La normativa polaca no requería más que la aprobación del plan de reestructuración y de las medidas de ayuda de dicho plan por parte del presidente de la Oficina de Defensa de la Competencia y los Consumidores, que evidentemente se concedió. Las autoridades polacas alegan que «es incuestionable que cada medida incluida en el plan de reestructuración finalmente aprobado se pactaba entre SSN y la autoridad pertinente que concedía la ayuda». En otro orden de cosas, Polonia estima que el Derecho comunitario no era aplicable a hechos anteriores a la adhesión y que el asunto Fleuren (6), al que la Comisión se refirió en su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, difería en lo fundamental del presente asunto.
(75)
En tercer lugar, se alega que la aprobación del plan de reestructuración por parte del Consejo de Supervisión del Astillero Szczecin ha de ser considerada un acto de concesión de ayuda. En respuesta a la duda que albergaba la Comisión de que el Consejo de Supervisión fuera el órgano facultado para adoptar decisiones con repercusiones financieras vinculantes para los accionistas, se indica que el Consejo de Supervisión representa los intereses de los accionistas porque es un órgano designado por ellos. Los miembros del Consejo de Supervisión actúan siguiendo instrucciones de los accionistas (ARP y el Tesoro Público) y sus actos generaron un compromiso de ARP y el Tesoro Público de conceder la ayuda.
(76)
En cuarto lugar, las autoridades polacas alegan que la aprobación del plan de reestructuración de 2003 por parte del equipo del ARP para el sector de la construcción naval reforzaba las expectativas legítimas porque los miembros de dicho equipo eran todos representantes en el Consejo de Supervisión. Las autoridades polacas reconocieron que las verdaderas decisiones han de ser adoptadas por el Consejo de Administración y la Junta General de Accionistas de ARP.
(77)
Por último, las autoridades polacas alegan que la ayuda fue concedida antes de la adhesión porque el compromiso del Estado se expresó en el plan de reestructuración de 2003 y, por tanto, era conocido antes de la adhesión.
(78)
Las autoridades polacas recuerdan el sistema de prórroga por el que se constituye una nueva garantía cuando expira una anterior y esgrimen el argumento de que este sistema, y, por tanto, todas las garantías cubiertas por él, fue aprobado por el Consejo de Supervisión como parte del plan de reestructuración de 2003. Las autoridades polacas citan los criterios para evaluar si una garantía es aplicable tras la adhesión o no y consideran estos criterios decisivos para determinar si se concedió ayuda.
(79)
Las autoridades polacas no se refieren al argumento esgrimido por la Comisión según el cual ARP no ha llevado a cabo las mismas fases procedimentales en el caso de las dos garantías impugnadas que en el de las garantías concedidas anteriormente. Las autoridades polacas no cuestionan la interpretación de los hechos que hace la Comisión según la cual los contratos de construcción naval celebrados en 2002 incluían una cláusula que autorizaba al comprador a renunciar unilateralmente si el astillero no garantizaba la construcción de los buques en un plazo determinado.
(80)
Las autoridades polacas alegan que antes de la adhesión de Polonia a la UE se conocía el compromiso financiero exacto del Estado en relación con estas medidas. Las autoridades polacas confirman que la autoridad que concede la ayuda no pudo emitir decisiones finales sobre el aplazamiento y la condonación ex ante.
(81)
En respuesta a las dudas que albergaba la Comisión a propósito de si el astillero, como empresa creada tras la insolvencia de la empresa anterior que realizaba actividades de construcción naval en Szczecin, reúne las condiciones para recibir ayudas de reestructuración, las autoridades polacas estiman que el beneficiario de la ayuda existía con un nombre diferente (ASS) antes de la insolvencia de la entidad anterior y operaba en el sector de la construcción naval.
(82)
Las autoridades polacas también presentaron observaciones en relación con otros aspectos de la decisión de la Comisión. En particular, estiman que la reestructuración del Astillero Szczecin afectaba a muchos ámbitos de su actividad y pretendía mejorar sustancialmente su rendimiento. El astillero adoptó una estrategia más coherente, llevó a cabo una reestructuración de la plantilla, aumentó la productividad, desarrolló una gestión más eficaz y mejoró su situación financiera. La empresa preveía entrar en beneficios a partir de 2005.
(83)
Las autoridades polacas afirman también que el Astillero Szczecin puso en práctica medidas compensatorias suficientes, ya que solo adquirió la parte de los terrenos y las estructuras que anteriormente eran propiedad de SSPH y que están directamente relacionadas con la capacidad del astillero para construir buques.
(84)
Las autoridades polacas alegan que la contribución propia propuesta es insuficiente. En particular, los beneficios futuros con los que el astillero tiene la intención de financiar parte de los costes de reestructuración no pueden ser considerados recursos públicos y, por tanto, constituyen contribución propia. Las autoridades polacas alegan que los anticipos garantizados por la Agencia polaca de Seguro de Crédito a la Exportación (KUKE) que financia la explotación del astillero, también debería ser considerada contribución propia. Las autoridades polacas describen las condiciones en las que KUKE constituye estas garantías (las primas y el tipo de aval necesario) y subraya que la Agencia no se ha visto obligada a realizar pago alguno a ningún armador en concepto de las garantías constituidas.
(85)
Las autoridades polacas señalan que la adopción de las medidas de reestructuración mejoraron la situación financiera del astillero y se ha podido demostrar su rentabilidad.
2.3.2. OBSERVACIONES DE OTROS TERCEROS INTERESADOS
(86)
La Asociación polaca de Empresarios de la Construcción Naval, Forum Okrętowe, explicó las razones que se escondían tras las dificultades del astillero y manifestó su opinión de que solo este sobrevivió gracias a la correcta aplicación del plan de reestructuración y a las ayudas públicas recibidas a tal efecto.
(87)
La empresa Towimor S.A., que suministraba al astillero grúas de cubierta y equipos de anclaje y amarre, informó de que la única razón de que el astillero restableciese su capacidad de construcción naval y sobreviviese a las crisis en el período 2002-2004 fue el hecho de que ARP hubiera adoptado una posición de liderazgo en el proceso de reestructuración. La empresa Towimor subrayó que el plan de reestructuración se llevó a cabo con éxito y que se han introducido mejoras a largo plazo.
(88)
Lubmor Sp. z o.o., empresa que suministra equipos de interior para los buques, subrayó la importancia del Astillero Szczecin tanto para sí misma como para otras empresas que cooperan con el astillero.
(89)
Otro proveedor, H. Cegielski, que fabrica principalmente motores para buques, hizo hincapié en que la exitosa reestructuración del Astillero Szczecin salvó a todo el sector de la construcción naval en el período 2002-2004 y que los resultados financieros del astillero, en constante mejora, muestran que las medidas de reestructuración condujeron a mejoras a largo plazo.
(90)
Spliethoff's Bevrachtingskantoor B.V., cliente del Astillero Szczecin, subrayó los amplios conocimientos técnicos especializados del astillero en varios segmentos del sector de la construcción naval y la calidad de los buques que habían sido construidos para esta empresa. Este armador señaló que el Astillero Szczecin había construido para él ocho buques multipropósito con elevados niveles de especificación y calidad. El interesado manifestó su esperanza de que la Comisión autorizase las ayudas concedidas al astillero. Otros clientes del astillero, como Peter Dohle Schiffahrts-KG y Odfjell, manifestaron opiniones similares.
(91)
El sindicato Solidaridad subrayó la importancia del astillero para el empleo y la situación económica de la región en su conjunto. El sindicato expresó su confianza en que la Comisión finalizase lo antes posible la investigación y autorizase las ayudas recibidas por el astillero.
(92)
El alcalde de Szczecin subrayó la importancia del astillero para la región y señaló que, aunque con un cierto retraso, la reestructuración llevada a cabo produjo los resultados esperados y el astillero pudo competir en el mercado con otros astilleros en una perspectiva a largo plazo.
(93)
Business Club Szczecin, asociación patronal para el desarrollo de Szczecin y Pomerania Occidental, manifestó su apoyo a la reestructuración del Astillero Szczecin. Esta asociación describe las dificultades a las que debió hacer frente la región a raíz de la insolvencia de SSPH en 2002 y afirmó que el apoyo dado por las autoridades polacas al astillero hizo posible que superase la crisis.
2.4. EVOLUCIÓN POSTERIOR A LA DECISIÓN DE LA COMISIÓN DE INCOAR EL PROCEDIMIENTO DE INVESTIGACIÓN FORMAL
(94)
A continuación se resume todo lo relacionado con la investigación de la Comisión y los acontecimientos de relevancia.
(95)
En respuesta a la decisión de la Comisión de incoar el procedimiento de investigación formal, en el otoño de 2005 las autoridades polacas ofrecieron dos tipos de explicaciones: en primer lugar, cuestionaron la competencia de la Comisión para actuar con respecto a las medidas consideradas nueva ayuda en la decisión de la Comisión y, en segundo lugar, alegaron que, aun en el supuesto de que las medidas constituyesen nueva ayuda, son compatibles con el mercado común en calidad de ayuda de reestructuración.
(96)
En apoyo de sus alegaciones en relación con la compatibilidad de las ayudas con el mercado común, las autoridades polacas facilitaron a la Comisión el plan de reestructuración de 2003. La Comisión lo analizó y recurrió a la ayuda de un consultor externo. La Comisión concluyó que el plan de reestructuración de 2003 no cumplía ninguna de las condiciones para la autorización de ayuda de reestructuración contempladas en las Directrices vigentes.
(97)
En diciembre de 2005, la Comisión supo por fuentes públicas (7) que se había creado un grupo de capital de titularidad pública, KPS, con vistas a integrar los tres grandes astilleros polacos de Gdynia, Gdansk y Szczecin en una sola entidad (en lo sucesivo, «el plan de consolidación»). La tarea principal de KPS consistía en garantizar la financiación de la actividad productiva de estos astilleros. Las autoridades polacas no informaron a la Comisión del plan de consolidación en ninguna fase del procedimiento, ni antes ni después de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal.
(98)
A instancias de la Comisión, las autoridades polacas aclararon a principios de 2006 que, si bien era cierto que se había contemplado anteriormente el plan de consolidación, se había descartado su ejecución y que en breve se adoptaría una nueva estrategia para reestructurar el sector polaco de la construcción naval. Las autoridades polacas aclararon que la función de KPS era ofrecer financiación para la actividad productiva de los astilleros polacos, principalmente en forma de créditos a corto plazo.
(99)
En la reunión celebrada el 22 de febrero de 2006 entre las autoridades polacas y los servicios de la Comisión, la Comisión informó a Polonia de que, de la información que obraba en su poder, no podía concluir que el plan de reestructuración bastase para restablecer la rentabilidad a largo plazo del astillero. La Comisión subrayó que el plan de reestructuración de 2003 era más bien un plan de puesta en marcha, que adoptaba esencialmente medidas financieras para reanudar la explotación del astillero tras el concurso de acreedores de SSPH y no un plan de reestructuración que garantizase el restablecimiento de la rentabilidad a largo plazo. En particular, las inversiones previstas eran insuficientes a la vista del mal estado de los equipos y las instalaciones del astillero. Las autoridades polacas y el astillero sostenían que este ya había vuelto a ser rentable. No obstante, la parte polaca confirmó que el astillero necesita una inversión sustancial para su modernización de al menos 200 millones PLN y que, por este motivo, se vendería a un inversor privado en torno a 2008-2009. En la reunión las autoridades polacas confirmaron que se remitiría a la Comisión un nuevo plan de reestructuración o una modificación del plan de 2003.
(100)
Tras la reunión, las autoridades polacas se comprometieron (8) a presentar a la Comisión un plan de reestructuración modificado antes del 22 de mayo de 2006.
(101)
El 26 de junio de 2006, la Comisión recibió un primer borrador del plan de reestructuración denominado «Plan de desarrollo para el astillero Stocznia Szczecińska Nowa Sp. z o.o. para el período 2006-2011» elaborado con ayuda de la consultora Deloitte Advisory.
(102)
La Comisión manifestó serias dudas con relación a este borrador en su visita sobre el terreno realizada el 13 de junio de 2006 y por escrito el 17 de julio de 2006, al señalar que este primer borrador no era lo suficientemente ambicioso para garantizar que el astillero volviera a ser rentable a largo plazo. La Comisión subrayó que la reestructuración tenía que financiarse en su mayor parte mediante fondos propios libres de ayudas públicas, lo que no se contemplaba en el borrador, y que era preciso aplicar medidas compensatorias significativas. Habiendo constatado el recurso permanente a las garantías constituidas por la entidad pública KUKE, la Comisión advirtió al astillero y a las autoridades polacas de que estas garantías eran constitutivas de ayuda estatal. La Comisión instó a Polonia a revisar el borrador del plan de reestructuración y a presentar una versión definitiva del mismo antes de finales de agosto de 2006.
(103)
A pesar de las advertencias, el plan de reestructuración de 2006, remitido finalmente por las autoridades polacas en septiembre de ese año, con una demora de dos meses, no difería sustancialmente del primer proyecto. A continuación se recogen las principales críticas manifestadas a propósito del plan de reestructuración de 2006.
(104)
En septiembre de 2006, las autoridades polacas informaron de que el 31 de agosto de 2006 la Junta General de Accionistas del Astillero Szczecin decidió realizar una ampliación de capital por importe de 95 millones PLN y preparar antes del 15 de octubre de 2006 ofertas para los inversores potenciales interesados en adquirir las acciones recién emitidas. A 31 de diciembre de 2006 solo dos empresas habían manifestado interés en comprar acciones del Astillero Szczecin: una empresa polaca dedicada al comercio de acero, Złomrex, e ISD Polska, una filial del fabricante de acero ucraniano Donbas.
(105)
En la reunión celebrada el 7 de diciembre de 2006 (y por escrito, mediante carta de 29 de enero de 2007), la Comisión explicó a las autoridades polacas que el plan de reestructuración de 2006 no cumplía ninguna de las condiciones para la autorización de ayuda de reestructuración con arreglo a las Directrices vigentes. En el transcurso de esta reunión, las autoridades polacas se comprometieron a privatizar el astillero con el fin de mejorar las perspectivas de restablecimiento de la viabilidad y garantizar una contribución propia suficiente para la reestructuración. El compromiso de privatizar el astillero antes del 30 de junio de 2007 fue confirmado posteriormente en la carta de las autoridades polacas de 5 de enero de 2007. Mientras se redactaban los documentos de privatización, las autoridades polacas solicitaron a la Comisión que se pronunciase sobre las medidas compensatorias necesarias para el Astillero Szczecin, con el fin de informar a los posibles inversores.
(106)
A raíz de un acuerdo celebrado entre la Comisaria Neelie Kroes y el Ministro Piotr Woźniak en diciembre de 2006, la Comisión entabló un intenso debate con las autoridades polacas y el Astillero Szczecin con objeto de determinar las medidas compensatorias necesarias. Polonia presentó una propuesta de medidas compensatorias en relación con el Astillero Szczecin y se comprometió a cerrar la grada Wulkan1 tras la ejecución de los contratos ya firmados, es decir, en marzo de 2010.
(107)
La Comisión solicitó una serie de datos al Astillero Szczecin. Por último, los servicios de la Comisión informaron a las autoridades polacas, mediante carta de 31 de julio de 2007, de que, con carácter preliminar, consideraban que el cierre de la grada Wulkan 1 era una medida compensatoria suficiente a condición de que la instalación fuera inhabilitada de forma irreversible para realizar operaciones de ensamblado y botadura y de que se produjera el cierre el 1 de junio de 2009 o antes, si la construcción del buque 587-IV/09, el último ensamblado en esa grada, finalizaba antes. Además, en 2009 la grada Wulkan 1 solo puede ser utilizada para el ensamblado del buque 587-IV/09. Más adelante se describen las razones de esta conclusión. Las autoridades polacas confirmaron su intención de llevar a cabo las reducciones de capacidad descritas en la carta de la Comisión.
(108)
En febrero de 2007, la dirección del astillero envió ofertas a 57 inversores potenciales para que adquirieran una participación mayoritaria en el Astillero Szczecin. En ese momento, el astillero había estado negociando con Złomrex durante varios meses, pero finalmente no se adoptó decisión alguna.
(109)
En otoño de 2007 comenzó un nuevo intento de privatización. Se consultó a la Comisión a propósito de un proyecto de memorando informativo en agosto y septiembre de 2007. En septiembre, el asesor de privatización de KPS y ARP envió invitaciones a presentar ofertas a 221 inversores potenciales.
(110)
Seis inversores potenciales expresaron interés en adquirir acciones del astillero y solicitaron un ejemplar del memorando informativo. El plazo para la presentación de ofertas por parte de los inversores potenciales se prorrogó varias veces.
(111)
Al constatar retrasos en el proceso de privatización, la Comisión instó a las autoridades polacas a culminarlo sin más demora mediante carta de 3 de octubre de 2007. Por carta de 23 de octubre de 2007, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que la privatización no estaría completa como se había previsto antes de finales de 2007. En su lugar, las autoridades polacas se comprometieron a iniciar las negociaciones con determinados inversores a partir de enero de 2008. La Comisión reiteró su preocupación por la demora mediante carta de 30 de noviembre de 2007 y especificó que esperaba que el nuevo propietario del Astillero Szczecin presentase el primer borrador de un nuevo plan de reestructuración antes de que finalizase febrero de 2008. Posteriormente, la Comisión repitió esta solicitud en numerosas ocasiones. La Comisión insistió repetidamente en que se respetase estrictamente el calendario de privatización.
(112)
A raíz de haber finalizado el procedimiento de diligencia debida, Amber, el único inversor potencial interesado en adquirir el Astillero Szczecin, presentó el 20 de diciembre de 2007 una oferta condicional que fue objeto de evaluación por parte del asesor de privatización de KPS y ARP.
(113)
A partir del 20 de marzo de 2008, se concedió a Amber la exclusividad de negociación, que le fue prorrogada en varias ocasiones, y acabó definitivamente el 12 de mayo de 2008.
(114)
El 29 de febrero de 2008, las autoridades polacas remitieron a la Comisión el primer borrador del plan de reestructuración del Astillero Szczecin elaborado por Amber (9). Por correo electrónico de 9 de abril de 2008, la empresa Amber facilitó estimaciones financieras actualizadas. La Comisión presentó observaciones verbalmente a propósito de este borrador en una reunión entre los servicios de la Comisión, las autoridades polacas, el astillero y Amber, celebrada en Varsovia el 10 de abril de 2008, y comentarios por escrito mediante carta de 21 de abril de 2008.
(115)
En una reunión con las autoridades polacas celebrada el 12 de mayo de 2008, Amber anunció que se retiraba del proceso de privatización del Astillero Szczecin. Polonia informó a la Comisión de este hecho ese mismo día. En su explicación al Tesoro Público, Amber indicó que la razón principal de su renuncia era el hecho de que, tras un análisis en profundidad de diligencia debida en relación con la situación del astillero, llegó a la conclusión de que este ni siquiera lograría ser rentable tras la ejecución de las medidas de reestructuración, que incluyen inversiones significativas. Al ser Amber el único licitador, su retirada implicaba que el proceso de privatización puesto en marcha en 2007 había tocado a su fin.
(116)
El 26 de mayo de 2008, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que se volvía a poner en marcha el proceso de privatización. En posteriores informes diarios, las autoridades polacas informaron a la Comisión de las actividades por ellas desarrolladas con vistas a encontrar un comprador para el Astillero Szczecin. Polonia envió a la Comisión varias cartas en las que inversores potenciales manifiestan su interés en que se les informe del proceso de privatización en marcha y en recibir el memorando informativo cuando esté disponible.
(117)
En la reunión de 13 de junio de 2008, las autoridades polacas informaron a la Comisión de la intención de varias empresas de presentarle planes de reestructuración antes del 26 de junio de 2008. Posteriormente, la Comisión se reunió, a petición y en presencia de las autoridades polacas, con dos inversores potenciales que manifestaron interés en adquirir el Astillero Szczecin, la compañía noruega Ulstein y la polaca Mostostal Chojnice. En estas reuniones, las dos empresas presentaron a la Comisión sus estrategias de reestructuración.
(118)
Posteriormente, las autoridades polacas presentaron a la Comisión un borrador de plan de reestructuración elaborado por Mostostal Chojnice, fechado en junio de 2008 y titulado «Borrador de programa de reestructuración del Astillero Szczecin para el período 2008-2010 en fase de preparación» (en lo sucesivo, «el plan de reestructuración de junio de 2008»). El 7 de julio, Polonia informó a la Comisión de que Mostostal Chojnice y Ulstein habían firmado una declaración de intenciones con vistas a una posible cooperación en caso de que Mostostal se convirtiera en propietaria del Astillero Szczecin. En relación con esta declaración de intenciones, las autoridades polacas enviaron a la Comisión un plan de reestructuración actualizado, elaborado por Mostostal.
(119)
Mediante carta de 14 de julio de 2008, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que continuaba el proceso de privatización del Astillero Szczecin y solicitaron un plazo adicional para que los inversores potenciales ultimasen el plan de reestructuración. Las autoridades polacas se comprometieron a remitir, como fecha límite el 12 de septiembre de 2008, un plan de reestructuración completo del Astillero Szczecin.
(120)
La Comisión expresó su acuerdo con el plazo establecido para el envío del plan de reestructuración completo.
(121)
El 12 de septiembre de 2008, las autoridades polacas remitieron un plan de reestructuración definitivo para el astillero denominado «Programa de reestructuración del Astillero Szczecin para el período 2008-2012» (en lo sucesivo, «el plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008»).
(122)
El 22 de septiembre, Ulstein informó a la Comisión de que se retiraba del proceso de privatización. En este contexto, la Comisión considera que ya no tiene validez el plan de septiembre de 2008, puesto que partía de la base de una cooperación entre Ulstein y Mostostal. No obstante, este plan se describirá y evaluará más adelante, ya que, entre otras cosas, en su carta de 22 de septiembre Mostostal anunció que aplicaría el plan en solitario.
(123)
En la reunión de 30 de septiembre de 2008, Mostostal informó a la Comisión de que seguía teniendo la intención de cooperar con Ulstein en el proceso de reestructuración del Astillero Szczecin. Mostostal presentó un proyecto de acuerdo con Ulstein, ni firmado ni rubricado, sobre la base del cual las dos empresas establecerían una relación preferencial proveedor-cliente. Ulstein subcontrataría al Astillero Szczecin, en condiciones de mercado, la fabricación de cascos y posteriormente de buques completos de tipo offshore para el grupo Ulstein. También en condiciones de mercado, Ulstein compartiría con Mostostal sus conocimientos técnicos especializados y experiencia en el sector de la construcción naval. Este nuevo acuerdo de cooperación no contempla contribución financiera alguna por parte de Ulstein a la realización del plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008.
2.5. PLAN DE REESTRUCTURACIÓN DE SEPTIEMBRE DE 2006
(124)
El plan de reestructuración modificado abarca el período 2006-2011. Fue elaborado en colaboración con la consultora Deloitte y tiene por objeto completar la reestructuración en curso desde 2002 sobre la base de un plan presentado a la Comisión en octubre de 2005, que fue considerado insuficiente para garantizar que la empresa recuperase la rentabilidad a largo plazo. Con arreglo al plan de reestructuración modificado, el astillero debería volver a ser rentable en 2009.
(125)
Uno de los pilares esenciales del nuevo plan de reestructuración es la reorientación del Astillero Szczecin hacia la construcción de buques de tecnología más avanzada. Esta reorientación se basa en las consideraciones siguientes: mayor valor añadido, competencia de precios creciente en los segmentos de tecnología menos avanzada, incapacidad técnica del Astillero Szczecin para construir buques portacontenedores de gran tamaño para los que existe una demanda creciente en la actualidad y conocimientos técnicos especializados del Astillero Szczecin, especialmente por lo que respecta a los buques muy especializados de acero inoxidable dúplex para transportar productos químicos.
(126)
Aunque la cartera actual de pedidos (para entrega en 2008-2009) está compuesta principalmente por buques portacontenedores (70 %), el astillero ya fabrica buques para el transporte de productos químicos y tipo con-ro de gama alta (30 %). El plan parte de la base de que, para 2010, el astillero ampliará su oferta de productos en tres segmentos de mercado: buques para el transporte de productos químicos, buques tipo ro-ro (incluidos con-ro y ro-pax) y buques multipropósito de tecnología avanzada.
(127)
La ejecución de la nueva estrategia ha de ir acompañada de campañas de mercadotecnia y ventas, así como de cambios de carácter organizativo y tecnológico en el astillero. Se calcula que los costes totales de las inversiones e iniciativas previstas ascienden a 203 900 000 PLN. Las inversiones e iniciativas se han de llevar a la práctica en el período 2006-2009.
(128)
Para resolver el problema del elevado absentismo y la fuga de trabajadores cualificados, el plan contempla aumentos salariales. En consecuencia, en 2011 el salario medio será un 28 % superior al de 2006.
(129)
El plan prevé una nueva reducción de la plantilla hasta los 4 298 trabajadores antes de 2011, lo que supone un recorte aproximado del 20 % con relación a 2006 (5 322) y un descenso total del 53 %, si se compara con la situación de 2001 (8 071). No obstante, en el plan no queda claro si esta reducción se realizará mediante despidos o transfiriendo trabajadores a filiales.
(130)
Otras medidas concebidas para motivar a los trabajadores cualificados se formulan de forma muy somera: Se desarrollará una nueva política de recursos humanos, se definirá el nivel óptimo de empleo, se revisará el sistema de evaluación actual y se desarrollará un plan de motivación. Con relación a los cargos intermedios se han previsto proyectos similares.
(131)
El plan consta de medidas relativas a la optimización de la política financiera, tales como el plan para introducir disposiciones contractuales que reduzcan el riesgo de exposición a la fluctuación del precio de los materiales y los tipos de cambio (cobertura natural) y plan para negociar con los bancos con objeto de obtener contratos a largo plazo. Nada indica que se hayan negociado con éxito contratos a largo plazo con bancos privados.
(132)
Se espera que al término del período de reestructuración en 2011 la producción del astillero alcance 211 682 CGT frente a las 213 044 CGT de 2005.
(133)
La reducción de la plantilla lleva consigo un incremento de la productividad de 34 CGT/empleado en 2003 a 49,3 CGT/empleado en 2011. En términos de horas hombre/CGT, la productividad en 2003 fue de 47. La productividad prevista para 2011 es de 34 horas hombre/CGT.
(134)
El plan prevé que el rendimiento del capital empleado (ROCE), sin tener en cuenta los costes de los incrementos salariales, sería por término medio del 19 % anual en el período 2007-2011, que es supuestamente el nivel de rendimiento esperado por un inversor privado. La previsión que tiene en cuenta el aumento salarial es del 1,45 % anual.
(135)
El plan incluye además un análisis de sensibilidad sobre los cambios en los supuestos relativos al tipo de cambio, costes laborales y precios del acero. El plan analiza los factores siguientes: la apreciación del zloty entre un 5 % y un 10 % a lo largo del período de reestructuración 2006-2011 (siendo el tipo de base de 3,26 PLN/USD), un incremento salarial del 7,5 % anual (siendo la hipótesis de base del 5 % anual) y un aumento de los precios del acero del 20 %.
(136)
El plan parte de la base de que el actual modelo de financiación de las operaciones con anticipos de los armadores garantizados por KUKE, garantías del Tesoro Público y créditos del Estado se sustituirá por anticipos de los armadores garantizados por KUKE y créditos en condiciones comerciales.
(137)
En el plan se menciona la financiación en forma de garantías adicionales del Tesoro Público para créditos por un importe de 35 millones USD para 2006 y 2007 y de 25 millones USD para 2008 y 2009. El plan también prevé sustituir las garantías de KUKE por otras obtenidas en el mercado y la consecución de créditos en condiciones comerciales. El plan de reestructuración de 2006 solo identificaba un contrato de garantía con éxito. El plan preveía seguir utilizando las garantías de KUKE con una límite medio anual de 200 millones USD.
(138)
El plan indica que los costes de reestructuración ascienden a 374 700 000 PLN y que los costes de funcionamiento durante el período de reestructuración alcanzan 11 120 millones PLN. Estas dos cifras se refieren al período 2002-2009. Se estima que los costes de las iniciativas y las inversiones previstas ascienden a 203 900 000 PLN. La reestructuración financiera se considera acabada, salvo una condonación de 20 700 000 PLN.
(139)
La reestructuración se ha de financiar con fondos externos por un importe de 190 millones PLN, de los que 95 millones PLN procederán de una ampliación del capital en acciones del astillero mediante la emisión de nuevas acciones que serán adquiridas por un inversor privado. En una Junta General Extraordinaria de Accionistas se aprobó una resolución relativa a la ampliación del capital en acciones. En septiembre de 2006, la suscripción de nuevas acciones por valor de 95 millones PLN se traduciría en la adquisición de una participación del 21 % del Astillero Szczecin, quedando el resto del capital en manos del Estado.
(140)
La cuantía de 95 millones PLN restante tenía que proceder de un crédito de inversión a largo plazo, también de una fuente privada. Según la estimación financiera, se preveía que la ampliación de capital y el crédito de inversión a largo plazo se realizaran a lo largo del período 2006-2009.
(141)
Por otra parte, como contribución propia el plan cuenta con 165,9 millones PLN de créditos comerciales, sobre los que no se ofrece más información.
(142)
En el plan se indica que los pagos adicionales por importe de 628,7 millones PLN efectuados por los armadores tras la renegociación de los contratos se han de considerar contribución propia.
(143)
El plan cuenta también con la financiación de las operaciones en curso mediante créditos comerciales y anticipos de los armadores garantizados por KUKE, cuyo valor total a lo largo del período de reestructuración 2002-2009 debería se de 3 200 millones PLN.
(144)
El plan contempla además que el flujo de tesorería futuro de399 millones PLN se destine en parte a inversiones (14,5 millones PLN) y en parte a la actividad operativa. No obstante, el plan reconoce explícitamente que ello no constituye fondos propios en el sentido de lo dispuesto en las Directrices comunitarias vigentes.
(145)
Con arreglo al plan de reestructuración, el Astillero Szczecin ha aplicado medidas compensatorias en forma de la reducción de capacidad que se deriva del hecho de que el astillero no se quedó con una parte significativa de los activos y de los trabajadores de SSPH tras su suspensión de pagos. En 2001, es decir, antes de su quiebra, SSPH tenía supuestamente una capacidad anual máxima de producción de 345 600 CGT y en el período 1995-1999 la capacidad máxima de producción ascendió a 322 000 CGT (en este período la producción media anual alcanzó las 244 000 CGT). El plan de reestructuración mantiene que la capacidad actual del Astillero Szczecin asciende a 255 720 CGT. Por tanto, según el plan, la reducción de la capacidad asciende a casi 100 000 CGT.
2.6. PLAN DE REESTRUCTURACIÓN DE JUNIO DE 2008
(146)
Mostostal es una empresa establecida en Polonia, propiedad al 100 % del grupo KEM, que fabrica estructuras de acero de varios tipos (puentes, grúas, edificios, etc.). Anteriormente propiedad del Tesoro Público, la empresa fue privatizada en 1992 y desde 2003 pertenece al grupo industrial de propiedad familiar KEM. KEM se dedica a la transformación y comercialización de chatarra de acero y la venta mayorista de productos metalúrgicos, como los fabricados por Mostostal. El volumen de negocios de KEM en 2007 fue de 700 millones PLN (207 millones EUR), de los cuales 100 millones PLN (30 millones EUR) fueron generados por Mostostal.
(147)
La estrategia básica de negocio es la diversificación del astillero en la fabricación de estructuras de acero y la construcción naval. Ello aliviaría la dependencia del astillero de las fluctuaciones en el mercado de la construcción naval. La reestructuración del producto se llevaría a cabo en dos fases. En la primera fase, hasta principios de 2009, el astillero completará su actual cartera de pedidos de buques e iniciará la fabricación de estructuras de acero. En la segunda fase, se irá intensificando la fabricación de estructuras de acero con el objetivo último de ocupar el 50 % de las capacidades de producción, quedando el 50 % restante para la construcción naval.
(148)
Por lo que respecta a la actividad en el ámbito de la construcción naval, Mostostal basa su plan en una asociación con el constructor naval noruego Ulstein. El 7 de julio ambas empresas firmaron una declaración de intenciones por la que acordaban negociar un posible acuerdo de cooperación. La cooperación consistiría principalmente en que Ulstein usaría una parte de la capacidad productiva del Astillero Szczecin.
(149)
En cuanto a la división de estructuras de acero, Mostostal tiene la intención de usar las instalaciones de producción del Astillero Szczecin para ampliar su propia producción y de aprovechar el acceso al transporte por vía marítima. El plan se basa en hipótesis optimistas por lo que se refiere a la evolución del mercado polaco de construcción de estructuras de acero, especialmente por las cuantiosas inversiones previstas en infraestructuras en Polonia. En cuanto a la división de construcción naval, el plan prevé la construcción de buques del tipo ro-pax y multipropósito, alegando que en estos segmentos los precios «presentan una tendencia al alza independientemente de la evolución de los mercados de construcción naval».
(150)
El plan prevé la reestructuración de activos consistente en la segregación de un 30 % aproximadamente de la superficie de producción actual para actividades distintas de las esenciales, incluido su arrendamiento a un tercero. Una de las gradas, Wulkan 1, debería ser excluida de las actividades de construcción naval y ser empleada para la fabricación de estructuras de acero para fines distintos de la construcción de buques. Esta exclusión de la grada figura en el plan como medida compensatoria.
(151)
El plan prevé inversiones por importe de 264 millones PLN que se realizarán en el período 2008-2012 e inversiones adicionales de 90 millones PLN en el período 2013-1018. El plan presenta una lista de las inversiones y del ahorro estimado en términos de horas-hombre y costes de funcionamiento. No obstante, el plan también muestra que el 12 de junio de 2008 el astillero celebró un acuerdo con un consultor externo para elaborar su proyecto de modernización, incluida la definición de las inversiones necesarias.
(152)
Por lo que se refiere a la plantilla, el plan contempla un incremento del 14 % en el número de empleados hasta alcanzar los 5 010 en 2012.
(153)
El plan parte del supuesto de que la financiación de la construcción naval se garantizará mediante anticipos del 80-90 % del precio de venta.
(154)
De acuerdo con el plan, el éxito de la reestructuración depende de que el astillero reciba ayudas públicas adicionales. El plan prevé varias inyecciones de capital y la conversión de créditos en acciones, que ha de conceder el Tesoro Público u organismos públicos dependientes de él, por un total de 588 millones PLN. Ello incluye la inyección de capital por parte de ARP de 145 millones PLN decidida en junio de 2008. Además, el plan prevé recibir un crédito de ARP por un importe de 32 millones USD (68 millones PLN). Por último, el plan contempla la concesión de otros anticipos de los armadores garantizados por KUKE, de un valor nominal de 431 millones PLN.
(155)
El inversor declara su deseo de inyectar capital en el astillero por importe de 149,5 millones PLN, con objeto de financiar el programa de inversiones para el período 2008-2012. La parte que resta del programa de inversiones para este período se financiará a partir del flujo de tesorería del astillero.
(156)
Por último, el plan presenta proyecciones financieras para el período de reestructuración 2008-2012 que muestran que la empresa volverá ser rentable a partir de 2010. El plan enumera de forma general y sin justificación una serie de hipótesis sobre las que se elaboraron las proyecciones financieras, pero no incluye el modelo financiero empleado para las estimaciones. Según el plan, la rentabilidad del capital que se ha de lograr en 2012 debería rondar el 26 %, si bien el propio plan reconoce que esta rentabilidad aparentemente elevada se debe al hecho de que el capital propio sigue siendo escaso como consecuencia de las pérdidas acumuladas de años anteriores. Una visión más realista, sin tener en cuenta las pérdidas acumuladas de años anteriores, estima que la rentabilidad del capital debería alcanzar el 7,6 % en 2011 y el 9,8 % en 2012, lo que, según el plan, se encuentra en el límite de la rentabilidad de la inversión prevista.
(157)
El balance general previsto muestra que el valor de los activos fijos debería pasar de unos 100 millones PLN en 2008 a 200 millones PLN en 2012.
2.7. PLAN DE REESTRUCTURACIÓN DE SEPTIEMBRE DE 2008
(158)
El plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008 se basa en hipótesis similares a las del plan de junio de 2008. La diversificación de las actividades sigue siendo la idea estratégica más importante y se parte de la base de que el éxito de la reestructuración dependerá de la cooperación entre Mostostal y Ulstein, combinando su experiencia en el sector de la fabricación de estructuras de acero y en el de la construcción naval. Comparada con la versión de junio, el plan de reestructuración modificado es más elaborado por lo que respecta a la descripción de determinadas medidas de reestructuración y a la aplicación práctica de la diversificación de actividades prevista, lo que se refleja en la reestructuración organizativa y corporativa planificada (véase el cuadro 2 que figura a continuación).
(159)
El plan parte de la hipótesis de que el astillero actual, que ahora recibe el nombre de SSN Nowa, culminará la construcción de los buques deficitarios de su actual cartera de pedidos y posteriormente será liquidado. Los activos del astillero serán vendidos a tres nuevas empresas: SSN Mostostal (propiedad al 100 % de Mostostal), SSN Ulstein (propiedad al 100 % de Ulstein) y SSN Wspólna (propiedad de Mostostal y Ulstein, al 50 %). Además, la actual oficina de diseño se convertirá en una empresa separada que recibirá el nombre de SSN Biuro Projektowe. El plan prevé que en 2010 Mostostal creará otra empresa, SSN Odra, que continuará la actividad actual de construcción naval del Astillero Szczecin y construirá buques de tipo ro-pax, ro-ro y con-ro, además de buques para el transporte de productos químicos.
Cuadro 2
Reestructuración corporativa del Astillero Szczecin prevista en el plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008
Propietario
Actividad
Inyecciones de capital
(en millones PLN)
Volumen de negocios
(en millones PLN)
Plantilla
Programa de inversiones
(en millones PLN)
SSN Nowa
100 % Mostostal
Construcción naval - realización de los contratos vigentes
434 (ayuda estatal)
En 2009: 680
En 2010: 1 000
Posteriormente: 0
4 011 en 2009: objetivo - 0
Inexistente
SSN Mostostal
100 % Mostostal
Estructuras de acero
80
148 (10 %)
297 en 2009: objetivo - 352
59
SSN Ulstein
100 % Ulstein
Construcción naval - buques tipo offshore
67,3
155 (11 %)
150
10
SSN Wspólna
50 % Mostostal, 50 % Ulstein
Prefabricados de acero
95
370-400 (28 %)
1 062 en 2009: objetivo - 663
34,5
SSN Biuro Projektowe
50 % Mostostal, 50 % Ulstein
Diseño
0,2
9 (0,6 %)
150
0,5
SSN Odra
100 % Mostostal
Construcción naval - buques tipo ro-pax, ro-ro y para productos químicos
0,2
600-700 (49 %)
835 en 2010: objetivo - 500
Inexistente
Total
434 por parte del Estado y 242,7 de inversores
1 412
1 815
104
(160)
El plan parte de la hipótesis de que SSN Nowa y SSN Odra, las empresas que supuestamente continúan la actividad de construcción naval actual del astillero, no dispondrán de activos y subcontratarán la producción de acero a SSN Wspólna y utilizarán las capacidades de SSN Mostostal o SSN Ulstein para el ensamblado y la dotación de los buques. El plan no describe cómo se realizará en la práctica este reparto de capacidades o en qué condiciones se pondrán a disposición de SSN Nowa y posteriormente de SSN Odra.
(161)
Las dos empresas, SSN Ulstein y SSN Mostostal, se introducirán en nuevos mercados con los que el Astillero Szczecin no está familiarizado. No obstante, el plan no analiza estos mercados.
(162)
El plan aclara que, aunque en la actualidad Ulstein subcontrata la construcción de cascos, tiene la intención de controlar también la fase inicial de producción, por lo que, mediante la adquisición de las capacidades productivas del Astillero Szczecin, conseguiría una integración vertical en el proceso de producción. SSN Ulstein parte de la hipótesis de una curva de crecimiento razonable y tiene la intención de construir en un principio cascos y posteriormente buques de tipo offshore semiequipados y totalmente equipados. El plan no ofrece detalles sobre el volumen de producción previsto, los precios estimados de los cascos/buques, los costes, la rentabilidad, etc.
(163)
Las razones de Mostostal para invertir en el Astillero Szczecin siguen siendo las mismas del plan de reestructuración de junio de 2008. El objetivo que persigue el inversor es ampliar su capacidad de producción de estructuras de acero y obtener un acceso directo a las instalaciones de transporte marítimo, lo que reducirá sus costes de transporte al permitir el transporte de estructuras ensambladas de mayor tamaño. No se ofrecieron detalles sobre el volumen de producción previsto, los precios estimados, costes, márgenes, etc.
(164)
El plan no contempla la reestructuración de SSN Nowa, ya que parte de la base de que, como consecuencia de la entrega de buques con pérdidas de la actual cartera de pedidos, entrará en liquidación. El plan incluye un análisis de mercado del sector de la construcción naval en el que, sin embargo, se hace referencia en gran medida a segmentos de mercado en los que el astillero no tiene intención de operar en el futuro.
(165)
El plan no incluye un plan de negocio para SSN Odra. Por lo que se refiere a su estrategia, el plan parte de la hipótesis de que SSN Odra obtendrá contratos rentables de una empresa pública, Polska Żegluga Morska, para la construcción de buques de pasajeros ro-pax. Además, aunque SSN Odra se podría plantear la posibilidad de construir una versión militar de estos buques, a este respecto no se ha facilitado información adicional.
(166)
Por último, se supone que SSN Wspólna presta esencialmente servicios a las otras empresas. El plan parte de la base de que la capacidad de transformación de acero de SSN Wspólna ascenderá a 74 000 toneladas. SSN Ulstein necesitará entre 15 y 20 000 toneladas y SSN Mostostal, entre 12 y 15 000 toneladas. El plan prevé que se suministrarán unas 30 000 toneladas de acero para las actividades de construcción naval distintas de la actividad de SSN Ulstein. Por otra parte, el plan sugiere que la capacidad restante de SSN Wspólna (entre 9 y 17 000 toneladas, es decir, entre el 12 % y el 23 % de la capacidad) se emplee en la subcontratación para otras empresas. No obstante, el plan no describe el mercado meta, la demanda o la rentabilidad que se puede alcanzar.
(167)
Además de la reestructuración organizativa, el plan prevé la reestructuración de los activos, la reestructuración financiera y una reducción significativa de la plantilla.
(168)
El plan prevé inversiones en SSN Ulstein, SSN Mostostal y SSN Wspólna por un importe total de 104 millones PLN. Además, SSN Nowa invertirá […] (10) millones PLN para la reubicación de determinados activos de producción con vistas a liberar la parcela de terreno cuya venta ha de generar efectivo para la reestructuración.
(169)
Por lo que respecta al cierre previsto de una de las gradas, el plan de 12 de septiembre (como el plan de junio) señala que la grada Wulkan 1 no se utilizaría para construcción naval sino para construir estructuras de acero por parte de SSN Mostostal.
(170)
El plan prevé una reducción de casi el 60 % de la plantilla hasta los 1 815 trabajadores.
(171)
Las estimaciones financieras prevén que SSN Ulstein inicie su actividad en 2009 y a partir de 2010 obtenga beneficios. SSN Mostostal y SSN Wspólna deberán empezar sus actividades en 2009 y obtener beneficios desde el principio. SSN Odra comenzará su actividad de construcción naval en 2010 y, según las previsiones financieras, debería obtener beneficios inmediatamente.
(172)
El rendimiento sobre las ventas previsto en el caso de SSN Ulstein asciende al 6 % y el plan lo considera suficiente. En el caso de SSN Odra, el rendimiento sobre las ventas del primer año de producción asciende al 11 % (ello se debe a la coincidencia en un año de dos contratos de alta rentabilidad) y posteriormente desciende al 7-8 % en los años siguientes. SSN Mostostal parte de la hipótesis de que en el período 2009-2011 obtendrá un rendimiento sobre las ventas del 6-9 % y del 11 % en 2012. El rendimiento sobre las ventas de SSN Wspólna y SSN Biuro Projektowe será muy reducido: del 0,4 % en todo el período en el caso de SSN Wspólna y del 1,6 % en el de SSN Biuro Projektowe. Según el plan, un rendimiento sobre las ventas tan bajo en estas dos empresas se debe a los reducidos márgenes que aplican y se justifica porque se trata de empresas de servicios que, en gran medida, emplean materiales que les son facilitados por empresas principales.
(173)
SSN Nowa ha de finalizar la construcción de los buques no rentables de su actual cartera de pedidos, lo que implica que seguirá arrastrando pérdidas a lo largo de todo el período hasta su declaración de concurso de acreedores. Por este motivo, la aplicación del plan depende de la concesión de una ayuda estatal adicional por importe de 430 millones PLN destinada a cubrir las pérdidas futuras de SSN Nowa. En comparación con el plan de junio, que preveía una inyección de capital por parte del Estado de 588 millones PLN y la concesión de un crédito de 68 millones PLN, el importe requerido de ayuda estatal parece ser inferior. No obstante, la Comisión señala que, entre tanto, en agosto de 2008 se ejecutó una operación de intercambio de deuda por capital en acciones por parte de organismos públicos (ARP y KPS) por importe de 130 millones PLN.
2.8. MEDIDAS COMPENSATORIAS
(174)
A raíz de un acuerdo celebrado en diciembre de 2006 entre las autoridades polacas y los servicios de la Comisión, esta inició un intenso proceso de conversaciones con las autoridades polacas y el Astillero Szczecin con vistas a determinar las medidas compensatorias necesarias.
(175)
En cooperación con su consultor externo y el astillero, la Comisión definió la metodología que se describe más adelante para evaluar la reducción de la capacidad de producción propuesta por Polonia en calidad de medida compensatoria.
(176)
Con el fin de velar por la existencia de medidas compensatorias, la reducción de la capacidad de producción ha de ser suficiente para garantizar que la capacidad futura del astillero una vez reestructurado sea inferior a la actual.
(177)
En primer lugar, la Comisión evaluó la capacidad técnica actual del astillero, partiendo de la hipótesis de que el ensamblado de buques en las gradas constituye uno de los estrangulamientos del proceso productivo del astillero, que no puede ser superado con facilidad recurriendo a la externalización. De conformidad con la metodología empleada por la Comisión, que no ha sido cuestionada por las autoridades polacas, la capacidad de producción se calcula utilizando la duración de las operaciones de ensamblado en la grada y una cartera típica de buques (ya que los buques varían por su valor de CGT pero su ensamblado podría tener la misma duración).
(178)
La capacidad de producción actual tiene en cuenta el tiempo que se necesita realmente para realizar el ensamblado de un (determinado tipo de) buque en una grada. Este lapso de tiempo debería reflejar todas las deficiencias que caracterizan actualmente el proceso de producción, es decir, baja productividad, estrangulamientos, activos obsoletos. El único factor que puede influir en la duración de ensamblado es el hecho de que el astillero experimente limitaciones financieras como consecuencia de su complicada situación financiera. El acceso irregular o la ausencia de acceso a capital circulante podría perturbar notablemente el proceso productivo. Dado que este es un factor externo, inherente a todas las empresas que atraviesan dificultades financieras y no relacionado con la ineficiencia de la propia empresa, la Comisión aceptó que el rendimiento real del astillero pueda ajustarse suponiendo un acceso sin problemas al capital circulante.
(179)
La estimación de la capacidad de producción futura tiene en cuenta el tiempo probable que se necesite para el ensamblado de un (determinado tipo de) buque en la grada de construcción, partiendo de la hipótesis de que la productividad del astillero es comparable a unos parámetros establecidos por otros astilleros europeos competidores. Dicho de otro modo, se han de tener en cuenta los efectos de la necesaria modernización de las instalaciones y de la optimización de las condiciones de trabajo (organización, finanzas, suministros, mano de obra).
(180)
Esta modernización es inevitable si el astillero quiere restablecer su rentabilidad a largo plazo. El incremento de la productividad que conlleva hará posible, por una parte, que el astillero reduzca los insumos y, por otra, que produzca con mayor rapidez. A medida que mejoren diversos aspectos de la producción, se incrementará la capacidad de producción, entendida como la posibilidad de producir un determinado volumen. A este respecto, conviene señalar que el cierre de determinadas instalaciones, tales como el cierre propuesto de una de las gradas del Astillero Szczecin, puede verse compensado por el aumento de la capacidad de producción del resto de las gradas. Si se quiere que las medidas compensatorias sigan teniendo sentido, la reducción de la capacidad de producción ha de ser tal que la capacidad del astillero al término de la reestructuración, es decir, tras las inversiones y la mejora de la productividad, sea inferior a su capacidad actual. Solo así se podrán conseguir los dos objetivos de lograr la rentabilidad a largo plazo, lo que requiere un aumento de la productividad, y de minimizar en la medida de lo posible los efectos adversos sobre las condiciones comerciales.
(181)
Tanto para el cálculo de la capacidad actual como de la futura, y con el fin de velar por la coherencia, se deberá emplear la misma selección de productos, es decir, los mismos tipos de buques. En su caso, se podría emplear en su lugar un «buque tipo» (es decir, el valor medio de CGT, teniendo en cuenta la cartera de pedidos del astillero).
(182)
Sobre la base de la información facilitada por el Astillero Szczecin, su capacidad de producción actual operando con limitaciones financieras se calculaba entre 177 000 CGT y 202 000 CGT, dependiendo de si en la cartera de pedidos se incluían buques para el transporte de productos químicos. La capacidad de producción del astillero sin limitaciones financieras es de 208 000 CGT (9,15 buques) con una cartera en la que se incluyen buques para productos químicos y de 208 000 CGT (10,7 buques) sin tales buques.
(183)
El astillero afirma que la inversión prevista en el plan de reestructuración de 2006 no influirá en la duración del período de ensamblado sino que se traducirá en la reducción de costes. Además, el astillero explicó que, si bien algunas de las inversiones podían reducir el período de ensamblado, este efecto se vería compensado por un cambio significativo del método de producción, consistente en el ensamblado previo. El astillero explicó también que sería necesario realizar inversiones en las propias gradas para reducir considerablemente el período de ensamblado. El astillero cuantificó estas inversiones en 200 millones EUR, importe que está claramente fuera de su alcance.
(184)
En relación con la capacidad de producción futura del astillero, si no se llevaran a cabo cierre de instalaciones, esta sería idéntica a la actual sin limitaciones financieras, es decir, 208 000 CGT con una cartera de buques para productos químicos y de 238 000 CGT, sin tales buques.
(185)
Tras el cierre de la grada más pequeña (Wulkan 1), la capacidad del astillero sería de entre 149 000 CGT (6,25 buques) para la cartera con menor nivel de CGT (con buques para el transporte de productos químicos) y 178 000 CGT (7,8 buques) para la cartera con mayor nivel de CGT (sin buques para productos químicos).
(186)
Partiendo de estos datos, la Comisión concluyó que la reducción de la capacidad de producción a raíz del cierre de la grada más pequeña conduciría a una reducción de la capacidad de entre el 25 % y el 46 %, dependiendo de la selección de productos de la que se parta. Sobre esa base y habida cuenta de que como mínimo el cierre de otra grada implicaría que la reducción de la capacidad sería del 59 %, los servicios de la Comisión concluyeron con carácter preliminar que el cierre de la grada más pequeña, Wulkan 1, sería una medida compensatoria suficiente.
2.9. MEDIDAS DE AYUDA
(187)
La Comisión adoptó la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal en relación con las medidas de ayuda descritas en la parte B del anexo a dicha decisión. Entre tales medidas se incluía una inyección de capital, dos garantías de ejecución que ha de conceder ARP y varios aplazamientos y condonaciones del pago de impuestos sobre bienes inmuebles por parte de la Ciudad de Szczecin. El valor nominal de estas medidas ascendió a 126 524 652 PLN.
(188)
Las autoridades polacas informaron a la Comisión de que no se habían concedido las dos garantías de ejecución que se recogen en calidad de medidas 62 y 63 en la parte B del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal (11). Por otra parte, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que se había pospuesto la condonación del impuesto sobre bienes inmuebles que se recoge en calidad de medidas 64 y 68 en la parte B del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal (12).
(189)
En el cuadro 3 figuran las medidas concedidas entre el 1 de mayo de 2004, fecha de la adhesión de Polonia a la Unión Europea, y el 30 de junio de 2007. Las autoridades polacas notificaron estas medidas mediante carta de 11 de julio de 2007. Su valor nominal asciende a 259 560 990 PLN. La medida 1 corresponde a la medida 61 de la parte B del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal.
(190)
En el cuadro 3 se incluyen los créditos de KPS empleados para financiar las necesidades de capital circulante del astillero. En sus cartas de 11 de julio de 2007 y 9 de enero de 2008, las autoridades polacas alegan que estos créditos no constituyen ayuda estatal porque el interés aplicado correspondía a la evaluación de riesgo del proyecto específico al que se destinaban los créditos.
(191)
Para los créditos concedidos en 2005-2007, KPS aplicó un tipo de interés ligeramente superior al 6 %. En el período en el que KPS concedió los créditos al astillero el tipo de referencia para Polonia oscilaba entre el 5,56 % y el 6,24 %. Por otra parte, KPS aplicaba una tasa única de entre el 0,1 % y el 0,4 %. Según las autoridades polacas, KPS necesitaba garantías en forma de aceptación de una ejecución, de un acuerdo sobre la cesión de deudas, de una orden de pago incondicional, de una obligación no denominada o de activos gravados con aval (13).
(192)
KPS fue creada en 2004 como filial al 100 % de ARP y funcionaba como fondo de capital riesgo de su matriz. Su función principal consistía en servir de instrumento para la consolidación de los tres astilleros principales de Polonia, proyecto que se abandonó en 2006. De acuerdo con la información facilitada por las autoridades polacas en 2006 (14), KPS debía ser financiada mediante una inyección de capital de ARP, una contribución material (participaciones en terceras empresas) facilitada por ARP y un crédito bancario rotatorio garantizado por ARP, que estuviera concebido específicamente para contribuir a la financiación de los astilleros. Según la información que figura en la página web del Gobierno, KPS también debía apoyar las actividades de construcción naval en Polonia mediante la emisión de obligaciones plenamente garantizadas por ARP. En realidad, el documento «Estrategia para el sector de la construcción naval (astilleros para la construcción de buques) en Polonia 2006-2010» (15) confirma que KPS debería generar recursos a partir de una emisión de instrumentos de deuda por un importe de unos 100 millones USD, garantizados con los activos destinados para la reestructuración del sector de la construcción naval en forma de fondos transferidos por el Tesoro Público a ARP.
(193)
En el cuadro 4 figuran las medidas concedidas por ARP y KPS entre el 30 de junio de 2007 y el 15 de febrero de 2008 y notificadas a la Comisión después del 11 de julio de 2007, mediante cartas de 6 de diciembre de 2007 y 12 de febrero de 2008. En este cuadro también figuran los créditos adicionales de ARP y KPS de los que la Comisión tuvo noticia por el memorando informativo del Astillero Szczecin de junio de 2008 (16), por el plan de reestructuración de Mostostal, presentado en junio de 2008 (17) y por el plan de reestructuración presentado en septiembre de 2008. El valor nominal de estas medidas asciende a 417 531 254 PLN.
(194)
En el cuadro 5 figuran las deudas públicas no ejecutadas en forma de atrasos en el pago de impuestos sobre bienes inmuebles para el período que media entre julio de 2003 y diciembre de 2004 por importe de 12 402 000 PLN. Esta medida corresponde a las medidas 64-68 de la parte B del anexo a la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal.
(195)
Habida cuenta de la precaria situación financiera del astillero, la Comisión no puede descartar que se hayan concedido al Astillero Szczecin otras ayudas estatales de naturaleza similar.
(196)
Por último, el Astillero Szczecin se benefició de las garantías de producción de KUKE (en lo sucesivo denominadas «garantías de anticipos» o «garantías KUKE»). En la práctica, toda la producción de buques desde el 1 de mayo de 2004 se financió merced a estas garantías. En total, en el período que va del 1 de mayo de 2004 al 30 de mayo de 2008 el Astillero Szczecin recibió garantías por un valor de 1 928 869 694 PLN (18). Mediante carta de 11 de julio de 2007, las autoridades polacas comunicaron que KUKE seguiría concediendo garantías al Astillero Szczecin hasta finales de 2008. De conformidad con el plan de reestructuración presentado el 12 de septiembre de 2008, el 26 de junio se concedieron al astillero otras 10 garantías de KUKE por un importe total de 429 578 282 PLN.
(197)
Es característica común de este sector que los astilleros no suelen disponer internamente del suficiente capital circulante para la construcción de buques y dependen de la financiación externa, ya sea mediante préstamos (los denominados créditos a la producción) ya sea mediante anticipos de los armadores que prefinancian la producción. Por regla general, los armadores pagan el 80 % del precio por adelantado en plazos, coincidiendo con algunas fases decisivas de la construcción del buque, y abonan el 20 % restante en el momento de la entrega. Por consiguiente, la participación de los armadores en la financiación de la construcción es esencial. Lo que se pretendía con las garantías de anticipos concedidas al Astillero por KUKE era garantizar los anticipos de los armadores frente al riesgo de incumplimiento de la entrega por parte del astillero.
(198)
Según la información facilitada por las autoridades polacas, las garantías de KUKE fueron facilitadas al Astillero Szczecin de la siguiente forma: en primer lugar, se firmó un contrato con el armador por el que el astillero se comprometía a demostrar en un determinado plazo que la financiación de la producción estaba garantizada por KUKE. KUKE adoptó una decisión por la que se comprometía a garantizar la financiación de la totalidad del buque mediante la constitución de una garantía de anticipos. En posteriores acuerdos individuales, KUKE activó la garantía para cada uno de los anticipos (por lo general, 4). En su caso, el riesgo asumido por KUKE con respecto a la posibilidad de que el astillero incumpliese el compromiso de entrega era del 80 % del precio de compra correspondiente a la totalidad de los anticipos abonados por el armador con anterioridad a la entrega. Este riesgo se conoce cuando KUKE adopta una decisión por la que se garantiza la prefinanciación del buque por parte del armador. La garantía expira el día en que se entrega el buque.
(199)
Las actividades de KUKE, en su calidad de agencia polaca de crédito a la exportación, son variadas (19) y esencialmente se dividen en la parte comercial del negocio y la parte ejecutada en nombre del Tesoro Público y garantizada por el Tesoro Público. La actividad desarrollada en nombre del Tesoro Público se lleva a cabo en una cuenta bancaria separada «Interes Narodowy». Las garantías concedidas al Astillero Szczecin se encuadran entre las actividades garantizadas por el Tesoro Público.
(200)
Según las informaciones facilitadas por las autoridades polacas, KUKE concedió al Astillero Szczecin garantías de los anticipos abonados por los armadores, aunque el astillero debía abonar primas cuyo total dependía del valor de las garantías. La tasa asciende al 2 % anual en el caso de las garantías que no excedan de 35 millones PLN y del 1 % anual para aquellas garantías superiores a 35 millones PLN. Como aval, KUKE exigía la cesión de la titularidad del buque, el buque en construcción y los materiales.
(201)
De los cuadros 3-5 y de lo indicado anteriormente se deduce que, desde el 1 de mayo de 2004, el Astillero Szczecin se ha beneficiado de medidas por un valor nominal total de 3 047 943 120,5 PLN (unos 896 millones EUR).
Cuadro 3
Ayudas estatales concedidas al Astillero Szczecin entre el 1 de mayo de 2004 y el 30 de junio de 2007, datos facilitados por las autoridades polacas
No
Organis-mo que concede la ayuda
Medida de Ayuda
Base jurídica
Número de la decisión o del acuerdo
Fecha de concesión
Fecha de entrada en vigor
Intereses
Período para el que se concedió la ayuda
Valor nominal
(en PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
1.
ARP
Inyección de capital
Ley de 15.9.2000, relativa al código de las empresas comerciales (BO no 94, 1037, modificado)
Rep. A no 4528/2004
21.12.2004
20.6.2005
Sin objeto
Ayuda única
61 752 652,83
2.
KPS
Crédito
Ley de 23.4.1964, del Código Civil (BO no 16, 93, modificado)
Acuerdo no1.10.2005
13.10.2005
14.10.2005
1M WIBOR + 2 %
13.4.2006
20 000 000,00
3.
KPS
Crédito
Ley de 23.4.1964, del Código Civil (BO no 16, 93, modificado)
Acuerdo no1.2.2006
(anexos: 27.4.2006, 24.8.2006, 26.9.2006, 27.11.2006, 21.12.2006, 31.1.2007)
21.2.2006
27.4.2006
27.9.2006
16.2.2007
21.2.2007
30.3.2007
1.5.2007
31.5.2007
Datos no disponi-bles
31.8.2009
68 405 400,00
(18 000 000,00 USD)
4.
KPS
Crédito
Ley de 23.4.1964, del Código Civil (BO no 16, 93, modificado)
Acuerdo de 12.1.2007
12.1.2007
3.4.2007
5.4.2007
16.4.2007
26.4.2007
30.4.2007
16.5.2007
31.5.2007
Datos no disponi-bles
31.1.2009
82 902 937,50 (21 375 000,00 USD)
5.
KPS
Crédito
Ley de 23.4.1964, del Código Civil (BO no 16, 93, modificado)
Acuerdo no1.2.2007
9.2.2007 (anexos: 29.3.2007, 4.4.2007)
9.2.2007
WIBOR 1M + 2,25 %
27.4.2007
12 200 000,00
6.
KPS
Crédito
Ley de 23.4.1964, del Código Civil (BO no 16, 93, modificado)
Acuerdo no2.2.2007
12.2.2007
12.2.2007
WIBOR 1M + 2,25 %
12.8.2007
14 300 000,00
Total
259 560 990,33
Cuadro 4
Ayudas estatales adicionales concedidas al Astillero Szczecin entre el 30 de junio de 2007 y el 12 de septiembre de 2008, datos facilitados por las autoridades polacas
No
Organis-mo que concede la ayuda
Medida de Ayuda
Base jurídica
Fecha de concesión
Valor nominal
(enPLN)
1
2
3
4
5
6
7.
KPS
Inyección de capital
Acuerdo
7.8.2007
9 999 954,69
8.
KPS
Inyección de capital
7.8.2007
33 999 919,80
9.
ARP
Inyección de capital
Acuerdo entre el Astillero Szczecin y ARP sobre la concesión de ayuda estatal en forma de inyección de capital
19.9.2008
86 000 151,93
10.
ARP
Crédito
Lay de 30.8.1996 sobre la comercialización y la privatización (BO 02.171.1397, modificado)
5.12.2007
49 000 000,00
11.
ARP
Crédito
Acuerdo OPP/3/08
6.2.2008
41 000 000,00
12.
KPS
Crédito
Acuerdo 1.11.2007
23.11.2007
9 000 000,00
13.
KPS
Crédito
Acuerdo 1.3.2008
5.3.2008
20 000 000,00
14.
ARP
Crédito
Acuerdo OPP/5/08
30.9.2009
32 250 000,00
15.
KPS
Crédito
12.8.2007
4 709 380,37
16.
ARP
Intercambio de deuda por obligaciones
Rep. A. No 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
110 999 077,11
17.
KPS
Intercambio de deuda por obligaciones
Rep. A. No 6603/2008, 8014/2008
20.6.2008
20 572 770,24
Total
417 531 254,1
Cuadro 5
Deudas públicas no ejecutadas después del 1 de mayo de 2004
No
Organismo que concede la ayuda
Medida de Ayuda
Deuda en cuestión
Saldo pendiente
(en PLN)
12.
Ciudad de Szczecin
Aplazamiento
Impuesto sobre bienes inmuebles acumulado entre julio de 2003 y diciembre de 2004
12 402 000,00
3. EVALUACIÓN
3.1. COMPETENCIAS DE LA COMISIÓN
(202)
En el anexo IV, punto 3, del Tratado de Adhesión se establece el denominado procedimiento de medidas transitorias, que constituye el marco legal para la evaluación de los regímenes de ayuda y las medidas individuales de ayuda ejecutadas en un nuevo Estado miembro antes de la fecha de su adhesión a la Unión Europea y aún vigentes después de la misma.
(203)
Las medidas de ayuda ejecutadas antes de la adhesión y que no sean aplicables después de la misma no pueden ser evaluadas por la Comisión, ni en el marco del procedimiento de medidas transitorias ni en el contexto del procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(204)
En cambio, las medidas que no hubieran sido otorgadas antes de la adhesión serán evaluadas por la Comisión en calidad de ayudas notificadas o de ayudas ilegales en aplicación del procedimiento establecido en el artículo 88, apartado 2, del Tratado CE.
(205)
Con el fin de determinar el momento en que se ejecutó una determinada medida, el criterio relevante es el acto legalmente vinculante por el cual la autoridad nacional competente se compromete a conceder la ayuda (20). Determinar si un acto administrativo es legalmente vinculante corresponde al Derecho nacional. No obstante, la Comisión ha de ser capaz de analizar, especialmente en casos confusos, estos actos administrativos y, a juzgar por su forma y contenido, evaluar si podrían haber suscitado expectativas legítimas de los beneficiarios que puedan ser invocadas ante los tribunales polacos. La posibilidad de evaluar los actos administrativos nacionales por parte de la Comisión es indispensable para que pueda ejercer sus competencias en relación con la aceptación de las excepciones relativas a las ayudas estatales prohibidas por lo que respecta a las medidas ejecutadas en Polonia después del 1 de mayo de 2004.
(206)
Las medidas se consideran aplicables después de la adhesión si, ejecutadas con anterioridad, pueden seguir dando pie tras la adhesión a la concesión de ayudas adicionales o a un incremento del importe de las ayudas ya otorgadas, es decir, si no se conocen con precisión los compromisos económicos del Estado en la fecha en que las medidas se llevaron a cabo y siguen sin conocerse en la fecha de la adhesión.
(207)
En su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, la Comisión concluyó, sobre la base de la información facilitada por las autoridades polacas, que una serie de medidas notificadas a la Comisión constituían de hecho nueva ayuda, que debía ser concedida después del 1 de mayo de 2004, fecha de la adhesión de Polonia a la Unión Europea. En concreto, la Comisión consideró que una inyección de capital, dos garantías de ejecución y la condonación y el aplazamiento de deuda fiscal eran constitutivas de nueva ayuda.
(208)
En primer lugar, las autoridades polacas informaron a la Comisión de que no se habían concedido las dos garantías de ejecución impugnadas (medidas 62 y 63 de la parte B del anexo de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal). Por lo tanto, no son objeto de la presente Decisión.
(209)
En segundo lugar, las autoridades polacas confirmaron que la deuda relativa al impuesto sobre bienes inmuebles contraída con la ciudad de Szczecin se incrementó en el período que media entre julio de 2003 y diciembre de 2004 (medidas 64-68 de la parte B del anexo de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal) no se ha cancelado ni ejecutado hasta ahora. De ello se deduce que esta deuda se ha prorrogado no ejecutada más allá de la fecha de adhesión de Polonia a la UE. Según reiterada jurisprudencia (21), la no ejecución continuada de deudas públicas puede constituir en sí misma ayuda estatal, como se analizará en profundidad más adelante. Esta falta de ejecución se encuadra claramente en la competencia de la Comisión con arreglo a lo dispuesto en el artículo 88 del Tratado CE, en la medida en que se refiere al período posterior a la adhesión a la UE. Por lo tanto, estas medidas son objeto de la presente Decisión.
(210)
En tercer lugar, con respecto a la inyección de capital procedente de ARP (medida 61 de la parte B del anexo de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal), las observaciones presentadas por las autoridades polacas y los terceros interesados respecto de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal no han podido convencer a la Comisión de que esta medida no constituía nueva ayuda. Por lo tanto, esta medida es objeto de la presente Decisión.
(211)
Más adelante la Comisión explica las razones por las que no puede aceptar las alegaciones presentadas por las autoridades polacas y los terceros interesados.
(212)
En cuanto al argumento esgrimido por las autoridades polacas de que la inyección de capital se ha de considerar como una parte de un programa general del Gobierno polaco de salvamento para el sector de la construcción naval en Polonia, la Comisión considera que dicho programa general no puede constituir una base justificada de las reclamaciones del Astillero Szczecin en relación con uno de sus accionistas, ARP, para que lleve a cabo la totalidad de la inyección de capital. Además, por razones presupuestarias ARP no estaba inicialmente en condiciones de realizar en su totalidad la inyección de capital declarada en el plan de reestructuración de 2003.
(213)
Por lo que respecta al argumento de las autoridades polacas según el cual la Comisión aplica criterios del Derecho comunitario a acontecimientos y a la legislación nacional anterior a la adhesión, la competencia de la Comisión para actuar en relación con medidas concedidas antes de la adhesión se define en el Acta de adhesión, que es vinculante tanto para las Comunidades como para Polonia. La Comisión ha interpretado el concepto de «puesta en práctica antes de la adhesión» por analogía al concepto de la concesión de la ayuda (22).
(214)
Las autoridades polacas alegan que la legislación nacional solo exigía la aprobación del plan de reestructuración y de las medidas de ayuda en él incluidas por parte del presidente de la Oficina de Defensa de la Competencia y Protección de los Consumidores. La Comisión estima que no se puede considerar la mera aprobación como «que aplica la medida antes de la adhesión». Las autoridades de defensa de la competencia evaluaron la compatibilidad de las medidas de ayuda con la legislación nacional en materia de ayudas estatales, si bien, como sucede cuando la Comisión evalúa la compatibilidad de las ayudas al amparo del artículo 88 del Tratado, la aprobación de tales ayudas por parte de las autoridades no permite suscitar expectativas legítimas de que la ayuda vaya a ser concedida.
(215)
Por último, las autoridades polacas consideran probado que la inyección de capital contemplada en el plan de reestructuración de 2003 fue pactada entre el Astillero Szczecin y ARP. Como la Comisión ya afirmó en su decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, se considera que la ayuda se ha puesto en práctica si la autoridad competente de que se trate adopta un acto que, en Derecho nacional, sea capaz de suscitar expectativas legítimas, que puedan ser invocadas ante un órgano jurisdiccional nacional, de que las ayudas se concederán. Naturalmente, para ejercer su competencia en aplicación del Acta de adhesión y del Tratado CE, la Comisión ha de estar en condiciones de verificar que tal es el caso. Ni las autoridades polacas ni los terceros interesados han facilitado ningún elemento de prueba que acredite que el Astillero Szczecin estaría en condiciones de invocar expectativas legítimas ante un tribunal nacional alegando que la totalidad de la inyección de capital por importe de 241 millones PLN estaba incluida en el plan de reestructuración acordado con ARP. En realidad, fueron necesarias dos resoluciones de la Junta General Extraordinaria de Accionistas para llevar a cabo esta ampliación de capital: la resolución de 29 de abril de 2004 (180 000 000 PLN) (23) y la de 24 de diciembre de 2004 (61 000 000 PLN).
3.2. AYUDA ESTATAL EN EL SENTIDO DEL ARTÍCULO 87, APARTADO 1, DEL TRATADO CE
3.2.1. EXISTENCIA DE AYUDA ESTATAL
(216)
De conformidad con el artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, son incompatibles con el mercado común, en la medida en que afecten a los intercambios comerciales entre Estados miembros, las ayudas otorgadas por los Estados o mediante fondos estatales, bajo cualquier forma, que falseen o amenacen falsear la competencia, favoreciendo a determinadas empresas o producciones.
(217)
La Comisión estima que todas las medidas descritas en el punto 2.7 fueron concedidas por el Estado o mediante recursos públicos y, al destinarse a una empresa concreta, eran selectivas.
(218)
El Astillero Szczecin es uno de los mayores astilleros de Europa. Durante los últimos años los buques portacontenedores representaban más del 60 % de su cartera de pedidos. Por tanto, el Astillero Szczecin compite duramente con astilleros de Alemania y Dinamarca. Las continuas subvenciones concedidas al Astillero Szczecin, gracias a las cuales pudo celebrar contratos sin pleno reconocimiento ni la remuneración de todos los riesgos implicados, tuvieron un impacto negativo en otros astilleros europeos con capacidad para construir buques portacontenedores.
(219)
La Comisión señala que el Astillero Szczecin también opera en otros segmentos de buques de carga, ya que construye buques multipropósito, buques para el transporte de productos químicos y buques de tipo ro-ro (entre los que se incluyen los buques de tipo ro-pax y con-ro) y compite en estos segmentos con otros astilleros europeos. Así, por ejemplo, a finales de 2006 los buques destinados al transporte de mercancías y productos químicos constituían aproximadamente el 8 % de la cartera de pedidos de los astilleros europeos. En estos segmentos operan especialmente astilleros alemanes y rumanos.
(220)
Habida cuenta de lo anteriormente expuesto, la Comisión concluye que las ayudas estatales concedidas al Astillero Szczecin afectaban al comercio entre los Estados miembros.
(221)
Por último, la Comisión ha de determinar si las medidas concedidas al Astillero Szczecin otorgaban una ventaja indebida y, por tanto, falseaban o amenazaban falsear la competencia. La Comisión señala que las autoridades polacas estaban en desacuerdo con el hecho de que se hubieran calificado como ayudas estatales los créditos de KPS y las garantías de KUKE, alegando a tal efecto que se cumple el principio del inversor en una economía de mercado. Con relación a otras medidas objeto de la presente Decisión, las autoridades polacas no cuestionaron su calificación como ayudas estatales.
(222)
A continuación, la Comisión explicará, en primer lugar, las razones que le llevan a considerar que el impago recurrente de deuda pública no supera la prueba del acreedor en una economía de mercado. Posteriormente, la Comisión evaluará en particular las medidas cuestionadas por las autoridades polacas. Por último, considerará las circunstancias en las que se concedieron las medidas abarcadas por la presente Decisión y su incidencia en la competencia.
a) Impago de deudas públicas
(223)
Según reiterada jurisprudencia (24), el impago recurrente de deudas públicas puede constituir en sí mismo ayuda estatal, como se argumentará con mayor detalle más adelante. Este impago se encuadra sin duda en el marco de la competencia de la Comisión al amparo del artículo 88 del Tratado CE, puesto que se refiere al período posterior a la adhesión a la UE. La Comisión considera que ningún acreedor en una economía de mercado admitiría un aplazamiento tan prolongado en el pago de sus deudas. Además, las autoridades polacas no han presentado ningún elemento de prueba que acredite que la autoridad tributaria competente haya tomado medidas destinadas a ejecutar sus deudas públicas en relación con el Astillero Szczecin, especialmente mediante la ejecución forzosa o la normativa concursal. Por otra parte, este impago contrasta con la aseveración de las autoridades polacas de que el Astillero Szczecin ha venido reembolsando con regularidad, desde el 1 de mayo de 2004, sus deudas públicas y no se ha beneficiado de aplazamientos ni de reprogramaciones de reembolso de las mismas.
b) Medidas cuestionadas por las autoridades polacas por considerar que superan la prueba del inversor privado
(224)
Por lo que respecta al apoyo de KPS mediante créditos de capital circulante, la Comisión no puede aceptar el argumento de las autoridades polacas según el cual estos créditos no eran constitutivos de ayuda estatal. La Comisión señala que el tipo de interés aplicado por KPS se encontraba aproximadamente en el nivel del tipo de referencia. Señala también que durante varios años el Astillero Szczecin ha estado en una situación financiera muy difícil, lo que ha hecho que no estuviera en condiciones de acceder a ninguna otra fuente de financiación externa de su producción sin apoyo del Estado, ya sea en forma de coparticipación de KPS, ya sea en forma de garantías. Su capital circulante se financiaba mediante anticipos plenamente cubiertos por garantías de KUKE o créditos de KPS. Por tanto, no puede considerarse que el tipo de interés aplicado reflejase correctamente el riesgo en que incurría KPS. Es cierto que KPS solicitó avales pero su valor sigue suscitando dudas. Conviene recordar que KUKE requería avales similares y, habida cuenta de la ratio deudas/activos del Astillero Szczecin, es probable que KPS no pudiera obtener avales de primera línea sobre los activos del astillero. Sea como fuere, las autoridades polacas no han facilitado información detallada que permita a la Comisión determinar el valor real de los avales requeridos.
(225)
Por otra parte, la Comisión no ve ninguna diferencia entre los créditos concedidos por KPS y los otorgados por ARP, propietaria de KPS. Es difícil sostener, como hacen las autoridades polacas, que los créditos concedidos por ARP constituyen ayuda estatal, mientras que los concedidos por su filial, KPS, se ajustan al principio del inversor privado.
(226)
La Comisión no puede aceptar el argumento de las autoridades polacas de que los créditos facilitados por KPS en el marco del consorcio con Bank Handlowy S.A. y Bank Pekao S.A. (medidas 3 y 4 del cuadro 3, considerando 201) se concedieron en condiciones de mercado y de que, debido a que KPS y los bancos participaron en el consorcio y facilitaron financiación «en condiciones análogas», la contribución de KPS no era constitutiva de ayuda estatal.
(227)
La Comisión subraya que, cuando el consorcio concedió los créditos, el Astillero Szczecin era una empresa en una situación económica complicada. Sin el apoyo público, el astillero no podía conseguir financiación en el mercado, ya fuera en forma de garantías, ya fuera en forma de coparticipación en la financiación, como en las medidas que nos ocupan. Dado que el astillero no contaba con ninguna otra fuente de financiación externa, como no fuera la concedida en el marco del consorcio con KPS, da la impresión de que los bancos solo estaban dispuestos a conceder financiación al astillero por la implicación de KPS en la operación.
(228)
Por otra parte, la Comisión señala que el tipo de interés aplicado por KPS a los créditos concedidos al Astillero Szczecin era similar al tipo de referencia para Polonia en el momento en que se concedieron los créditos. De conformidad con la Comunicación de la Comisión relativa al método de fijación de los tipos de referencia y de actualización (25), el tipo de referencia anunciado por la Comisión es un tipo de base que puede ser incrementado en situaciones que impliquen un cierto riesgo (por ejemplo, en caso de que una empresa esté en crisis o cuando no se ofrezca la garantía que suelen exigir los bancos). En este caso, no se aumentó el tipo de interés como consecuencia de la precaria situación del Astillero Szczecin.
(229)
Por último, la Comisión señala que la KPS fue creada como fondo administrado por el Estado de conformidad con los objetivos de la política nacional y financiado o garantizado plenamente por el Estado a través de ARP. Según el documento «Estrategia para el sector de la construcción naval (astilleros) en Polonia 2006-2010», KPS fue «fundada para organizar la financiación de la producción de los astilleros hasta el momento en que pasaran a estar bajo control de inversores privados». La Estrategia, que no solo persigue objetivos económicos sino también sociales y macroeconómicos (26), otorga a KPS diversas facultades, junto a ARP, el Tesoro Público y otros organismos públicos relevantes. Los vínculos financieros de KPS con ARP y el Tesoro Público están claros y KPS actúa más bien como instrumento para la transferencia de activos destinados por el presupuesto del Estado a los astilleros polacos, incluido el Astillero Szczecin.
(230)
Habida cuenta de estos elementos, la Comisión concluye que, al conceder créditos de capital circulante al Astillero Szczecin, KPS no actuó como lo hubiera hecho un inversor privado en una economía de mercado.
(231)
En sus observaciones a propósito de la decisión de incoar el procedimiento de investigación formal, las autoridades polacas sostuvieron que las garantías de anticipos de los armadores concedidas por KUKE al Astillero Szczecin no constituyen ayuda estatal. La Comisión no puede aceptar este argumento.
(232)
En primer lugar, la Comisión recuerda que las garantías concedidas por KUKE relativas a los anticipos de los armadores están avaladas por el Tesoro Público y se constituyen en una cuenta bancaria separada con el nombre «Interes narodowy». En caso de que falten recursos financieros en esta cuenta, KUKE puede obtener créditos del Tesoro Público o beneficiarse de las garantías de crédito de dicho organismo.
(233)
En segundo lugar, la Comisión recuerda su Decisión de 18 de julio de 2007 en el asunto N 105/07 (27) en la que autorizó, por no ser constitutivo de ayuda estatal, el régimen por el que KUKE desarrolla su programa de seguros de créditos a la exportación garantizado por el Tesoro Público. En la actualidad, este régimen abarca el tipo de garantías en materia de producción que el Astillero Szczecin ha venido recibiendo en los último años. La Comisión señala que el régimen excluye (28) explícitamente a las empresas en crisis en aplicación de lo dispuesto en las Directrices sobre ayudas estatales de salvamento y reestructuración de empresas en crisis. La característica principal del régimen consiste en que las primas de la garantía se determinan sobre la base de una evaluación de riesgo. Así, por ejemplo, la prima de garantía para una empresa encuadrada en la categoría de riesgo más elevado corresponde al […] % anual para las garantías de menos de 2 años y al […] % para las de más de 2 años. La prima de base asciende al […] % anual. A modo de comparación, las garantías concedidas al Astillero Szczecin han sido aportadas por KUKE a cambio de una prima del 2 % anual, si la garantía no excedía de 35 millones PLN, y de una prima del 1 % anual, si la garantía superaba este importe.
(234)
Es evidente que el Astillero Szczecin no puede acogerse a las garantías aportadas por el régimen anteriormente descrito y autorizado por la Comisión por no constituir ayuda. En consecuencia, las garantías concedidas al Astillero Szczecin son constitutivas de ayuda estatal.
(235)
Además, es obvio que la prima de garantía aplicada al Astillero Szczecin está muy por debajo de la prima de base aplicada a las garantías concedidas a empresas saneadas y varias veces inferior a la prima aplicada a empresas con alto riesgo aunque elegibles al amparo del régimen anterior. La Comisión concluye que la prima de garantía abonada por el Astillero Szczecin no corresponde a una prima de mercado, por lo que estas garantías constituyen ayuda estatal.
(236)
En tercer lugar, de conformidad con la Comunicación de la Comisión relativa a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas estatales otorgadas en forma de garantía (29), para que una determinada garantía estatal no constituya ayuda estatal es preciso que el prestatario no se encuentre en una situación económica difícil, lo que no sucede en el caso que nos ocupa. Con arreglo a lo dispuesto en la misma Comunicación, cuando el prestatario se encuentra en una difícil situación económica, el elemento de ayuda de la garantía podría corresponder al importe cubierto por la garantía.
(237)
Por último, la Comisión señala que el Astillero Szczecin dependía exclusivamente de las garantías de KUKE y el Tesoro Público y no logró obtener garantías en condiciones de mercado. Ello corrobora la conclusión de la Comisión de que las garantías en relación con los anticipos de los armadores concedidas por KUKE son constitutivas de ayuda estatal.
(238)
Habida cuenta de lo anterior, la Comisión concluye que, al ampliar las garantías al Astillero Szczecin, KUKE no actuó como lo habría hecho un operador en una economía de mercado.
c) Falseamiento de la competencia ocasionado por la ayuda estatal concedida al Astillero Szczecin
(239)
La Comisión señala que el Astillero Szczecin, gracias a la plena confianza en el respaldo del Estado, desarrolló prácticas contrarias a la competencia tales como el establecimiento de precios por debajo de los costes de producción y no ha sufrido las consecuencias que suelen conllevar tales prácticas, como es la exclusión del mercado.
(240)
Por añadidura, la Comisión afirma que el principal problema que seguía teniendo el Astillero Szczecin eran los contratos que generaban pérdidas, a raíz de la permanente revalorización del zloty frente al dólar, la moneda que sigue siendo de referencia en el sector de la construcción naval, y del aumento de los precios de la chapa de acero. Ya en el plan de reestructuración de 2002, posteriormente en el nuevo plan de reestructuración de 2006 y, por último, en el transcurso del intento de privatización en 2008, se consideró que estos factores externos eran las principales amenazas para el funcionamiento del astillero.
(241)
A pesar de que la dirección de la empresa era consciente de estas amenazas, el astillero siguió celebrando contratos sin medidas que mitigasen tales riesgos o con medidas de escaso impacto. Esta práctica económica continuó entre 2004 y 2008, un período de expansión sin precedentes en el sector de la construcción naval, en el que los precios del sector se incrementaron hasta niveles inauditos. Como resultado de esta práctica, el astillero consiguió mantener su actividad y su plantilla, aunque a costa de ingentes pérdidas en la construcción habitual de buques. Con arreglo a la investigación de diligencia debida llevada a cabo por Amber en la primera mitad de 2008 y como han confirmado las autoridades polacas, la actual cartera de pedidos con entregas en 2008 y 2009 también se encuentra lastrada por pérdidas significativas como consecuencia de los contratos a pérdida celebrados sin medidas mitigadoras del riesgo o con medidas claramente insuficientes.
(242)
Sobre esta base, la Comisión concluye que todas las medidas concedidas al Astillero Szczecin falseaban o amenazaban falsear la competencia en el mercado de la construcción naval.
(243)
En conclusión, la Comisión considera que todas las medidas concedidas al Astillero Szczecin son ayudas estatales a tenor del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
3.2.2. POSIBILIDAD DE QUE LAS AUTORIDADES POLACAS Y LOS TERCEROS INTERESADOS PRESENTEN OBSERVACIONES
(244)
Mediante su decisión de 1 de junio de 2005, la Comisión incoó el procedimiento de investigación formal con respecto a una serie de medidas concedidas tanto por las autoridades locales como por una empresa de titularidad pública, ARP, con arreglo a distintas bases jurídicas y que consisten en la reestructuración de deudas, una inyección de capital y garantías de ejecución.
(245)
La Comisión señaló también que no podía aceptarse el argumento esgrimido por las autoridades polacas de que los anticipos de los armadores debían ser considerados contribución propia. A este respecto, la Comisión reconoció albergar dudas de que las garantías sobre los anticipos de los armadores concedidas por KUKE no fueran constitutivas de ayuda estatal y anunció que investigaría la naturaleza de tales garantías.
(246)
Las autoridades polacas presentaron sus observaciones y, aunque cuestionaron la competencia de la Comisión para evaluar la compatibilidad de algunas de las medidas en cuestión, no pusieron en tela de juicio la conclusión de la Comisión de que, si tales medidas se concedieron después de la adhesión de Polonia a la UE, constituyen nueva ayuda a tenor del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE. La excepción era la naturaleza de las garantías facilitadas por KUKE, supuestamente exentas de ayuda estatal. Posteriormente, las autoridades polacas alegaron también que los créditos de KPS no constituían ayuda estatal. La Comisión ya se ha pronunciado anteriormente sobre los argumentos esgrimidos por las autoridades polacas.
(247)
En el curso del procedimiento de investigación formal de la Comisión, la estrategia del Gobierno polaco como accionista mayoritario del Astillero Szczecin ha cambiado varias veces de manera significativa, como demuestra la descripción anterior. La estrategia de la consolidación del sector de la construcción naval se convirtió en estrategia de privatización parcial del astillero, para evolucionar posteriormente hacia una estrategia de privatización total. En la actualidad, esta última estrategia se ve amenazada por la aparente falta de interés del mercado en adquirir el astillero.
(248)
Como se ha descrito anteriormente, la Comisión mantenía contactos regulares con las autoridades polacas en su calidad de propietarias del Astillero Szczecin y con el propio astillero. La Comisión indicó regularmente tanto a las autoridades polacas como al astillero que todas las medidas concedidas a este último a partir de recursos públicos constituyen con toda probabilidad ayuda estatal a tenor del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE, habida cuenta de la precaria situación económica del astillero y de la ausencia casi total de financiación externa exenta de ayuda estatal. La Comisión advirtió también que esta ayuda estatal se concede incumpliendo lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, y es claramente incompatible con el mercado común. La Comisión también ha recordado en varias ocasiones que las garantías concedidas por KUKE al Astillero Szczecin constituyen ayuda estatal.
(249)
Por último, en el curso de su investigación formal, la Comisión recopiló información pormenorizada sobre las operaciones de KPS y la naturaleza de los créditos de capital circulante concedidos al astillero por KPS. La Comisión comunicó a las autoridades polacas que, con toda probabilidad, estos créditos son ayudas estatales a tenor del artículo 87, apartado 1, del Tratado CE.
3.3. COMPATIBILIDAD DE LA AYUDA: EXCEPCIÓN CON ARREGLO AL ARTÍCULO 87, APARTADO 3, DEL TRATADO CE
(250)
El principal objetivo de las medidas es ayudar a una empresa en crisis y mantener su actividad. En tales casos, se puede aplicar la excepción del artículo 87, apartado 3, letra c), del Tratado CE, que permite autorizar las ayudas estatales concedidas con objeto de facilitar el desarrollo de determinadas actividades económicas en caso de que tales ayudas no afecten negativamente a las condiciones comerciales en sentido contrario al interés común, si se cumplen las condiciones establecidas.
(251)
En la actualidad, las ayudas de salvamento y de reestructuración se rigen por las Directrices comunitarias relativas a las ayudas estatales de salvamento y de reestructuración de empresas en crisis (30) (en lo sucesivo, «las Directrices»), que sustituyeron al texto anterior adoptado en 1999 (31) (en lo sucesivo, «las Directrices de 1999»).
(252)
Las disposiciones transitorias de las Directrices establecen que las notificaciones registradas antes del 10 de octubre de 2004 se examinarán a la luz de los criterios vigentes en el momento de la notificación (punto 103). En el caso que nos ocupa, una parte de las medidas fue notificada a la Comisión el 29 de abril de 2004 al amparo del denominado procedimiento de medidas transitorias con arreglo al anexo IV, punto 3, del Tratado de Adhesión, cuando se encontraban en vigor las Directrices de 1999. No obstante, en las Directrices también se establece que son de aplicación a la hora de evaluar cualquier ayuda de salvamento o de reestructuración concedida sin la autorización de la Comisión (ayuda ilícita) cuando la ayuda, o una parte de ella, se haya concedido después del 1 de octubre de 2004 (punto 104, párrafo primero). La Comisión concluye que casi todas las medidas descritas en los cuadros 3 y 4 fueron concedidas ilegalmente con posterioridad a dicha fecha y, por tanto, son de aplicación las Directrices de 2004.
(253)
Las Directrices se aplican a las empresas de todos los sectores, con las excepciones que figuran en el punto 18 de las mismas. El Marco aplicable a las ayudas estatales a la construcción naval (32), que es el marco legal para la evaluación de las ayudas estatales a este sector, remite al punto 12 de las Directrices como base jurídica pertinente para evaluar las ayudas de salvamento y reestructuración.
(254)
Las Directrices establecen la posibilidad de conceder ayuda de salvamento en calidad de asistencia temporal a las empresas en crisis mientras se elabora un plan de reestructuración o de liquidación o para tratar de evitar una crisis aguda de liquidez que puede resolverse mientras dura la ayuda de salvamento.
(255)
La Comisión señala que las ayudas estatales concedidas al Astillero Szczecin no cumplen las condiciones de temporalidad, ya que todas la medidas de apoyo se extendieron a lo largo de períodos muy superiores a los seis meses establecidos, ni de reversibilidad, ya que medidas tales como la inyección de capital, comparable a una subvención, se concedieron de forma irreversible.
(256)
Por consiguiente, la Comisión concluye que las medidas a que se refiere la presente Decisión no son compatibles con el mercado común en calidad de ayuda de salvamento.
(257)
De conformidad con la definición que figura en el punto 17 de las Directrices, la ayuda de reestructuración forma parte de un plan realista, coherente y de amplio alcance destinado a restablecer la viabilidad a largo plazo de una empresa. La reestructuración suele constar de los siguientes elementos: la reestructuración de todos los aspectos del funcionamiento de la empresa, la reorganización y racionalización de sus actividades, incluidas la eliminación de actividades deficitarias y la reestructuración financiera. Las actividades de reestructuración beneficiarias de ayudas públicas no pueden circunscribirse a la liquidación de las pérdidas sin subsanar sus causas, es decir, sin emprender una auténtica reestructuración. Las Directrices exigen que las ayudas de reestructuración se circunscriban al mínimo estrictamente necesario, razón por la cual una parte significativa de la reestructuración se ha de financiar mediante recursos que no impliquen ayuda estatal. Con el fin de velar por que se minimicen los efectos adversos de las ayudas y se limite el falseamiento de la competencia, se han de adoptar medidas compensatorias.
(258)
Habida cuenta del carácter falseador de las ayudas de reestructuración, la Comisión estima que las ayudas destinadas a empresas en crisis solo pueden contribuir al desarrollo de las actividades económicas sin afectar negativamente a los intercambios en sentido contrario al interés de la Comunidad, si se cumplen todas las condiciones establecidas en las Directrices.
(259)
Más adelante la Comisión analizará si se han cumplido estas condiciones.
(260)
Se ha constatado que, para evaluar la compatibilidad de las medidas que constituyen nueva ayuda y en particular la capacidad de que el proceso de reestructuración culmine en el restablecimiento de la rentabilidad a largo plazo y la limitación de la ayuda al mínimo necesario, la Comisión ha de tener en cuenta el plan de reestructuración y las ayudas en su conjunto, sin olvidar las denominadas ayudas antiguas, es decir, aquellas ejecutadas antes de la adhesión y que ya no surten efecto alguno.
3.3.1. ELEGIBILIDAD DE LA EMPRESA PARA RECIBIR LAS AYUDAS
(261)
Las Directrices consideran que una empresa se encuentra en crisis y, por tanto, es susceptible de recibir ayudas de salvamento y reestructuración si es incapaz, mediante sus propios recursos financieros o con los que están dispuestos a inyectarle sus accionistas y acreedores, de enjugar las pérdidas que la conducirán, de no mediar una intervención exterior, a su desaparición casi segura del mercado a corto o medio plazo. En las Directrices también se enumeran algunos síntomas habituales de tales empresas, como el nivel creciente de pérdidas o la disminución del volumen de negocios.
(262)
El punto 12 de las Directrices de 1999 establece que las empresas de nueva creación no pueden recibir ayudas de reestructuración, aunque su posición financiera inicial sea insegura. Así sucede, por ejemplo, en caso de que una nueva empresa surja de la liquidación de otra anterior o de que simplemente absorba los activos de dicha empresa. En las Directrices se especifica que, en principio, se considerará de nueva creación toda empresa que se encuentre en los tres primeros años siguientes al inicio de sus operaciones en el correspondiente sector de actividad.
(263)
Las autoridades polacas alegan que el Astillero Szczecin no es más que otro nombre de la empresa ASS, que existía y cooperaba con SSPH y SS antes de que esta última se declarara insolvente.
(264)
No obstante, todas las circunstancias sugieren que el Astillero Szczecin no asumió las deudas de SSPH o SS, que siguieron en estas dos empresas y que se negociaron en el marco del procedimiento concursal. Aunque las autoridades polacas afirmaron que el Astillero Szczecin había asumido deudas con los proveedores de SSPH por importe de 15 millones PLN, este extremo no ha sido especificado ni acreditado.
(265)
Por consiguiente, el Astillero Szczecin comenzó su actividad libre de las deudas contraídas por sus predecesoras. Las autoridades polacas no han acreditado que el astillero hubiera asumido deudas. Además, habida cuenta del volumen de la empresa, un importe de 15 millones PLN, que al parecer es la cuantía asumida, no justificaría la conclusión de que se producía una continuación económica entre SSPH/SS y el Astillero Szczecin. Por otra parte, la Comisión señala que la absorción de los contratos vigentes se encuadra en el ciclo productivo, en el que las obligaciones se compensan con las deudas y, por tanto, no representan una carga heredada adicional. Además, el Astillero Szczecin suscribió nuevos contratos para la construcción de estos buques (33).
(266)
En segundo lugar, si bien la Comisión señala que ASS operaba en el sector de la construcción naval, junto a SS y antes de la declaración concursal de SSPH (acuerdo marco y convenio de arrendamiento a partir de enero de 2002), también llama la atención sobre el hecho de que el mero tamaño del Astillero Szczecin después de junio de 2002 comparado con ASS antes de junio de 2002 desmiente la conclusión de que existe una continuidad económica entre estas dos entidades. La cuenta de pérdidas y ganancias muestra que el volumen de negocios se incrementó de 88 millones PLN en 2001 a 425 millones PLN en 2002 y a 1 100 millones PLN en 2003.
(267)
Por consiguiente, la Comisión concluye que no puede aceptar la afirmación de las autoridades polacas de que el Astillero Szczecin no es más que una continuación de ASS, que existía mucho antes de la declaración concursal de SSPH. En términos económicos, existe una clara división entre las actividades de estas dos entidades, que se refleja principalmente en el hecho de que no se asumieron deudas. Por lo tanto, el Astillero Szczecin era una empresa nueva, que no podía acogerse a ayudas de reestructuración.
(268)
Con arreglo al punto 12 de las Directrices, se considera que una empresa es de nueva creación durante los tres primeros años siguientes al inicio de sus operaciones. La presente situación es específica ya que una empresa nueva surge de la liquidación de una predecesora. Sin embargo, el punto 12 de las Directrices contempla esta hipótesis como una opción que excluye que una empresa pueda recibir ayudas de salvamento y reestructuración. En el caso que nos ocupa, la Comisión considera decisiva a este respecto la declaración concursal de SSPH y SS en julio de 2002. Es esta declaración concursal la que marcó la ruptura entre la antigua entidad económica y la nueva, al abrigo de las deudas contraídas por la primera. Por tanto, la Comisión concluye que el Astillero Szczecin no reunía las condiciones para recibir ayudas de salvamento y reestructuración en el período de tres años contado a partir de julio de 2002, que marca el inicio de su nueva actividad, libre de deudas.
(269)
El punto 12 de las Directrices establece que una empresa considerada inicialmente de nueva creación no puede obtener ayudas de salvamento y reestructuración hasta que no haya transcurrido el período de tres años establecido y siempre que se considere empresa en crisis en el sentido de las Directrices. La Comisión señala que, una vez transcurrido el plazo de tres años, el Astillero Szczecin cumplía las condiciones de las Directrices que dan derecho a recibir ayudas. En particular, el Astillero Szczecin había venido arrojando pérdidas y solo se había salvado de la insolvencia en varias ocasiones gracias a la intervención pública. Así pues, se considera que desde julio de 2005 el astillero es una empresa en crisis con arreglo a lo establecido en el punto 11 de las Directrices.
3.3.2. RESTABLECIMIENTO DE LA VIABILIDAD
(270)
Con arreglo al punto 34 de las Directrices, la concesión de la ayuda ha de estar supeditada a la ejecución del plan de reestructuración, que ha de hacer posible que la empresa vuelva a ser rentable en un plazo razonable. Por restablecimiento de la viabilidad se entiende que la empresa, tras culminar su proceso de reestructuración, sea capaz de cubrir todos sus costes y de generar un rendimiento del capital suficiente para permitirle competir por sus propios méritos. La reestructuración ha de durar lo menos posible.
(271)
La Comisión señala, en primer lugar, que, en el curso de este procedimiento de investigación formal, ha evaluado dos planes de reestructuración, los de 2002 y 2006, elaborados por la dirección del astillero y autorizados por el Estado. En relación con ambos planes, la Comisión concluyó que las autoridades polacas no han acreditado que fueran suficientes para restablecer la viabilidad a largo plazo del astillero. Dado que el plan de reestructuración de 2006 sustituyó al de 2002, la Comisión explicará a continuación las razones que la llevan a su conclusión en relación con el plan de reestructuración de 2006.
(272)
La estrategia planificada que consiste en centrarse en mercados nicho en los que el astillero da por sentado que dispone de una ventaja competitiva y en los que considera que cuenta con un entorno general de mercado competitivo parecía, sin duda, adecuada para el Astillero Szczecin. No obstante, el hecho de que su cartera de pedidos para los próximos años estuviera compuesta por portacontenedores en casi un 70 % no indicaba que existiera un verdadero cambio en la orientación del negocio del astillero. No había ningún otro indicio, como, por ejemplo, la existencia de grandes proyectos de investigación y desarrollo o actividades de mercadotecnia, que llevase a la conclusión de que el astillero fuera a ser capaz de llevar a la práctica esta estrategia a corto plazo. Por ello, la Comisión no estaba convencida de que la realización de esta estrategia fuese realista.
(273)
El nivel de inversión previsto de un importe de 200 millones PLN era claramente insuficiente, habida cuenta de que las instalaciones del astillero se encontraban en mal estado y su valor se había depreciado considerablemente. Mientras que el valor en libros de los activos ascendía en 2006 a 130 millones PLN, la depreciación prevista en 2006-2009 ascendía a 85 millones PLN. Ello indicaba que una gran parte de la inversión habría sido amortizada inmediatamente por la depreciación y la verdadera modernización quedaría cercenada.
(274)
La opinión de la Comisión de que la magnitud de la inversión prevista no era suficiente se vio reforzada por el hecho de que el plan de reestructuración de 2006 daba por seguro que en 2011 la productividad del Astillero Szczecin alcanzaría la media de productividad de la UE en 2000 (mientras que en aquel momento era comparable a la media de la UE en 1992), lo que la Comisión consideró insuficiente para que el astillero pudiera competir en el mercado sin apoyo público a largo plazo.
(275)
La Comisión albergaba dudas de que los incrementos salariales previstos, de en torno al 5 % anual, bastasen para evitar que los trabajadores abandonasen el astillero, en un momento en que el elevado absentismo y la escasez de trabajadores cualificados, que se habían ido marchando en busca de mejores salarios en otros astilleros europeos, era (y sigue siendo) uno de los principales problemas del astillero.
(276)
El plan preveía que la tasa de rendimiento del capital invertido (ROCE), sin tener en cuenta los costes del aumento salarial, sería por término medio del 19 % anual en el período 2007-2011, que era supuestamente el nivel de rendimiento esperado por un inversor privado. No obstante, teniendo en cuenta el inevitable incremento de los salarios, la tasa del ROCE en el mismo período fue del 1,45 % anual, claramente por debajo del nivel aceptable para cualquier inversor privado.
(277)
En términos generales, la Comisión señaló que, al margen de las inversiones físicas, que el astillero identificó, detalló, cuantificó, clasificó por orden de prioridad y planificó, las medidas previstas se formularon de manera vaga y en términos poco precisos, esencialmente en forma de recomendaciones para proseguir el análisis. Por tanto, la Comisión no pudo evaluar la incidencia de estas medidas y, en consecuencia, no estaba convencida de que fueran lo suficientemente razonables y ambiciosas para abordar los problemas estructurales del astillero.
(278)
Habida cuenta de lo anterior, la Comisión consideró que la reestructuración prevista en materia industrial y organizativa no bastaría para restablecer la viabilidad a largo plazo del astillero. El plan no era lo suficientemente ambicioso y los resultados fijados para 2011 no eran satisfactorios. Era evidente que el plan no contaba con capital adicional que pudiera emplearse para la renovación y la mejora de la eficiencia. La Comisión albergaba dudas de que el astillero fuera capaz de lograr en el mercado el capital necesario para llevar a cabo una reestructuración de alcance.
(279)
Estas dudas fueron confirmadas por la evolución real del proceso de privatización del Astillero Szczecin. Como se ha descrito anteriormente, ARP, en su calidad de accionista mayoritario del Astillero Szczecin, ha tratado en tres ocasiones de encontrar un inversor privado que estuviera dispuesto a hacerse con el astillero. Ninguno de estos intentos de privatización (la privatización parcial de 2006 o los dos intentos de vender su participación mayoritaria en 2007) tuvo éxito. La Comisión señala que los intentos de privatización se produjeron en un momento en que el mercado de la construcción naval experimentaba una expansión sin precedentes y, por tanto, ofrecía unas condiciones óptimas para la venta del astillero. El fracaso final del proceso de privatización solo puede interpretarse como una falta de confianza de los operadores del mercado en la capacidad del astillero para volver a ser rentable a largo plazo. La retirada de Amber del proceso de privatización tras la realización de un análisis de diligencia debida no hace sino ilustrar dicho fracaso (34).
(280)
La Comisión tomó nota de los esfuerzos reiterados de las autoridades polacas por encontrar un inversor privado para el Astillero Szczecin tras la retirada de la empresa Amber. No obstante, hasta el momento de la decisión, ningún dato convenció a la Comisión de que el nuevo esfuerzo de privatización fuera a verse coronado por el éxito en un breve plazo de tiempo y en consonancia con las Directrices.
(281)
Entre otras cosas, la Comisión evaluó el plan de reestructuración de junio de 2008 elaborado por Mostostal, teniendo también en cuenta la presentación del plan que hizo esta empresa en la reunión de 24 de junio de 2008. La Comisión constata que, en muchos aspectos, este plan de reestructuración no es más que un bosquejo de otros trabajos de análisis que ha de llevar a cabo el inversor. Sin embargo, en determinados aspectos el plan contiene graves deficiencias que llevan a la Comisión a la conclusión de que no demuestra que el astillero vaya a volver a ser rentable en un plazo de tiempo razonable.
(282)
La Comisión estima, en particular, que no se ha demostrado la credibilidad de la estrategia empresarial con respecto al sector de la construcción naval. El plan no presenta dato específico alguno al margen de una declaración en la que se indica que el astillero seguirá construyendo buques. En particular, el plan no incluye ningún análisis sobre la capacidad del astillero para construir buques de tipo ro-pax y multipropósito (es decir, capacidades de diseño, cualificaciones) ni su capacidad para celebrar contratos para la construcción de tales buques en el corto a medio plazo (es decir, contactos con clientes o con otros astilleros sobre la posibilidad de subcontratación), no consta de previsiones de mercado para estos segmentos en las que se ponga de manifiesto si la demanda prevista justifica su estrategia empresarial, ni tampoco incluye previsiones sobre la rentabilidad de estos segmentos.
(283)
La Comisión señala que Mostostal reconoció su falta de experiencia en el sector de la construcción naval y que en realidad su intención sería encontrar un socio estratégico para gestionar la actividad de construcción naval de la empresa. Aunque se informó a la Comisión de que Mostostal estaba realmente en conversaciones con algunos socios potenciales, no se puso en marcha esta cooperación antes de la elaboración del plan de reestructuración presentado a la Comisión. La declaración de intenciones firmada con la empresa Ulstein solo muestra que las partes se reunirán para determinar si es posible la cooperación y qué forma adoptará. Según el plan de reestructuración revisado, presentado por la Comisión el 7 de julio de 2008, y el contenido de la declaración de intenciones, puede concluirse que Ulstein se está planteando la posibilidad de explotar las instalaciones de producción del Astillero Szczecin, aunque no en calidad de propietario sino en el marco de una relación contractual. Ninguno de estos documentos indican que Ulstein vaya a celebrar un acuerdo de cooperación con Mostostal para reestructurar y explotar la actividad de construcción naval del Astillero Szczecin. Ello plantea serias dudas por lo que respecta a los resultados esperados de la reestructuración y a las previsiones financieras, al menos por lo que respecta a la construcción naval, y, por tanto, al propio concepto de diversificación empresarial como tal.
(284)
El programa de inversión incluido en el plan y preparado por la dirección del astillero no demuestra que las inversiones propuestas sean necesarias para el restablecimiento de la rentabilidad del astillero. Por otra parte, la Comisión señala que en torno al 60 % de las inversiones previstas solo servirá para mantener el valor de los activos fijos del astillero en el nivel actual. Por otra parte, el plan de reestructuración modificado, presentado el 7 de julio de 2008, indica que un consultor externo está trabajando en un programa de inversión para la actividad de construcción naval, lo que pone de relieve que el programa de inversión elaborado por Mostostal no puede considerarse una base fiable para las perspectivas financieras asumidas por Mostostal y, por tanto, para el restablecimiento de la rentabilidad a largo plazo. La Comisión considera, por tanto, que no se ha acreditado que el plan de inversión previsto vaya lo suficientemente lejos para lograr el restablecimiento de la rentabilidad.
(285)
La Comisión señala también que algunas medidas de reestructuración de importancia (reestructuración organizativa, gestión de suministros y existencias, reestructuración de la plantilla) se describen de manera bastante general y que el plan constituye más bien un borrador para que el inversor lleve a cabo otros estudios analíticos. Si bien se valora positivamente que el plan identifique determinados campos que necesitan ser reestructurados, el grado de indefinición no permite a la Comisión determinar si las medidas de reestructuración abordan adecuadamente los problemas del astillero y en qué supuestos y plazo de tiempo podrían llevarse a la práctica.
(286)
Por lo que atañe a las perspectivas financieras, el plan no aclara en detalle de qué forma las diversas medidas de reestructuración, incluidas las inversiones y varias medidas de reducción de costes, y las mejoras de productividad relacionadas con ellas, influirán en dichas perspectivas. Se echa en falta un análisis que pruebe la sensibilidad de estas estimaciones a los diversos factores de riesgo, como la evolución del mercado, los precios, los costes de los materiales, los tipos de cambio, los salarios, etc. Sin una descripción detallada y una justificación de los supuestos que subyacen a las estimaciones financieras, sin un modelo financiero para el cálculo de las mismas y de un análisis de sensibilidad, la Comisión considera que no se ha demostrado la credibilidad de tales estimaciones ni la solidez del plan de reestructuración. Ello es especialmente relevante si tenemos en cuenta que el propio inversor ha asegurado que las estimaciones financieras muestran una rentabilidad de la inversión al límite de lo tolerable.
(287)
Por último, la Comisión señala que el inversor supedita el éxito de la ejecución del plan de reestructuración a la concesión de nuevas ayudas públicas. A pesar de esta ayuda estatal adicional y de la intervención del inversor, el rendimiento del capital que se espera obtener al término del período de reestructuración sigue siendo relativamente bajo, habida cuenta de las oportunidades alternativas de inversión con un rendimiento similar y un riesgo de inversión inferior, tales como las obligaciones del Estado, como reconoce el propio inversor.
(288)
Habida cuenta de lo expuesto anteriormente, la Comisión estima que no se ha demostrado que, sobre la base del plan de reestructuración de junio de 2008, elaborado por Mostostal, el astillero fuera a ser capaz de volver a ser rentable.
(289)
La Comisión señala que, aunque el plan de reestructuración presentado en septiembre de 2008 es más completo que el de junio de ese mismo año, persiste la mayor parte de las dudas que suscitaba en la Comisión la solidez y la credibilidad del plan.
(290)
El plan no consta de un análisis de mercado completo para todas las actividades previstas de las empresas que se formarían a partir de los activos del Astillero Szczecin. Por lo que atañe a la actividad prevista de SSN Ulstein y SSN Nowa, solo se presenta una breve descripción del mercado, sin explicar, sin embargo, la demanda o la rentabilidad estimadas de la actividad prevista. En cuanto a SSN Odra no se presenta de facto un plan de negocio, el plan solo indica que la empresa podría construir determinados tipos de buques sin justificarlo suficientemente.
(291)
La Comisión señala que SSN Odra, que ha de continuar la actividad de construcción naval del Astillero Szczecin, sería propiedad al 100 % de Mostostal, que no tiene experiencia en el sector. Ulstein, cuya participación en el proyecto de reestructuración iba a aportar los conocimientos técnicos especializados y la experiencia necesaria en el sector de la construcción naval, no tiene intención de comprometerse financieramente en SSN Odra.
(292)
Por lo que se refiere a SSN Wspólna, la Comisión señala que, según el plan se prevé que en torno al 40 % de su capacidad sea utilizada por una empresa que o ha de ser liquidada (SSN Nowa), o no tiene un plan de negocio (SSN Odra). Por otra parte, en cuanto a la capacidad de producción restante de SSN Wspólna (entre 9 000 y 17 000 toneladas de acero, es decir, entre el 12 % y el 23 % de la capacidad de producción), se da por cierto que se emplearía para subcontratar a otras empresas, pero no se analizó ni el mercado, ni la demanda, ni la rentabilidad que se puede lograr.
(293)
Por consiguiente, la Comisión considera que el plan de reestructuración de 12 de septiembre aún no mostrado la credibilidad de la estrategia empresarial, especialmente por lo que respecta al sector de la construcción naval.
(294)
Por lo que se refiere a la reestructuración de activos prevista, la Comisión señala que el plan no incluye ningún análisis de las necesidades de inversión del astillero ni una justificación del programa de inversión previsto. La Comisión estima que la inversión prevista de […] millones PLN para la reubicación de determinados activos productivos con objeto de liberar terrenos es más bien una inversión de sustitución y no una verdadera modernización de los activos.
(295)
Por consiguiente, los costes de modernización solo ascenderían a 104 millones PLN y se invertirían en SSN Mostostal, SSN Ulstein y SSN Wspólna. SSN Odra, que se supone generará en el futuro el 50 % de los ingresos de todas las empresas sucesoras del Astillero Szczecin, no realizaría inversión alguna y no poseería activos fijos. La Comisión señala que el plan presentado por Mostostal en junio de 2008 preveía la realización de inversiones por importe de 264 millones PLN. Habida cuenta de la ausencia de justificación para tal recorte del programa de inversiones (de un 40 % en relación con el plan de junio) y de la ausencia de análisis de las necesidades de inversión de las empresas, la Comisión considera que no se ha demostrado que el programa de inversiones previsto baste para garantizar el restablecimiento de la rentabilidad a largo plazo de las actividades.
(296)
No se describen los resultados que se espera obtener de las medidas de reestructuración y el plan no explica cuándo tendrá consecuencias la ejecución de estas medidas e influirá en los resultados financieros de las empresas. Además, el plan no describe las hipótesis en las que se basan las estimaciones por lo que respecta a los ingresos y costes previstos. Estos factores plantean dudas en cuanto a la credibilidad de las estimaciones. Además, el análisis de sensibilidad muestra que SSN Mostostal, y especialmente SSN Odra, seguirían siendo muy vulnerables a las condiciones cambiantes de mercado. La depreciación de un 10 % del dólar estadounidense ocasionará un descenso del beneficio acumulado de Mostostal en el período 2009-2012 del 40 % y del 83 %, en el caso de SSN Odra (según el plan, el análisis relativo a SSN Odra no tiene en cuenta la política de cobertura financiera, que ha de reducir en parte la influencia negativa de las fluctuaciones de los tipos de cambio). Por otra parte, el plan parte de la base de que un aumento del 10 % de los precios del acero ocasionará un descenso del 40 % en los beneficios acumulados de SSN Mostostal y del 50 % en los de SSN Odra. La Comisión concluye, por tanto, que el plan no ha demostrado que, a raíz de la ejecución de una política saneada de cobertura financiera, la sensibilidad de las empresas a las fluctuaciones de los tipos de cambio o los precios del acero se situaría en un nivel aceptable.
(297)
Por lo que respecta al rendimiento sobre las ventas previsto, la Comisión señala que, habida cuenta de que el plan no describe sobre qué base se calcularon los resultados sobre las ventas previstos (en términos de costes de funcionamiento, precios de los buques, rentabilidad del negocio de construcción naval, etc.), ha de concluir que no se ha acreditado que los resultados estimados se basen en hipótesis realistas. Por otra parte, por lo que se refiere a SSN Wspólna y SSN Biuro projektowe, el rendimiento sobre las ventas previsto es marginal y así lo reconocía el plan de reestructuración. La Comisión considera que un nivel tan bajo de rendimiento no sería suficiente para que estas empresas pudieran competir en el mercado sin apoyo público. A pesar de que el plan alega que SSN Wspólna y SSN Biuro projektowe prestarían supuestamente servicios a otras empresas, lo que en teoría justificaría el bajo nivel de rendimiento sobre las ventas, la Comisión señala que estas empresas deberían ser independientes y que sus pobres resultados previstos hacen dudar de la rentabilidad a largo plazo de todo el proyecto.
(298)
Teniendo en cuenta lo que precede, la Comisión concluye que la credibilidad de las estimaciones financieras es dudosa y que los resultados previstos siguen siendo muy sensibles a las cambiantes condiciones del mercado. Por consiguiente, la Comisión considera que no se ha acreditado la solidez del plan.
(299)
Habida cuenta de todo lo anterior, la Comisión estima que no se ha acreditado que el astillero fuera capaz de recuperar la rentabilidad sobre la base del plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008, elaborado por Mostostal. Además, la Comisión señala que Ulstein se retiró del proceso de privatización del Astillero Szczecin, lo que implica que el plan de reestructuración de 12 de septiembre no puede llevarse a la práctica en las condiciones previstas. En cualquier caso, esta valoración pone de manifiesto que, aun en el supuesto de que Ulstein participara en el proyecto o de que Mostostal tuviera la intención de ejecutar el plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008 en solitario (como anunció en su carta de 22 de septiembre de 2008), este plan no podía ser considerado suficiente.
(300)
El fracaso de la privatización implica que el astillero es incapaz de lograr, en condiciones de mercado, el capital suficiente para llevar a cabo el plan de reestructuración de 2006, o de poner en práctica la estrategia de reestructuración que se necesitaría para garantizar la rentabilidad a largo plazo del astillero sin necesidad de contar con un apoyo público permanente. Ello significa también que el Astillero Szczecin no está en condiciones de adquirir los conocimientos técnicos en el ámbito de la gestión y el mercado que se necesitan para su reestructuración.
(301)
Al no existir un plan de reestructuración realista y ambicioso, la Comisión concluye que la ayuda concedida al Astillero Szczecin, descrita en el punto 2.7 no es más que ayuda de funcionamiento, y no ayuda de reestructuración, y, por tanto, es incompatible con el mercado común.
3.3.3. AYUDA CIRCUNSCRITA AL MÍNIMO
(302)
Con arreglo al punto 43 de las Directrices, el importe de la ayuda se ha de circunscribir al mínimo estrictamente necesario de los costes de reestructuración necesarios para que la reestructuración pueda llevarse a efecto. Se espera que el beneficiario haga una contribución significativa a la financiación de la reestructuración a partir de sus propios recursos o de fuentes externas en condiciones de mercado. Esta contribución es, por una parte, signo de que el mercado cree en la viabilidad del restablecimiento de la rentabilidad y, por otra, una manera de velar por que la ayuda se circunscriba al mínimo. En el caso de grandes empresas, como el Astillero Szczecin, la contribución debería ser de al menos el 50 % de los costes de reestructuración.
(303)
En primer lugar, de la descripción anterior de la situación del Astillero Szczecin se deduce que la empresa no ha logrado atraer ninguna financiación externa para su reestructuración.
(304)
Por lo que atañe a la contribución propia, con arreglo al plan de reestructuración de 2006, al ascender los costes de reestructuración, incluidos los costes de funcionamiento, a 11 500 millones PLN, la contribución propia propuesta sería de 3 600 millones PLN, es decir, del 30 %. Si los costes de funcionamiento se excluyeran de los costes y la financiación, los costes de reestructuración ascenderían a 374,7 millones PLN y la contribución propia a 190 millones PLN.
(305)
La Comisión albergaba dudas de que la perspectiva de obtener 190 millones PLN en el mercado fuera realista. En ese momento nada indicaba que el Astillero Szczecin fuera capaz de lograr este capital en el mercado. Por tanto, la contribución propuesta no podía considerarse real y libre de ayuda, como exigen las Directrices. Indudablemente, los diversos intentos infructuosos de KPS y ARP de, en primer lugar, atraer a accionistas minoritarios y de vender posteriormente el 100 % de las acciones del astillero, han demostrado que el mercado no está interesado en invertir en el Astillero Szczecin.
(306)
Por lo que respecta a la financiación de las operaciones, el plan de reestructuración de 2006 partía de la base de que la producción se financiaría mediante créditos comerciales y anticipos de los armadores no garantizados por KUKE, cuyo valor total a lo largo de todo el período de reestructuración 2002-2009 debía ascender a 3 200 millones PLN, cifra que se ha de comparar con los 4 200 millones PLN financiados merced a las garantías de KUKE. Sin embargo, nada indicaba en ese momento que el Astillero Szczecin fuera capaz de lograr este capital en el mercado. Por tanto, la contribución propuesta mediante créditos comerciales y garantías no podía considerarse realista y libre de ayuda, como exigen las Directrices. Además, la Comisión señala que hasta la fecha el astillero no ha podido lograr en el mercado financiación para sus operaciones sin el apoyo del Estado.
(307)
Por otra parte, el plan de reestructuración de 2006 preveía que los pagos adicionales de los armadores por importe de 628,7 millones PLN, obtenidos tras la renegociación de los contratos, deberían ser considerados contribución propia. Es evidente que algunos contratos fueron renegociados. La Comisión considera que, de conformidad con las Directrices, la contribución propia debería ser un indicio de que los mercados confían en que el restablecimiento de la rentabilidad es posible. El hecho de que los armadores, cuando se enfrentan al riesgo de que no se les entreguen los buques contratados y a la vista de factores externos (como el aumento de los precios del acero), estén dispuestos a aumentar el precio de los buques contratados no demuestra que crean en la capacidad del astillero de volver a ser rentable y competir a largo plazo en el mercado. Además, los armadores no han accedido a realizar pagos adicionales para cubrir los costes de reestructuración sino solamente (y ello hasta cierto punto) a cubrir los costes de producción de los buques contratados. La Comisión no puede, por tanto, aceptar los pagos adicionales de los armadores en calidad de contribución propia con arreglo a lo dispuesto en las Directrices.
(308)
El plan de reestructuración de junio de 2008 no aporta ninguna mejora sustancial al respecto. Si bien el inversor se compromete a inyectar 149,5 millones PLN que se emplearán para financiar en parte el programa de inversiones, solicita también una nueva inyección de capital por parte del Estado de un total de 588 millones PLN y un crédito de ARP de un importe de 68 millones PLN. El inversor también solicitó garantías adicionales a KUKE para financiar el capital circulante.
(309)
Los costes de reestructuración que pueden ser identificados a partir de la escasa información que figura en el plan de reestructuración de junio de 2008 corresponden al menos a la cobertura de las pérdidas previstas sobre los contratos de construcción naval vigentes estimados para 2008-2009 (588 millones PLN) y a las necesidades de inversión previstas para el período 2008-2012 (264 millones PLN).
(310)
La mayoría de estos costes ha de ser financiada mediante medidas de ayuda estatal. En la práctica, la única contribución propia del inversor es la inyección de capital de 149,5 millones PLN, que corresponde al 17 % de los costes de reestructuración antes indicados. De conformidad con la práctica habitual (35), la Comisión considera que el flujo de tesorería futuro no puede considerarse contribución propia con arreglo a las Directrices, porque no representa una contribución real y libre de ayudas de la empresa o sus accionistas a la cobertura de los costes de reestructuración. Por otra parte, la Comisión ha de tener en cuenta la totalidad del período de reestructuración que comienza en 2002. Habida cuenta de la cuantiosa ayuda estatal que ha recibido el astillero en este período, este nivel de contribución propia será aún menor si se compara con la totalidad de los costes de reestructuración. Es obvio, por tanto, que la contribución propia no alcanza ni remotamente el umbral del 50 % de los costes de reestructuración exigido por las Directrices.
(311)
El plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008 tampoco supone una mejora con relación al nivel previsto de contribución propia destinado a cubrir los costes de reestructuración.
(312)
El plan de reestructuración de 12 de septiembre de 2008 ofrece información más detallada por lo que respecta a los costes de reestructuración previstos y las fuentes de financiación. Los costes de reestructuración previstos constan de los costes de inversión (104 millones PLN), los costes de reubicación de los activos productivos en otra zona del astillero (50 millones PLN), los costes de reestructuración de la plantilla (53,4 millones PLN), la cobertura de las pérdidas futuras sobre los contratos en vigor (840 millones PLN) y el pago de las deudas acumuladas del astillero con relación a ARP y KPS (197,5 millones PLN) (36).
(313)
En total, los costes de reestructuración ascienden a 1 354 millones PLN.
(314)
Por otra parte, el plan considera que las necesidades de capital circulante por importe de 227,6 millones PLN forman parte de los costes de reestructuración. La Comisión considera que las necesidades de capital circulante forman parte del funcionamiento normal de la empresa y no constituyen un coste de reestructuración, por lo que su financiación se ha de evaluar separadamente.
(315)
En cuanto a la contribución propia, el plan contempla las categorías siguientes: pagos adicionales por parte de los armadores tras la renegociación de los contratos (376 millones PLN), inyección de capital de los inversores (242 millones PLN), ingresos procedentes de la venta de activos (118 millones PLN) y financiación de capital circulante (un préstamo y un crédito comercial de Mostostal de 170 millones PLN).
(316)
Por lo que respecta a la financiación de las necesidades de capital circulante, la Comisión considera que se trata de un problema específico, debido a los largos ciclos de producción y al elevado valor de los productos finales en el sector de la construcción naval. En este sector, el capital circulante se obtiene esencialmente de fuentes externas. Parte del capital circulante procede de anticipos de los armadores, vinculados generalmente a una garantía, que en Polonia suele conceder KUKE. Dado que los anticipos no suelen superar el 80 % del precio del buque, los astilleros han de recurrir a préstamos o créditos comerciales concedidos por sus proveedores. Por este motivo, la Comisión considera que, debido a la situación específica del sector de la construcción naval, las necesidades de capital circulante exigen más bien una solución estructural y no forma parte de costes de reestructuración únicos excepcionales. Por tanto, la Comisión estima que en el sector de la construcción naval no se puede considerar que los préstamos de capital circulante sean contribución propia, porque sirven para financiar la actividad de la empresa y no los costes de reestructuración.
(317)
Como se ha explicado anteriormente, la Comisión estima que los pagos adicionales de los armadores, efectuados tras la renegociación de los contratos con incremento del precio del buque, no pueden considerarse contribución propia en el sentido de lo dispuesto en las Directrices.
(318)
Por lo que respecta a los ingresos que se prevé obtener de la venta de activos redundantes de un valor estimado de 118 millones PLN, la Comisión considera que no se ha demostrado que esta fuente de financiación pueda ser considerada real y suficiente.
(319)
En primer lugar, con arreglo al proyecto de acuerdo de privatización celebrado entre ARP y KPS (actuales propietarios del Astillero Szczecin) y la empresa Mostostal, los activos citados han de ser vendidos por Mostostal a una entidad escogida por ARP y KPS por una cantidad no inferior a 118 millones PLN. Esta hipótesis suscita reservas, ya que, al parecer, constituye una especie de garantía estatal a la vista de los mínimos ingresos procedentes de la venta de estos activos a un comprador escogido por el Estado. Por ello, la Comisión alberga dudas de que esta venta potencial no sea constitutiva de ayuda estatal.
(320)
En segundo lugar, la valoración del terreno se llevó a cabo en comparación con operaciones de venta de terrenos en zonas atractivas de la región de Szczecin, destinados a la construcción de apartamentos y la prestación de servicios, y no como zona industrial. Según esta valoración, los precios del suelo vendido con fines industriales pueden ser hasta diez veces más baratos. Además, la valoración parte de la base de que, antes de la venta, se procederá a la demolición de todos los edificios e instalaciones existentes y se limpiará y acondicionará el solar. La valoración reconoce que esta preparación tendría un coste determinado. No se ha facilitado una estimación en relación con estos costes y el plan de reestructuración no incluye información a este respecto (37).
(321)
En tercer lugar, la Comisión duda de que el valor de estos activos se hubiera reflejado correctamente en el balance del Astillero Szczecin y, en consecuencia, de que se hubiera reflejado adecuadamente en el precio que Mostostal tendría que abonar por la empresa. La Comisión señala que, según el balance del Astillero Szczecin, el valor total de sus activos fijos a finales de 2007 ascendía a […] millones PLN. Sin embargo, el plan prevé que el astillero venda sus activos productivos a las nuevas empresas (SSN Mostostal, SSN Ulstein y SSN Wspólna) a su valor nominal de […] millones PLN y ceda los activos redundantes a terceros a un valor de mercado estimado de […] millones PLN. Ello pone de manifiesto que o bien se ha subestimado el valor en libros de los activos o bien se han sobrestimado los ingresos que se prevé obtener de la cesión.
(322)
Por último, a finales de 2007 el valor neto de los activos del Astillero Szczecin ascendía a […] millones PLN. Desde entonces, ARP y KPS llevaron a cabo un intercambio de deuda por acciones por un importe de 131,5 millones PLN y se prevé una nueva inyección de capital de 434 millones PLN. Por otra parte, se calcula que las pérdidas en concepto de los contratos no rentables alcanzarán los 465 millones de PLN. En realidad, al adquirir el Astillero Szczecin y suponiendo que todos los demás factores no varíen, da la impresión de que Mostostal se hace con activos por un valor neto de […] millones PLN de forma gratuita. Todos los ingresos procedentes de la venta de los activos han de ser utilizados por el Astillero Szczecin (es decir, SSN Nowa) para su reestructuración (por ejemplo, para la reestructuración de la plantilla) y como capital circulante para la finalización de los buques que figuran en su actual cartera de pedidos. Por consiguiente, la Comisión concluye que da la impresión de que, en el contexto de la privatización, se conceden ayudas públicas al Astillero Szczecin en forma de cesión de activos por debajo del valor de mercado (38). Al reducir el precio de venta de las acciones a cambio de que se obligue al comprador a aplicar medidas de reestructuración, el Estado financia indirectamente tales medidas. En consecuencia, la Comisión no puede aceptar que la venta de activos, adquiridos por el inversor por debajo del valor de mercado, se considere contribución propia (39).
(323)
Ante estas dudas, la Comisión estima que no se ha acreditado que los ingresos que se espera obtener de la venta de los activos redundantes por importe de 118 millones PLN puedan ser considerados una fuente de financiación de los costes de reestructuración real y viable.
(324)
Por lo que respecta a las inyecciones de capital por parte de los inversores privados, la Comisión considera que no se ha demostrado que puedan ser consideradas en su totalidad medidas reales y libres de ayuda.
(325)
En primer lugar, el plan prevé que la contribución financiera total de Ulstein ascienda a 114,9 millones PLN. Sin embargo, de acuerdo con el proyecto de convenio celebrado entre Mostostal y la empresa Ulstein, que aún no se había firmado el 5 de septiembre, fecha en que fue remitido a la Comisión, Ulstein se compromete a incrementar el capital de SSN Ulstein hasta los 52,5 millones PLN (y no los 67,3 millones PLN previstos en el plan de reestructuración), el de SSN Wspólna hasta los 44,65 millones PLN (mientras que el plan contempla la participación de Ulstein con un importe de 47,5 millones PLN) y el de SSN Biuro projektowe hasta los 0,85 millones PLN (el plan prevé 0,1 millones PLN). Por tanto, la contribución total comprometida por Ulstein en el convenio asciende a 98 millones PLN, es decir, 16,9 millones menos que la cuantía prevista en el plan de reestructuración.
(326)
En segundo lugar, el plan de reestructuración, aunque da por supuesto que los inversores aportarán su propio capital al astillero, menciona la posibilidad de que Ulstein necesite lograr el capital adeudado en el mercado. No se ha facilitado prueba alguna que demuestre que Ulstein será capaz de lograr dicha financiación, por lo que no puede considerarse real ni libre de ayuda. Además, en la reunión de 10 de septiembre representantes de Ulstein explicaron que la empresa tenía la intención de facilitar capital por importe total de 98 millones PLN (es decir, en consonancia con el convenio de cooperación antes mencionado), del que solo 30 millones PLN serían en concepto de inyección de capital. La parte restante tendría que obtenerse en el mercado. Ulstein aclaró que, en caso de que no pudiera obtener dicha financiación en el mercado, no inyectaría capital en el astillero (40). Nada de esto se refleja en el plan, en el que solo se afirma que, tanto si Ulstein financia el proyecto partiendo de recursos propios como si lo hace a partir de un crédito externo, «no cambia los principios ni los resultados de la actividad operativa de las empresas ni el nivel de la contribución propia de los inversores».
(327)
Habida cuenta de lo anterior, la Comisión concluye que no ha recibido garantías suficientes a propósito del importe que Ulstein está dispuesto a invertir, ni de su voluntad de invertir sus recursos propios en caso de que no logre financiación externa. La Comisión concluye, por tanto, que de la ampliación de capital prevista de 242 millones PLN solo 157,2 millones PLN se pueden considerar reales y libres de ayuda. Además, la retirada de Ulstein del proceso de privatización, comunicada en su carta de 22 de septiembre, y la información de que Mostostal podría ejecutar por sí sola el plan de reestructuración de 12 de septiembre hacen que la financiación prevista en el plan sea aún más incierta.
(328)
En resumen, incluso si consideramos exclusivamente los costes de reestructuración en los que el inversor tendrá que incurrir (1 354 millones PLN), la contribución propia, que es real, disponible y libre de ayuda estatal (157,1 millones PLN), solo asciende al 12 % de los costes de reestructuración. Por otra parte, la Comisión ha de tener en cuenta la totalidad del período de reestructuración que comenzó en 2002. Habida cuenta de la cuantiosa ayuda estatal que ha recibido el astillero en este período, este nivel de contribución propia es aún menor si se compara con la totalidad de los costes de reestructuración. Es evidente, por tanto, que la contribución propia no alcanza, ni siquiera remotamente, el umbral del 50 % de los costes de reestructuración que exigen las Directrices.
(329)
La Comisión señala que, tras la retirada de Ulstein del proceso de privatización y reestructuración del Astillero Szczecin, a su escrito de 25 de septiembre de 2008 Mostostal adjuntó una carta de BTA, uno de los principales bancos de Kazajstán, en la que este manifestaba su potencial interés en el proyecto del astillero. En la carta, el banco afirma que estaría dispuesto a financiar el proyecto del astillero con un importe de 100 millones USD y solicita a Mostostal que le envíe el plan de reestructuración aprobado por la Comisión Europea. La Comisión señala que la carta del banco está fechada el 26 de junio de 2008, por lo que no puede referirse al plan de reestructuración de septiembre de 2008 sino al de junio, que ya no tiene validez. Por consiguiente, la Comisión considera que esta carta no puede ser prueba de financiación real y libre de ayudas del plan de septiembre de 2008. Sea como fuere, aun en el supuesto de que esta financiación se considerase real y libre de ayuda y de que solo se analizaran los costes de reestructuración previstos, la contribución propia no ascendería a más del 17 % de los costes de reestructuración (41), es decir, un porcentaje notablemente inferior al exigido en las Directrices.
(330)
Habida cuenta de lo anterior, la Comisión señala que, en realidad, el astillero casi no ha obtenido ninguna contribución propia con arreglo a lo dispuesto en las Directrices y que, en cualquier caso, esta contribución no es significativa. Por otra parte, el plan de reestructuración presentado por Mostostal no garantiza un nivel suficiente de contribución propia. Como la contribución propia debería tener por efecto que se limitara al mínimo el nivel de ayuda estatal, en ausencia de tal contribución propia, la Comisión ha de concluir que no se cumple el requisito de que la ayuda se limite al mínimo necesario. Por el contrario, el plan de reestructuración de Mostostal se basa en el supuesto de que se concederá ayuda estatal adicional y concluye que la ejecución del plan depende de que así sea.
(331)
Teniendo esto en cuenta, la Comisión concluye que no se cumple el requisito de que la ayuda se circunscriba al mínimo y vaya acompañada de un contribución libre de ayuda.
3.3.4. PREVENCIÓN DEL FALSEAMIENTO INDEBIDO DE LA COMPETENCIA
(332)
La Comisión recuerda su acuerdo preliminar con Polonia sobre el cierre de la grada Wulkan 1. No obstante, a la luz de las nuevas circunstancias que surgieron tras la firma de este acuerdo y a raíz de las conclusiones anteriores sobre las dos primeras condiciones de las Directrices, no tenía sentido determinar si eran suficientes las medidas compensatorias propuestas por las autoridades polacas.
3.3.5 CONCLUSIÓN
(333)
La Comisión concluye que la ayuda estatal notificada concedida al Astillero Szczecin no puede ser declarada compatible con el mercado común y ha de ser recuperada.
4. EJECUCIÓN
(334)
Se ha de recuperar el elemento de ayuda de que constan las medidas concedidas al Astillero Szczecin y descritas en los considerandos 187 a 201 de la presente Decisión. En general, el elemento de ayuda que se ha de recuperar, es decir, la ventaja recibida por el beneficiario de la ayuda, es igual a la diferencia entre las condiciones que el beneficiario podría obtener en el mercado y las condiciones de la medida otorgada.
(335)
Los tipos de referencia y actualización comunicados por la Comisión se aplican a modo de sustituto del tipo de mercado para calcular el elemento de ayuda, especialmente cuando se desembolsa en varios plazos, y para calcular el elemento de ayuda resultante de los regímenes de bonificación de intereses (42). En caso de empresas en crisis, como el Astillero Szczecin, la Comisión considera que se debería incrementar el tipo de referencia en al menos 400 puntos básicos con objeto de reflejar el elevado riesgo implícito en la operación y en otros 200 puntos básicos por la ausencia de avales por parte del beneficiario, o la mala calidad de los mismos. Como se ha explicado anteriormente, el valor de los avales ofrecidos por el astillero plantea dudas, habida cuenta de la ratio deudas/activos de la empresa. En caso de empresas en crisis, cuando la empresa no puede obtener financiación en el mercado, el elemento de ayuda puede ascender hasta el 100 % del valor nominal de los fondos recibidos (43).
(336)
La Comisión considera que, en el período analizado, en el que el Astillero Szczecin ha venido recibiendo las medidas de ayuda descritas en los considerandos 187 a 201, la empresa atravesó graves dificultades financieras (como se describe en los considerandos 45 a 57) y no pudo obtener financiación en el mercado. El astillero siguió acumulando pérdidas y en el período analizado casi no ha obtenido financiación alguna en el mercado. En tales circunstancias, un operador en una economía de mercado no estaría dispuesto a ofrecer financiación al astillero, habida cuenta del elevado riesgo implícito. En consecuencia, la Comisión considera que ningún banco habría accedido a prestar dinero al astillero, ni siquiera a tipos de interés elevados, ni ningún banco habría accedido a conceder una garantía, ni siquiera a cambio de una prima elevada.
(337)
Habida cuenta de que el Astillero Szczecin no habría recibido créditos ni garantías en el mercado, cualquier crédito o garantía que se le concediera en el período analizado sería automáticamente constitutivo de ayuda. Por consiguiente, en caso de que siguiera vigente, toda garantía ha de ser anulada y todo crédito ha de ser reembolsado con carácter inmediato.
(338)
No obstante, el reembolso de todo crédito concedido al astillero no basta para restablecer la situación inicial, ya que, hasta la fecha de reembolso, el astillero ha contado con una financiación que, en condiciones normales, no habría podido obtener en el mercado. Con objeto de restablecer la situación inicial, también se debería recuperar el importe correspondiente al valor de esta ventaja, cuya magnitud solo puede calcularse por aproximación utilizando el tipo de interés de un crédito con un elevado riesgo. Por tanto, para el período que media entre la concesión del crédito al astillero y su devolución, la Comisión ha de ordenar la recuperación de la diferencia entre el tipo de interés pagado realmente por el Astillero Szczecin y un tipo de interés teóricamente adecuado para un crédito que presente un riesgo muy elevado. Con objeto de determinar este último tipo de interés, la Comisión señala que la Comunicación de la Comisión relativa al método de fijación de los tipos de referencia y de actualización indica que la prima de riesgo puede ser superior en más de 400 puntos básicos al tipo de referencia «si ningún banco privado hubiere aceptado el préstamo de que se trate», que es lo que sucede en el caso que nos ocupa. En varias decisiones la Comisión consideró que una prima de 600 puntos básicos por encima del tipo de referencia era el mínimo adecuado para reflejar una situación que presentaba un riesgo elevado (44). La Comisión considera que ello constituye el mínimo por lo que se refiere a los créditos en el caso que nos ocupa.
(339)
La Comisión se valdrá del mismo enfoque por lo que respecta a las garantías: para el período que va desde la concesión de la garantía hasta su finalización, la Comisión está obligada a ordenar la recuperación del equivalente de subvención incluido en la garantía.
(340)
Por lo que respecta a las garantías, la Comisión considera, como se explica en la Comunicación de la Comisión relativa a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas estatales otorgadas en forma de garantía (45) que el equivalente de subvención es igual a la bonificación de intereses lograda gracias a la garantía (cuando la garantía cubre un crédito concedido a un tipo de interés inferior al del mercado) o al factor de riesgo sobre el importe garantizado menos la prima abonada por el beneficiario.
(341)
No obstante, en caso de garantías de anticipos, la Comisión señala que los anticipos garantizados por KUKE son un tipo de contrato de venta, no un contrato de crédito, y que no se cobran intereses sobre los anticipos. Por consiguiente, considera que, para calcular el elemento de ayuda recibido por el beneficiario, es conveniente realizar una comparación entre las primas pagadas por el astillero con las que se cobrarían en condiciones normales en el mercado. La Comisión opina que las primas cobradas en el marco del régimen libre de ayudas estatales al amparo del que opera KUKE, autorizado por la Comisión el 18 de julio de 2007, podrían servir de primas de referencia para el cálculo anterior. Estas primas también tendrían que incrementarse en al menos 400 puntos básicos con el fin de reflejar el hecho de que el astillero no reunía las condiciones para recibir garantías al amparo del régimen. El hecho de ofrecer garantías al astillero implicaba, por tanto, un riesgo bastante más elevado.
(342)
Como se ha explicado anteriormente, habida cuenta de que el astillero no podría obtener garantías en el mercado debido a su difícil situación financiera, se han de eliminar de inmediato las garantías de KUKE con vistas a evitar el falseamiento de la competencia ocasionado por la ayuda.
(343)
La suspensión continuada de la ejecución de deudas por parte de las autoridades públicas también constituye ayuda estatal y ha de ser tenida en cuenta (46). Puede compararse con un crédito circulante concedido en condiciones preferenciales y, por tanto, la ayuda corresponde a la diferencia entre los intereses que se aplicarían en el mercado (para una empresa en condiciones similares de calificación, situación económica y financiera y de avales) y los que aplica el organismo que concede la ayuda.
(344)
La Comisión considera que, ante la continuada situación de inestabilidad financiera por la que atraviesa el astillero, un acreedor en una economía de mercado ejecutaría inmediatamente sus deudas cuando fueran exigibles. Por tanto, el hecho de que las autoridades polacas no adoptaran medidas de ejecución inmediatamente se consideró que equivalía a la concesión de ayudas y, así, la fecha de vencimiento de toda obligación no reembolsada será la fecha de concesión de las ayudas. El elemento de ayuda sería igual a la diferencia entre los intereses que se aplicarían en el mercado (para una empresa en condiciones similares de calificación, situación económica y financiera y de avales) y los intereses aplicados por las autoridades.
(345)
Habida cuenta de que cualquier operador económico exigiría que el astillero le reembolsase inmediatamente sus deudas, no solo se ha de reembolsar el elemento de ayuda que se deriva de los intereses insuficientes aplicados sino que también se han de reembolsar inmediatamente las deudas acumuladas.
(346)
La Comisión señala que las inyecciones de capital en empresas en crisis realizadas por el Estado o entidades controladas por el Estado, como ARP o KPS, tras las cuales no quepa esperar rendimiento alguno, se consideran subvenciones a fondo perdido (47). Para eliminar el falseamiento de la competencia ocasionado por la inyección de capital, el astillero tendría que devolver la totalidad de su importe.
(347)
Mediante carta de 3 de noviembre de 2008, las autoridades polacas se comprometieron a ejecutar la decisión anterior mediante la venta de activos a precios de mercado a través de una licitación abierta, transparente, incondicional y no discriminatoria (llevada a cabo con arreglo a las condiciones específicas establecidas por primera vez en una carta de la Comisión de 27 de octubre de 2008) y la posterior liquidación del Astillero Szczecin. Toda obligación de reembolso de la ayuda al amparo de la presente Decisión ha de ser registrada sin demora por las autoridades polacas en la liquidación del Astillero Szczecin. Mediante carta de 6 de noviembre de 2008, la Comisión informó a las autoridades polacas de que, siempre que se cumplan estas condiciones, la venta de los activos no implicaría nueva ayuda al comprador o a los compradores de los activos del astillero y los activos podrían cederse al comprador o a los compradores libres de toda obligación relativa al reembolso de ayuda estatal ilegal e incompatible concedida a los astilleros en el pasado de acuerdo con la condición de que no existiera continuidad económica entre los beneficiarios de la ayuda y la actividad de los compradores (48). La Comisión verificará con atención si se cumplen las condiciones establecidas en su carta de 27 de octubre de 2008 y aceptadas por las autoridades polacas, con objeto de determinar si se ha ejecutado correctamente la presente Decisión.
(348)
A continuación se resumen las condiciones a las que se comprometieron explícitamente las autoridades polacas.
(349)
Los activos (sin deudas) se privatizarán mediante un procedimiento de licitación abierto, transparente, no discriminatorio e incondicional. Se liquidará el Astillero Szczecin, con todos los activos y deudas restantes.
(350)
Los activos se venderán a precio de mercado (al mejor postor). Los activos han de ponerse a la venta separadamente o en una serie de pequeños lotes definidos de tal modo que se optimice su precio de venta. Estos lotes no pueden consistir en partes organizadas de una empresa o de su actividad. No obstante, esta definición de los lotes no impide que los compradores potenciales presenten una oferta conjunta para varios activos o lotes.
(351)
El procedimiento de licitación ha de ser no discriminatorio, en el sentido de que ha de velar por que la venta esté abierta a todas las categorías potenciales de compradores, sin discriminación en lo tocante a la finalidad de su inversión.
(352)
No se pueden añadir condiciones a la licitación (tales como el mantenimiento de la plantilla o la actividad, o la asunción de contratos existentes). El único criterio para seleccionar la oferta vencedora será la optimización de los ingresos en beneficio de los acreedores del astillero.
(353)
Los acreedores del astillero, tanto públicos como privados, incluidos sus clientes, deben mantener la misma posición y los mismos derechos por lo que respecta al producto de la venta de los activos que tendrían en un procedimiento concursal.
(354)
No puede concederse ninguna nueva ayuda en el contexto de la venta de activos, como, por ejemplo, condonaciones, el reembolso de deudas públicas o el reembolso de acreedores privados financiado por el Estado, inyecciones de capital, créditos, garantías u otras medidas. Toda nueva deuda pública acumulada durante el período de tiempo estrictamente necesario para completar el procedimiento de venta debe ser reclamada de la masa de la liquidación.
(355)
La venta la llevará a cabo un administrador independiente, con derechos y obligaciones similares a los del administrador concursal. Se han de crear las condiciones que permitan a los acreedores supervisar efectivamente la venta y velar por que se lleve a cabo en condiciones de mercado y que se respeten su posición y derechos por lo que respecta al producto de la venta. Por otra parte, las autoridades polacas y la Comisión designarán conjuntamente a un apoderado al que se encomendará el cometido de asistir a la Comisión a la hora de verificar que el proceso de la venta y la recuperación de la ayuda se desarrollan en plena observancia de las condiciones antes indicadas. A tal efecto, el apoderado presentará a la Comisión informes detallados y periódicos sobre las distintas fases del procedimiento.
(356)
Las autoridades polacas han afirmado que es preciso adoptar iniciativas legislativas para aplicar la presente Decisión. La Comisión reconoce que está justificado establecer un período de ejecución más prolongado de lo habitual, habida cuenta especialmente de la gran cantidad de medidas de ayuda estatal afectadas por esta Decisión y de su variedad en cuanto a la forma y duración. Por consiguiente, la Comisión insta a las autoridades polacas a que apliquen la presente Decisión en el plazo de siete meses contado a partir de su fecha de notificación.
HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:
Artículo 1
La ayuda estatal descrita en los considerandos 187 a 201, que fue concedida ilegalmente por Polonia al Astillero Szczecin infringiendo lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, del Tratado CE, es incompatible con el mercado común.
Por añadidura, toda garantía de anticipos concedida por Polonia al Astillero Szczecin entre el 1 de julio de 2007 y la fecha de la presente Decisión, infringiendo lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, del Tratado CE, es incompatible con el mercado común.
Artículo 2
Por lo que atañe a los créditos obtenidos de distintas entidades públicas descritos en los considerandos 187 a 201, Polonia deberá recuperar, para el período que media entre la concesión y el reembolso del crédito, ayudas equivalentes a la diferencia entre el tipo de interés abonado realmente por el Astillero Szczecin y el tipo de interés al que el beneficiario podría haber obtenido el crédito en el mercado. Además, si alguno de los créditos no hubiera sido reembolsado en el momento de la entrada en vigor de la presente Decisión, deberá ser reembolsado inmediatamente.
Artículo 3
Por lo que respecta a las garantías de anticipos concedidas por la Agencia de Seguro de Crédito a la Exportación (KUKE), descritas en los considerandos 187 a 201, Polonia deberá recuperar, para el período que media entre la concesión y la expiración de la garantía, la ayuda equivalente a la diferencia entre la prima de garantía abonada por el beneficiario y la prima a la que el beneficiario podría haber obtenido la garantía en el mercado. Además, si alguna de las garantías estuviera en vigor en el momento de la publicación de la presente Decisión, deberá ser rescindida inmediatamente.
Artículo 4
El artículo 3 se aplicará mutatis mutandis a todas las garantías de anticipos concedidas por Polonia al Astillero Szczecin, infringiendo lo dispuesto en el artículo 88, apartado 3, del Tratado CE, entre el 1 de julio de 2007 y la fecha de publicación de la presente Decisión.
Artículo 5
Por lo que atañe a las deudas no ejecutadas en relación con diversas entidades públicas, descritas en los considerandos 187 a 201, Polonia deberá recuperar, para el período que media entre la concesión de la ayuda y el reembolso de la deuda pública, ayudas equivalentes a la diferencia entre el tipo de interés abonado realmente por el Astillero Szczecin y el tipo de interés al que el beneficiario podría haber obtenido una prórroga del vencimiento de sus deudas de un acreedor en una economía de mercado. Además, toda deuda pública pendiente ha de ser reembolsada inmediatamente.
Artículo 6
Por lo que se refiere a las inyecciones de capital procedentes de diversas entidades públicas descritas en los considerandos 187 a 201, Polonia recuperará ayudas por un importe equivalente al capital inyectado.
Artículo 7
1. Polonia recuperará del beneficiario la ayuda descrita en los artículos 2 a 6. La recuperación de la ayuda se llevará a cabo con arreglo a las Directrices incluidas en los considerandos 334 a 347.
2. Las cantidades pendientes de recuperación devengarán intereses desde la fecha en que se pusieron a disposición del Astillero Szczecin hasta la de su recuperación.
3. Los intereses se calcularán sobre una base compuesta de conformidad con el capítulo V del Reglamento (CE) no 794/2004 (49), y el Reglamento (CE) no 271/2008 de la Comisión (50) que modifica el Reglamento (CE) no 794/2004.
4. Polonia anulará todos los pagos pendientes de las ayudas descritas en el artículo 1 con efectos a partir de la fecha de notificación de la presente Decisión.
Artículo 8
1. La recuperación de las ayudas mencionadas en el artículo 1 será inmediata y efectiva.
2. Polonia garantizará que la presente Decisión se aplique en el plazo de siete meses a partir de la fecha de su notificación.
Artículo 9
1. En el plazo de dos meses a partir de la notificación de la presente Decisión, Polonia presentará la siguiente información a la Comisión:
a)
el importe total (principal e intereses de la ayuda recuperada) que debe recuperarse del beneficiario;
b)
una descripción detallada de las medidas ya adoptadas y previstas para el cumplimiento de la presente Decisión;
c)
documentos que demuestren que se ha ordenado al beneficiario que reembolse la ayuda;
d)
elementos de prueba que acrediten que se han cancelado todas las garantías sobre anticipos aún vigentes.
2. Polonia mantendrá informada a la Comisión de la evolución de las medidas nacionales adoptadas para aplicar la presente Decisión hasta que se haya llevado a efecto la recuperación de la ayuda descrita en el artículo 1.
A instancias de la Comisión, Polonia facilitará con carácter inmediato información sobre las medidas ya adoptadas y previstas con vistas a aplicar la presente Decisión.
Polonia facilitará también información detallada en relación con los importes de ayuda y los intereses ya recuperados del beneficiario.
El destinatario de la presente Decisión será la República de Polonia.
Hecho en Bruselas, el 6 de noviembre de 2008.